Досвід роботи свідчить, що лише за умови координації зусиль усього педагогічного колективу, зосередження його уваги на виборі конкретної методичної теми і роботи над нею можна значно підвищити ефективність та результативність навчально-виховного процесу у професійно-технічних навчальних закладах.\nВизначити методичну тему досить складно. Для цього необхідно, по-перше, педагогічному працівнику досконало володіти станом справ у вивченні учнями предмета, професії у навчальній групі; по-друге, порівнювати його з потребами практики, розвитком психолого-педагогічної науки. Аналізуючи результати діагностування, моніторингу, навчальних досягнень учнів, виявляючи прогалини у знаннях, потреби і можливості учнівського колективу.\nЩоб домогтися істотних результатів під час роботи над обранням методичної теми і її впровадженням необхідно забезпечити виконання ряду умов:\nобрана тема має бути актуальною на даний момент часу саме для цього педагога, відповідати особливостям і потребам навчального закладу;\nтема має бути співзвучною із сучасними педагогічними ідеями;\nмає бути конкретною і охоплювати всю діяльність педагога;\nповинна витікати із методичної проблеми, яка постала із діяльності педагогічного працівника;\nобрана тема повинна передбачати конкретні результати, тому потребує обґрунтування, визначення мети, яка впливатиме на кінцевий продукт – якість навчання, конкуренто – спроможного робітника;\nповинна бути складена програма роботи над методичною темою, узгоджена з методичною комісією, заступником директора з навчальної роботи, методистом;\nмає бути діалектичний зв’язок загально училищної методичної теми з темою кожного педагогічного працівника;\nповинна постійно здійснюватись самоосвіта, підвищення фахового, методичного рівня;\nу ході роботи над темою треба постійно здійснювати аналіз проміжних результатів роботи;\nрозробляти і створювати дидактичні засоби навчання, постійно оновлюючи КМЗ предмета, професії, як засоби досягнення мети.\nЗміст роботи над методичною темою включає:\nфіксацію знаннєвих утруднень, прогалин учнів, які приводять до виникнення проблеми;\nвивчення різноманітних джерел, методичної літератури, їх науковий аналіз, що дозволяє визначити практичне обґрунтування вибраної теми;\nвивчення існуючого досвіду роботи над аналогічною методичною темою;\nпобудова моделі нового виду діяльності, яка дозволяє знімати протиріччя і призводить до вирішення проблеми у навчанні, і діяльності педагога і учнів викладача, яка виникла;\nрозробка дидактичних засобів навчання;\nвироблення методичних рекомендацій, розгляд і затвердження їх на засіданні метод комісії;\nКрім того, слід мати на увазі, що ця діяльність прирівнюється до науково-дослідницької, тому має спонукати педагогів до творчого пошуку нових педагогічних технологій.\nСвої педагогічні дослідження роботу над обраною методичною темою рекомендуємо узагальнювати у формі методичних розробок, які розкривали б форми, засоби, методи дослідження, елементи сучасних педагогічних технологій щодо обраної теми.\nсерія уроків, які підтверджують досягнення мети методичної теми;\nопис методичної теми, педагогічного дослідження в цілому з конкретними пропозиціями;\nконкретний приклад форм, методів, засобів, які використовуються при дослідженні.\nповинен бути накопичений певний досвід;\nуважно вивчити літературу, методичні посібники, кращий досвід з обраної методичної теми;\nвизначити напрямки майбутньої роботи;\nнеобхідно чітко визначити мету методичної розробки:\nрозкриття досвіду проведення уроків з вивчення тієї чи іншої теми навчальної програми;\nопис видів діяльності педагога і учнів;\nопис методики використання сучасних засобів навчання, здійснення зв’язку теорії з практикою;\nвикористання сучасних педагогічних технологій або їх елементів на уроках (в рамках свого педагогічного дослідження).\nЗміст методрозробки повинен чітко відповідати темі та меті і має бути таким, щоб педагоги могли отримати відомості про найбільш раціональні організації навчального процесу, ефективність методів і методичних прийомів, форми викладання навчального матеріалу, застосування сучасних засобів навчання.\nМатеріал повинен бути систематизованим, викладений максимально просто і чітко.\nМова методичної розробки має бути чіткою, лаконічною, грамотною та переконливою, застосування термінології повинно відповідати педагогічному словнику (глосарію).\nМетоди, методичні прийоми, форми та засоби навчання повинні бути чітко обґрунтовані посиланням на свій педагогічний досвід.\nМетодична розробка повинна орієнтувати організацію навчального процесу в напрямі широкого застосування ефективних форм і методів. Вона повинна розкривати питання «Як навчати?».\nМає містити конкретні матеріали, які може використовувати педагог у своїй роботі: робочі зошити, навчальні посібники, електронні посібники, картки – завдання, картки-схеми, тести, різнорівневі завдання тощо.\nМатеріал власних методрозробок не повинен повторювати зміст підручників, описувати досліджені явища, висвітлювати питання, викладені в загально педагогічній літературі.\nТитульна сторінка з конкретною, чіткою, зрозумілою назвою (темою), назва закладу, прізвищем, ініціалами автора.\nСторінка з даними про автора, рецензента, анотацією, № протоколу схвалення.\nВ анотації коротко вказується яку проблему, тему, питання, розкриває методична розробка, кому може бути корисна.\nУ вступі (2-3 сторінки) розкривається актуальність даної роботи, тобто автор відповідав на питання, чому він вибрав цю тему і яке її місце у змісті освіти.\nОсновна частина – підібраний матеріал відповідно теми: методичні рекомендації, розроблені уроки тощо.\nВисновок – ефективність роботи над темою, результати педагогічних досліджень, підсумки роботи над проблемними питаннями.\nДодатки – дидактичний матеріал, роздатковий матеріал до основної частини, тощо.\nЗгідно Типового положення про атестацію педагогічних працівників зі змінами і доповненнями (п 5.2) власні методичні розробки викладачів-методистів, майстрів І та ІІ категорії повинні проходити апробацію та бути схваленими ОНМЦ професійно-технічної освіти.\nОрієнтовний зразок структури довідки\nпро апробацію власної методичної розробки\n_____________________(назва методичної розробки)____________________\nкатегорія, педагогічне звання:________________________________________\nРік апробації: _________\nНавчальний заклад, де проходила апробація:______________________\nКурси, групи учнів, охоплених навчанням з використанням методичної розробки:__________________________________________\nТекст довідки повинен містити наступну інформацію:\nЗміст інновації, її необхідність.\nНаявність педагогічної технології.\nВідповідність діючим програмам.\nМетодична продуманість запропонованої педагогічної технології, підбір завдань і вправ, їх достатність, досконалість вибору.\nАктуальність і перспективність матеріалу.\nСистемність і логічне викладення матеріалу.\nОригінальність та новизна матеріалу.\nНавчальна, розвивальна, виховна спрямованість матеріалу.\nЗабезпечення наочності, наявність та відповідність ілюстративного, роздаткового матеріалу.\nПрофесійна, практична спрямованість.\nЕфективність, результативність знань учнів після її використання на уроках.\nНеобхідність поширення досвіду.\nАпробацію проводив:_(ПІБ педпрацівника, посада, категорія, педзвання)___\nПіб, рік народження, кваліфікаційна категорія І рік присвоєння, адреса, контактний телефон\nРекомендації щодо підготовкикурсової роботи 5 порядок захистута критерії...\nЗ цією метою, відповідно до програм підготовки магістрів І спеціалістів з обліку та аудиту у вищих навчальних закладах, передбачена...


krasalife.ru » Різне » Як і де вчитися » Брехня прихильників статевої освіти\nКоли прихильники сексуальної освіти кажуть, що дітей необхідно навчати цього предмету в школі для того, щоб вони не хворіли венеричними захворюваннями, для того, щоб не було ранніх абортів, які шкодять здоров'ю, вони брешуть. Справа в тому, що сексуальна освіта в школі це той рідкісний випадок, коли можна «порахувати курчат до осені», тому що в західних країнах цей предмет існує вже дуже давно, де 20, де 25 років, а у Сполучених Штатах він існував 27 років . Так ось рік тому президент Клінтон разом з Конгресом США припинили, вірніше прийняли рішення про припинення цих програм в американських школах, а один з сенаторів Сполучених Штатів назвав сексуальна освіта найдорожчою катастрофою Америки в ХХ столітті. У чому ж справа? А справа саме в тому, що кількість підліткових абортів тільки катастрофічно збільшилася під час сексуальної освіти дітей, збільшилася в 2,5 рази. Що стосується венеричних захворювань, то їх число теж зростає, в тому числі і в підліткової молодіжному середовищі, але а що стосується СНІДу, то про це говорити довго не треба. Всі чудово знають, яка епідемія розповсюджується йде по західним країнам, у тому числі і по Сполучених Штатах. Так що це брехня.\nЩо стосується наших аргументів, проти сексуальної освіти, то основні з них наступні, ну крім того, що я сказала, що це зовсім не приводить до тих результатів, про які заявляють прихильники, а ведуть тільки до зворотного. Справа в тому. що сексуальна освіта, я це добре знаю як клінічний психолог, руйнівно для дитячої психіки. Чому? Тому що ця тема не тільки таборування в російській культурі, але я б сказала, сакральна, сама таємна, сама недоторканна. Адже не випадково в російській мові взагалі не існує пристойних слів для позначення фізичної сторони любові. Ви думаєте, так у всіх мовах? Ні! Далеко не у всіх. Наприклад, в іспанській мові існує 30 слів, які позначають фізичну любов. І я хочу зазначити, що це літературні слова, цензурні слова, слова, якими розмовляють не тільки звичайні люди, а й поети.\nСкажімо, у віршах Лорки все переповнене цими словами, що виражають фізичну пристрасть. У російській мові існує або мат, тобто не літературне вираження або ... латинь, тобто медична термінологія, це теж не літературна мова. У чому ж справа, чому в такому багатющому мовою, як російська, в мові, на якій можна виразити найтонші відтінки найрізноманітніших почуттів і переживань, немає таких слів? А справа саме в тому, про що я сказала, це сама сакральна, сама прихована тема в російській культурі. Так от, як психолог, я знаю добре, що розсекречення культурних таємниць набагато небезпечніше розсекречення таємниць державних. Це призводить не просто до психічних порушень, це призводить часто до «ядерного вибуху» психіки дітей. І я це, на жаль, бачу вже на конкретних прикладах. До мене приводять на лікування дітей, які пережили таке просвітництво, причому хочу зазначити, що це просвіта разове, випадкове, не те, до чого прагнуть наші просвітителі, а просто батьки не від великого розуму, скажімо, купують своїм дітям сексуальну енциклопедію дитячу, і читають з ними разом. А потім не знають, що робити з цією дитиною. І я, професіонал, насилу його привожу до тями. Що стосується школярів, то школярі, які побували на експериментальних уроках, хоча це поки тільки експеримент, теж пережили справжній шок.