Як же я помилилася в своїй свекрусі\n08-06-2018 14:35 : Новини культури\nВорога далеко шукати не треба, він завжди біля тебе, знає твої секрети, думки.\nМи з Пашею познайомилися ще в інституті і зустрічалися з першого курсу. Мій майбутній чоловік доглядав за мною красиво, хоча і не шикував, звідки у студента гроші на шикарні ресторани, інформує Ukr.Media.\nПісля закінчення інституту, Пашка зробив мені пропозицію руки і серця, я звичайно ж погодилася, не роздумуючи.\nПрийшов час, знайомитися з його мамою, треба сказати, я до цих пір не знайома з його мамою. Ні ви не подумайте, Пашка не ховав мене від неї, просто я якось не хотіла знайомитися з нею, боялася чи що.\nМоя майбутня свекруха ростила сина одна. Папа Пашкин загинув у страшній автокатастрофі, сама Людмила Іванівна дивом вціліла в той страшний день.\nУ перший день знайомства я дуже нервувала, то вилку впущу, то кухоль з чаєм перекинула, то ще що-небудь, в загальному, мені здалося, що я не сподобалася майбутній свекрусі.\nМи з Пашею призначили день весілля. Вибрали осінь, п'ятнадцяте вересня, бабине літо. Найкращий час для весіль, так ми вважали.\nПриготування до весілля, були божевільні. Треба було розіслати запрошення, особливо я переживала, як доберуться мої батьки.\nВесільну сукню вибирали ми з подругою Свєткою, вона пропонувала купити таку сукню, яка мені зовсім не подобалася.\nЯ ж приглядала шикарні сукні, вже дуже хотілося виглядати найкрасивішою нареченою на всьому білому світі, але на таке вбрання, грошей не вистачало.\nДовелося зупинити свій вибір, на не дуже дорогому платті, але воно мені подобалося.\nСвєтка пішла пакувати плаття, поки я розглядала розкішну брошку до свого вбрання. Розплатившись, ми поїхали до свекрухи.\nПо одному з повір'їв, чоловік не повинен бачити весільну сукню, і тому я вирішила сховати її у свекрухи, де ми з чоловіком з'являлися дуже рідко.\nНастав день одруження. Приїхавши до свекрухи я стала розпаковувати свою білосніжну, весільну сукню. Розпакувавши її я прийшла в ЖАХ.\nПлаття було все порізане. Я відразу запідозрила в цьому свекруху. Тому що більше не було кому, адже доступ до сукні був тільки у неї, як я тоді вважала.\nЯ вибігла з квартири і втекла в парк. Сидячи на лавці, я міркувала як вона могла вчинити так зі мною і зі своїм сином, адже ми просто любили один одного, а якщо я не сподобалася, то навіщо ж сукню то різати.\nПашка прилетів через п'ятнадцять хвилин. Дізнавшись в чому справа він спохмурнів, він абсолютно був впевнений, що мама щиро рада за нас.\nДо загсу залишалося півгодини, Пашка схопив мене за руку поволік в загс, прямо так в чому була. Кросівки, джинси і якась кофточка, ось такий був мій весільний наряд.\nПісля весілля ми жили на орендованій квартирі, з матір'ю не спілкувалися, у всякому разі я. Паша правда їздив відвідував, мати все таки.\nЧерез рік я народила. Пологи були дуже важкі. Під час пологів у мене відкрилася кровотеча і я втратила багато крові, тому мені кололи якісь ліки і я весь час спала.\nІ вона просила у мене вибачення за те що зіпсувала моє весільне плаття. Виявляється, Свєтка була потайки закохана в Пашу і на зло порізала моє плаття, коли ходила упаковувати його.\nПочувши цю історію я зрозуміла, як же була несправедлива до своєї свекрухи. Я думала, що свекруха, дуже погана жінка, а виявилося, вона свята людина.\nКоли прийшла Людмила Іванівна, я зі сльозами на очах, просила у неї вибачення. Людмила Іванівна погладила мене по голові і сказала, нічого дочка, іноді так трапляється.\nПісля виписки з пологового будинку, ми стали жити у моєї другої мами, вона була категорично проти, щоб ми з дитиною вешталися по знімним квартирам...\nКультура Історія Родина Свекруха\nМолода жінка покинула дитину через розміри його голови


Загибель школяра у водоспаді:: адвокат розповів, хто і чому має відповісти | Новини на Gazeta.ua\nСмертельна екскурсія на водоспад: адвокат розповів, хто і чому має відповісти\nПʼятниця, 04 червня 2021 14:53\nСмертельна екскурсія на водоспад: адвокат розповів, хто й чому має відповісти\nНа Львівщині у водоспаді загинув 12-річний Артем, який з класом приїхав на екскурсію. Його поховали сьогодні, 4 червня. Фото: facebook.com/YuliannaPradied\nУ Львові попрощалися із шестикласником школи №82 12-річним Артемом. Він загинув під час шкільної екскурсії на водоспаді Кам'янка.\nЗаповідник Сколівські Бескиди, на території якого розташований водоспад, перебуває в підпорядкуванні державного агентства лісового господарства. Стовпчики з натягнутим дротом – це вся загорожа навколо небезпечної ділянки. А таблиця із застереженнями висить на протилежному березі. Однак керівництво заповідника вважає, що винні в трагедії – учень і ті, хто його супроводжував.\nВідповідальність лежить саме на адміністрації заповідника, каже адвокат Сергій Старенький.\n"Це спеціально облаштоване для екскурсій місце. Тож мають бути врахованні всі вимоги до безпеки, зокрема й пожежної. Відповідальність педагогів наступила б лише, якби повели дітей в не облаштоване для екскурсій місце. Або якби бачили, що дитина перебуває в небезпеці, але на це не відреагували. Решта – відповідальність адміністрації. А якби трагедія сталася з дорослим або з дитиною 14 років, яка може пересуватися без дорослих? Тоді хто б відповідав за їхню безпеку? Звісно, парк", - розповів Gazeta.ua адвокат.\nВважає, що на час слідства екскурсії на водоспад мали б припинити. Це в компетенції прокуратури. Відкрити локацію можна лише після переогляду всіх норм безпеки й усунення недоліків.\nТрагедія сталася вдень 2 червня. На водоспад у село Кам'янка приїхали два класи зі школи №82 Львова. Усього – 44 дитини. Їх супроводжували троє вчителів і двоє батьків. Артем хотів зробити селфі, але послизнувся на мокрому камені й упав. Йому на допомогу кинулися дорослі, але врятувати хлопчика не вдалося. Медики лише констатували смерть. Попри трагедію, доступ до водоспаду не закрили. Там напередодні було кілька шкільних екскурсій. Комісія з питань надзвичайних ситуацій вирішила поставити додаткові стовпці й попереджувальні таблички на водоспаді. А освітян зобов'язали провести додаткові інструктажі з техніки безпеки.\nЗараз ви читаєте новину «Смертельна екскурсія на водоспад: адвокат розповів, хто й чому має відповісти». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


1-06-2015, 04:40 Ремонт 0 коментарів\nВирівнювання підлоги для подальшого покриття потребує дотримання точності та отримання однакового рівня всій поверхні. Заливати нову стяжку у кімнаті не завжди зручно і досить дорого. Альтернативним варіантом є підлога з фанери, який буде встановлюватися на бруси, прикріплені до старої стяжки. Товщина і ширина лад повинна становити близько 5 см, а довжина повинна дорівнювати щонайменше 2 м.\nЩоб підлога з фанери, по лагах, зроблений своїми руками, був дійсно рівним, необхідно провести монтаж першого бруса, що встановлюється за рівнем. Проводити роботу слід після закінчення чистових робіт стін і стелі.\nМонтаж лад проводиться не на стяжці, а на подкладываемых обрізках дошки або бруса. Така система дозволяє вирівняти навіть дуже нерівну поверхню з різкими перепадами або наявністю виїмок або виступів.\nНаступні лаги вирівнюються відносно попереднього елемента. Це дозволить підтримувати заданий рівень по всій кімнаті. Разом з подкладываемыми дощечками слід використовувати руберойд. Опорні елементи з дерева можуть змінювати форму при підвищенні вологості або зміні температури, тому додаткові шари дозволять зберегти отриманий рівень поверхні і захистити її від викривлення.\nЩоб провести коректне вирівнювання підлоги фанерою, необхідно розташовувати лаги на відстані приблизно 50 см. Відступ від стін повинен бути невеликим і складати близько 3 см. Висота розміщення вибирається індивідуально, але при кріпленні потрібно враховувати і товщину брусів, і товщину опорних елементів.\nТому необхідно використовувати дюбелі, хоча б на 3-4 см більше суми даних показників. А для монтажу фанерних листів варто придбати саморізи на 2-3 см більше, ніж товщина придбаного верхнього покриття.\nВиконується укладання фанери на підлогу лише після її підготовки. Електролобзиком випилюються ділянки під труби, кутові виступи стін. Товщина придбаних листів повинна складати як мінімум 3 см, оскільки отримане покриття не повинна прогинатися під вагою людини і встановлюється в приміщенні меблів.\nРозташовувати фанеру потрібно таким чином, щоб стики листів припадали приблизно на середину лад. Це дозволить провести роботу коректно і забезпечити надійність всієї конструкції.\nМіж лагами і фанерними листами розміщується руберойд. Це дозволить уникнути "ходу" покриття та його деформації при подальшій експлуатації.\nРозташування фанери щодо лад має бути поперечним. Кожен лист кріпиться не тільки по краях, але і по всій довжині опори. Бажано уникати фіксування в тих ділянках, де будуть ходити люди.\nОбережність допоможе уникнути пошкодження підлоги і гарантує його тривалу схоронність. Детальні фото з монтажу конструкції дозволять побачити процес складання фанерного підлоги і правильну фіксацію аркушів.\nЗрозуміти, як зробити підлогу з фанери не тільки рівною, але і міцним, дозволить уточнення схеми розташування аркушів. Найбільш правильним вважається зсув шматків: не варто проводити монтаж з єдиною лінією з'єднання для всіх розташованих поряд пар фанери. Це може призвести до перекосу конструкції. Ознайомитися з тонкощами виконання роботи допоможе відео, що описує весь процес створення якісного і довговічного підлоги з фанери. А після виконання правильного монтажу можна приступати до обробки вирівняної поверхні будь статевим покриттям.


Андрій Данилко прокоментував статус найсуворішого члена журі Х-фактора | Х-Фактор\nАндрій Данилко: Всі звикли, що я суворий, але це не так\nУже в суботу, 2 вересня, глядачі побачать перший випуск «Х-фактор» -8. У новому сезоні за один стіл з Настею Каменських, Олегом Винником та Дмитром Шуровим сів добре знайомий глядачам СТБ артист, автор та композитор Андрій Данилко. В ексклюзивному інтерв’ю STB.UA найдосвідченіший член журі «Х-фактора» розповів, що чекає від учасників у 2017 році, чого не вистачає українському шоу-бізнесу, а також прокоментував статус «найсуворішого» члена журі.\nАндрiю, вітаємо вас зі стартом нового сезону. Розкажіть, чекали цього моменту, скучили за «Х-фактором»?\nТак, скучив. За «Х-фактором», за обстановкою, за всiма, хто працює на проекті.\nЩо очікуєте від нового сезону? Нагадаємо, цього року учасників ділитимуть на категорії, з якою хотіли б попрацювати?\nУ мене такого немає. Хочеться побачити людину або талановитих людей, і подумати, як круто, що ця дівчина, або цей гурт, або цей хлопець займе певну нішу в шоу-бізнесі. Як з хлопцями з «Mountain Breeze». Я вважаю, що саме вони – відкриття минулого сезону, хай вибачать мене усi. Не тому, що вони мають відношення до мене, як до наставника. Я дуже в них вірю. Мені подобається їх поступовий рух, розвиток. Вони виступали на головній сцені Atlas Weekend (прим.ред. – масштабний музичний фестиваль). Дощ, важко їм, настройка, перші… Але я ось радий, і мені подобається!\nЯк на зло, у мене був концерт у Харкові. Так вийшло, що мене там не було. Я дивився запис з телефонів, фотографії. Мені подобається, що вони не сходинками йдуть, а сіли в ліфт, та поїхали на 9-й поверх.\nНасправді, цікаво спостерігати за хлопцями.\nДуже. Я завжди зайвий раз підкреслюю, що це фіналісти «Х-фактора». Не так багато виконавцiв, яких після тв-шоу можна почути. Не в селі десь, а на престижних та модних майданчиках, як Atlas.\nНа сцені музичного фестивалю виступала і Вєрка Сердючка. Як вам такий експеримент?\nЯ вважаю, що Atlas – великі молодці. Вони не побоялися. Ми не вписуємося до формату фестивалю, але організатори зробили Сердючку хедлайнером Дня Конституції, в рамках Atlas Weekend. Люди в такій великій кількості побачили, як ми виступаємо. У всіх в голові той час, коли були «Вогники», коли це показували день і ніч. Люди думають, що ми залишилися у тому часi. Це чудовий майданчик, я радий, що так сталося. Хоча, якісь захоплення, які ми там почули, сприйняли з посмішкою. Адже це звичайна робота для нас, ми працюємо так на будь-якiй закритiї акції. Ми не ставимося до цього, як до халтури, ніколи.\nБагато хто вважає вас найсуворішим членом журі, згодні?\nВсі вже якось звикли, що десь я черствий і суворий, але це не так. Просто коли ти говориш людям речі не дуже їм приємні, то людина, яка йде у цю професію, повинна вміти тримати удар. Я кажу це не для того, щоб образити, розкритикувати і розмазати, а десь зачепити її, десь розлютити, в хорошому сенсі. Щоб вона включилася, щоб була готова до інших складнощів. Всім здається, що шоу-бізнес – цукор і мармелад… Не хочеться, щоб у цій професії з’являлися випадкові люди. Люди, які не досягають успіху – вони нещасні. Це відразу злість, алкоголь, плітки. Це дуже складна робота. Потрібно бути тверезим і справедливим.\nЯкої музики зараз не вистачає українському шоу-бізнесу?\nДля музики зараз час хороший. Музиканти мають повну свободу, можуть створювати свою музику, не маючи відношення до телебачення, а тільки через інтернет. Якщо це талановито і якісно – завжди буде успішно. Найскладніше – це мас-музика: коли це і діти, і дорослі, і хіпстери, і металісти. Коли вони всi дуріють, скажімо, під Сердючку. Ось з масовою музикою, напевно, є проблеми. Зараз більше клубiв за інтересами. Хтось любить «The Hardkiss», хтось Олега Винника, хтось Pianoбой, а ось так, щоб об’єднати всіх разом… тяжкувато. Я люблю мас-мистецтво, яке об’єднує. Атмосферу, коли всi підспівують і танцюють. Робота нашого колективу спрямована виключно на це.\nКоли ти любиш людей, з якими працюєш – робиш це в задоволення. Ти нічого не видавлюєш, а їм не доводиться терпіти нас. Я ось за такі справи!


Авіакатастрофа МАУ - Іран ігнорує запити Офісу генпрокурора\nАвіакатастрофа МАУ: Іран не надав повних відповідей прокуратурі, а частину запитів проігнорував\n11:24, 22 жовтня 2021\nІран не надав повних відповідей на українські запити (в цілому їх 24) про правову допомогу у справі знищення пасажирського літака МАУ PS752, а частину запитів Офісу генпрокурора проігнорував.\nПро це повідомляє Офіс генпрокурора за підсумками зустрічі Ірини Венедіктової з президентом Асоціації сімей жертв рейсу PS752 Хамедом Есмаїліоном та помічником Посла Канади в Україні Мавурнiн Мунi.\n«Увесь минулий рік Україна і Іран рухалися окремими шляхами: в Ірані своя кваліфікація та своя справа, до матеріалів якої ми не маємо доступу. У цьому році Іран заявив про передачу своєї справи щодо 10 підозрюваних осіб до суду, проте відомості щодо них ретельно приховуються», — заявила Венедіктова.\nВона уточнила, що вже відбулося три раунди офіційних україно-іранських переговорів. У червні українська сторона погодилася на пропозицію ознайомитися з матеріалами справи в судових органах Ірану і на можливість присутності представників України під час судового процесу в Ірані без права голосу, але пропозиції з іранської сторони так і залишилися обіцянками.\nОфіс генпрокурора одразу ж направив листа про погодження за робочим порядком процедури ознайомлення, але за 4 місяці так і не отримав відповіді. Прокурори так і не отримали доступу до матеріалів, що свідчить про порушення міжнародних зобовʼязань з боку Ірану. ОГП, однак, знову звернеться до компетентних органів.\nCBC News: У Канади немає доказів умисного знищення літака МАУ Іраном\n8 січня 2020 року у столиці Ірану після зльоту двома ракетами ППО був збитий пасажирський рейс МАУ PS752. Усі 176 осіб (зокрема 57 громадян Канади) на борту загинули. Через кілька днів Іран визнав, що його війська випадково збили літак. Розвідки США та країн Євросоюзу ще 9 січня повідомляли, що у трагедії винні військові. Українська влада заявила про відповідальність Ірану 11 січня.\n17 березня Іран оприлюднив остаточний звіт щодо авіакатастрофи. Україна назвала його цинічним і маніпулятивним. Незабаром МЗС України звинуватило Іран у маніпуляціях і відмові від співпраці в розслідуванні.


Мезотимпаніт: симптоми і лікування - Фарман\nдодому Хвороби Отоларингологія Мезотимпаніт: симптоми і лікування\nМезотимпаніт — хронічне запальне захворювання слизової оболонки барабанної порожнини, найбільш виражене в її середньому і нижньому відділі, при якому відзначаються рясні гнійні виділення з вушної порожнині, набряк і некротичні зміни слизової оболонки внутрішнього вуха. У більшості випадків, хронічний гнійний мезотимпаніт носить односторонній характер, але в деяких випадках можливе і двостороннє розвиток патологічного процесу. Самолікування неприпустимо, оскільки може призвести до повної втрати слуху.\nКод по нозології МКБ-10 (міжнародної класифікації хвороб) — Н66.1.\nЗбудниками цього захворювання найчастіше є:\nДо сприяючих чинників, які можуть спровокувати розвиток цього захворювання, відносяться:\nчасті, хронічні захворювання носоглотки;\nпатології в області євстахієвої труби;\nпошкодження барабанної перетинки через неправильне проведення гігієнічних процедур або в результаті медичних заходів;\nтравми обличчя та черепа;\nчасте і тривале переохолодження;\nнедотримання елементарних правил гігієни вушної порожнини;\nмеханічне пошкодження вушної порожнини;\nгіперчутливість до бактерій.\nСлід зазначити і те, що розвиток хронічного мезотимпанита більш імовірно у разі ослабленою імунною системи.\nКлінічна картина мезотимпанита проявляється наступним чином:\nрізкі й інтенсивні болі в період загострення, ниючі і нетривалі за характером в період ремісії;\nвідчуття пульсації в області хворого вуха;\nпідвищена температура тіла, що зумовлене запальним процесом;\nзапалення підщелепних, шийних лімфатичних вузлів;\nпорушення сну, що обумовлено больовим синдромом в ураженому вусі;\nПри фізикальному огляді хворого на наявність даного захворювання може вказувати наступне:\nзовнішній прохід у вусі заповнений гнійним ексудатом, іноді з домішками крові;\nпо краю або по центру барабанної перетинки спостерігається перфорація;\nгіперемія і набряк слизової;\nСлід зазначити, що зниження слуху — це симптом, який проявляється далеко не відразу. Погіршення слухового сприйняття спостерігається при просяканні гноєм слухових кісточок.\nПри такій клінічній картині слід терміново звертатися до отоларинголога, а не робити спроби усунути захворювання самостійно. В такому випадку можна уникнути розвитку серйозних ускладнень.\nВ першу чергу отоларинголог проводить ретельний фізикальний огляд хворого вуха. Для постановки точного діагнозу проводяться такі лабораторно-інструментальні методи обстеження:\nогляд вуха за допомогою спеціального рефлектора, часто з мікроскопією;\nмазок з слухового проходу для визначення наявності бактерій, а також їх чутливості до антибіотиків;\nКТ і рентгенографія скроневої області;\nСписок діагностичних досліджень може доповнюватися іншими методами, в залежності від анамнезу захворювання та клінічних проявів недуги.\nЛікування захворювання отоларинголог призначає виходячи з отриманих результатів аналізів і встановленого етіологічного фактора.\nЛікування мезотимпанита спрямоване, в першу чергу, на усунення патологічної флори, зменшення запального процесу і збереження слуху пацієнта.\nантибіотики пеніцилінового та цефалоспоринового ряду;\nпри підвищеній температурі – жарознижуючі;\nКрім прийому системних медикаментів, лікар призначає препарати місцевої дії для промивання вушного проходу. У цьому випадку використовуються антисептичні та в’яжучі засоби. Також можуть прописуватися присипки на слизову внутрішнього вуха на основі фурациліну.\nПід час стійкої ремісії можуть проводитися фізіотерапевтичні процедури:\nХірургічне втручання має місце в тих випадках, коли консервативне лікування не дає належного результату або відзначається періодичне або постійне гнійне виділення з порожнини вуха. В таких випадках проводиться видалення дрібних гранульом, поліпів і рубців.\nСвоєчасно розпочате лікування дає можливість уникнути розвитку серйозних ускладнень і зберігає слух пацієнта. У тому випадку, якщо медичні заходи не будуть початі своєчасно, можливе поширення запального процесу на скроневу область, погіршення або повна втрата слуху.\nУ випадках несвоєчасно розпочатого або неправильного лікування хронічного мезотимпанита, можливе формування:\nпарезу або паралічу лицьового нерва;\nДля запобігання розвитку мезотимпанита слід застосовувати на практиці наступні профілактичні заходи:\nсвоєчасне лікування запальних захворювань носоглотки;\nправильна, регулярна гігієна вух;\nправильне, повноцінне харчування;\nвиправлення анатомічних порушень вушних проходів, якщо таке є;\nПри попаданні в вухо сторонніх предметів або при наявності симптоматики, потрібно звертатися до отоларинголога, а не проводити лікування на свій розсуд. Крім цього, потрібно систематично проходити профілактичний огляд у отоларинголога. Запобігти захворювання набагато легше, ніж його лікувати і усувати ускладнення.\nВідчуття пульсації в ділянці вуха\nАнофтальм – відноситься до офтальмологічним недуг, для якого властива відсутність очного яблука в орбіті. Патологія вважається рідкісною: дітей з анофтальмом зустрічається 2 на 10 тисяч народжених малюків, а серед дорослих поширеність хвороби становить – 21-22 на 10 тисяч населення.