\nВін не завжди виражається прямо, іноді опосередковано, іноді плоди цього шоку можна побачити через кілька місяців, а то й через роки, але цей шок обов'язково був пережитий, бо якщо існує предмет, в якому на одному з перших занять проводяться тренінги щодо скасування сорому , то це є руйнація культури, грубе руйнування культури, а отже, руйнування психіки. Ось знову ж як професіонал, я знаю, що діти дуже сором'язливі, ще більш сором'язливі, ніж дорослі. Якщо до мене приходить дитина, яка не соромиться говорити про те, що на дитячому жаргоні називається дурістю, і це теж дуже точно відображає те місце, яке відводять діти подібним темам, я точно знаю, що ця дитина глибоко психічно хворий, це не просто дитина нервовий, а дитина з такими серйозними відхиленнями, як шизофренія, тобто безсоромність завжди є одне з головних проявів глибокої психічної патології. Отже, приведення дітей в стан безсоромності - є руйнування їхньої психіки. Взагалі, зв'язок традиційної культури і психіки дуже пряма, набагато більш пряма, ніж думають багато батьків. У дитини ще дуже свіжа, ще незамутнена тими чи іншими виховними моментами родова пам'ять. І ось це почуття сорому, властиве будь-якій нормальній культурі, а православної особливо, хочемо ми того чи ні, віруючі ми чи невіруючі, ми обов'язково люди православної культури. Так ось ці імпрентінгі, ці картинки в пам'яті, вони живуть у зовсім маленької дитини, у того дитини, яка не знав, що таке виховання традиційне, дитини з сім'ї «нових росіян», саме в цих сім'ях буває дуже багато психічних відхилень у психіці. А чому? А тому, що виховання, яке їм дають батьки суперечить їх родової пам'яті, тієї пам'яті, яка існує в їх крові. Якщо повернутися до сексуальної освіти, то я хочу сказати, що дуже часто запитують: "А що ж ви хочете, щоб дитину просвіщали в підворітті? Ми ж йому розповімо про це культурно, цивілізовано. Як у підручнику? »Так. Я відповідаю як професійний психолог, набагато краще, якщо дитину освічують в підворітті. До речі, підворіття все одно залишиться, скільки дитину ні навчай в школі, скільки не називай це все по латині, медичними термінами, він обов'язково, він потім все одно піде в підворіття, бо це, як кажуть професіонали, невід'ємна частина підліткової субкультури. Всякий дитина, хлопчисько, особливо, проходить через це в певному віці, в підлітковому. Але, якщо про це не зафіксовано увагу авторитетних дорослих, а педагоги і батьки це авторитетні дорослі, він пройде цей період, і перейде до юнацького періоду, коли навпаки, буде актуально романтичне ставлення до любові. А адже що роблять дорослі, які з дитинства, на уроці, ми ще не маємо забувати, що уроки ведуться у нас спільно, дівчатка і хлопчики сидять поруч, що роблять дорослі, коли вони розповідають про це як у підручнику акушерства та гінекології: про ерогенні зони, про види сексу, про те як влаштовані фаллопієві труби і пеніс. Вони крадуть у дітей таємницю, бути може найголовнішу таємницю, яка є у людини, таємницю любові. Вони позбавляють його величезного щастя, яке він потім має пережити в юнацькому і в дорослому віці, вони позбавляють його того щастя, яке може визначити все його життя подальшу. Тому що, якщо в сім, у вісім, десять, дванадцять років розповідати про ерогенні зони, то це друкується в пам'яті, і коли юнак у сімнадцять років, або у вісімнадцять чи двадцять вперше обійме дівчину, то у нього мимоволі спалахнуть в пам'яті ось ці гидоти. Не те, що вона неземне ангельське істота, якого він ніколи в житті ще не зустрічав, і яке він буде любити все життя, але він мимоволі, я підкреслюю, згадає ті уроки сексуального просвітництва, які були у нього в школі, і ніякої любові не буде. Не буде щастя і не буде нормального життя, чи не буде нормальної людини. Ще дуже частий аргумент: «Треба зробити так, щоб цей плід не був забороненим. Адже якщо про це не говорити, то це буде заборонений плід ». От і добре. Цей плід повинен до часу, до дорослого віку, залишитися забороненим. Чим більше він буде забороненим, тим більше він буде солодким. А якщо він перестане бути солодким до дорослого віку, то рід людський перерветься. Адже рід людський триває тільки тому, що цей плід забороною. А тому солодкий. А ви що хочете, щоб цей плід був гірким або позбавленим смаку? Ну що ж, тоді дитина підросте і буде шукати інші заборонені плоди, бо людина так влаштована, йому хочеться шукати заборонені плоди. Це йде ще, як ви знаєте, від Адама і Єви. Тому на Заході, де сексуальна освіта, як я вже сказала, триває десятиліття, так розвинений гомосексуалізм. Це інший заборонений плід.\nНормальні стосунки чоловіка і жінки перестали бути забороненими, вони розсекретити. І гомосексуалізм став більш розповсюджується явищем. Подивіться, і в Америці і в Німеччині, особливо в Англії, так звані «сексуальні меншини» вже загрожують перетворитися на «більшості». І це вже не заборона, і шукаються нові заборонені плоди.\nОсь я була на Психіатричному конгресі в Німеччині. Яке питання там обговорювалося як основний: сексуальне співжиття дорослих і дітей.\nЦе ж позамежний жах, ви уявіть собі, що це таке. Третина доповідей, приблизно, була присвячена цьому питанню. І про це говорили не як про якусь позамежної психічної патології, та це зустрічається скрізь, у тому числі і у нас, я як клінічний психолог, що працював раніше в психіатричній лікарні дитячої, стикалася і з такими жахами. Але це завжди свідчило про тягчайшей психічної хвороби дорослого або про те, що це махровий кримінальник.\nТам же це розглядалося як проблема середнього класу, як проблема звичайних людей. Це було три з половиною роки тому. Зараз, коли я спілкуюся зі своїми німецькими колегами, я дізнаюся про те, що і це вже стало буденним, і зараз на порядку денному зоофілія, тобто співжиття з тваринами. А почалося все з сексуальної освіти дітей. Ось що таке, коли заборонений плід перестає бути забороненим.\nТому, аргументи про те, що ми освічуємо, щоб плід любові не був забороненим, аргумент найдурніший.\nІ нарешті, останнє, що я хочу сказати. Це страшно, згубно діє на відносини дітей і батьків, це спрямовано на руйнування сім'ї. Адже що ж вселяють, підспудно або явно на цих уроках? Що явно батьки у вас, хлопці, махрові, дрімучі люди. Вони нічого не знають про ерогенні зони, і вас не навчили, та й не здатні навчити.\nВи їх повинні вчити! А задумайтесь над тим, коли дитина, я вже не кажу психологічно, фізично вторгається в спальню батьків. Адже батьки для дитини боги. Це люди, які стоять на височенних постаментах. Дитина дуже рано, між іншим, у дворі чує, що роблять уночі чоловіка і жінки, але цікавий факт, який я теж спостерігаю працюючи з дітьми, вони ніколи не пов'язують ці знання зі своїми батьками. Ось тут якийсь жорстку заборону в голові, щось перемикається в голові, коли мова заходить про батьків. Я ніколи не забуду, як один дворовий хуліган, я випадково це чула, говорив своєму другові, «це твоя мати трахається, а моя мати - ніколи»! Вибачте, що цитую цей дитячий непристойний жаргон. Але я хочу, що б ви зрозуміли, що навіть підлітки кримінального складу і то не допускають такої думки, що мама це робить. А на уроках їм адже розповідається не просто, що роблять чоловік і жінка, там дуже швидко відбувається перескок на батьків. Так роблять твої тато і мама, і чого ти їх повинен навчити. коли в місті Александрові сталося це так зване просвітництво, коли групу дітей привезли в Москву всього на три дні, то діти-підлітки, повернувшись додому, приголомшили своїх батьків тим, що вони стали робити їм зауваження, стали говорити, що батьки сплять один з одним не в тих позах. Це трапилося два роки тому, я думаю, що їх батьки досі не вийшли зі стану заціпеніння після цього. Це і спрямоване на руйнування зв'язків батьків і дітей. Це так звані «нові моделі поведінки», які заявлені вже в документах ООН. Чи не від батьків до дітей передаються знання, культурні, а від дітей до батьків. Це вибух не тільки в дитячій психіці, це «ядерний вибух» взагалі в культурі, тому що вся культура побудована на спадкоємності від дорослого до дитини, від старшого до молодшого, а це все ставиться з ніг на голову.\nЗвертаючись до батьків, вони повинні горою встати, якщо у них в місті, якщо у них в школі буде проходити що небудь подібне, як би це не називалося: сексуальна освіта, статеве виховання, статево особливості, психосоциальное виховання. Важливо не назва, важлива суть. Це суперечить дуже грубо Сімейним кодексом, Кримінальним кодексом і між іншим, шкільному статуту. Ви повинні добре знати. У місті Ярославлі сталася жахлива історія. Коли навіть не в школі, а в спеціальному закладі, який, здається, називається, Медико-педагогічний центр, все це відбувається. Там дітей приводять, причому в примусовому порядку, в медико-педагогічний центр, де відбуваються ці уроки, сексуальної освіти. Абсолютно непристойні, жахливі за своєю непристойності, з так званими полуролевимі іграми. І все це відбувається, незважаючи на протести батьків. Чому? Тому що батьки не знають, що треба поводитися з в суд, не треба зараз витрачати час на умовляння просвітителів.\nПросвітителі всі знають самі. Вони прекрасно знають наслідки, які все це має. Я ж сказала, що досвід Заходу страшний, жахливий. Я забула сказати, що там настільки зросла злочинність підлітковий, в тому числі і в школі, в приміщеннях школи, що в Америці, наприклад, є так звана «команда хто». Це люди, на зразок наших омонівців, які просто чергують у шкільних коридорах. І якщо учень або учениця нападає на вчителя, то вчитель відкриває двері і викликає цих поліцейських. Я повертаюся до Ярославля. Там це викладають в центрі, про який я вже згадала, вчителі, в тому числі і вчителі біології. Я вважаю, що це насамперед ці люди безсовісні. Я б не витрачала час на умовляння на педагогів і директорів шкіл, які це допускають. Ніколи! Тому що поки ви будете з ними з'ясовувати стосунки, вони будуть продовжувати розтління дітей, вони будуть продовжувати руйнування їхньої психіки. Звертатися треба до суду із заявою. У заяві писати, що ви такий-то і такий-то не хочете, щоб по відношенню до вашої дитини застосовувалися такі-то і такі-то методи навчання. Ви повинні ще знати, що фінансування таких програм йде з-за кордону.\nОсь в Ярославлі вже відомо, що це так званий американський експеримент. Директори шкіл їздять в Америку на інструктаж, отримують гроші. Вони ці гроші повинні відпрацьовувати. Звичайно, це люди, які недостойні бути в системі освіти, вони по суті зрадили дітей.\nАле батьки дітей не повинні віддавати на державну приватизацію, вони не повинні дозволяти розпоряджатися своїми дітьми. Тому що відповідати за дітей вам, батькам, і ви повинні дуже добре знати свої права. Не лінуйтеся, прочитайте Сімейний кодекс, і ви дуже добре зрозумієте, до яких статтях можна апелювати, на які статті посилатися. Зрозуміло, що не дуже хочеться читати такі нудні документи, але, їй-Богу, історія з сексуальною освітою варта того, щоб ми розкрили не тільки Сімейний кодекс, але й Кримінальний кодекс, подивилися б, наприклад, 135 статтю, розтління, і пошукали б потрібні нам пункти, і пішли б з ним до районного суду, а якщо не спрацює, то в міській. Є ще й прокуратура, в тому числі і Генеральна Прокуратура, яка знаходиться в Москві. Не шкодуйте на це ні сил ні часу, тому що ніхто не врятує ваших дітей, якщо цього не зробите ви самі.\nСвіт неодноразово завмирав і здригався при кожному випадку сексуальної маніакальності. Гинули десятки і сотні людей, поки правоохоронним органам вдавалося знешкодити злочинця. І тільки фахівці знали, що всі ці злочини - помста за наругу над особистістю в дитинстві. Я захищалася з профілактики злочинності серед неповнолітніх і добре знаю цю проблему зсередини. Тому, коли з'явилася програма «Статеве виховання російських школярів», яка була відкинута материнської громадськістю, природно, я відразу ж з нею ознайомилася, і поставилася до неї різко негативно. І мені хотілося б почати серйозну розмову з нашими вчителями загальноосвітніх шкіл і з батьками. Скільки разів взагалі про систему освіти в школі, виховання в школі, раніше, і захищалася я в академії педагогічних наук. Педагогіка, це не що інше, як наука про виховання. Різні форми виховання були в школі, і позашкільне виховання, і позакласне виховання, і виховання дитини на уроці, через предмет, естетичне і фізичне виховання. Але кудись за останні роки всі ці види виховання зникли без сліду, і з'явилося тільки одне - статеве виховання. Ще 20 років тому вчителі, творчі вчителі піднімали питання про те, що вимірювання швидкості читання у дитини наприкінці першої чверті першого класу - це нонсенс.\nЗмінив чиновникам здоровий глузд. Кивали на вчителів фізкультури, які працюють із секундоміром на біговій доріжці. Важко було довести, що не відбувся вчителям, що тілом, безумовними рефлексами людини управляє права півкуля головного мозку, інтуїтивно, а читання це процес, керований обома півкулями. Читання потрібно для того, щоб дитина зрозуміла, що в книзі написано, усвідомив сенс. Згадайте, бабусі й дідусі, як нас з вами вчили в школі. Спочатку вникни в зміст прочитаного, а потім свідчи вголос. Кожна дитина має свій темперамент і освоює нову інформацію у своєму темпо-ритмі. На догоду чиновникам, безграмотним завучам в тому ж числі, вчителі домагалися автоматизму в проголошенні слів при читанні на шкоду головному, для чого дитина ходить в школу, радості від пізнання нового, щоб долучитися до творчої живої думки наших предків. Сьогодні ми, освітні установи вищої професійної освіти, Міжнародний інститут стратегії розвитку особистості та соціуму, змушені пред'явити загальноосвітній школі серйозні претензії. Випускники шкіл отримують золоті та срібні медалі, а думати не вміють. Коли ми почали з'ясовувати, що ж ще зіпсувало нашу вітчизняну школу, то побачили, що сьогодні в системі освіти і виховання порушені принципи системності, адаптивності, безперервності, наступності, гармонізації та гуманізації освіти. І що найприкріше, так це мода на руйнування цих принципів, і, природно, міжпредметних зв'язків. Якщо вже вводити новий предмет, то з 1 по 11 клас, причому на шкоду розвиває предметів гуманітарного природничо-наукового циклу, а про фізичне виховання, як одне з головних складових виховання процесу в школах зовсім забули, втім як і про моральне виховання. І ростимо ми не дітей а бур'ян, а потім і дивуємося, чому вони грубі, невиховані, відносяться до старших не тільки без належної поваги, але ще й сумки у ледве пересуваються пенсіонерок вихоплюють. Школи отримали сьогодні більшу самостійність, це добре. Якби до цієї самостійності, та більше відповідальності. І з боку педагогічних колективів, і з боку батьків. З великою гіркотою, болем, за підростаюче покоління висловлювалися вчителі та представники ВНЗ про наслідки дніпровських-Осмоловський інноваціях у загальноосвітніх школах на минулих в січні парламентських слуханнях. Великий збиток вітчизняній школі, але безвихідних положень не буває. Мабуть прийшов час остудити голови від інноваційного похмілля. І на місцях колективно, спочатку в методичних об'єднаннях, а потім на педагогічних радах переглянути, що слушної, а що шкідливого дітям принесла наша інноваційна діяльність. Подумати, зважити і звернутися до досвіду нашої вітчизняної російської школи, як радянського періоду, так і дореволюційного. Костянтин Дмитрович Ушинський, Н.