Верстати для педикюру: плюси і мінуси, як користуватися, як вибрати\nХоч вже і придумано безліч альтернативних способів позбавлення від огрубілих ділянок на стопах, але верстати для педикюру не залишають своїх позицій популярності. Майстер педикюру, з допомогою цього нехитрого пристосування, за невеликий час може позбавити від докучливих нашарувань грубої і млявою шкіри.\nПерше знайомство з верстатом\nСеред потужного арсеналу майстра педикюру, є безліч інструментарію. Для апаратного педикюру – свої, а для обрізного – свої професійні набори. Для останнього типу манікюру, використання верстата – звичайна справа. Цей предмет мінімально зовні схожий зі своїм однойменним товаришем – бритвеним верстатом, але загальні складові у них все ж є:\nголовка-тримач для леза (зазвичай зроблена з нержавіючої сталі);\nлезо (змінна гостра насадка).\nТака нехитра конструкція призначена саме для педикюру, на інших частинах тіла верстат не використовують. Змінне лезо бритви, що дозволяє безперешкодно міняти і користуватися завжди гострим агрегатом.\nРобоча поверхня виробу (головка з лезом) одностороння, тобто одна сторона вигнута так, щоб зачіпати ділянки шкіри стоп з проблемами і зрізати їх лезом. Друга сторона не виконує ніяких функцій.\nВибір для роботи конкретних предметів – особиста справа кожного майстра, але враховуючи побажання клієнта. Якщо був обраний за незнання обрізний педикюр, то без станочка не обійтися. Клієнти, відвідуючи процедуру, приходять в жах від виду верстата, воліючи абразивні пилки або фрезери. Верстат і справді трохи лякає, особливо, якщо не було досвіду його використання раніше.\nЯк і будь-який інший інструмент, у педикюрного верстата є як переваги, так і «грішки». Серед сильних сторін пристосування, можна виділити:\nодночасний зріз великої частини огрубіння;\nза пару процедур, можна добитися ідеального результату;\nнизька вартість таких педикюрних процедур.\nНайбільшим недоліком використання педикюрного верстата є можливість порізів. Через них запросто можна занести інфекцію або грибок. Відбувається ця неприємність, зазвичай, з новачками справи. Професійні майстри роблять таку обробку стоп акуратно і безболісно. Також процедура вимагає своєчасного повторення, щоб уникнути нових, більш грубих ділянок шкіри.\nЯк користуватися будинку: покрокова інструкція\nПрофесійні інструменти можна знайти не тільки в салонах краси. Їх можливо придбати в будь-якому косметичному магазині і видаляти огрубілу шкіру самостійно. Адже верстат для педикюру, можна застосовувати і для домашнього використання. Це заощадить не тільки час на похід в салон, але і заощадить бюджет.\nДля того, щоб користуватися верстатом було безпечно, без ризику порізів, необхідно слідувати певним правилам виконання обрізного педикюру. Користуватися звичайним бритвеним верстатом під час проведення процедури не можна. Класичний педикюр передбачає ретельну підготовку стоп ніг:\nЗмийте з ніг всі забруднення водою і милом. Це необхідно для того, щоб під час наступних маніпуляцій, бруд не поширилася по всій площі ступні.\nРозпарте ноги по кісточки у теплій воді (рекомендована температура – 40-45 градусів). У воду бажано додати якийсь антисептик (наприклад, пероксид водню).\nЧас здійснення процедури – до 30 хвилин, все залежить від шару ороговілої шкіри. При поступовому охолодженні води, її необхідно доповнювати гарячої. Для цього краще відразу поставити поруч із собою тазик з гарячою водою, щоб не відволікатися від розпарювання ніг.\nПідготовка до педикюру методом розпарювання\nАльтернатива распариванию – обгортання. Для цього користуються марлевими серветками і господарським милом. Ноги миють під проточною водою, злегка просушують полотенцем. Далі намилюють інтенсивно руки, отриману рідину наносять на грубу шкіру, насичують нею марлеві серветки і кладуть теж на ці ділянки. Поверх таких компресів необхідно намотати стрейчеву плівку, що добре фіксуючи марлеві серветки. Чекати потрібно близько півгодини, після чого можна проводити обрізання інших неприємних речей.\nПідготовка до педикюру методом обгортання\nПри необхідності використовують спеціальні ванночки з настойкою календули, ромашки, відваром череди, сіллю, содою. Далі варто з’ясувати проблемні зони на стопах. Найчастіше це краї п’ят, бічна частина підошви біля мізинця, під фалангою великого пальця, між пальцями – великого і другого, на підошві в зоні пальців ніг і т. п. Визначивши необхідні зони для обробки, в хід йде сам інструмент:\nПоверніть верстат виступаючим лезом до шкіри.\nЗніміть верстатом верхній шар огрубілою шкіри ступень. Для безпечного видалення, це варто робити не поспішаючи, в напрямку від краю до центральної частини п’ятки (але не навпаки). Також не рекомендується рухатися лезом верстата уздовж краю п’яти. Обробляти варто тільки огрубілі ділянки, не торкаючись здорової шкіри. Якщо після проведення верстатом по шкірі залишаються рівненькі смужки, то процедура проходить правильно. По одному і тому ж ділянці можна проводити верстатом кілька разів.\nДля завершення педикюру, обробіть кутикулу педикюрні інструментом, видаліть її спеціальними кусачками. Видалення кутикули можна провести і іншим зручним інструментом (манікюрними ножичками, книпсером, стайлером). Заборонено прибирати кутикулу верстатом. Такі маніпуляції закінчаться травмами шкіри і нігтя.\nПовну шліфування шкіри проводять звичайної шліфувальної пилою або електричної педікюрній машинкою.\nПісля завершення педикюру, ступні ніжок живлять кремом.\nБажано після процедури надіти теплі шкарпетки, а через добу зробити парафінотерапію. Проводити такі заняття потрібно хоча б раз на два тижні, так як шкіра швидко відновлюватися і провокувати виникнення нових грубих нашарувань.\nПоради по використанню педикюрного верстата\nНе рекомендується використовувати педикюрний верстат при сильних натоптишах з тріщинами. В такому випадку краще зняти частину огрубіння абразивом, а потім акуратно скористатися верстатом. При появі крові, процедуру необхідно припинити і обробити пошкоджену ділянку антисептиком.\nЯкщо на стопах були інтенсивні грубі нашарування шкіри, то однією проведеної процедури для досягнення ідеального результату може бути недостатньо. Повторити педикюр варто через 10 днів. Між сеансами можна підтримувати стан шкіри стоп простий пемзою або абразивною пилкою.\nВерстат підійде для використання з сухих мозолях. Але орудуючи інструментом для видалення сухої шкіри, є велика ймовірність глибокого проникнення леза, чому легко порізатися. Тому початківцям в педикюрі справі цього робити не варто.\nБритвою для видалення волосся з тіла не варто проводити маніпуляції по позбавленню від інших неприємних речей шкіри. Станок для гоління для цього не призначений та може порізати шкіру.\nЩоб улюблений станочек прослужив максимально можливий час, за ним необхідний догляд. Він полягає у своєчасній чищення і дезінфекції. Щоб його добре очистити, досить розібрати і обполоснути в мильному розчині. Після просушування зібрати його. Дезінфікувати виріб можна спиртовою серветкою або кип’ятінням (альтернатива — ультрафіолетовий стерилізатор).\nПоради при виборі: огляд популярних брендів\nЗважившись на придбання педикюрного верстата, можна допустити масу помилок при виборі. Головний промах – вибір неякісного матеріалу основи для кріплення леза. Нержавіюча сталь – оптимальний варіант для вибору головки верстата. Вибравши матеріал, що піддається іржі, з часом він покриється її слідами і це стане перешкодою до щільної фіксації леза. Це вплине на функціональність верстата негативним чином.\nЗмінні леза також варто підбирати з нержавійки. Вони не піддадуться корозії і зможуть прослужити тривалий час.\nПрофесійні інструменти цього бренду мають зручну ручку, а для виробництва виробу використана нержавіюча сталь. Форма інструменту — «топірець». Верстат від Сталекс підійде для зняття грубих нашарувань шкіри «по сухому» і для розпарених стоп.\nДивовижний верстат європейського виробника має досить низьку вартість і при цьому не вимагає заміни леза. Верстат Titania складається з нержавіючої головки і зручною пластиковою ручки. Рівномірними смугами знімає шар за шаром грубі нашарування шкіри. Більшу ефективність проявляє при використанні на розпареній шкірі.\nЄвропейський бренд пропонує верстат Beauty Care, у комплекті, до якого додаються змінні леза. Верстат має нержавіючу голівку, а ось ергономічна ручка виготовлена з пластику. Призначений інструмент для зняття інших неприємних речей з сухою і розпареним шкіри. Леза в цьому верстаті необхідно змінювати в залежності від отупіння.\nХороший педикюрний інструмент під кодовим номером 05-999 повністю виготовлений з неіржавіючої сталі. Виробник використовує титанові леза, які не потребують заточування. Інструмент відмінно справляється з уже підготовленою розпареного шкірою, так і з сухими огрубевшими зонами стоп.\nВерстат професійного призначення, який виготовлений з медичної сталі. Може використовуватися і в домашніх умовах. За ним необхідний ретельний догляд у вигляді чищення та стерилізації. Справляється з різними огрубелостями на стопах, безболісно видаляє їх.


Полiтика \_ Економіка \_ Без шуму про реформи: як економічні перетворення впливають на зростання ВВП\nСвітова економіка вповільнюється через торговельні та геополітичні проблеми. Промислове виробництво й міжнародна торгівля стагнують. Центробанки вдалися до монетарного стимулювання, але його можливості вкрай обмежені з огляду на низькі відсоткові ставки, тож більш-менш серйозну кризу воно не витягне. Драматичність ситуації підкреслює пропозиція застосувати скоординовану міжнародну фіскальну підтримку, якщо глобальна економіка вповільнюватиметься й далі. Фактично це заклик до створення чогось на кшталт наднаціонального бюджету.\nПриводів для оптимізму в документі небагато. Та дещо в ньому вселяє надію. Це дослідження впливу економічних реформ на темпи економічного зростання, опубліковане окремим розділом. Воно містить цікаві висновки, що наштовхують на роздуми про перетворення в Україні.\nДослідження охоплює 1973-2014 роки та 90 країн, з яких 48 такі, що розвиваються, або були такими раніше, і ще 20 країн із низьким доходом. МВФ вдалося зібрати велику базу даних реформ за шістьма напрямками: міжнародною торгівлею, зовнішнім і внутрішнім фінансуванням, ринками товарів і послуг (на прикладі електроенергетики та телекомунікацій) та праці, державним управлінням. Змоделювавши залежність зростання ВВП від змін у цих сферах, фонд показав, якими є реформи насправді, який кількісний вимір їхньої ефективності. Деякі висновки можуть здатися очевидними, але в час небувалого шуму довкола перетворень в Україні таке дослідження допомагає правильно налаштувати інформаційні фільтри.\nГоловний висновок: для середньостатистичної країни запровадження пакета реформ в усіх названих шістьох напрямах дає змогу додатково збільшити ВВП на понад 7% протягом шести років і приблизно вдвічі пришвидшити темпи ліквідації відставання в рівні життя від розвинених країн. На тривалішому періоді приріст економіки ще більший, бо з часом ефект від перетворень накопичується та поширюється на суміжні галузі. Власне, цим усе сказано. Хочемо жити краще – робімо реформи. І не важливо, хто їх ініціює, хто змушує їх виконувати чи контролює виконання, хто що говорить. Хочемо результату – потрібно щось робити, бо якщо сидіти склавши руки, то краще не стане.\nУтім, є кілька нюансів. По-перше, реформи ліпше проводити пакетом, комплексно, а не поодинці. У дослідженні написано, що, «з огляду на багато ринкових недосконалостей у більшості економік, які розвиваються, усунення однієї з них не обов’язково допоможе, якщо інші викривлення не виправлені». Водночас, зміни в деяких напрямах утворюють ефект синергії з іншими перетвореннями, підсилюючи позитивні наслідки від них. Згадане дослідження виокремило два такі напрями: посилення державного управління та розширення доступу до фінансування.\nЕфективність реформ цілком підпадає під дію закону мінімуму Лібіха: якщо не усунути найкритичніший фактор відсталості, система кращою не стане. Тобто, реформування далеко не найгіршого сегмента може минути непомітно. Водночас, навіть невеликі зміни в найвідсталіших галузях можуть мати масштабні позитивні наслідки для цілої економіки. Закон Лібіха пояснює, чому одні перетворення мають сумнівні результати, а інші зумовлюють ланцюгову реакцію позитивних ефектів.\nЯкщо проєктувати це на Україну, то щойно ми забезпечимо верховенство права, – а саме це є найслабшим місцем нашої системи економіки, – економічний розвиток може вийти на зовсім інший рівень, про який нині ніхто й не мріє. Без прогресу в цьому найвідсталішому сегменті результативність інших реформ, найімовірніше, буде низькою і дуже суспільно дискусійною.\nПо-друге, реформи краще проводити в хороші часи, коли економіка зростає. Це сприятиме збільшенню віддачі від деяких із них у кілька разів. Дослідження показує, що, наприклад, ефект від фінансової лібералізації на етапі зростання економіки втричі вищий, ніж на етапі кризи. Власне, в останньому випадку така реформа може навіть поглиблювати економічний спад. Лібералізація на ринку праці в хороших економічних умовах дає помітний позитивний результат, а під час кризи призводить до зростання безробіття.\nПроєкція цих результатів на Україну наводить на такий висновок. Коли очистити від інформаційної піни реформи, проведені після Революції гідності, то хоча було зроблено немало, але результат виявився далеким від ідеалу та очікувань. Одна з причин полягає в тому, що процес реформування починався в розпал гострої економічної кризи й деякі із запроваджених змін її загострювали, а не пом’якшували. Але саме тому, що тоді результат перетворень не був повноцінним, тепер він може стати вражаючим. Бо тоді була криза, а тепер – економіка в хорошій формі. Це – ідеальний момент, щоб запустити ті реформи, які не вдалося зробити раніше. Потрібно ним скористатися.\nПо-третє, дослідження стосується й політичних наслідків проведення реформ. У цьому питанні є кілька цікавих висновків. Передусім, результати перетворень, зазвичай, занадто розпорошені, щоб сформувати у свідомості населення чітку асоціацію підвищення рівня життя із запровадженими змінами та їхніми авторами. Тобто, зазвичай, реформи нікому оцінити, а реформаторів нікому похвалити й визнати їхню роботу. До того ж, потрібен час, у середньому, три роки, поки реформи почнуть давати відчутний результат. Тобто, якщо реформатори беруться реалізовувати зміни не одразу після виграних ними виборів, є велика ймовірність, що плоди їхніх зусиль пожинатимуть уже наступники, які, звісно, не упустять нагоди видати позитивні зрушення за свої досягнення.\nУтім, коли зміни призводять до економічних втрат, насамперед, серед впливових осіб і груп інтересів, здатних поширювати «зраду» в інформаційному просторі, населення чітко асоціює такі втрати з діями реформаторів, обвалюючи політичні рейтинги останніх. Це ніби про Україну написано. Заради справедливості слід зазначити, що населення не злопам’ятне: дослідження вказує на те, що суттєві втрати на виборах спричиняли тільки реформи, проведені в рік виборів, а всі зміни, добрі чи погані, реалізовані заздалегідь, були забуті й практично не впливали на рейтинги.\nВ українських реаліях можна дійти таких висновків. Якщо нова влада планує переобратися, то в перший рік своєї каденції вона повинна запустити левову частку запланованих перетворень. Тільки в такому разі є шанси, що під кінець каденції настане помітне покращення життя, зумовлене такими реформами, і його можна буде використати для агітації перед наступними виборами. Крім того, весь період (ідеться про приблизно три роки) між проведеними реформами та моментом, коли підвищення рівня життя завдяки їм стає очевидним, потребує адекватної інформаційної політики. Бо в цей час результатів ще немає, а політичні конкуренти не сидять склавши руки. Яскрава ілюстрація – останні три роки в Україні, коли якась робота була зроблена, але різкого зростання ВВП не спостерігалося. Це стало фундаментом для цунамі критики та політичного негативу, що, в підсумку, визначило результат виборів.\nНарешті, є кілька факторів поза реформованими сферами, які підсилюють вплив перетворень на економічне зростання. Перший – сильні інституції, державне управління. У числовому виразі в країн із сильним управлінням темп приросту ВВП унаслідок реформ у понад двічі вищий, ніж показник для країн із низькою якістю управління. Ось чому вкрай важливо розбудовувати ефективні державні інституції незалежно від фази політичного циклу та етапу трансформації. В Україні вони не надто сильні. Це – одна з причин, чому наші перетворення мали такі непереконливі результати.\nДругий фактор – частка тіньової економіки: що вона вища, то більший ефект від реформ, бо більше компаній починають працювати прозоро й таким чином роблять свій внесок у покращення статистики ВВП. Цікавий факт: в Україні тіньову економіку розглядають як безсумнівне зло, з яким треба боротися, на яке треба витрачати зусилля державного апарату. А для кваліфікованих економістів тіньова економіка – це лише вияв і наслідок неефективності, про що також ідеться в дослідженні. Тобто, ті, хто працює в тіні, роблять це не зі злої природи, а від нездатності зводити кінці з кінцями, повністю сплачуючи податки. Рекомендація проста: проведіть перетворення, насамперед, ті, які зменшать вартість праці для роботодавця та витрати на корупційні платежі, – і підприємці почнуть виходити з тіні. Річ у тім, що прозора робота створює чимало переваг: доступ до фінансування, зовнішніх ринків, високоякісних кадрів, які не схильні працювати на шарашкині контори, можливість підвищити продуктивність завдяки збільшенню капіталомісткості тощо. Багато хто, можливо, хотів би вийти з тіні, але йому не вистачає зовсім трішки, і держава має всі можливості допомогти. Це – абсолютно партнерський підхід до проблеми, на жаль, чужий для наших «борців» за наповнення скарбниці.\nДослідження МВФ доводить, що простір для перетворень є навіть у розвинутих країнах, а в Україні й поготів. Коли зростання світової економіки вповільнюється й багато хто каже про наближення глобальної кризи, проведення добре продуманих реформ дає змогу контролювати ситуацію в економіці й не боятися економічного спаду. Спроба запустити зміни після Революції гідності не була повністю успішною, але країна здобула досвід, з’явилася мережа проактивних людей, готових втілювати зміни. Усе це надбання минулої п’ятирічки нікуди не зникло. Розумно застосоване в нинішній сприятливий момент економічного зростання, воно може дати в рази більші результати, ніж тоді. Головне – винести за дужки інформаційну війну, гарантувати економічну безпеку, зокрема, від олігархів та інших впливових груп, і максимально швидко спроєктувати й реалізувати комплексний пакет реформ, націлений на центри найбільшої відсталості, не відволікаючись на другорядне. Буде нелегко, але справа того варта. Як показало дослідження МВФ, результат не змусить на себе чекати занадто довго.\nвидання № 48 (628)


Багно звичайне. Лікувальні властивості | Домоводство\nБагно звичайне. Лікувальні властивості\nБагно звичайне — кущова рослина з родини вересових.Заввишки багно звичайне досягає півтора метра. Молоді гілки в цієї рослини іржаво-повстисті (знизу), листки — іржаво-зелені, з бурою підкладкою, чергові, лінійно-ланцетні, з загнутими донизу краями.\nКвітки зібрані вгорі в зонтик, білі або рожеві, з сильним ароматичним запаморочливим запахом, який у тиху жарку погоду може спричинювати головний біль. Плоди — пониклі довгасті коробочки з пятьма стулками, які тріскаються від основи й викидають з себе довгасте насіння бурувато-золотистого кольору.\nЗбирають траву цієї рослини в травні — червні, висушують її в тіні й зберігають її добре заклеєною (щоб з неї не вийшла ефірна олія) у щільно закритій посудині або, якщо в ящику, то з провощеним папером.\nЗ багатьох хімічних речовин, які містить у собі ця рослина (ериколін, арбутин і фітонциди, за Токіним), треба відзначити й виділити отруйну ледум-камфору й вяжучу ледум-дубильну кислоту. «Ледум» додано до цих загальних назв хімічних речовин, щоб зазначити, що вони містяться саме в цій рослині.\nЛікувальне застосування цієї рослини досить широке й різноманітне, але при внутрішньому вживанні препаратів з неї треба бути обережним і не допускати вживання одноразової дози, більшої за 0,5 г в порошку або за одну столову ложку у відварі, тому що рослина дуже отруйна, траплялися випадки отруєння тварин, коли вони поїдали цю рослину.\nЗастосовували цю рослину в медичній практиці як відхаркувальний засіб при кашлі і особливо при коклюші та при бронхіальній астмі (при мокротинній ядусі), але найчастіше — при лікуванні мускульного та суглобового ревматизму як внутрішній засіб.\nЗовнішньо ліки з неї застосовували при грипі та всяких запаленнях слизової оболонки носа (при гострому реніті) у вигляді 10%-ного розчину витяжки в лляній олії або просто у вигляді відвару в олії, хоч би і в соняшниковій.\nУ народній медицині, крім усіх вищезазначених випадків, відвар з цієї рослини вживається всередину при дизентерії, золотусі, малярії, від туберкульозу легень та в усіх інших випадках, які потребують енергійної боротьби з хворобою.\nЯк зовнішній засіб, мазь із цієї рослини застосовують від ревматичної ломоти (для втирання), при шкірних хворобах, при корості та від гнид і вошей.\nУ деяких місцевостях України цю рослину вважають корисною також і за те, що вона замінює собою нафталін (від молі), який відстрашує комах і відганяє блощиць, за що її й називають у народі блощинником.\nКорисна ця рослина й у ветеринарній практиці, особливо для лікування свиней при епідемічних захворюваннях, корів — від здуття живота і коней — від колік після обпою.\nПро наркотичні властивості цієї рослини можна судити хоча б з того, що за старих часів у шинках її клали в пиво і горілку, щоб ті, хто п’є, дужче спивалися й одурманювалися.\nСпособи застосування. Відвари:\nпростіш відвар багна звичайного 10,0—200,0; вживати по одній столовій ложці, 3—4 рази на день;\n1-а суміш: багна 10,0 (дві чайні ложечки), кореня рожі лікарської 25,0 (п’ять чайних ложечок) змішати, заварити на літрі окропу й настоювати протягом 10—15 хвилин; вживати по одній столовій ложці через кожні дві години при слабкості кишечника та при дизентерії;\n2-а суміш: багна — 10 частин, підбілу — 20 частин, кореня рожі лікарської — 20 частин; дві чайні ложечки цієї суміші заварити в склянці окропу, настояти протягом 20 хвилин, процідити й пити по півсклянки, 3—4 рази на день (як відхаркувальний засіб).\nВитяжка -на олії: згущеної до половини витяжки багна звичайного або його екстракту взяти 1,0 на 9,0 лляної або соняшникової олії, проварити й попарити в духовці протягом кількох хвилин. Цю оліййу витяжку можна вносити в ніздрі по одній—дві краплі, два рази на день при грипі, гострому нежиті та при інших запаленнях носа; можна також вживати її для втирання як болетамувальний засіб:\n3-я суміш: трави багна звичайного 25 г і кропиви жалкої дрібної 15 г заварити на літрі окропу; вживати по півсклянки, 5—6 раз на день при простуді, ломоті, ревматизмі та бронхіальній астмі, при кашлі та задишці. Після двотижневого такого лікування хворі цілком виліковувалися від астми.\nМазь від ломоти в кістках, від корости та від вошей:\nбагна звичайного, листя…………………………. 150 г,\nчемериці білої, коріння………………………….. 150 г,\nсвинячого жиру . . . … . . 500 г;\nвсе це змішати, поставити в духовку на ніч і процідити. Порошок від молі та блощиць: товкти траву багна звичайного в ступці, поки вона не потовчеться на борошно, а потім просіяти на густе сито.


Вікі Кеслі Лерой (Youtuber), біографія, вік, зріст, вага, хлопець, чиста вартість, сім’я, факти\nКеслі Лерой - американський ютубер і особистість у соціальних мережах. Вона добре знайома дитина і брат. Вона відзначилася популярністю за те, що вийшла на телеканалі The LeRoy's. Щоб задобрити батьків, вона навіть закінчила диплом. Білий - улюблений колір Кеслі. На сьогоднішній день у неї більше 700 000 підписників та понад 2,5 мільйона підписників. Кеслі - це просто типовий американський підліток, який обожнює Джастіна Бейбера, і, ймовірно, вона сама не могла б уявити, як це - бути такою дивовижною дивовижною особистістю. Тож, давайте вичерпаємо трохи більше інформації про цього надзвичайно крутого підлітка, який захопив стільки сердець. Однак її батька звуть Корі, а маму - Шанна Лерой. Більше того, цей комбінований канал накопичив понад мільйон передплатників. Окрім YouTube, у неї також є гідна шанувальниця в Instagram. Налаштуйтеся на біографію та вивчіть більше про Вікіпедію Кеслі Лерой, біографію, вік, зріст, вагу, хлопця, виміри тіла, чисту вартість, сім’ю, кар’єру та багато інших фактів про неї.\nKesley LeRoy Зріст і вага\nНаскільки високий Кеслі Лерой? Вона стоїть на висоті 5 футів 4 у висоту або 1,63 м або 163 см. Вона важить близько 52 кг або 112 фунтів. У неї гарні темно-карі очі і світле волосся. Її розміри тіла складають 32-24-35 дюймів. Вона носить чашку бюстгальтера розміром 30 B.\nВік Кеслі Лерой\nСкільки років Кеслі Лерой? День її народження припадає на 23 грудня 2003 року. Їй 16 років. Вона має американську національність і належить до змішаної національності. Її знак народження - Козеріг. Народилася в США.\nРодина Кеслі Лерой\nКеслі ЛеРой звати батька - Кори, а матір - Шанна Лерой. У неї також є брати і сестри. У неї є молодші брати та сестри на ім'я Ретт, Різ та Перрі. За освітою вона добре освічена.\nЧитайте також: Шейн Мадей (Youtuber) Вікіпедія, біографія, вік, зріст, вага, подруга, чиста вартість, сім’я, кар’єра, факти\nВікі Кеслі Лерой\nСправжнє ім'я Кеслі Лерой\nВідомий як Youtuber\nДень народження 23 грудня 2003 р\nМісце народження Сполучені Штати\nЗнак народження Козеріг\nВисота приблизно 5 футів 4 дюйма (1,63 м)\nВага приблизно 52 кг (112 фунтів)\nВимірювання тіла приблизно 32-24-35 дюймів\nРозмір чашки бюстгальтера 30 Б\nХлопець Брок Майкеселл\nЧиста вартість приблизно 700 000 дол. США (дол. США)\nХлопець Кеслі Лерой\nХто хлопець Кеслі Лерой? На ній романтично вишикується Брок Мікеселл. Він американська зірка YouTube. Більше того, її попередня історія знайомств не відома.\nЧитайте також: Cr1tikal (Youtuber) Вікіпедія, біографія, вік, зріст, вага, подруга, чиста вартість, кар’єра, факти\nKesley LeRoy Net Worth\nСкільки коштує чистий капітал Кеслі Лерой? Завдяки своїм талантам і чарівності, вона заробила розумну суму грошей, і її приблизний прибуток до цього часу становить $ 200 тис. Від її каналу You Tube, а приблизний чистий дохід становить близько 500 тис. Доларів.\nФакти Кеслі Лерой\nКеслі Лерой вивчила болгарську та асирійську мови у своїх бабусь і дідусів, а англійська була її другою мовою в школі.\nЇї часто зображують із ютубером Чадом Франком з 8 пасажирів.\nЇї потужна електризуюча популярність не знає меж, оскільки вона є найбільш обговорюваною і пліткуваною зіркою YouTube, чиї передплатники зростають шалено швидко з кожним днем. Принеси на дівчинку! Шлях!\nВона також активна в обліковому записі Instagram.\nВона також завзятий любитель домашніх тварин.\nЧитайте також: Клавдія Сулевскі (Youtuber) Вікіпедія, біографія, вік, зріст, вага, хлопець, чиста вартість, сім’я, факти\nBaby J (TikTok Star) Wiki, Біографія, Вік, Зріст, Вага, Чоловік, Вартість, Сім'я, Факти\nДаніела Файнус (ведуча) Вікі, біографія, вік, зріст, вага, виміри, хлопець, чиста вартість, факти\nSr Pelo (Youtuber) Wikipedia, Біографія, Вік, Зріст, Вага, Подруга, Вартість, Сім'я, Кар'єра, Факти\nМіа Фізз (Youtuber) Вікіпедія, біографія, вік, зріст, вага, хлопець, чиста вартість, сім’я, кар’єра, факти\nКоул Спроус (актор) Чиста вартість, Вікі, Біо, Подруга, Знайомства, Вік, Зріст, Вага, Кар'єра, Сім'я, Факти\nМакс Міллс (Youtuber) Вікі, біографія, вік, зріст, вага, подруга, чиста вартість, сім'я, факти\nВікі The Weeknd (Singer), біографія, зріст, вага, чиста вартість, вік, подруга, знайомства, кар’єра, сім’я, факти\nВікі Калвін Гаррах (Youtuber), біографія, вік, зріст, вага, подруга, чиста вартість, сім’я, факти\nБрей Уайатт (WWE) Біографія, зріст, вага, вік, чоловік, кар’єра, чиста вартість та багато іншого\nВікі Майкі Бароне (Youtuber), біографія, вік, зріст, вартість, подруга, сім’я, кар’єра, факти\nАлексіс Кларк (модель Instagram) Вікі, біографія, вік, зріст, вага, бойфренд, чиста вартість, факти\nШарліз Гласс (танцівниця) Вікіпедія, біографія, вік, зріст, вага, бойфренд, чиста вартість, кар’єра, факти\nДжон Бел Едвардс (губернатор Луїзіани) Біографія, Вікі, Вік, Вартість, Дружина, Діти, Кар'єра, Факти\nМеган Трейнер (співачка) Біо, Вікі, Зріст, Вага, Вимірювання, Роман, Вартість, Дружина, Дитина, Факти\nJooE (MOMOLAND) Біо, Вікі, Вік, Зріст, Вага, Хлопець, Знайомства, Вартість, Факти\nФаріна Бем (Youtuber) Вікіпедія, біографія, вік, зріст, вага, хлопець, чиста вартість, сім’я, кар’єра, факти