К.Крупская, А.С.Макаренко, В, А.Сухомлінскій, їх книги лежать в перекладах у кращих педагогів США та Європи. Так чому ж ми виявилися тими, хто не пам'ятає своїх великих родичів? В останні роки зникло з ужитку таке поняття, як гуманізм, відмінна риса Homo sapiens, людини розумної. Хижак в природі вбиває тварину тільки тоді, коли голодний, садист - з безглуздою спраги насильства. Ніхто з тварин не насилує дитинчат, а в нашій країні ми маємо факти насильства дітей, аж до дошкільного віку. Мільйони безпритульних дітей, голодуючих дітей, покинутих напризволяще у військових містечках.\nСьогодні на дітей Росії обрушилася нова біда. Під вивіскою боротьби із зовнішнім злом ЗМІ (засоби масової інформації), негативно впливають на молодь, в загальноосвітню школу стали впроваджувати всілякі програми статевого і валеологічного виховання, що не мають нічого спільного ні з дійсними проблемами статі дітей на різних етапах розвитку, ні з поліпшенням здоров'я. А як можна назвати листівки-буклети з пропагандою наркотиків під виглядом боротьби зі СНІДом.\nВиявляється колотися можна, тільки стерильним шприцом. Гуманітарну допомогу директора продовжують отримувати у вигляді ящиків з презервативами.\nЗамислюючись про шляхи та механізми зсуву свідомості серед людей, які беруть у нашій країні відповідальні рішення, я прийшла до думки, що теорія Дарвіна про походження людини вельми сумнівна. Наука доводить, що ми не перша цивілізація на блакитній планеті на ім'я Земля. А чи не є людиноподібна мавпа продуктом скотолозтва? Масове впровадження статевих програм на минулому витку розвитку людства? І Апокаліпсис, про який пише Біблія, може бути і полягає у перевірці здатності людини залишатися при будь-яких умовах людиною розумною. Почитайте Священні книги, що зберігають пам'ять про історію людства. Содом і Гоморра, які допустили наругу над дітьми людськими досі в науку нащадкам лежать в попелі. Сьогодні, більш ніж коли небудь, надзвичайно актуальною стала проблема духовно-морального виховання підростаючого покоління в умовах активного насадження в масову свідомість насильства і сексу через засоби масової інформації. Факти насильства над дітьми і статевих збочень, пропагують в ЗМІ, опускають людину нижче будь-якої тварини, так як у тваринному світі відтворення потомства відбувається в строго встановлені терміни. На догоду індустрії контрацептивів рекламні фільми в гонитві за прибутком не гребують ніякою інформацією, вихлюпується в маси, формує специфічні масовидні явища психіки, виявляється без адекватної оцінки свідомості особистості. При цьому впроваджуються такі завідомо неправдиві уявлення, як твердження, що презервативи захищають від СНІДу. Сучасна наука довела, що це не відповідає дійсності, СНІД - це результат нейро-імунного дефіциту і статевих збочень, до якої активно закликала програма «статевого виховання російських школярів». До відома матерів, по відкинутої програмі діти вже у першому класі повинні були знати, що нормальна сім'я - як різностатева, так і одностатева, тобто гомосексуальна, і отримувати за твердість засвоєних знань відмінно, добре чи незадовільно. Ще в 90 році моя технологія навчання керівників народного господарства була заявлена як технологія профілактики дурості системи післядипломної освіти. Під дурістю в словнику російської мови розуміється безглуздість, недоладність, нерозумність, незібраність, дикість, абсурдність. Аналізуючи недоладність перетворення Росії в «дурдом», мимоволі згадуючи безсмертну комедію Грибоєдова «Лихо з розуму» і поему Гоголя «Мертві душі», праці Толстого і Достоєвського. Це для нашого покоління вони писали свої твори. Якими безглуздими потугами виглядають сьогодні масові тиражі ширвжиткових видань підручників Сороса, місце яким на звалищі людських покидьків. Але рекомендовані-то вони чиновниками народної освіти, прізвища яких красуються на титли цих підручників, на науку нащадкам, які зуміють вціліти від масового божевілля чиновників. Хотілося б звернути увагу матерів на одну з програм валеології, зовні ніби безпечну, але мимоволі викликає тривогу в материнському серці, скасування якої настійно вимагають батьки з невеликого підмосковного містечка. Адміністрація міста під тиском батьків змушена була серйозно поставитися до педагогічного експерименту. Створили спеціальну комісію, запросили на першу нараду наукового керівника, Дорохову, завідуючу кафедрою валеології, прославленого московського державного педагогічного університету ім.Леніна, з яким тісно пов'язані мої студентські роки. З великим подивом учасники наради дізналися, що виявляється, що за всю Росію питання з валеологією вирішене, чи хочуть батьки чи ні, але з 2000 року цей предмет буде викладатися повсюдно, в усіх школах Росії. І спеціальність така ВАКом РФ відкрита. Давайте спробуємо розібратися, що ж це за рятівна програма на всі 11 років навчання дітей у школі пропонує пані Дорохова. Мета програми - зміцнення здоров'я підростаючого покоління для активної творчої життєдіяльності та збереження інтелектуального потенціалу. Мета благородна. Тим більше, що народжуваність в Росії катастрофічно падає, а за офіційними даними, в 1997 році в Росії народилося 93% дітей з різними відхиленнями у стані здоров'я, тому проблема перетворення загальноосвітніх шкіл в систему масового оздоровлення дітей надзвичайно актуальна.\nСаме тому регулярно виступала в пресі кандидат мед, наук Алла Олексіївна Уманська, зробивши відкриття століття про нейро-імунному дефіциті, оформлене відповідними державними патентами. Були розроблені профілактичні методики, що одержали широке поширення в Росії, що дозволили народилися в 70-х роках хворим дітям мати сьогодні морально та фізично здорове потомство. У поєднанні з хорошими, якісними уроками фізвиховання ці методики можуть творити дива. У 1976 році я захистила свою дисертацію з математичним аналізом виховного процесу Диференційований підхід морального виховного підлітків з неблагополучних сімей, в якому на величезному фактичному матеріалі було доведено, що переважання утилітарних потреб над духовно-моральними є головною причиною зростання злочинності серед неповнолітніх, і як наслідок, серед дорослих. Результат, як говориться, у наявності. І всього-то 2 десятки років пройшло, і де працюють? У системі освіти.\nТому сьогодні і страждає загальноосвітня школа, що випущений колись педагогічний шлюб тепер посилено плодить новий в масштабах всієї країни. Чому діти ставали правопорушниками? Перш за все тому що не мали позитивного прикладу в сім'ї. З історії педагогіки виявляється, що виховує особистий приклад вчителя, а батьки - перші вчителі дітей, вчителя життя. І перевиховували правопорушників, що мають соціально-педагогічну занедбаність на позитивних прикладів в умовах спортивно естетичної діяльності.\nЦя діяльність сприяла не тільки вихованню дітей, але що не менш важливо, діти могли самоствердитися, повірити в себе, у свої сили, а після цього освоювати математику, російську мову, фізику та інші науки. Таким захоплюючим шляхом виховувалася воля дитини, її прагнення стати гідним членом суспільства. А по тому, що роблять сьогодні із загальноосвітньою школою, мета стає прозорою, потрібні безсловесні, бездумні, живі роботи. Традиційне виховання підростаючого покоління у народів Росії завжди враховувало вікові особливості дітей, підлітків та юнацтва. Народні традиції чітко корелювали з релігійними уявленнями у взаєминах статей у формі віри, в необхідності дотримання постулатів, основних моральних законів православної етики, в тому числі відтворення потомства, викладених у такій книзі мудрості, як Біблія. У головній науці Тибету Джу-тші Бадмаев дав наукові обгрунтування релігійних постулатів, виділивши 3 етапи-сходинки любові: любов-дружба, любов-повага, і тільки після цього любовь-тіла. Тільки за наявності двох перших етапів можливе настання третього, який принесе родині щастя. Порушення етапності в розвитку любові призводить до короткочасності сімейних відносин, до розлучень, до глибоких психічних травм у дітей. Традиційно склалася система виховання і освіти підростаючого покоління, в якій до 7 років основна увага приділяється вихованню корисних звичок, прищеплення необхідних автоматизованих корисних дій, які адаптують дитини до навколишнього середовища, які забезпечують його розвиток у морально, інтелектуальному і фізичному плані. Режим дня дошкільника тісно пов'язаний зі зміцненням організму, і перш за все кісткового скелета дитини. У сім років настає період виховання почуттів. Це обумовлено підготовкою організму до фізіологічної перебудови, яка розпочнеться в 10-12 років, причому у дівчаток зовні це явище помітне, ніж у хлопчиків. Будь перебудова супроводжується невпевненістю, так як йде злам стереотипів реакцій організму на зовнішні впливи. Саме тому естетична, музика, поезія, танці, живопис і фізичне виховання найбільш благотворно впливають на дитину, роблять його спочатку здоровим, виправляють дефекти спадковості, гармонізують його внутрішній світ, допомагає йому піднятися на нову людську щабель самоусвідомлення себе членом людської спільноти, особистістю. Раніше пубертатний період традиційно період переважаючого естетичного, етичного і фізичного виховання, які піднімають і прославляють людини над тваринним світом. З 14 років після завершення фізіологічної перебудови організму починається новий етап розкриття творчого потенціалу особистості підлітка, його переходу в юнацький вік. Саме до цього періоду приурочено вивчення анатомії людини, коли особистість готова вступити на новий щабель свого розвитку, фізичного і морального самовдосконалення. В здоровому тілі здоровий дух.\nШтучно насаджувана програма під назвою валеологія, переводимая як наука про здоров'я, нічого спільного з дійсним здоров'ям народу не має. Якщо дитина міцно стоїть на своїх власних ногах, гармонійно розвиваючись, йому валеологические «милиці» не потрібні, більше того, в порушення законів розвитку людини, розглянута програма валеології тягне його в несвідомий біологічне. Під вивіскою боротьби зі злом фактично провокує зло, перетворює дитину в тварини, з збоченим свідомістю, в робочу худобу, сфера інтересів якого концентрується на їжі, пиття, секс і дурманних засобів. Акцентування уваги дитини на аналізі причин, чому не хочеться йти в школу або на шкідливих звичках, саме по собі неправильно. Наведу приклад. У системі підвищення кваліфікації керівників народного господарства я багаторазово проводила психотренінг «біла кульгаючи мавпа». Сенс цього тренінгу полягає в тому, що якщо людині багаторазово не менше трьох разів, через певні проміжки часу говорити одну і ту ж фразу з установкою, що цього не можна робити, то ця фраза обов'язково зустрінуть в його свідомості. І програма валеології статевого виховання, яку намагаються впроваджувати в наших школах, використовує саме цей ефект. Зрозуміти це можуть тільки практикуючі психологи та думаючі педагоги, не формально відносяться до своєї роботи. І як би красиво не називали ці програми їх автори, вони суть зла і аморальності. Саме тому дітей необхідно виховувати на позитивних прикладах, а про недоліки згадувати побіжно, як про щось ганебне, що навіть негідно уваги вчителя. Чудовий радянський педагог Сухомлинський писав: »Головна турбота вчителя полягає в тому, щоб побачити, що є доброго у дитини. Необхідно терпляче плекати це добре, а зле само відімре. Дані ж програми культивують не добре, провокують масовий випуск так званого педагогічного шлюбу. І фізичне виховання, що займає дві третини навчального часу програми в початковій школі у формі народних рухливих ігор, ці програми не рятують. Тим більше, вести їх буде не фахівець. Наші діти початкової школи і без того бідують через заміну уроків фізичного виховання уроками математики або ще чим-небудь, порушуючи природні потреби молодших школярів у русі. Що ж дивуватися, що і ті ігри будуть напевно замінені якимись ще більш докладного вивчення статевих органів. Є базовий навчальний план, в якому на фізичне виховання відводиться відповідний час, і повинен проводити уроки спеціально підготовлений педагог. Але в початкову школу фахівців, як правило, не допускають з різних причин, однією з яких є небажання образити в дійсно жебрацької зарплати вчителя початкової школи. І нікого не цікавлять, в тому числі і батьків, інтереси дітей. А може бути у батьків занадто велика віра в нас, учителів? І в школу, до якої живлять вони самі вдячні почуття? Враховуючи потреби дітей, особливо молодших школярів, в русі, безумовно доцільно збільшувати кількість часу на рухливі ігри у формі физкультпауз серед навчального дня, після школи. Давно стоїть питання про поліпшення якості фізичного виховання. Але перетворювати загальноосвітню школу, особливо початкову, в медичне училище не тільки не доцільно, але й шкідливо. Та й на ігри поглянути фахівцеві не заважає. В які ігри з використання контрацептивів грали в одній з московських шкіл в Орєхово-Борисово, докладно описано в газеті «Тверська 13» «Ляльки і презервативи». Мабуть, буде більше користі, якщо при школі відкриється сімейний клуб, і всі питання безпеки здоров'я дитини будуть вирішуватися спільно з батьками і через батьків. Це тим більше необхідно, що багато хвороб передаються у спадок.