“Цей точно запам’ятається!”: Єпископ Мілан Шашік про цьогорічний Великдень – Radio 7\nВладико, триває великодній піст, який цього року видався ще й трагічним через ситуацію, в якій всі ми опинилися…\nДумаю про це щодня. Ситуація справді неординарна, бо ніхто з нас в таких обставинах не був. Це щось цілком нове. Остання подібна пандемія була наприкінці Першої світової війни, коли померли мільйони людей від іспанського грипу. За останні сто років цивілізована Європа такого не пам’ятає. Центральна і Східна Україна пережила голодомор, по війні лихоліття торкнулися певною мірою і Закарпаття, коли можна було відчути на собі «радянський рай», але нині вже мало залишилося очевидців тих нещасть. Це для нас історія.\nЧи не є цей коронавірус своєрідним наслідком розвитку людства?\nРадше не розвитку, а занепаду. Я побоююся, чи за цим вірусом не стоїть хтось, хто не має моральних засторог. Недавно дивився інтерв’ю, в якому фахівці схиляються до думки про лабораторне походження коронавірусу.\nМоже, ця глобальна катастрофа змусить споживацьке суспільство задуматися над сенсом життя, яке полягає не в розвагах та задоволенні?\nБуло би добре, якби задумалися. Є думка, що це — Божа кара за те життя, яке веде людство. Я думаю, що Бог не карає людей, а виховує. Залишаючи нам власну волю, дозволяє людині приймати і помилкові рішення. Є люди розумні, але не мудрі, що мають здібності, таланти, але їм бракує моральних заборон. Тому що не все, що людина здатна зробити, є дозволеним, морально-етичним. Наприклад, людина не сміє вбивати. Це в її можливостях, але це страшний гріх.\nВи вчилися в Італії, часто туди їздите, а зараз там – один з епіцентрів пандемії…\nПівроку тому ви особисто пережили важку автоаварію Чи думали ви про те, що земне життя може в будь-який момент обірватися?\nДля перших християн смерть вважалася найкращим моментом життя – переходом в Царство небесне. І часто закінчували богослужіння вигуком «Прийди, Господи!». Це була частина їхнього буття, бо часто траплялися переслідування за церковне життя.\nБачимо, як світ стрімко змінюється на наших очах. Чи не настав час модернізуватися і Церкві?\nЧуємо нині думки, що після пандемії світ вже не буде таким, як раніше, що це — переломний момент. Я не відаю, чи це так.\nМені хочеться, аби ми більше використовували не технічні можливості, а особисте спілкування. Бачимо, що техніка не може замінити нам особисті переживання у церкві. Богослужіння через інтернет незамінні, коли людина — немічна. Але вони не можуть дати те, для чого церква збудована, не можуть передати оприсутнення Ісуса Христа у живому слові, співбратах, святих дарах.\nДеколи ми чули критику, що релігія стала дуже формальною, умовною, церква – це інституція, де виконуються лише обряди, які відбуваються вірниками. Зараз бачимо, якою важливою є саме духовна спільнота, що в церкві ми маємо пізнавати один одного, що тут має відбуватися духовне і людське спілкування. Не може бути, що священик — це щось одне, а вірники – друге. Церква є одним Христовим тілом. Я прагну, аби було більше спілкування священика з людьми, щоб, окрім богослужінь, були неформальні зустрічі, творилася спільнота, яка формує людей. Так, як це робиться, наприклад, при кафедральному соборі в Ужгороді.\nЯкий відбиток наклала пандемія на життя в єпархії?\nВажко зараз сказати. Якщо говорити про духовне життя, то бачу дуже багато ініціатив, молитов, спілкування через інтернет.\nЯк під час карантину минає ваш звичайний день?\nЯ гадав, що нарешті буду мати багато вільного часу і прочитаю ті книжки, які собі давно повідкладав. Але цього не трапилося. (Посміхається — авт). Певний час забирають молитви, багато спілкуюся інтернетом і телефоном. Маю й особисті зустрічі зі священиками, мирянами.\nТак що і надалі керуєте єпархією?\nЯ сподіваюся, що керує Господь, а я тільки виконую свої функції. Готуємо спеціальні директиви на Великодні святкування, циркуляр для священиків.\n– А який Великдень був для вас найпам’ятнішим?\nЦей точно запам’ятається! Це вже мій 44-ий Великдень як священика і 18-ий — в єпископському сані. Завжди свято Воскресіння Господнього було сповнене величних і масових Богослужінь.\nЩо би ви побажали читачам на завершення нашої розмови?\nБажаю нашим вірникам та усім людям доброї волі, щоби Пасха була духовно багатою, радісною, щоби ми прийняли цю ситуацію, подивляли безмежну любов Ісуса Христа, який страждав і помер на хресті за нас та воскрес із мертвих, і дякували Господеві, незважаючи, що не будемо в храмі, за те, що він нам дає. Великдень слід відсвяткувати у такий спосіб, аби нам запам’ятався.


Перфоратор прямий Dnipro-M RH-100: продаж, ціна у Львові. перфоратори від "Світ надійного інструменту - Market Tools" - 1280664532\nПерфоратор прямий Dnipro-M RH-100\nПерфоратор прямий Dnipro-M RH-100В наявності\nПерфоратор Dnipro-M RH-100 — чудовий вибір для виконання будівельно-оздоблювалиних робіт. Найкраще підходить для виконання робіт з буріння отворів 6-12 мм у бетоні, камені, цеглі, а також корегуючий демонтаж мінеральних поверхонь: штукатурки, цегли, бетону, кахельної плитки тощо.\nЗавдяки наявності трьох режимів роботи (буріння, свердління, довбання), перфоратор є універсальним інструментом, що допоможе виконати широкий спектр робіт:\n● буріння отворів в бетоні, камені, цеглі;\n● буріння/свердління корончастими свердлами у бетоні, цеглі, плитці;\n● коригуючий демонтаж/штроблення легкого бетону, цегли, штукатурки, тощо;\n● свердління металу, дерева, кахелю, пластику та інших матеріалів;\n● розмішування будівельних сумішей;\n● закручування/забивання кріпильних виробів;\n● нарізання різьби.\nЗавдяки зручним прогумованим ручкам, перфоратор легко та надійно утримується в руках. Регулятор обертів, вбудований у кнопку «пуск», дозволяє швидко підібрати необхідні оберти під будь-які задачі. Довгий прогумований кабель 4 м дозволяє працювати на віддаленні від розетки та зберігає еластичність навіть на морозі. Обмежувач глибини свердління дозволяє легко робити відчини необхідної глибини, а щітковий реверс дозволяє однаково ефективно працювати в обох напрямках.\nЗавдяки силі удару у 2,8 Дж перфоратор може впевнено робити відчини буром діаметром до 26 мм у бетоні, цеглі, камені та інших мінеральних поверхнях. Максимальний розмір корончастого свердла — 68 мм, що дозволяє зробити отвір під підрозетник в цеглі, бетоні, камені, плитці та інших матеріалах за лічені хвилини. Розмішування до 20 л будівельної суміші (клеї для плитки, штукатурки) насадкою-міксером діаметром 100 мм позику не більше 5 хвилин.\nРотор і статор вкриті трьома шарами термостійкого компаунду для уникнення негативних наслідків можливого перегріву при довготривалій роботі з максимальними діаметрами. Підшипники та кнопка мають пилозахист, а редуктор та ударний механізм виконані з легованої та загартованої сталі. Все це дає змогу працювати перфоратором не тільки у побуті, а і в умовах будівельного майданчику.\nПерфоратор обладнано захисною муфтою R-control, що допоможе уникнути травм при заклинюванні оснащення та зробить роботу більш безпечною. Також корпус перфоратора має подвійну ізоляцію, що захищає користувача у разі непередбачуваної ситуації.\nМаксимальна сила удару 2.8 Дж.\nМаксимальний діаметр свердління алмазною коронкою 68 мм\nМаксимальна кількість оборотів 1150\nМаксимальна кількість ударів 4850


Аукціон в електронній формі буде проведено Українською універсальною біржею 18 серпня 2017 року. Час початку внесення цінових пропозицій (початок аукціону) – 10-00 - Торги, аукціони, ProZorro | Українська універсальна біржа. Організація та проведення аукціонів в Україні.\nАукціон в електронній формі буде проведено Українською універсальною біржею 18 серпня 2017 року. Час початку внесення цінових пропозицій (початок аукціону) – 10-00\nНазва об'єкта: Нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 384,2 кв.м. (далі – Об’єкт)\nМісцезнаходження об’єкта: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 2.\nБалансоутримувач: – ПАТ «Механізатор», код ЄДРПОУ 01240769.\nВідомості про об’єкт: Розташований на другому поверсі триповерхової нежитлової будівлі, на окраїні міста. Складається з двох приміщень. Не використовується понад десяти років. Інженерні комунікації в наявності. В теперішній час, відключені. Стан об’єкту – задовільний. Висота 1 приміщення - 3,95 м.,\n2 приміщення - 6,2 м. Рік будівництва – 1990. Підлога – дерево, стіни – цегла, перекриття – дерево.\nПочаткова ціна об’єкта без ПДВ - 123 830, 00 грн., ПДВ 24 766,00 грн.\nПочаткова ціна з урахуванням ПДВ - 148 596, 00 грн.\nГрошові кошти у розмірі 14 859,60 грн., що становить 10% від початкової ціни Об’єкта приватизації, вносяться на р/р № 37319070002543 в ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, код за ЄДРПОУ 13398493, одержувач коштів – РВ ФДМУ по Луганській області.\nКінцевий термін прийняття заяв на участь в аукціоні – 14 серпня 2017 року до 17-30 включно.\nАукціон в електронній формі буде проведено Українською універсальною біржею 18 серпня 2017 року. Час початку внесення цінових пропозицій (початок аукціону) – 10-00, час закінчення внесення цінових пропозицій (закінчення аукціону) – 12-00.\nАукціон в електронній формі проводиться відповідно до Порядку проведення в електронній формі продажу об’єктів малої приватизації на аукціоні, у тому числі за методом зниження ціни, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 09 вересня 2015 року № 1325, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2015 року за № 1147/27592.\nОзнайомитися з об’єктом продажу можна в робочі дні за місцем розташування. Додаткову інформацію можна отримати в РВ ФДМУ по Луганській області за адресою: 93404, м. Cєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 32а, к. 313 телефон для довідок (06452) 4 23 68. Час роботи регіонального відділення з 8-00 до 17-00 (крім вихідних), у п’ятницю – з 8-00 до 16-45, обідня перерва з 12-00 до 12-45. Інформацію щодо проведення аукціону можна отримати на Українській універсальній біржі (36039,\nм. Полтава, вул. Шевченка, 52, тел. (0532) 56 00 37).