\nРеабілітувати, на думку А.А.Уманской, треба всю сім'ю, доручивши дітям піклуватися в цьому питанні про батьків і молодших. У цьому закладено глибокий моральний аспект, який формує у дитини відповідальність за себе, свою родину, за довірених малюків. Радянська педагогіка має багатий досвід в різні періоди життя країни.\nУ цьому досвіді величезне значення приділялося пісні. Сьогодні мелодійна вітчизняна пісня, відповідна рітмологіі нашій географічній широті, падчерка у ЗМІ, в тому числі на радіо. Тільки програма «ретро» нам дає цю пісню. Ритми серця і свідомості молоді руйнуються чужими ритмами інших географічних широт, штучно змінюється система харчування, неухильно руйнує здоров'я дітей і дорослих.\nЗамість природного активного здоров'я посилено насаджуються «медичні милиці», рабами яких ми непомітно стаємо. Кращий вітчизняний педагогічний досвід. активно і грамотно, з урахуванням національних особливостей, запозичений у нас Заходом. А нам намагаються впровадити те, що культивувала кілька десятків років сподвижниця Гітлера Зангер, Федерації обмеження народжуваності під гарною вивіскою Російської Асоціації Планування Сім'ї (РІПАК). За опублікованими даними, 30% жінок на Заході піддавалися в дитинстві насильству з боку старших родичів. І в мене, читаючої в газеті, як добре російським дітям в закордонний сім'ях, постійно виникає стан тривоги і болю за цих дітей, образа за свою країну, якій ці діти виявилися не потрібні, презирство до цих матерям, які народили та кинули своїх дітей, який створив грунт торгового бізнесу дітей. Читай дитячу работоргівлю. Нікому з нас невідомо, скільки з цих дітей втратили органи на догоду бізнесу трансплантації.\nПро це в газетах не пишуть, але при цьому ми самі бачимо на власні очі, як під впливом ЗМІ та наших реалій катастрофічно збільшується кількість неблагополучних сімей. Саме на ці сім'ї кивають поборники статевого розбещення молоді, яка торгує нашими доньками. Як тут не згадати слова Гітлера наприкінці війни: »Росію можна перемогти тільки алкоголізмом чоловіків і розпустою жінок».\nПрорахувалися, панове. У багатьох батьків спала полуда з очей, зрозуміли, що саме школу намагаються наші «друзі» перетворити на головне вогнище небезпеки нашого народу. Об'єдналися жінки-матері. Необхідно всі школи взяти під невсипущий материнський контроль, піклувальні ради, батьківські комітети, сімейні клуби. Організації навколишнього середовища наших дітей потребує особливої уваги та прояви вимогливості сусідів до неблагополучних сімей, Позбавляти прав недбайливих батьків на житлоплощу, щоб іншим не кортіло, допомагати тим, хто хоче піднятися, але не вистачає сили волі, працювати з неблагополучною сім'єю і з відхиленнями дітей, виниклими, як результат негативного впливу особистого прикладу батьків на дітей, вимагати кваліфікованої індивідуальної роботи соціального педагога.\nУ 1994 році вийшла постанова уряду РФ про створення Центрів соціальної допомоги дітям, юнацтву та сім'ям по лінії органів соціального захисту з розрахунку на 5000 дітей один центр. Тільки витрачені були кошти не на дітей і не на психологів і психотерапевтів, а на чиновників. Створені були відділи по роботі з дітьми, ефективність яких не перевищила нульової позначки. Все точно, за словами В. С. Черномирдіна: »Думали, як краще, а вийшло, як завжди». Багаторічна педагогічна практика роботи з дітьми, з відхиляється до протиправної поведінки, будувалася передусім на аналізі позитивних прикладів і створення умов прищеплення навичок позитивної поведінки, що дозволяло ставити дітей на правильний шлях розвитку. Розділ же 8 програми все тієї ж злощасної валеології для дітей 11-12 років «Твоє здоров'я» своїм змістом привело мене в шоковий стан. 28 навчальних годин присвячені шкідливим звичкам, наркотикам, аналізу різних видів страхів. Даруйте, але це ж чистісінької води інструкція з використання наркотиків. Дівчаткам і хлопчикам цього ж віку пропонується вивчати спільно статеві органи, до передбаченого базовим навчальним класам курсу анатомії людини, дев'ятим класам. Не дивно, що в московський міський дитячий психо-неврологічний диспансер різко збільшився наплив дітей з психічними зривами після вивчення подібних програм і програм по телебаченню. Особливо СТС, реклама якого наочно демонструє її призначення: »Включи емоції і станеш таким же дебілом, як зображені на рекламному буклеті». І як б не трясла повітря пані Дорохова прописними істинами, що нашим дітям потрібно здоров'я, подібними програмами цю проблему вирішити не можна, а погіршити можна. У злодіїв є своя етика. У злочинців ґвалтівники - найостанніші люди. А до наших фахівців стали привозити зґвалтованих дітей навіть грудного віку. Це результат не тільки високих домагань на посади і звання людей, які не знають вікової фізіології та психології дитячого віку, а й прямого потурання з боку органів прокуратури та правоохоронних органів. Є стаття 242 КК РФ, який набрав чинності з 1 січня 1997 року, що забороняє виготовлення і розповсюдження порнографії. Але кого і коли в порядку загального нагляду притягнули до відповідальності, які видавництва позбавлені ліцензії за розбещення неповнолітніх? А для них так само є відповідні статті Кримінального Кодексу Російської Федерації. Чи не тому так зараз поспішають видати закон, що дозволяє розповсюдження порнографії аж до школи, 500 метрів там, здається, обмеження від кладовища, школи. Кваліфіковані педагоги розуміють, що раннє переключення уваги дітей на статеві проблеми, ранні статеві зв'язки, послаблюють інтелектуальний розвиток дітей.\nПідсвідомо і у дітей і у батьків склалося уявлення, що в школі поганому не навчать. Окремі програми з валеології, що посилаються на навчальний посібник Зайцева для дошкільнят, насмикані за своєю суттю, що акцентують свою увагу на негативі, спотворюють сенс валеології, як показує багаторічна педагогічна практика роботи з важкими підлітками і неповнолітніми правопорушниками, що виправляють шкільний педагогічний шлюб, абсолютно не відповідає декларованій мети. А за фактом вони спрямовані на відверту деградацію особистості, що в кінцевому підсумку призведе до зростання злочинності, особливо в найжорстокіших її формах, насильства над особистістю. І справа тут не в авторі навчального посібника, а в конкретних носіях зла дітям, тих, хто намагається вчити дітей у школі на негативі. Важкий час переживають наші вчителі загальноосвітніх шкіл та вузівська професура. Сьогодні всіх нас перетворили на штрафні батальйони. Було таке поняття під час Великої Вітчизняної війни.\nМи, педагоги виявилися на передовій позиції. Сьогодні від нашої громадянської позиції залежить, бути Росії чи не бути. Відступати нікуди, за нами наші діти й онуки. Прийшов час перетворити наші школи в храми чистоти і високої моральності. Носієм цієї моральності повинен стати вчитель, бо виховує насамперед особистий приклад вчителя. Сьогодні, коли активно реалізується тенденція розвитку місцевого самоврядування, нам слід подумати про підготовку вчителів життя. Чому може навчити принижений і ображений жебрацької оплатою праці вчитель-предметник? І батьки раді, хоч п'яниці, хоч курилки, аби не бовталися діти без діла, аби під яким-небудь ... А чи може палить учитель сказати дитині: «Не кури, це шкідливо». Не має морального права, бо назва такому явищу ханженство.\nУ недалекому минулому, всього якихось 20-25 років тому проблема ув'язки міжпредметних зв'язків у школі з метою гармонійного розвитку особистості широко дебатувалася в педагогічних колах. В результаті з'явився дуже потрібний предмет «світова художня культура». Але працювати цей курс можуть далеко не всі, багато повинен знати сам учитель. Потрібно дуже велика підготовка до уроків, а наша школа втратила кращих вчителів рідної російської мови і російської словесності.\nПідручники, видані на кошти Сороса намагаються викорінити з пам'яті народної загибель 22 мільйонів чоловік багатонаціональної Росії під час Великої Вітчизняної війни. Горе тим, хто не пам'ятає своїх предків, працями яких живе він сьогодні. Зруйнована багатоукладна російська сім'я, з кількох поколінь, коли старше покоління, бабуся і дідусь несуть традиції своїм онукам. Зруйнована індустріаліція російської громади. Може бути тому, з'явилася можливість, використовуючи шокову терапію, обдурити маси, пограбувати їх, вбити майбутнє Росії в її дітях.\nДивлячись на потуги цих панів, мимоволі згадуєш студентську пісню: »Добре тому живеться, кого мама народила, а мене народив папаша, мама у відпустці була». Мені думається, що поборників скотолозтва і статевих збочень народити жінки не могли. Напевно вони є жертвами невдалого аборту із застосуванням гормональних таблеток або продуктами якоїсь прихованої підпільної репродукції, яку сьогодні так посилено протягують через відповідні закони. бо не може нормально народжений і психічно здорова людина нести подібну ахінею. Безумовно сьогодні найпершим нашим завданням є підготовка вчителів життя, що володіють проектним методом, що дозволяє інтегрувати досліджувані дітьми курси різних предметів з опорою на конкретні рішення, які приносять користь людині. Народи Росії завжди відрізнялися кмітливістю, не збідніла земля руська лівшами, не збідніла вона і патріотами своєї сім'ї. Подолає незрозумілий чужинцям російський дух і цю напасть, якщо ми, матері та бабусі, зможемо зберегти моральне і фізичне здоров'я дітей російських.\nУ Росії є позитивний досвід оздоровчої роботи з дітьми в загальноосвітній школі. Це досвід роботи школи «Гелікон» та школи-інтернату 36 міста Москви, школа ... в місті Черноголовка Московської області, школа «Осяяння» в місті Казані, шкільного оздоровчого центру в місті Тула і тисячі інших, про які я особисто не знаю, але впевнена, що реалізована в цих школах оздоровчі програми не має нічого спільного з програмою статевого виховання або розглянутої програмою валеології, бо тягнуть на собі непосильний шкільний віз переважно жінки-матері. Ці програми побудовані на принципово інший, позитивної основі розвитку особистості дитини. Матері та бабусі Росії, об'єднуйтеся в батьківські комітети, створюйте піклувальні ради, будинки жінок.\nНами розроблені форми об'єднання в мікрорайонах і при школах, у тому числі для вишукування позабюджетних джерел фінансування системи освіти. Школа в перекладі на російську мову означає радість знання. У кожного з нас найсвітліші спогади пов'язані з шкільними роками. Допоможемо ж нашим дітям і онукам зберегти про школу такі ж святі спогади, які світять все життя нам і допомагають долати будь-які негаразди. І чимале значення має горезвісна російська кмітливість. Вона формувалася у дітей багатонаціональної Росії, близьких до природи, століттями. Сьогодні вкрай необхідно перетворити кожну школу на неприступну фортецю самооборони батьків від пройдисвітів всіх мастей, в тому числі прикриваються вченими ступенями і званнями. Якщо вчителі ведуть наших дітей до світла і нових незвіданих рубежів, якщо сам учитель є зразком поведінки і неподвержен поганим звичкам, любить дітей, вчить їх знаменитої російської кмітливості, значить, хороший учитель, йому довіряти дітей можна. Забезпечення такого вчителя всім необхідним для творчої праці з дітьми святий обов'язок батьків.\nЯкщо школа відкрита батькам, тісно співпрацює з ними, діти з радістю біжать на уроки, горять оченята при оповіданнях, що нового вони дізналися, пишаються своїми вчителями, значить, хороша школа.


Звіт з рибалки Панталія, 10-11.07.2010 - Rivnefish\nПочаток рибалки: лип. 10, 2010 15:00\nКінець рибалки: лип. 11, 2010 00:00\nГустера Мастирка, Опариш, Хробак\nКарась срібний Мастирка, Опариш, Хробак\nДоброго дня - колеги.\nБув і я з суботи на неділю на цій незабутній водоймі.\nВраження - найкращі за мінусом однієї дрібнички, але попорядку.\nВ п'ятницю я звернувся до "trans" з проханням "забити" мені місце ( берег для палатки та редподу та поряд пірс), і в суботі я (перший раз ) на водиймі. Приїхали до охоронця (як звати не спитав ) котрий сказав: "я про Вас не був повідомлений бо тільки заступив на пост", але одним дзвінком він все з'ясував і показав нам теоретично (пальцем ) куди нам сідати. Під'їхавши на місце я почув скрегіт і тріск - це був мій новесенький ковпак (на передньому колесі). З високої трави стирчала 20см. труба котра його зтрощила, хвала Богу що то колпак, а не днище, поріг чи скат. Після того як трубу обклав пляшкам вирішуємо розложуватись на схожому місці за метрів 15 -25 від "труби" . Поки я розкладав палатку, надував матрац, швагро вже на містку з "спутніком". Перша - краснопірка на 20гр. (поки не відпускаємо ), друга залікова на 400гр. - густера я такої риби в житті не ловив - радості повні штани. Ну, а далі відпускаємо краснопірку (бо на уху буде ) і в перед. За пів суботнього дня було зловлено близько 4 кг риби (70% - густера, 5% - окунь, 25% - карась). В вечері уха, перезакид "корповика" і в люлю.\nЗа весь час рибальства нами було зловлено близько 12кг. риби ( скажу чесно густера за добу надоїла). В неділю з ранку пішов гарний окунь і карась. Нажаль карповик тільки з рідка попікував , як виявилось після купання на ставу великий слой мулу і мої оснастки просто були втоплені в ньому. "Знаючі" люди (котрі сіли біля "труби" і зловили карпа на 5кг.) робили мікс горошина+пінопласт+горошина .\nІ так: Дууууже вдячний Олександру за домовленість та закріплення чудового місця. Якщо воно не зайняте членами клубу - готовий його закріпити за собою . Відпочив суперово.\nЩо до реплік з верху: "Колян і син" - абсолютно з вами згідний на рахунок відсутності телефону на містку, але тільки з цим. Вірю, що зло бере за пелетс..., але ж перед тим як кудись їхати можна зателефонувати (тим паче, що тел. був вісвітлений). Прийміть мої співчуття - ситуація дійсно прикра.\nP.S.Шкода, що не познайомився з директором, але думаю , що це діло наживне.\nСорі, забув саме головне (яке деколи і сам вимагаю)\nНа став було взято з наживки: опариш - 2шт. ( клювала - густера, карась) - на фідер не вспівав закидати.\nчерв'як - 1шт. ( клювала - густера, карась, окунь)\nмастирка - 3шт. ( клювала - густера, карась)\nбойли - краб, скопекс, клубніка, мед ( клювала - нічого )\nВсе, крім бойлів, закінчилось в перший день. Хвала месному хлопцю котрий за незначну винагороду возив нам черв'яка і воду до ухи\nЗ прикормки: пелетс, прикормка - 2 пачкі, стік - 2 пачкі, макуха.\nДуже вибачаюсь, що звіт не супроводжується фотками - сів мобільний. Хоча як виявилось - це на краще - релакс повний\nВдалось віднайти лише одне фото: Батько і густера


Василь Симоненко у виданих на Черкащині книгах (ФОТО) | Черкаси Сьогодні\nМістоНовини - 15:31, 17 Січня\nВасиль Симоненко у виданих на Черкащині книгах (ФОТО)\nВасиль Симоненко продовжує жити після смерті: живе у літературних вечорах, у творчості його послідовників і шанувальників, у піснях, фільмах, книгах. Видання, присвячені творчості Велета слова, останнім часом виходять на Черкащині мало не щороку. «Нова Доба» підготувала огляд найцікавіших.\nЦієї зими Україна відзначає 81-шу річницю від Дня народження письменника, журналіста і громадського діяча Василя Симоненка. Народився він 8 січня 1935 року на Полтавщині у с. Біївці. Його добре запам’ятали в Черкасах, де він працював із 1957 року журналістом у редакціях газет «Черкаська правда», «Молодь Черкащини», власним кореспондентом «Робітничої газети».\nПоет-шістдесятник випередив свій час. У період «відлиги», сповнений віри у побудову нового суспільства, в якому пануватиме правда і добро, Симоненко невідступно висміював дріб’язковість та самодурство номенклатури, цькував бюрократів, виступав за оприлюднення прихованих відомостей про злочини більшовицького режиму. За свої переконання поплатився життям: у грудні 1963 року 28-річний поет помер, після того як улітку в місті Сміла його жорстоко побила міліція. Офіційною причиною смерті Василя Андрійовича тоді вказали рак. Похований у Черкасах. Посмертно Василевi Симоненку присудили Державну премiю Украïни iменi Т. Шевченка у 1995 році.\nВасиль Пахаренко, професор, доктор філологічних наук: «Творчість Василя Симоненка надзвичайно талановита і чесна. Це дві визначальні риси його робіт, які роблять його сьогодні сучасним. Мабуть, скільки буде Україна, стільки й буде він цікавим. Як я колись зовсім молодим відкрив для себе Симоненка, так і зараз бачу, що багато людей віком 20-25 років (а чи й молодших) відчувають у Симоненкові рідну душу. Це, мабуть, і є запорукою його безсмертя».\nВолодимир Поліщук, професор, доктор філологічних наук: «Творчість його завжди буде злободенна своєю правдою. Це правда глибинна, яка не втрачає своєї актуальності з роками. У Сионенка так само, як у шевченковій поезії, завжди можна знайти слова, думки, важливі для свого часу. Його поетична майстерність є безумовною. А щирість автора забезпечує неперебутність Василя Симоненка».\n«ТВОРИ» У ДВОХ ТОМАХ\nНа початку двотисячних для молодого на той час видавництва «Брама-Україна» замовлення від Держкомтелерадіо на видання робіт Симоненка у двох томах було неочікуваним. Тож книготворці сміливо взялися за роботу, яку присвячували 70-річчю від Дня народження Василя Симоненка. Художнє оформлення здійснив Віктор Олексенко. Віктор Андрійович уміло і з любов’ю продумав дизайн: стильний, лаконічний та солідний. Окрасою стала супер-обкладинка у чорно-білих тонах.\nПрацювали над книгою у буремні часи Помаранчевої революції. Щоб оформити книгу світлинами, видавництво уклало договір із Ігорем Осадчим – автором багатьох фото із життя Симоненка. Син письменника Олесь Симоненко тоді дав дозвіл на використання творів. У першому томі представлена поетична творчість шістдесятника, а в другому – його журналістські напрацювання. У видавництві заявляють: це найповніше зібрання творів Симоненка. Двотомник видатний і тим, що журналістські роботи «витязя слова» зібрали в одній книзі вперше. «Ні до нього, ні після подібного зібрання саме журналістських творів не видавали», – зазначає професор Володимир Поліщук, один із упорядників видання.\nНад книгами працював авторитетний склад упорядників, серед яких Петро Жук, Григорій Білоус, Олекса Лищенко, Володимир Поліщук, Василь Пахаренко, Григорій Суховершко.\nПередмову для двотомника створив черкаський літературознавець Василь Пахаренко. Науковець написав її занадто чесно, як для того часу. Тому роботу Василя Івановича до друку державні службовці не пропустили.\n– Колеги Григорій Білоус та Володимир Поліщук запропонували мені написати передмову. Я це сприймав як велику честь. Відклав усі справи, щоб написати її, – пригадує Василь Іванович. – Але тодішній владі не сподобалося, що я зазначив про чітку національну позицію Симоненка, про переслідування його комуністичними властями. Есе вимагали радикально змінити, я відмовився.\nПринципову позицію Василя Івановича тоді підтримали і його колеги. Володимир Поліщук заявив, що вийде зі складу редколегії, якщо автором передмови до двотомника буде не Василь Пахаренко. Владці не поступилися, тому у списку упорядників імена Василя Пахаренка та Володимира Поліщука не зазначили.\nУ першому томі опублікували передмову з-під пера академіка, лауреата Національної премії імені Тараса Шевченка Івана Дзюби. А передмова Пахаренка була видана таємно, окремою книгою під назвою «Як він ішов…». Оформлена у стилі двотомника, вона сприймається як третій том. Презентували її разом із двокнижжям 8 січня 2005 року на малій батьківщині Василя Симоненка у Біївцях, на урочистостях до 70-річчя народження письменника.\n– Ми були б не ми, якби щось не утнули. Видали передмову таємно від усіх. Тож коли ми на презентації двотомника витягли з-під пазухи книгу Пахаренка, публіка була шокована. Вони не вірили, що ми на таке насмілилися. Так ми висловили свою позицію, – розповідає видавець Олександр Третяков.\nАктивна громадянська позиція директора видавництва не лишилася непоміченою: за виданням двотомника та книги «Як він ішов…» міська влада Черкас присвоїла йому відзнаку «Людина року» за внесок у розвиток книговидавництва, популяризацію української книги та активну громадянську позицію. У той час Олександр Миколайович заявив, що найголовнішою нагородою для нього стало не звання, а читацький попит в українських книгарнях.\nЗгодом автор дизайну двотомника Віктор Олексенко відкрив персональну виставку, на якій центральним твором були представлені обкладинки зібрання творів Василя Симоненка. Двотомник також презентували на Всеукраїнській виставці-форумі «Українська книга» на Одещині. Там «Брама-Україна» отримала відзнаку «За високу професійну майстерність».\nНа VI Всеукраїнській виставці-форумі «Українська книга на Одещині» за високу професійну майстерність у створенні двотомника видавництво «Брама–Україна» відзначили у номінації «Українська та зарубіжна класика». Нині книги представлені у бібліотеках всієї України і їхня слава не обмежена державними кордонами. Син Ігоря Осадчого, автора світлин із життя Василя Симоненка, у 2005 році на книжковій виставці у Франкфурті на українському стенді неочікувано для себе побачив роботи свого батька – на обкладинках двокнижжя. Таке «вітання» із Батьківщини було для нього дуже приємним сюрпризом.\nКнигу випустили 2011 року у видавництві «Брама – Україна» на замовлення управління інформаційної політики та зв’язків із ЗМІ Черкаської облдержадміністрації. Ошатне видання увібрало в себе «найкращий урожай» з ниви творчості Василя Симоненка. До нього увійшли найвагоміші статті й виступи В. Симоненка, щоденник, деякі його листи до рідних та друзів, спогади про нього й відомі літературознавчі студії. Упорядковували твориПетро Жук, Тетяна Калиновська, Василь Пахаренко, Володимир Поліщук. Назву для книги обрав Петро Жук. У «Зажинку» – найбільш автентичні тексти, позбавлені цензурних втручань. Перед здачею в друк Юлія Гончар звіряла тексти з оригіналами в Києві.\nОсобливо цікавий «Зажинок» тим, що до книги долучили мультимедійний диск, на якому розмістили 16 віршів в авторському виконанні, 27 пісень на слова поета, чотири публіцистичні фільми про нього та музичний фільм «І душі наші – мов пісні».