Сьогодні для українського народу нема важливішої проблеми, ніж проблема будівництва незалежної держави в ім`я її процвітання до рівня передових країн світу. Це бажання підтвердив український народ на Всеукраїнському Референдумі 1.12.1991 р. «За» проголосувало близько 92% усього населення. І це за умови, що населення України різноманітне за етнічним складом. Офіційна статистика (1989) наводить такі дані (тис. чол.): росіяни - 11400, євреї - 486,3, білоруси - 440, молдавани - 324,6, болгари - 233,8, поляки - 219,2, угорці - 163,1, румуни - 134,8, греки - 98,6, татари - 46,8, німці - 37,8, азербайджанці - 37, гагаузи - 32, грузини - 23,5, чуваші - 20,4, узбеки - 20,3, мордва - 19,3, литовці - 11,3, казахи - 10,5, чехи - 9,1, корейці - 8,7, удмурти - 8,6, словаки - 7,9, башкири - 7,4, латиші - 7,1. Крім названих, в Україні проживають десятки інших національностей.\nБажання мати самостійну Україну чітко виражено в духовному гімні України «Боже великий, єдиний…». Музику цього твору написав видатний композитор, творець національного українського музичного стилю М. Лисенко на слова талановитого поета О. Кониського. Написаний у 1890-х роках на східноукраїнських землях, гімн «Боже великий, єдиний…» увійшов у серця віруючих і без нього неможливо уявити духовний світ всього українського народу.\nМолимось, Боже єдиний, -\nУкраїна та українська нація за її межами мають моральне право на самовизначення як одна з найбільших держав Європи. Її територія становить 603,7 тис. км2. Для порівняння: територія Франції - 551 тис. км2, Німеччини - 356, Великобританії - 244, Італії - 301, Іспанії - 505 тис км2. Відстань із заходу на схід - 1316 км (від Тиси до приток Дону), з півночі на південь - 893 км (від Полісся до південних берегів Криму). Населення України 52 млн. чол. (Німеччини - 78 млн., Франції - 56, Великобританії - 58, Італії - 59, Іспанії - 40 млн.).\nНа нашу думку (і це підтверджують дослідники), побудувати власну державу без національної свідомості її громадян неможливо. І причина в тому, що національна свідомість - це біологічне явище, збагачене національними нормами життєдіяльності; вона спонукає людину діяти на користь етносу однієї національності, не завдаючи шкоди людям інших національностей. У діяльності національно свідомої людини визначається постійний, стабільний пріоритет - усе життя служити своєму народові. Національна свідомість формується під впливом мови, культури, історії, виховання, побуту, звичаїв, традицій, освіти, обрядів, військових подвигів та захисту Батьківщини. Її можна вважати центральним елементом духовного світу людини. Без відповідної свідомості не можна сформувати духовність як вищий вияв розвитку фізичних і духовних сил народу.\nНині, не є секретом той факт, що значна частина населення та урядовців не має розвиненого почуття національної свідомості, національної державності. І тепер, коли, здавалося б, настав час поставити на державну основу виховання національного самоусвідомлення, повернути людям почуття природної самоповаги, гордості за приналежність до української нації, щоб було, як в усьому світі, де людина пишається приналежністю до відповідної нації (німець пишається тим, що він німець, поляк - тим, що він поляк, і т. д.), нинішні державні органи тихо обходять ці питання, «не помічаючи» їх. Зрозуміло, це створює вакуум у виховній сфері держави, чим спритно користуються старі ідеологічні кадри, продовжуючи тримати в полі свого впливу малосвідому частину населення.\nНедостатній розвиток національної свідомості українського народу є результатом його трагічної історії. Адже національна свідомість формується не за один місяць і не за один рік. Вона виникає там і тоді, де і коли розпочинається процес формування нації. Поки з`явилися перші ознаки української національної свідомості, з часу падіння Київської Русі (1240 р.) минуло майже 600 років. Такий довгий шлях до свідомості ми пройшли тому, що не було суспільної сили, яка б формувала, стимулювала розвиток свідомості, національні почуття, націю. Цей шлях можна виміряти і так: до того періоду, коли територіальний етнос почав відчувати себе українським народом, етнічною окремішністю не тільки серед інших, а й серед слов`янських народів (це ХІV - ХV століття), знадобилася від початку заснування Київської Русі як держави майже одна тисяча років. Природно-стихійний процес у формуванні національної духовності народу супроводжується багатьма жертвами, є невиправдано тривалим і багато в чому згубним. На такому довгому шляху можна втратити все або втратити більше, ніж цього вимагають обставини.\nОскільки до сформування Київської Русі як держави населення було не народом, а лише племенами, то не могло бути ні національної свідомості, ні зародків нації. І в наступні часи-століття спостерігається те ж саме. Цим можна пояснити виникнення непривабливої домінанти - схилятися перед іншими, навіть не завжди сильнішими. Київська громада віддала владу варягам Аскольду і Діру. Чужі люди правили нашою державою за допомогою сили. Творити націю їм було ніколи. Наступні князі були слов`янського походження, але вони прийняли від варягів систему управління державою, істотно не змінивши її. Та сама сила, ті ж методи.\nКиївська Русь, як велика держава, проіснувала п`ять століть. Півтисячі років ця держава існувала на силі центральної київської влади. Мечем і вогнем тримали київські князі своїх підопічних у покорі. Безперервні походи на схід і на захід, постійні військові акції для утримання під своєю владою племен на терені держави, міжусобиці, війни забирали всі сили держави і були центральними в її функціонуванні.\nВеликим князям не було часу займатися іншими проблемами, крім військових. І тому головна проблема - формування єдиного народу - розв`язувалася не цілеспрямовано, а стихійно, сама собою.\nКнязь Ігор Рюрикович іде походом на древлян, тобто на власний народ, на своїх підданих. Силою тримають князі свої території, а не добром і злагодою. Князь Ігор гине в 945 році, тоді, коли Київська держава вважалась уже розвиненою, через сто років після її утворення. На той період і значно пізніше, в ХІІ столітті, у Київській Русі спостерігаються сепаратистські прояви з боку окремих племен-народностей. Цілісний народ ще не сформувався. П`ятсотлітнє сумісне існування різних племен зруйнувало багато племенних окремішностей, заклало основи для подальшого формування єдиного народу, який тепер називається українським. А на момент падіння Київської Русі далеко не всі її громадяни вважали себе представниками руського народу.\nПрийшла татаро-монгольська окупація. За весь її майже столітній період не було спроб відновити свою державу. Починаючи з 1320-х років, Литва розпочала захоплення українських територій. Населення піддавалося литовцям без опору: прихильно зустрічали нову владу, відправляли богослужіння. Ні провідна верхівка в особах князів, бояр, духовенства, ні саме населення не мали почуття втрати чогось такого, без чого подальша доля була немислимою. Той спосіб життя, який існував за часів Київської Русі, залишився незмінним як за татаро-монголів, так і за литовського панування. Кожен власник землі, кожен князь, боярин чи духовенство як були господарями, так і залишилися ними, зберігаючи свою власність на майно і людей недоторканною. Селяни, міщани завжди мали справу тільки із своїми безпосередніми панами. У цих умовах і не могло бути ні повстань, ні організованої війни за визволення. Ні від чого було визволятися - все було, як і раніше.\nПотім, коли влада стала польською, а пізніше російською, спосіб життя різко змінився як для верхніх прошарків, так і для простих людей. Якщо попередні режими мали відносно стерпні форми співжиття, то польські й російські порядки жорстоко принижували гідність аборигена-українця. А він був ідеологічно беззахисний. Він не міг збагнути, що виною його трагічного становища є не поляк, не росіянин, які стали над тим, а він сам, допустивши цю кричущу несправедливість. Абориген без національної свідомості стає рабом. Він беззбройний, беззахисний, він безвільний предмет у руках чужих людей. І це він повинен був зрозуміти тоді, це він повинен зрозуміти тепер, сьогодні і затямити це назавжди. Без такого розуміння він залишатиметься рабом, незалежно від рівня світової цивілізації й особистого загальноосвітнього рівня. Національна освіта має особливий статус у формуванні людини.\nТаким чином, усі види влад, від Київської Русі й до 1918 року включно, бачачи безпорадність і безправ`я аборигена-українця, не вважали своїм обов`язком піклуватися про його гідне життя; вони залишались як за змістом, так і за формою чужими.\nУ 1918-1920 рр. Україна виборювала свою незалежність, і в цей період формувалася система власної влади. Але національні зародки були настільки слабкі, що російська імперія зуміла легко їх ліквідувати і встановила небаченої жорстокості режим на більш як сімдесят років. Тому наші люди впродовж своєї історії сприймали владу як чужу гноблячу силу. Вона й справді була для них такою.\nМаємо безліч історичних фактів, подій, які підтверджують або низьку національну свідомість, або її відсутність як в окремих українських вождів, так і в народних мас. Ось окремі із них.\nКиївська Русь падає. Народ нікому згуртувати. Ні князі (малі й великі) не свідомі відповідальності за народ, за державу, ні народ не повстав, висунувши нового лідера. Країна загинула на очах великих і малих людей. Усі вони не знайшли свого місця в боротьбі за врятування держави і самих себе. А які ж були вояки - ходили грізними походами за тисячі кілометрів від Києва, перемагали, валили інші держави. Коли ж настала черга себе захищати, виявилися безпорадними. Їм нічого було захищати. Вони не мали національного самоусвідомлення. Не було народу, одного етносу, одного світосприймання, одного прагнення. Ні світські, ні релігійні владики не зуміли всього цього дати людям, і, як наслідок, відбувся крах. Велич Київської Русі була лише військовою, а не національною.\nНе заперечуючи військового генія Б. Хмельницького, скажемо, що він як національний політик виявився неспроможним піднятися вище від себе. Він боровся за поліпшення соціально-економічного становища народу і, зокрема, козаччини. Перед Польщею не зробив натяку на те, щоб утворити незалежну Українську державу або хоч би якусь форму автономії. Після перемоги, не знаючи, що робити з Україною, як розв`язати питання з Польщею, він піддався владі Москви. Через кілька років усвідомив свою трагічну помилку, але вже було пізно. Причина цих згубних для народу подій криється в тому, що національна свідомість Б. Хмельницького була на побутовому рівні, він не зміг зрозуміти мету, до якої треба вести народ. І внаслідок цього той народ з однієї неволі потрапив у ще більшу неволю.\nЦе приклад того, як недозріла національна свідомість однієї, хай і визначної, але все-таки однієї людини призводить до трагедії всього народу.\nНе применшуючи історичної ролі І. Мазепи, нагадаємо, що він не надавав значення виусобленню національної свідомості не лише народу, а й козацької старшини. Він вважав, що досить наказу - і все українське військо піде за ним, стане на захист України. Події показали зовсім протилежне. І нова трагедія українського народу спричинилася через відсутність національної свідомості.\nПолітична поведінка М. Грушевського - найяскравіший приклад тому, і її не можуть зрозуміти не лише прості люди, а й вчені мужі. У найтяжчу годину він залишив посаду Президента України, відмовившись бути диктатором. Хіба це можна виправдати? Потім добровільно пішов до Москви. Після того, як більшовики розгромили його політичні надбання в Україні. Пішов до своїх ворогів, за що вони його й знищили.\nСьогодні ми цих людей поважаємо, шануємо, звеличуємо, вишукуємо в їхній діяльності те, чого й не було, щоб збільшити їхній авторитет, але робимо це тому, що кращих людей у нас просто не було. Реально дивлячись на речі, можна з сумом відзначити, що діяння цих людей завдали Україні неймовірних втрат. У всіх трьох згаданих діячів була одна біда, одне горе-нещастя: нерозуміння національної свідомості як найважливішого фактора виживання народу, народження нації. Усі троє не знали мети і методів її досягнення. Історичні умови висунули їх на вершину подій непідготовленими до вирішення долі народі, долі України. Вони дозрівали на ходу і відстали від подій. Самі були рабами чужоземних сил.\nУзагальнюючи історичний шлях, яким пройшли Україна та її народ, вчені і зокрема С. Дністрянський, виділяють такі етапи розвитку етнічних, політичних й адміністративних кордонів України:\n1. Формування території перших державних утворень на землях України, кордони і територіальний поділ яких визначали певним чином і систему заселення Українського Причорномор`я та Приазов`я.\n2. Розвиток територіальних політико-адміністративних процесів у давньоукраїнських державах: племенні держави (у тому числі антів), Київська Русь, Галицько-Волинська держава.\n3. Поділ української етнічної території Польщею, Литвою, Туреччиною внаслідок втрати державності (ХІV - XVI ст.). Природний розвиток територіальних кордонів, а етнічні українські кордони на заході зміщувалися все далі на схід.\n4. Формування території українських військово-державних утворень козацького періоду (XV - XVIII ст.). Виявлялася закономірна тенденція до відтворення давніх етнічних кордонів, особливо на сході й півдні. Відбувалося подальше українське освоєння Слобожанщини, півдня України і Кубані.\n5. Поділ українських земель між Австрією і Росією наприкінці XVIII cт. Зауважимо, що відомі три поділи Польщі. Донедавна мало згадувалося про поділи України. Вже наприкінці ХІІ ст. Українська держава зникає як суб`єкт міжнародної політики. Цей політичний акт має залишатися в історичній політичній свідомості не лише українського, а й європейських народів. У кінці ХVІІІ ст. відбувся фактичний другий поділ України. Як писав Т. Шевченко, «Польща впала, та й нас задавила». За визначенням Є. Маланюка, Україна увійшла в ніч бездержавності й мусила пристосуватися до життєвих форм, які накидали їй чужі імперії, - Росія та Австрія.\n6. Формування кордонів і територіального поділу українських держав у 1917-1921 рр. Етнічні межі Української Народної Республіки (УНР), включаючи Західно-Українську Народну Республіку (ЗУНР), в основному збігалися з державними кордонами. Державні кордони з Польщею за Брестським договором 1918 р. проходили на захід від Холмщини і Підляшшя. За часів Гетьманату уряд не проводив розмежування на сході і південному сході з Росією. До складу УНР не були включені заселені українцями райони Області Війська Донського, Кубані, південні райони Воронежчини, Курщини. Лише на дуже короткий час до складу УНР були включені заселені українцями Буковина, Закарпаття, Лемківщина, Хотинщина, частина Воронежчини. На півночі державний кордон з Білорусією і Росією проходив в основному по етнічній межі. До УНР увійшла частина сучасної Брестщини, чотири північних повіти Чернігівщини. Її загальна площа становила тоді 630 тис. км2, а з землями, що на короткий час входили до УНР (включаючи Крим), - 690 тис. км2.\n7. Поділ західноукраїнських земель суміжними державами у 20-30-х роках. На початку 20-х років ХХ ст. Польщі належало 132 тис. км2 українських етнічних земель: Східна Галичина, Західна Волинь, Західне Полісся, Лемківщина, Холмщина, Підляшшя. Заселяло ці землі 10,2 млн. чол. Тоді ж 14,9 тис. км2 (у тому числі 11,4 тис. км2 Закарпаття і 3,5 тис. км2 земель Пряшівщини, де проживало 0,5 млн. українців) було передано Чехословаччині. А 18 тис. км2 території (Південну і Північну Буковину, Холмщину, Аккерманщину, Ізмаїльщину, Мароморощину) окупувала Румунія. Утворення у 1939 р. Карпатської України її керівники розглядали як крок до відновлення Соборної України в її етнічних кордонах.\n8. Формування державної території УРСР. Залежність УРСР від московського центру не дала їй змоги встановити свої східні кордони згідно із розселенням українців. Чимало територій (зокрема, райони Воронезької, Курської, Орловської та Ростовської областей), заселених переважно українцями, було втрачено. У 20-х роках вони відійшли до Росії, а пізніше переважна більшість українського населення асимілювалася. Україна втратила Кубань. У результаті слабких контактів з основною територією розселення українського етносу, цілеспрямованої політики денаціоналізації було втрачено також ряд інших територій, де українці тривалий період становили більшість населення, зокрема Сірий та Зелений Клин.\nУ 1924-1926 рр. зі складу УРСР вилучені землі уздовж лівого берега Дністра - території Сучасного Придністров`я та кілька прилеглих районів Одеської області. У вересні 1939 р. територія Західної України (Східна Галичина та Західна Волинь) була повернута Україні. Після подій 1940 р. Бессарабія та Придністров`я склали ядро Молдавської РСР (сучасна Молдова), а до складу України, крім Північної Буковини, увійшли: частина північної Бессарабії (сучасний схід Чернівецької обл); частина колишньої автономної Молдавії, райони Одеської обл. на лівобережжі Дністра; землі південної Бессарабії (південь сучасної Одеської обл.). Після Другої світової війни до Польщі відійшли Перемишлянська і Холмська землі, звідки українці (лемки) були депортовані у західні райони Польщі. У 1954 р. до України відійшов Крим. Проте не лише «святкування 300-річчя возз`єднання» України з Росією, єдність економіки, тісні господарські зв`язки зумовили це приєднання, як зазначалося в офіційних коментарях. Не варто забувати про те, що Кримський півострів є невіддільною частиною материкової України, а також про історичні передумови спільного розвитку.\nПроголошення України незалежною - це новий етап в її розвитку, в розвитку національної свідомості її громадян.\nІсторія підтверджує той факт, що через відсутність та недостатній розвиток національної свідомості Україна втратила значну частину своїх володінь. За даними професорів В. Кубійовича і А. Жуковського, українська суцільна національна територія за межами УРСР (1970) становила 146,5 тис. км2. У Російській Федерації ця територія займала 114,5 тис км2 (частина Бєлгородщини, Курщини і Воронежчини - 43,9 тис. км2, західна частина Ростовської обл. - Донщина - 23,8 тис км2, Кубань - 46,6 тис. км2), у Білорусі - 27 тис. км2 (частина Брестської та Гомельської областей), у Словаччині - 3,5 тис. км2, у Румунії - 1,7 тис. км2 (малі частини Сучавського і Маромороського повітів). Отже, суцільна національна українська територія у Європі досягала 747,6 тис. км2 (включаючи 601,1 тис. км2 території УРСР), а так звана «українська національна мішана територія» становила 197,1 тис. км2, у тому числі Північна Чернігівщина - 14,2 тис. км2, Східне Передкавказзя - 163,4 тис. км2, українські землі в Польщі - 19,5 тис. км2. Таким чином, українські землі у Європі, згідно з підрахунками цих авторів, займають 944,7 тис. км2. Тобто втрачено Україною на сьогодні (944,7 тис. км2 - 603,7 тис. км2 ) - 341 тис. км2 території.\nУ результаті історичних «випробувань» Україна втратила значний людський потенціал. Українці - основне населення України - один із найчисленніших народів Європи. За даними перепису населення 1989 р., в Україні налічувалося 37,4 млн. українців або 72,7 % від загальної кількості населення (51,5 млн.). У колишньому СРСР, за офіційною статистикою, проживало всього 44,2 млн. українців. За цією статистикою загальна кількість українців у світі становила 46,2 млн. чол. Англомовна Енциклопедія Українознавства наводить такі дані: українців у світі 51,9 млн. За таємними даними Міністерства внутрішніх справ колишнього СРСР, тих, хто в різних документах у графі «національність» писав «українець», було 86 млн. Тобто втрати склали (86 млн. - 51 млн.) близько 35 млн. чоловік.\nТрагічна історія України обумовила еміграцію її жителів за кордон. Українська еміграція почалася ще з давніх часів, пов`язаних із періодом поширення та розквіту княжої України-Руси. Наприклад, родовід політичної української еміграції професор С. Наріжний виводив ще від князя Святослава, який змушений був утікати в Угорщину й знайшов смерть у Карпатах. Упродовж ХІХ і ХХ ст. уже мільйони українців залишали Україну. Багатьох до цього спонукали соціально-економічні причини.\nВеличезна кількість східних українців переселилась або була депортована в райони Сибіру, Казахстану, Середньої Азії, Далекого Сходу, Європейської Півночі Росії. Вони залишалися у територіальних межах Російської імперії і не були емігрантами у традиційному значенні цього слова. Західні українці, навпаки, прямували на Захід. Там їм довелося зіткнутися не лише із незнайомою землею, а й із незвичним для них політичним, соціально-економічним та культурним середовищем. Певна частина залишала Україну насамперед через політичні обставини. Саме до них застосовували назву «українські емігранти». Бувало й так, що економічна та політична еміграції взаємно доповнювали одна одну.\nПроцес переселення українців ніколи не припинявся. Він посилювався чи зменшувався, змінював свій напрям, залежно від потреб українського населення та політичних обставин. Ця тяглість еміграційних процесів охоплювала два широких потоки: із західних українських земель - на захід, за океан; із східних та центральних земель - на схід, у Сибір та інші регіони. Перший із них, переборовши неймовірні перешкоди, створив мільйонні українські поселення у Новому Світі. Другий, колонізуючи азіатські простори, нагромадив кілька мільйонний український потенціал, який нині прокидається до свідомого національного життя.\nКількість українців у діаспорі зазнає постійних змін. До 1939 року, а частково і згодом, вона збільшувалася завдяки новому припливові з України і природному приростові. Ця кількість зменшувалася через асиміляцію та денаціоналізацію в третій і наступній генераціях, частково через повернення (реемізацію) в Україну.\nСьогодні українська діаспора - одна з найбільших серед інших планетарних етнічних розселень. Умовно її поділяють на східну і західну. Східна діаспора перебуває в межах поселення українців поза Україною, які проживають на теренах колишнього СРСР, а західна - поза його межами. Термін «східна діаспора» вперше почали застосовувати на І Конгресі українців у січні 1992 р. За далеко неповними даними, у західній діаспорі мешкає понад 5 млн. громадян українського походження, а в східній (за переписом 1989 р.) - 6,8 млн. Отже, лише за офіційними даними, за межами України проживає понад 12 млн. українців, а за оцінками демографів значно більше - майже 20 млн. Проте ще й досі не встановлена більш-менш точна кількість українців за рубежем. Наприклад, щодо східної діаспори нині оперують цифрою 10 млн., а окремі дослідники називають величезну, хоча й неофіційну цифру - майже 20 млн. чоловік. Цілком ймовірно, що світова українська діаспора становить більше, ніж половину громадян України і чи не дві третини етнічних українців на їхній рідній землі.\nЯк уже було зазначено, східна українська діаспора розсіяна по всіх республіках колишнього СРСР. За переписом 1989 р., в Російській Федерації нараховувалося 4 млн. 363 тис. українців (3,0% усього населення Росії); у Казахстані - понад 896 тис. (5,4); у Молдавії - понад 600 тис. (13,8); Білорусії - 291 тис. (2,9); Узбекистані - 153,2 тис. (0,8); Киргизстані - понад 108 тис. (2,5); Латвії - 92,1 тис. (3,4); Грузії - 52,4 тис. (0,9); Естонії - 48,3 тис. (3,1); Литві - майже 45 тис. (1,2); Таджикистані - майже 41,4 тис. (0,8); Туркменістані - 35,6 тис. (1); Азербайджані - 32,3 тис. (0,5); Вірменії - 8,3 тис. українців (0,2%).\nІсторичні крутозлами розсіяли українців по всіх континентах. Із 5 млн. українців, які проживають у західній діаспорі, у США мешкають 2 млн., у Канаді - 1 млн., Аргентині - 250 тис., Бразилії - 250-400 тис., Венесуелі - 6 тис., Парагваї - 10 тис., Уругваї - 10-15 тис., Чилі - 1 тис., Австрії - 0,5 тис., Бельгії - 4 тис., Великобританії - 30 тис., Данії - 0,5 тис., Іспанії - 0,2 тис., Нідерландах - 1 тис., Норвегії - 0,2 тис., Польщі - 300-350 тис., Румунії - 100 тис., Угорщині - 3 тис., Німеччині - 25 тис., Фінляндії - 0,05 тис., Франції - 35 тис., Чехії і Словаччині - 110 тис., Швейцарії - 0,1 тис., Швеції - 2 тис., Югославії - 60 тис., Австралії - 35 тис., Новій Зеландії - 0,5 тис. українців.\nЗа соціальним складом українські емігранти були в основному вихідцями із селян. Швидкому інтегруванню в економічне, суспільне і культурне життя країн поселення перешкоджав їхній низький освітній рівень, що зумовлювався переважно селянсько-робітничою структурою еміграції. Як результат - українські емігранти посідали найнижчий щабель у соціальній сходинці країн, де мешкали, виконували найважчу фізичну роботу. Поступово вони інтегрувалися в життя країн поселення і досягли значних успіхів у галузі освіти, науки, культури. Нині українці на Заході - здебільшого люди середнього класу. Вони представлені в усіх сферах державного, виробничого й громадського життя країн поселення. Західна діаспора гідно репрезентувала Україну в світі, не схиляла прапора боротьби за її визволення від більшовицького колоніального рабства.\nЦілком інший характер і умови життя мали українські поселенці в Російській імперії і в колишньому СРСР. Чинився грубий авторитарний тиск керівних управлінських структур, панувала політика повсюдної деукраїнізації, що постійно тривала на державному рівні. Українські поселенці не мали змоги створити організоване власне життя на новій території. Зв`язки України з цими поселенцями були обмежені, не було національної церкви, школи, власних організацій, преси.\nВодночас українські поселенці на Сході зробили внесок у розвиток нових реґіонів. За висновками дослідників (В.Кабузан та ін.), степові простори Південного Сибіру, Північного Казахстану й Далекого Сходу освоювали в основному українські селяни. Українці на Сході зосереджені там, де видобувають нафту, газ, золото, срібло, алмази, вугілля, розробляють ліс. Перед Другою світовою війною в ГУЛАГу налічувалося 10-12 млн. в`язнів. За підрахунками українського «Меморіалу», більша половина з них була так чи інакше пов`язана з Україною. Це становило майже третину всієї робочої сили в колишньому СРСР (без сільськогосподарських працівників). Отака частка України у створенні союзного майна.\nОскільки адміністративна територія України значно менша від української етнічної території, навколо України створилося кільце з українських етнічних земель з великою кількістю українських автохтонів. На західних та південних кордонах ці українські землі належать Польщі, Словаччині, Угорщині, Румунії та Молдові. На півночі та сході чимало українських земель перебуває нині в межах Білорусі (Берестейщина) та Росії (південь Орловщини, Воронежчини, Білгородщини, Курщини, Задонщини, Дону, Кубанщини та Приазов`я). Ці українці-автохтони до української діаспори можуть належати досить умовно, адже вони споконвіку живуть на своїх етнічних землях.\nНемилосердна доля, що багато сторіч випробовувала українців на життєдіяльність, підтвердила: українська нація - велика нація. Є материкова Україна. Є західна та східна українські діаспори. Є такий феномен, як світове українство - це вже не тільки теоретичний чи політичний постулат, національна мрія, а видима реальність, консолідуючий чинник нації, вагомий фактор міжнародного життя.\nІ Конгрес українців (січень 1992 р.), І Всесвітній форум українців (серпень 1992 р.) та ІІ Всесвітній форум українців (серпень 1997 р.) утвердили те, що українці, незалежно від місця і країн проживання, мають спільні національні інтереси і волю їх обстоювати.\nЗрозуміймо ж тепер, яке важливе історичне значення має для нас розвиток національної свідомості у кожного жителя України. Від цього залежить майбутнє нашої Вітчизни. Настав час кожному з нас сповнити заповіт Т. Шевченка «Прозрійте, люди, день настав !»\nНезалежна українська держава виявилася готовою до найцивілізованішого в найсучаснішому розумінні забезпечення міжетнічних стосунків на своїй території. Одним із перших актів молодої держави були «Декларація прав національностей України» (1. 11.1991 р.) та закон «Про національні меншини в Україні» (25.06.1992 р.). На думку авторитетних зарубіжних експертів, українське законодавство у цій сфері є одним із найпрогресивніших у світі. Посилюються зв`язки західної та східної діаспор із материковою Україною.\nНеоціненною є допомога західної діаспори у становленні українських дипломатичних і консультативних установ, підтримці національно-демократичної преси, допомозі східній діаспорі. Незалежна Україна незрівнянно збільшила взаємні контакти українців світу.\nВажливим осередком об`єднання українців на ґрунті інтересів України і світового українства стає створена на І Всесвітньому форумі українців Українська всесвітня координаційна рада. Досвід країн Заходу засвідчує, що турбота про співвітчизників, де б вони не проживали, є непорушною історичною традицією. Тому захист українців зарубіжжя має стати першочерговим завданням української держави.\n1. Брук С.И., Кабузан В.М. Численность и расселение украинского этноса в ХVIII-начале ХХ вв.//Этнография. - 1981. - № 5.\n2. Вапусенко О. До історії українців Британської Колумбії. - Вінніпег, 1972.\n3. Винниченко І. Українці в державах колишнього СРСР: історико-географічний нарис. - Житомир, 1992.\n4. Грушевський М. Історія України-Руси: В 11 т., 12 кн. - К., 1991-1997. - Т. І-ІХ-2.\n5. Заставний Ф.Д. Українська діаспора. - Львів, 1991.\n6. Історія української еміграції/За ред Б. Лановика. - К., 1997.\n7. Леник В. Українці на чужині. - Львів, 1994.\n8. Міграційні процеси в сучасному світі. Енциклопедія. - К.: Довіра, 1998.\nстатья "Соціально-економічні та політичні передумови розвитку національної свідомості українства" скачать


Користь і шкода шоколаду для здоров’я | Дієта і харчування | Здоровий спосіб життя\nПопулярність шоколаду, чудового ласощі, незаперечна. Відомий і любимо він протягом багатьох століть. Виняток становить тільки форма подачі цієї солодощі і рецептура приготування. Раніше шоколад був виключно рідким, з додаванням різноманітних прянощів, включаючи перець, сіль.\nРозглядаючи питання користі і шкоди шоколаду, необхідно врахувати, що люблять його практично все. Підрозділяється сучасний шоколад на гіркий, молочний, темний. Любителі є абсолютно у всіх сортів і видів. До складу шоколаду входять рослинні стимулятори (метилксантини): кофеїн, теофілін, теобролін. Справедливості заради, потрібно відзначити, що метилксантини значно підвищують працездатність, навіть сприяють виникненню деякого звикання людини до шоколаду, як позитивному продукту. Але все-таки частка метилксантинов надзвичайно мала, щоб вважати такий звикання небезпечним для організму людини.\nОбговорюючи користь і шкоду шоколаду, потрібно сказати про містяться в цих солодощів ендорфінах — гормонах радості і щастя. Також, присутній в шоколаді в невеликій кількості аманданід, що є типовим релаксантом конопель. Але лякатися і відмовлятися від шоколаду абсолютно не варто, тому що зміст вищевказаних інгредієнтів настільки мало, що говорити про них не варто. Основою створення шоколаду є какао-боби, додають какао-масло і цукор. Сама створена шоколадна суміш поділяється на звичайну і десертну. Звичайна суміш є основою приготування шоколаду з великим вмістом цукру. Десертна шоколадна суміш містить меншу кількість цукру, більш вишуканий смак і аромат. З подібної суміші готують пористий шоколад. Сперечаючись про користь і шкоду шоколаду, багато дієтологів відзначають, що ця солодкість абсолютно не підвладна сучасним технологіям. Додавання синтетичних інгредієнтів зводить нанівець смак шоколаду. Існують «виробники-новатори», що додають замість натурального масла какао, гідрогенізовані жири і рослинне масло. При цьому отриманий «ерзац» вони сміють називати справжнім благородним шоколадом.\nЧитайте також: Чай каркаде при тиску - напій фараонів нормалізує тиск\nНайкориснішим для організму людини вважається гіркий шоколад, де вміст шоколадної суміші включає в себе шоколадний лікер, мала кількість цукру, какао-масло, підвищена кількість какао-бобів. Він відрізняється значною кількістю антиоксидантів. Гіркий шоколад містить більше заліза, ніж інші види. Помірне його вживання сприяє відновленню тонусу і працездатності. Вивчення думки про користь і шкоду шоколаду показує, що багато людей люблять білий шоколад. Але цей різновид шоколаду не містить тертого какао, він не вважається особливо цінним продуктом. Наявність в ньому великої кількості виключно калорійних добавок, мабуть, вважається негативним фактором.\nАле все ж користь шоколаду цілком очевидна, його правильне вживання попереджає старече слабоумство, збільшує кількість кров’яних тілець в крові. Якщо шоколадом, особливо темним, замінити каву, то організм людини отримає більш відчутний результат. У какао-бобах містяться поліфеноли, необхідні серцево-судинній системі, прекрасно поліпшують кровообіг, що сприяє зменшенню навантаження на серцевий м’яз. Крім того, слід зазначити, що какао, що входить до складу шоколаду, прекрасно перешкоджає руйнуванню емалі зубів. Какао-масло, обволікаючи зуби, покриває їх захисною плівкою. Шоколад перешкоджає утворенню тромбів і стабілізує тиск. А при сильному виснажливому кашлі він допомагає краще абсолютно будь-яких таблеток.\nОбговорюючи користь і шкоду шоколаду, варто врахувати, що гіркий шоколад протипоказаний дітям. Також, люди, які страждають на цукровий діабет, зовсім повинні виключити шоколад зі свого раціону харчування. Звичайно, шоколад дає зайву вагу, але помірне вживання темного шоколаду нічого, крім користі, не принесе. Сучасне використання шоколаду, як косметичного засобу, який використовується в салонах краси, взагалі вище усіляких похвал. Вживайте і любите це вишукані ласощі, тоді гарний настрій вас не покине довгий час, а користь для здоров’я вам забезпечена!\nЧитайте також: Рецепти супу з білих грибів