\n– Під час роботи над книгою тривалий час нам здавалося, що чогось не вистачає. Для наповнення диска знайшли двох черкаських виконавців, які виконують твори Симоненка – тріо «Барви», які мали готові матеріали та бандурист Микола Коваль, якого ми мали записати, – розповідає Олександр Третяков. – Перед записом я не знав, що саме він буде виконувати. І коли музикант одразу заграв «Зажинок», у мене пішли мурашки тілом. Виявилося, що це єдиний твір Симоненка у творчому запасі бандуриста. Безумовно, першою композицією на диску стала пісня «Зажинок», яка налаштовує на сприйняття поезії.\nПередмовою до «Зажинку» стала прославлена передмова Василя Пахаренка, дещо доповнена. Василь Іванович вважає, що таким чином здійснилося призначене долею: есе «Як він ішов… (Духовний профіль Василя Симоненка на тлі його доби)» все-таки стало вступним словом до збірки симоненківських віршів.\nПід час презентації книги видавцеві Олександрові Третякову вручили диплом переможця обласного творчого огляду-конкурсу видавничих організацій 2012 року у номінації «Краща книга місцевого автора». Згодом «Зажинок» презентували на виставках у Києві, Львові. Шанувальники творчості Симоненка високо поцінували видання, тому нині воно представлене у провідних бібліотеках України.\n«ЦАР ПЛАКСІЙ І ЛОСКОТОН»\nКнигу видрукували у видавництві «Брама України»за кошти Черкаської ОДА. У виданні, призначеному для школярів, поєднані якісний текст казки та лаконічне, проте стильне поліграфічне оформлення.\nУнікальне за ідеєю видання презентували у листопаді минулого року. Втілення задуму книги почалося у березні 2015-го, коли керівник Art-студії «Глорія» Ганна Чуприна виборола грант в галузі культури міста Черкаси на реалізацію проекту «Видання збірки творів Василя Симоненка «Провесінь надій» на суму майже 40 тисяч гривень.\nЕкспертна рада з виділення грантів у галузі культури належно оцінила та одноголосно підтримала ідею створення унікальної книги Василя Симоненка, ілюстрованої роботами юних місцевих художників. Серед ілюстраторів творчості Симоненка – учні Черкаської дитячої школи мистецтв, Черкаської дитячої художньої школи ім. Данила Нарбута, арт-студії «Глорія», спеціалізованої школи №20, Черкаського художньо-технічного колледжу, Черкаського державного бізнес-коледжу, студенти Черкаського національного університету ім. Б. Хмельницького та Черкаського державного технологічного університету. У їхніх роботах тісно переплелися оригінальність мислення, мистецьке сприйняття віршів та тонке образне відчуття поезії Василя Симоненка.\nДля втілення грантового проекту відбувались лекції, майстер-класи, зустрічі з письменниками та художниками й декілька творчих конкурсів. Серед яких був і мистецький конкурс «Я – ілюстратор», який проводили в межах літературно-мистецької програми «Двома шляхами до єдиного образу». До участі в конкурсі запросили учнів та студентів мистецьких навчальних закладів Черкас віком від 14-ти до 18-ти років. Згодом із 93-х робіт від 77-ми юних авторів для книги відібрали 49.\n– Коли ми упорядковували книгу, спершу відібрали малюнки, потім до ілюстрацій добирали тексти. Тобто працювали у зворотному порядку. На обкладинку вибрали малюнок досить сміливий. Спочатку не всі вважали вибір вдалим. А коли книга вийшла, стало зрозуміло, що саме ця ілюстрація повинна там бути, – розповідає видавець Олександр Третяков.\nДо казкової країни Василя Симоненка вирішили провести своїх читачів у видавництві Юлії Чабаненко. Як відомо, митець написав три казки: дві дитячі та одну для дорослих. Спершу автори видання планували видати казкове двокнижжя – в одній книзі твори для дітей («Цар Плаксій та Лоскотон», «Подорож у країну Навпаки») інша – «Казка про Дурила» – призначалася б для дорослих. Спершу видали дитячу книгу, однак згодом потреба видавати «Казку про Дурила» зникла, тому що казку видали у збірці поезії «Україно, ти моя молитва!». Збірку казок для дітей проілюструвала черкаська художниця Олена Кононенко. За бажання діти можуть розфарбувати малюнки і створити свою особливу книжку.\n«УКРАЇНО, ТИ МОЯ МОЛИТВА!»\nЗовсім недавнє видання побачило світ у скрутні для України часи, коли вже почалася війна на сході. У минулому році видавництву Юлії Чабаненко книгу замовила Черкаська облдержадміністрація. Головною умовою замовлення збірки вибраних поезій став кишеньковий формат, зручний для польових умов, адже половину тиражу мали передати воїнам у зону АТО. Упорядкував для книги твори і написав до них передмову Василь Пахаренко.\nПередмова до «Україно, ти моя молитва!» має назву «Симоненко на Майдані». Василь Іванович зазначає: творчість літературного витязя готувала тих людей, які вийшли на перший і другий Майдан, які зараз воюють за Україну.\n«У пору війни нам не дозволили витрачати багато грошей, – розповідає Василь Іванович. – Попри те, ми намагалися, щоб книга мала свою «родзинку». Творцям книги це вдалося: попри обмежені фінансові можливості та «кишеньковий» формат, видання є цікавим зразком видавничої майстерності. Книга вийшла мініатюрною, легкою, у картонній обкладинці та зі спеціальною гумкою, за допомогою якої збірку можна захистити від відкривання або підвісити на гачок у польових умовах. Оздобили книжку витинанками Заслуженого художника України Миколи Теліженка та ілюстраціями його авторства.\n– У збірці подані найкращі, найталановитіші, найактуальніші вірші Симоненка, які сьогодні прочитуються так, ніби зараз написані. Маленька, скромна книжечка мені дуже дорога. Думаю, з роками видання стане цінним раритетом, – вважає упорядник збірки.\nTags:Василь Симоненко, книги, Черкащина


Топ розвиваючих дитячих іграшок від успішних батьків | Для бухгалтерів бюджетних установ Інформація по темі "" | Публікації по тегу\nГоловна / Статті / Топ розвиваючих дитячих іграшок від успішних батьків\nТоп розвиваючих дитячих іграшок від успішних батьків\nПапи-підприємці та мами-кар'єристки поділися правилами виховання і списком корисних іграшок, які ґрунтовно готують дитину до дорослого життя і втілення професійної мрії.\nКоли школа, робота і будинок перетворилися в один простір, справжні веселощі зникли. Розвиваючі іграшки для малюків і дітей старшого віку тепер поступаються за популярністю мультфільмів, комп'ютерних ігор, відео на YouTube. Заборонити інтернет і телевізор під час карантину і самоізоляції неможливо, але ви можете навчитися поєднувати обов'язки дитини до потреб.\nЯк вибирають дитячі іграшки для різного віку успішні батьки:\nДля немовлят игра — це спосіб спілкування. Їм приємно спостерігати за особами, чути голоси і просто знаходитися поруч з рідними. Тому не так важлива краса брязкальця або сортера, як розмова під час гри.\nНоватори і підприємці, що штовхають вперед світову економіку, дозволяють малюкам грати з відрами, контейнерами, коробками. Купити радять конструктори, музичні інструменти. Стукати по барабану цікавішим, ніж ложкою по каструлі, та й іншим рідним простіше пережити таке багатогодинний виступ.\nСтаршим дітям потрібно вирішувати складні завдання і тренувати уяву. У цьому допомагають головоломки і настільні ігри, які спонукають грати в компанії друзів.\nСімейні цінності та іграшки для малюків\nУ кожній родині є перелік заборонених ігор. Але ні для кого не секрет, що категорична відмова від покупки провокує підвищений інтерес. Якщо ви відчуваєте негативні почуття до певних товарів, не можна обмежуватися різким «ні». Доведеться пояснити свою позицію: «Пістолет лякає людей і ранить, тому ні в кого в нашій родині немає зброї».\nЯкщо ви небайдужі до екологічних проблем і не хочете купувати нову пластикову машинку чи ляльку, навчіть малюка організовувати ігровий простір з простих речей. Це складніше, ніж придбати іграшку, але варто зусиль — гравець освоює нові навички і тренує креативність. А ось про те, що фізична активність важливіша екранного часу, недостатньо говорити — потрібно показувати власним прикладом.\nЯкщо ви хочете, щоб діти поділяли ваші сімейні цінності, залишайтеся послідовними. Вони не зрозуміють вас, якщо ви дозволяєте грати в жорстокі відеоігри і не даєте їм іграшкову зброю. І не забудьте повідомляти про свої обмеження родичам, щоб подарунки не суперечили вашим принципам виховання.\nІграшки відкритого типу ведуть до успіху в дорослому житті\nПсихологи, педагоги і дослідники одноголосно визнали, що ігрова продукція з відкритим кінцем заохочує експериментувати, вчить бути наполегливими і не пасувати перед труднощами. До цієї категорії товарів відноситься все, що малюки використовують різними способами:\nконструктори, дерев'яні блоки, кубики — це не тільки будівельний матеріал для вежі, але і основа лялькової меблів, гоночного треку;\nм'ячі дозволяють грати в футбол, «їстівне-неїстівне», «гарячу картоплю» і інші динамічні ігри;\nляльки та м'які іграшки мотивують розвивати безліч сценаріїв — від пікніка до візиту до лікаря;\nзалізниця з поїздами, багаторівнева парковка з машинками пропонують безмежну кількість ітерацій — можна міняти місцями деталі, будувати навколо міста.\nВажливо не тільки що використовується в грі, але і як. Іграшки за мотивами мультфільмів, фільмів пропонують готовий сценарій, проте маленькі фантазери рідко йдуть прописаним сюжетом. Вони придумують для героїв неймовірні перипетії і дозволяють їм перемагати в кожній сутичці.\nЗ предметів домашнього вжитку, таких як каструлі, сковороди, пластикові контейнери, вішалки, корзини для одягу, ковдри теж виходять відмінні матеріали для креативних забав. Необхідно тільки перевіряти їх на безпеку.\nПереваги STEM і STEAM іграшок в роки дорослішання\nРаннє дитинство — найкращий період для знайомства з наукою, технологіями, інженерією, математикою (Science, Technology, Engineering, Mathematics). У концепції STEM немає нічого складно. Вона об'єднує те, що зазвичай викладається як окремі предмети і показує, як застосувати отримані знання в реальному світі.\nВаріант STEAM включає мистецтво і дизайн (Art). Популярність освітнього методу виправдана: мистецтво використовується в брендінгу, створення стартапів, сайтів, призначених для користувача інтерфейсів, рекламі, дизайні продуктів. Освіта STEAM має вирішальне значення в підготовці наступного покоління до розвитку економіки, створення робочих місць, вирішення екологічних і соціальних проблем.\nШвидко купити корисні іграшки, які розвивають необхідні для успіху навички, можна за доступною ціною з безкоштовною доставкою. В інтернет-магазині Panama реалізовані фільтри за віком, статтю, брендам і основними параметрами, щоб ви могли швидко знайти продукцію для себе або на подарунок. Кур'єри спрощують покупку — безкоштовно доставляють замовлення на будинок по Києву, Харкову, Дніпру, Запоріжжю, Одесі та 170 інших міст.