Як правильно харчуватися: поради фітнес-чемпіонки Оксани Оробець\n21 лютого • оновлено в 12:37\nЯк правильно харчуватися: чемпіонка світу з фітнесу поділилася секретами гарної фігури\n05:01, 10.06.2019 Оновлено: 05:01, 10.06.2019\nУ повсякденному харчуванні добре дотримуватися принципу 80/20. Це означає, що 80% з'їдених продуктів мають йти на користь організму: оздоровлювати його і надавати сил. Решта 20% – можна їсти все, що заманеться.\nТаку пораду озвучила в ефірі ObozTV знаменита українська спортсменка, абсолютна чемпіонка світу з фітнесу Оксана Оробець.\nОробець перерахувала продукти, які варто повністю виключити зі свого раціону – або хоча б звести їхнє вживання до мінімуму.\nПо-перше вона порадила відмовитися від цукру і продуктів, до яких він входить.\n"І не потрібно вживати цукрозамінники. Від них ще більше проблем. Їжте овочі, фрукти", – уточнила спортсменка.\nДруга заборона – на смажене.\nІ третя – на рафіновану або очищену їжу.\n"Очищена їжа – наприклад, білий шліфований рис або вівсяні пластівці. По-перше, це не дієтична їжа. По-друге, з тими ж пластівцями з'являється більше проблем зі здоров'ям, ніж якби ви їли вівсяну крупу. Рафінована їжа очищена від усього корисного , що є в самому продукті", – пояснила Оробець.\n"Біг не допомагає": Оксана Оробець розповіла, як швидко схуднути\nКількість прийомів їжі, зазначила вона, для кожної людини індивідуальна. Але в цілому становить від 3 до 5 разів на день.\n"Треба їсти по мірі того, як ви зголодніли", – наголосила фітнес-чемпіонка.\nТакож Оксана Оробець в інтерв'ю ObozTV розкрила "правило води". Спортсменка розповіла не лише про те, як індивідуально розрахувати потрібну кількість рідини на день, а й про "чарівний" хімічний склад води.\nПряма трансляція Ефіри Oboz TV схуднення\nдиета схуднення харчування їжа Фітнес\n24.1т7 Прикмети і свята 21 лютого: що не можна робити в цей день\n15.8т8 День капітуляції: чому Україна не відзначає 23 лютого\n15.4т6 Як побороти старіння: названий спосіб\n7.2т2 4 міфи про секс, які руйнують стосунки\n63т185 Українці з Уханя: евакуація як вивезення ядерних відходів\nВіталій Портніков 1.3т\nОлена Кудренко 25.8т 36\nОлександр Кушнарь 1.4т\nВолодимир Компанієць 6.5т 7\nЗлий одесит 14.2т 134


«Вольниця махновська». Для чого Україні закон Про медіа — пояснює голова інформаційного комітету Верховної Ради | investua.com.ua\nЗасоби масової інформації мають працювати в рівних умовах, переконаний голова комітету Верховної Ради з питань гуманітарної та інформаційної політики Микита Потураєв.\nАнастасія Гаценко Переваги та недоліки нового законопроєкту «Про медіа»\nНардеп фракції Слуга народу пояснив Радіо НВ, що наразі діяльність інтернет-видань законодавчо не врегульована, а прогалину має заповнити Закон про медіа.\n«Я не розумію, як так може бути, щоб преференції були для онлайн [медіа]. Телебачення і радіо — під регуляцією, як були; для телебачення і радіо нічого не змінюється законом Про медіа. А в інших [ЗМІ] — анархія, вольниця махновська, роби що хочеш. Так не може бути, це не чесно просто», — розповів Потураєв.\nБлогери у соціальних мережах, відповідно до законопроєкту, реєструватимуться як медіа за бажанням.\nЧитайте також: «Канали Медведчука» і Прямий створив один продюсер. Воно все таке крикливе та гламурне. Інтерв'ю НВ з Ольгою Герасим’юк\nНаразі законопроєкт готовий, запевняє Потураєв, але ухвалюватимуть його у Верховній Раді після більш нагальних проєктів законів, які спрямовані на виконання міжнародних зобов’язань.\nЗаконопроєкт Про медіа № 2693-д зареєстрували у Верховній Раді у липні 2020 року.\nДеякі ЗМІ виступили проти його ухвалення, оскільки вважають, що це спричинить надмірну регуляцію медіапростору.\nГолова Національної ради з питань телебачення та радіомовлення Ольга Герасим’юк заявила, що проти врегулювання медіасфери виступають Кремль і підсанкційні ЗМІ Медведчука, та додала, що президент України Володимир Зеленський категорично «за» законопроєкт.\nРозкрийте прихований потенціал вашого мозку на конференції «Нейроменеджмент: ефективність в сучасному світі»\nВерховна Рада прийняла в першому читанні законопроект про…\nУ 48 років. Від коронавірусу помер лікар збірної України з …


Британський університет проведе першу в світі наукову конференцію про «Гру престолів» - Медіаграмотність\nБританський університет проведе першу в світі наукову конференцію про «Гру престолів»\n01 вересня 2017 Media Sapiens 6422\tверсія для друку\nХартфордширський університет Великої Британії анонсував захід під назвою «Гра престолів: Міжнародна конференція».\nКонференція, яка анонсована на 6 та 7 вересня, буде відкрита як для науковців, так і для пересічних відвідувачів. Очікується, що на конференцію приїдуть близько 30 академіків з різних країн, зокрема з Бразилії та Нової Зеландії, пише The Independent.\nСеред тем конференції - паратексти в книгах Джорджа Мартіна (автора книг, що лягли в основу серіалу), сучасне сприйняття середньовічного життя, теорії фанатів про смерть і воскресіння героя серіалу Джона Сноу тощо.\nОрганізаторкою конференції виступила керівниця медіадослідницької групи Хартфордширського університету Кім Акас (Kim Akass). Пані Акас читає в університеті лекції про кіно та телебачення та є авторкою ряду книг про дослідження популярних телешоу. За словами організаторки, інтерес до наукової конференції дуже великий, оскільки нещодавно завершився сьомий сезон серіалу. «Цей серіал є значним культурним явищем. Останній епізод сьомого сезону подивились близько 31 мільйона глядачів. Я дуже хочу розібратися у цьому», - розповіла вона. Також організаторка зазначила, що це перша конференція, присвячена «Грі престолів».\nРаніше Каліфорнійський університет Берклі запровадив курс із вивчення мов популярного серіалу «Гра престолів». Курс під назвою «Лінгвістика "Гри престолів" та мистецтво створення мов» викладатиме американський лінгвіст Девід Дж. Петерсон, який працював над створенням штучних мов у серіалі - дотракійською та валерійською.\n«Гра престолів», Конференція, Кім Акас, Хартфордширський університет