Канікули в тилу.\nЦя історія починається точно так, як зазначено в анотації. Американка Дженні Бартон приїздить до Києва вперше в житті як історик. Випадково опиняється не в той час та не в тому місці. Потрапляє в заручниці до грабіжників у масках разом із незнайомкою на ім’я Ліда. І починає вибудовувати план втечі.\nУтім, авантюрну історію про хитромудру втечу з кількох спроб у дусі Йоанни Хмелевської, передтечі «жіночого іронічного детективу», Наталя Тисовська не пропонує. Це в романі «Що сказав покійник» дама в схожій ситуації на двох десятках сторінок довбає підком в’язальною спицею, а потім тікає на різних засобах транспорту по гірському серпантину. Дженні з Лідою вибираються на волю до сумного просто, навіть банально, розкрутивши шурупи на дошках, якими прикривали дірку в стелі. Але наступні події доводять: вдала й скора втеча з в’язниці — лише початок, пролог іншої історії. В якій американка шукатиме українку — Ліда зникла, щойно вони опинилися на волі.\nОчікування щодо «жіночого іронічного детективу» теж не справдилися. «Київські канікули» - не типове «жіноче» письмо, до якого привчив утаємничених читачок відповідний сегмент, наповнений детективами з назвами на кшталт «Смерть і трошки вершків». Хоча жорсткою детективною прозою а-ля Вел МакДермід новий роман Наталі Тисовської теж назвати не можна. Пропонується сучасний, наближений до європейського міського детективу твір середньої полиці, де ключовим словом є «сучасний».\nАвторка, як значна частина її українських колег, закономірно потрапила в пастку, вирушивши на пошуки героя нашого часу. Пастка в тому, що актуальний художній твір в нинішній Україні не може сюжетно знаходитись осторонь війни. Та водночас усяка згадка про війну, спроба інтегрувати її в сюжет бодай непрямо, торкнутися по дотичній, негайно визначиться як кон’юнктура. Причому це стосується і книжок, написаних реальними учасниками бойових дій, і військових кореспондентів, які часто бувають на «нулі», і тих, хто щодня знімає інформацію з новин та публікацій ЗМІ.\nВочевидь розуміючи це, Наталя Тисовська знайшла прийнятний вихід — зробила головною героїнею іноземку. Дженні, нагадую, в Україні вперше. Тож все, що бачить довкола, просить пояснити для себе. В такий спосіб авторка ніби дивиться на українські реалії збоку — й водночас може собі дозволити проговорювати чимало речей, які герою родом із України спеціально пояснювати не треба. Хіба він був заморожений 23 жовтня 2013 року й виведений з анабіозу лиш тепер.\nСпершу досить легко заплутатись не так у сюжетних перипетіях, як у дійових особах. Волонтери Макс і Алла підбирають Дженні на дорозі, привозять у свій офіс і вводять в курс справ, котрі до детективного сюжету прямого стосунку не мають. Далі в їхній офіс хтось кидає гранату, й складається враження — оповідь взагалі пішла не туди, зникнення Ліди, щойно звільненої з полону, вже нікого не переймає, включно з американкою. Та в процесі все складається: Дженні з Максом з’ясовують, що Ліда — донька прокурора, котрий розслідує схеми незаконного збагачення під прикриттям благодійних фондів. Отже, її викрали, аби тиснути на нього. Так іноземка і волонтер стають приватними сищиками й починають шукати дівчину самотужки. Тим більше, що прокурор виявився не зовсім прокурором, а отже, зникла в ще більшій небезпеці.\nУ «Київських канікулах» найбільше вдалося відтворити атмосферу Києва як великого міста, котре водночас є тилом воюючої країни. Місцями реалії не миру, а тилу навіть переважують сюжет. Котрий, як належить детективу, заплутаний, часом — надто. Якщо автор детективного роману поважає читача й знає закони жанру, він спробує запропонувати фінал, що не має нічого спільного з початком. Наталі Тисовській це в цілому здалося, хоча місцями — прямолінійно.\nДженні та Макс не розв’язують загадку нитка за ниткою, а, корячись авторській волі, переходять від події до події. Вони можуть відрізнити самогубство від убивства на відстані, лише аналізуючи події — та не готові вмонтувати це та інші відкриття в загальну картину подій довкола себе. Хоча Дженні в своїх пошуках керується відкритою для себе історією повстанки, зв’язкової УПА Людмили Фої й проводить очевидні паралелі крізь десятиліття. Герої не вмирають, на них чекає реінкарнація. Як утілена ця думка — краще дізнатися, прочитавши роман.


Почувши, що ми не забули про борг, вони передумали їхати до нас в гості – Життя\nBy lesya in Історії 30.12.2020\nПрийшло сьогодні у фейсбуці повідомлення від якоїсь Вікторії До ***: “Привіт! це Віка. Пам’ятаєш мене? Я часто про вас згадую!”\nВідкриваю профіль – молода жінка з трьома дітьми. Моя однокурсниця Віка.\nНу як не пам’ятати ? Звичайно пам’ятаю. Колись у нас були друзі Віка і Ігор. Я з ними в університеті вчилася на одному потоці тільки в різних групах. Під час навчання ми особливо не спілкувалися: у них своя компанія була, у мене своя. Після закінчення навчання наші доріжки зовсім розійшлися.\nАле якось зустріла я Віку в автобусі, розговорилися. З розмови я і дізналася, що вони одружилися відразу після закінчення університету, а через два роки у них дочка Маша народилася. До свекрів вони проситися не стали, знімають квартиру. Звичайно, з грошима не дуже. Доньці вже півтора року виповнилося, допомогу не платять, а в садок ще рано. Однієї зарплати чоловіка на трьох ледь вистачає, плюс оренду платити.\nТому Віка, щоб хоч трохи заробити, вирішила стати розповсюджувачем мережевої косметики. Ну і побачивши мене, звичайно, попросила мій номер і стала домовлятися про зустріч, як їх на тренінгу навчали. Через два дні вона вже була у мене в гостях, про свою косметику розповідала і до них в компанію працювати запрошувала.\nЯ їй своє бачення по даному питанню озвучила і попросила більше цю тему зі мною не обговорювати. Треба віддати їй належне, вона моє прохання почула. І ми продовжили просте дружнє спілкування з походами в гості один до одного і спільними, хай не частими, виїздами на природу.\nЗвістка про те, що у них буде друга дитина, сталао для подружжя несподіванкою. Маші тільки-тільки путівку в садок дали, але вона більше хворіла, ніж ходила. Тому питання про вихід Віки на роботу навіть не стояло. І тоді чоловік і жінка реально оцінивши свої можливості, вирішили переїхати в будинок до Вічиних батьків, хоча б оренду платити не доведеться. Її батьки жили в невеликому містечку за 200 кілометрів від міста, зате в своєму будинку. Місця на дві сім’ї досить, та й бабуся з дідусем завжди допоможуть – розсудливо розсудили наші друзі.\nЗ нагоди їхнього від’їзду була організована прощальна вечірка, на яку запросили і нас. Після вечірки Ігор відвів мого чоловіка в бік і попросив у нього грошей на переїзд в борг, 3 тисячі, до першої зарплати на новому місці. Чоловік відмовити друзям не зміг і на наступний день Ігор заїхав до нас за грошима. Трьох тисяч у нас не було, запропонували йому 1500. Він засмутився, сказав, що цього мало і тепер доведеться позичати у когось ще і поїхав.\nІ звичайно, як це буває, змінили вони місце проживання і пропали. Перший час ще на зв’язок виходили, новинами ділилися, обіцяли, що вже скоро, на наступному тижні гроші переведуть .. А потім і зовсім зникли.\n*** Віку я в друзі додала, просто цікаво стало, що далі буде. Ну і почалося у нас стандартне листування: Як справи? Як живете? О, у вас дві доньки! А скільки їм років? Віка і про себе охоче розповідала. Рік тому у них третя дитина народилася. Як багатодітні вони отримали від держави ділянку під забудову, тихенько будинок будують недалеко від Вічиних батьків. Ігор дистанційно працює, Віка перед третім декретом в школу влаштувалася вчителем молодших класів.\nПро гроші мовчить. Я теж мовчу, чекаю, що далі буде. Думаю, ну не просто ж так вона після стількох років раптом «дружити» зі мною надумала. А Віка далі пише, згадує, як ми разом час проводили, розповідає, що до сих пір наші подарунки зберігає, зітхає, говорить, що їй нас дуже не вистачало всі ці роки. Що ми найкращі друзі і все таке. І, нарешті, ще одне повідомлення:\n– Ми через 2 тижні до вашого міста збираємося на кілька днів. Можна у вас на цей час зупинитися?\n– А чого не у свекрухи? – питаю. – Там у Ігора брат з сім’єю живе. Нам вже місця немає. Думаю, ну тепер зрозуміло, чому про нас згадали.\n– Приїжджайте, – пишу. – Заодно ті 1500 привезете, які ви нам з того разу винні. Ми доньці ліжко нове замовили, так що гроші якраз стануть в нагоді.\n– Ну ті, що ви перед від’їздом у нас позичили, обіцяли через місяць повернути. Невже забула?\n– Я думала, Ігор вам їх повернув.\n– Ні, не повернув.\n– Гаразд, я у нього запитаю і повідомлю.\nІ все, пропала моя подруга …. Не пише, не нудьгує, в гості більше не проситься.


Головна Реферати українською Психологія Індивідуальне та сімейне консультування\nПсихологічним консультуванням називається особлива область практичної психології, пов'язана з наданням із боку спеціаліста-психолога безпосередньої психологічної допомоги людям, що її потребують у вигляді порад і рекомендацій. Вони даються психологом клієнту на основі особистої бесіди і попереднього вивчення тієї проблеми, із якою у житті зіткнувся клієнт. Частіше усього психологічне консультування проводиться в заздалегідь обговорений час, у спеціально обладнаному для цього помешканні, як правило, ізольованому від сторонніх людей, і в конфіденційній обстановці або по телефону.\nПоради і рекомендації, запропоновані клієнту психологом-консультантом, у більшості випадків розраховані на те, щоб, самостійно скориставшись ними, клієнт зміг цілком впоратися зі своєю проблемою без допомоги з боку психолога-консультанта. Психологічне консультування - це сформованого практика надання психологічної допомоги людям, заснована на переконаності в тому, що кожна фізично і психічно здорова людина в змозі впоратися майже з усіма виникаючими в її житті психологічними проблемами. Клієнт, проте, далеко не завжди точно знає заздалегідь, у чому полягає суть його проблеми і як її найкраще вирішувати, спираючись на власні сили і можливості. У цьому йому і повинен допомогти професійно підготовлений психолог-консультант. Це і є основна задача психологічного консультування.\n1. Види психологічного консультування\nНасамперед слід виокремити так зване інтимно-особистісне психологічне консультування, необхідність у якому виникає досить часто й у багатьох людей. До цього виду можна віднести консультування по таких питаннях, що глибоко заторкають людину як особистість, викликають у неї сильні переживання, які зазичай старанно приховуються від інших людей. Це, наприклад, такі проблеми, як психологічні або поведінкові вади, від котрих людина будь-що хотіла б позбутися, проблеми, пов'язані з особистими взаємовідносинами зі значимими людьми, різноманітні страхи, невдачі, психогенні захворювання, що не потребують втручання лікаря, і багато чого іншого. Сюди ж може належати глибоке невдоволення людини собою, проблеми інтимних, наприклад статевих відносин.\nДругий за значущістю вид психологічного консультування - сімейне консультування. До нього можна віднести консультування з питань, що виникають у людини у власній сім'ї або в сім'ях інших, близьких для неї людей. Це, зокрема, вибір майбутнього чоловіка (жінки), оптимальна побудова і регулювання взаємовідносин у сім'ї, попередження і вирішення конфліктів у внутрішньосімейних взаємовідносинах, відносини чоловіка або дружини з родичами, поведінка в момент розлучення і після нього, вирішення поточних сімейних проблем.\nКожний із перерахованих видів психологічного консультування дещо подібний до інших, наприклад у тому, що однакові по своєму психологічному трактуванню проблеми можуть виникати в різних видах діяльності й у різноманітних ситуаціях. Але водночас у кожному з названих видів психологічного консультування є свої особливості. Розглянемо їх докладніше.\nІнтимно-особистісне консультування звичайно потребує закритих від сторонніх осіб і одночасно відкритих для спілкування консультанта і клієнта, довірчих відносин між ними. Таке психологічне консультування потребує створення особливої обстановки, тому що нагадує сповідь. Цей вид консультування по самій природі тих проблем, яких він безпосередньо стосується, не може бути епізодичним або короткочасним. Він передбачає, по-перше, великий психологічний настрой на нього як психолога-консультанта, так і самого клієнта; по-друге, тривалої і, як правило, нелегкої розмови психолога-консультанта з клієнтом; по-третє, звичайно достатньо лише тривалого періоду вирішення виниклої в клієнта проблеми.\nРеферат на тему: Індивідуальне та сімейне консультування


Випуск ТСН.12:00 за 10 травня 2019 року - ТСН. 12:00 - TCH.ua\nТСН. 12:00 10 травня, 13:55\nЗлочинну банду викрили правоохоронці Одеси, спільні навчання України та Великої Британії, майбутні польоти на Місяць та інше, - у випуску ТСН.12:00 за 10 травня 2019 року\nЖорстоке вбивство на Вінниччині: мертвими знайшли подружжя фермерів\nСитуація на фронті: 14 раз обстрілювали терористи наших військових\nРФ відмовилась брати участь у Міжнародному суді ООН щодо звільнення полонених моряків\nСаджайте квіти, а не людей: у столиці відбулась акція до 5 річниці арешту Олега Сенцова\nДвоє людей загинули внаслідок аварії у Києві\nСитник прийшов на допит до ГПУ як свідок у кримінальному провадженні щодо перевищення повноважень\nЛегковик чемпіона Параолімпійських ігор Гриненка утрапив у аварію в Миколаєві\nЖурналіст РФ Сергій Доренко загинув у Москві\nПравоохоронці викрили злочинну банду, яка переправляла нелегальних мігрантів з Азії до Європи\nЮнак змусив саджати поцуплені тюльпани чоловіка у центрі Рівного\nУ Центрі допомоги матерям із дітьми відкрили навчальну пекарню\nЖінку, яка у верхньому одязі залізла в озеро, врятували у Кропивницькому\nХотіли дивитись на китів: берегова охорона США врятувала 49 людей від загибелі\nБританський футболіст Девід Бекхем поплатився за використання телефону за кермом\nПринц Гаррі отримав для малюка Арчі милий подарунок на "Іграх нескорених"\nАктриса Енн Гетевей отримала власну зірку на голлівудській Алеї слави\nНові лапки для кота розробили інженери в США\nЗасновник Amazon презентував прототип апарата для польотів на Місяць\nВипуск ТСН.12:00 за 10 травня 2019 року (повна версія)\nУкраїнський воїн зазнав поранення на передовій. Окупанти минулої доби обстріляли з мінометів великого калібру Опитне та Піщевик. По Новозванівці вдарили з озброєння БМП. На інших ділянках фронту вели вогонь із гранатометів та стрілецької зброї.\nУ Хрещатицькому яру висадили близько двох сотень рослин. Біля них ставили таблички з іменами політв’язнів. На акцію прийшли акторка Римма Зюбіна, музикант Андрій Хливнюк, режисер Ахтем Сеітаблаєв, учений Ігор Козловський. 5 років український режисер та громадський діяч Олег Сенцов перебуває у російських тюрмах. Зараз відбуває покарання на півночі Росії у колонії суворого режиму.\nНа кільцевій дорозі легковик врізався у вантажівку, що їхала у попутному напрямку. Удар був такої сили, що передня частина ВАЗа пошкоджена до невпізнаваності. Водія і пасажира, що перебували у салоні легковика, урятувати не вдалось. Очевидці повідомляють, що це були двоє військових.\n18-річний хлопець помітив, як той краде квіти з клумби, наздогнав і пригрозив поліцією. Потім наполегливо попросив повернути все на місце. І присоромлений чоловік почав прикопувати цибулини у ґрунті. Відео хлопець поширив соцмережею і свій вчинок пояснив тим, що не зміг лишатися осторонь, коли паплюжили його місто.\n"Блакитний місяць" так назвав свій винахід Безос. Робота над ним тривала 3 роки. Окрім екіпажу, модуль може доставляти до шести з половиною тон вантажу. Двигун апарата, що має забезпечити посадку на Місяць, працюватиме на рідкому водні та кисні. Його протестують вже цього літа.


Постановка авто на облік в ГИБДД, в тому числі і тимчасовий, є обов'язковою умовою його експлуатації. Сам процес постановки не складний, але зажадає від вас часу і терпіння.\nАвтомобіль або акт його огляду, страховий поліс автомобіля, довіреність на право користування автомобілем (якщо потрібно), державний номер автомобіля, документ, що підтверджує особу власника (паспорт, військовий квиток або ін), свідоцтво про реєстрацію автомобіля в ГИБДД.\nНаберіться терпіння. Згідно з новим законодавством, процедура постановки на облік повинна тривати не більше 3 годин. На практиці все інакше. Іноді в ГИБДД доводиться проводити весь день, а іноді навіть приїжджати і на наступний. Причому неможливо передбачити, як довго буде це продовжуватися.\nПеред тим, як відправитися в ГИБДД, оплатіть держмито за отримання державних номерів автомобіля для тимчасової постановки на облік і держмито за тимчасову реєстрацію автомобіля, раніше поставленого на облік за місцем пребиванія.Расценкі на держмита при постановці автомобіля на тимчасовий облік. - Держмито за видачу свідоцтва про реєстрацію автомобіля на тимчасовий облік - 300 руб. - Держмито за видачу реєстраційних знаків на автомобіль при постановці на тимчасовий облік - 1000 руб. - Держмито за тимчасову постановку на облік раніше поставленого на облік автомобіля за місцем перебування - 200 руб.\nНапишіть заяву про постановку автомобіля на тимчасовий облік. Заява складається на бланку встановленого зразка на ім'я начальника вашого регіонального реєстраційно-екзаменаційного відділу ГИБДД.\nВиконайте в точності порядок постановки автомобіля на тимчасовий облік за наступною схемою: 1) Зверніться у вікно поста технічного огляду за заявою про проходження технічного огляду та звірки номерів для постановки на тимчасовий облік. Заповніть его.2) Надайте в порядку черги автомобіль до осмотру.3) Пред'явіть необхідні квитанції за постановку на тимчасовий облік автомобіля.4) Отримайте у вікні акт проходження технічного огляду та звірки номерів з відмітками інспектора (термін дії акту - 20 днів) .5 ) Надайте підготовлений пакет документів у вікно постановки на учет.6) Отримайте державні номери та свідоцтво про тимчасову реєстрацію автомобіля.\nПовідомте в страхову компанію про постановку автомобіля на тимчасовий облік і про отримання нового державного номера для занесення його в поліс.\nПридбання автомобіля - щаслива подія для будь-якого початківця або вже досвідченого водія. ...\nЯк поставити машину на облік в ГИБДД. Реєстрація нового автомобіля в ГИБДД - необхідна процедура, ...\nПісля придбання автомобіля, кожен щасливий автовласник стикається з зворотною стороною радісної ...


Запитання з тегом «hardware»\nПитання щодо апаратних засобів пристроїв Android\nЯк отримати технічні характеристики пристрою Android?\nЯк я можу знайти інформацію про апаратне забезпечення свого пристрою Android, як архітектура процесора, оперативна пам’ять тощо?\nНещодавно я втомився від свого попереднього смартфона (ім’я опущено), і я розглядаю можливість переходу на телефон на базі Android. Однак мене наткнула велика кількість слухавок. Я більше ніж готовий змінити операторів і не маю переваг у стилі клавіатури. Те, що я шукаю (і не можу знайти в Google), - це …\nЯ бачу, що термін JTAG використовується для відродження мертвих пристроїв Android, які в іншому випадку не реагують ні на що і не бачать при підключенні USB. Здається, що це щось зроблено з фізичної апаратної сторони пристрою (на відміну від якогось чистого програмного рішення), і я чув термін, що використовується в …\nЯк Android обчислює споживання батареї додатками?\nЯк Android вимірює енергію, яку використовує окремий апаратний компонент? Як Android вимірює енергію, яку використовує кожен окремий процес?\nЯ намагаюся зібрати інформацію про технічну підтримку ANT + в телефонах Android. В основному, які Android-телефони мають бездротове обладнання ANT? ANT та ANT + ( http://thisisant.com/ ) як бездротові протоколи є досить перспективними, особливо з потенційною підтримкою з відкритим кодом для ANT + готових фітнес-пристроїв (див. Http://www.thisisant.com/news/stories/ant -ebled-live-google-data-feed ). На …\nФон Дуже небагато розробників програмного забезпечення пропонують спеціальні випуски " довгострокової підтримки" (LTS) або "випуску з розширеною підтримкою" (ESR) своїх продуктів. Ви встановлюєте продукт один раз і отримуєте оновлення безпеки протягом десяти років, не потребуючи оновлення до наступної основної версії програмного забезпечення. Ось кілька прикладів: Ви можете встановити одну версію …\nЯк дізнатися, які діапазони підтримує мій телефон\nПередумови: нещодавно я придбав Padfone X і намагався отримати його у своїй мережі. Частиною цих зусиль була перевірка інформації, яку я знайшов в Інтернеті, яка стверджує, що вона підтримує LTE-діапазон 4 . Діапазони 4G-LTE: 1, 2, 3, 4, 5, 7 і 17 Мій оператор мережі стверджує, що підтримує більшість телефонів, …\nЄ якісь занепокоєння щодо використання LED-ліхтариків?\nМене завжди цікавили додатки для ліхтариків, особливо ті, що використовують світлодіодне освітлення: Чи є ризик скоротити термін експлуатації світлодіодів? Я помітив, що один додаток ("Налаштування") попереджає, що це може "нашкодити вашому телефону" ... що для мене звучить навіть зловісніше, ніж спалення лампочки. Я подумав, що світлодіоди повинні почати довгий термін …


Бенфіка – Динамо: відео голів матчу 8 грудня 2021\nБенфіка – Динамо – 2:0 – відео голів та огляд матчу / Twitter португальців\nБенфіка переграла Динамо у 6-му турі групового етапу Ліги чемпіонів. Дивіться відео голів та огляд найцікавіших моментів зустрічі на Футбол 24.\nПерший гострий момент мав Циганков, але не влучив із вбивчої позиції. Натомість "орли" досягли успіху на 16-й хвилині. Голом відзначився Роман Яремчук після пасу Жоау Маріу.\nВже на 22-й хвилині сфера від нашого захисника відлетіла у штрафний майданчик, м'яч підхопив Жілберту і подвоїв перевагу Бенфіки. Динамо пішло в атаку, мало вдосталь моментів, щоб забити, але реалізація дуже підвела.\nКияни завершили свої виступи у єврокубках з одним очком на останньому місці квартету Е. А от португальці святкували вихід у плей-офф Ліги чемпіонів з другої сходинки, викинувши Барселону в Лігу Європи.\nВідеоновини Головне Ліга чемпіонів Динамо Українці за кордоном Бенфіка Роман Яремчук Ліга чемпіонів 2021/22 ЛЧ - Top News Бенфіка - Динамо


Серотоні́н (5-гідрокситриптамін) — нейромедіатор. Біогенний амін, попередником якого є гідроксильований триптофан (5 — гідрокситріптофан), що підлягає декарбоксилюванню за участю ПАЛФ — залежної декарбоксилази з утворенням біологічного активного аміну.\n1 Біологічні функції серотоніну\n2 Рецептори серотоніну\n3 Фізіологічна роль серотоніну\n4 Катаболізм серотоніну\nБіологічні функції серотоніну в організмі людини різноманітні. Крім нейромедіаторної дії в спеціальних (серотонінергічних) ділянках центральної нервової системи та участі в реалізації складних інтегративних психічних функцій, серотонін здійснює регуляторні ефекти щодо діяльності гладких м'язів та, відповідно, функцій серцево-судинної системи, шлунково-кишкового тракту, бронхів, модулює розвиток запальних та алергічних реакцій, процесів згортання крові. У центральній нервовій системі людини серотонін виконує функцію медіатора для спеціальних серотонінергічних нейронів і модулятотора дії інших нейротрансмітерів.\nРецептори серотоніну розподіляються на окремі типи: (5-НТ1, 5-НТ2, 5-НТ3, 5-НТ4), які диференцюються за чутливістю до агоністів та антагоністів. Серотонінові рецептори належать до 11 класу (метаботропних), але розрізняються за характером метаболічних реакцій, що супроводжують їх стімуляцію:\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Серотонін&oldid=25588062\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 21:44, 2 липня 2019.