Контрольная работа: Макроекономічний аналіз структури зайнятості - BestReferat.ru\nКонтрольная работа: Макроекономічний аналіз структури зайнятості\nНазвание: Макроекономічний аналіз структури зайнятості\nТип: контрольная работа Добавлен 22:40:38 20 марта 2011 Похожие работы\nПросмотров: 95 Комментариев: 7 Оценило: 2 человек Средний балл: 5 Оценка: неизвестно Скачать\nНевіддільним і чи не найважливішим елементом ринкової економіки є ринок праці, який складається з ринку робочої сили і ринку робочих місць. Без вивчення ринку праці, яке включає оцінювання ринкової ситуації щодо зайнятості та безробіття, характеристику тенденцій і пропорцій ринку, виявлення всіх складових взаємозв’язків, що виникають у процесі трудової діяльності людей, визначення ефективності попиту та пропонування робочої сили, функціонування робочих місць, регулювання трудових відносин, соціальний захист населення, унеможливляться як управлінська та планова діяльність ринкових структур на всіх рівнях, так і реформування всієї економіки .\nСоціальна сутність зайнятості відображає потребу людини в самовираженні, а також у задоволенні матеріальних і духовних потреб через дохід, який особа отримує за свою працю.Згідно із законом України “Про зайнятість населення” до зайнятого населення належать громадяни нашої країни, які проживають на її території на законних підставах, а саме:\nПовназайнятість — це діяльність протягом повного робочого дня (тижня, сезону, року), яка забезпечує дохід у нормальних для даного регіону розмірах. Неповназайнятість характеризує зайнятість конкретної особи або протягом неповного робочого часу або з неповною оплатою чи недостатньою ефективністю. Неповна зайнятість може бути явною або прихованою. Явнанеповназайнятість зумовлена соціальними причинами, зокрема необхідністю здобути освіту, професію, підвищити кваліфікацію тощо. Неповну зайнятість можна виміряти безпосередньо, використовуючи дані про заробіток, відпрацьований час, або ж за допомогою спеціальних відбіркових обстежень. Приховананеповна зайнятість відбиває порушення рівноваги між робочою силою та іншими виробничими факторами. Вона пов'язана, зокрема, зі зменшенням обсягів виробництва, реконструкцією підприємства і виявляється в низьких доходах населення, неповному використанні професійної компетенції або в низькій продуктивності праці. Частковазайнятість — це добровільна неповна зайнятість. Первинназайнятість характеризує зайнятість за основним місцем роботи.Якщо крім основної роботи чи навчання ще є додаткова зайнятість, вона називається вторинною зайнятістю.\nЗайнятість неповний робочий час— це робота в неповну робочу зміну у зв'язку з неможливістю забезпечити працівника роботою на повну норму робочого часу, або за бажанням працівника відповідно до його соціальних потреб, а також у зв'язку з модернізацією або реконструкцією виробництва. Тимчасовазайнятість — це робота за тимчасовими контрактами. До категорії тимчасових належать працівники, які наймаються за контрактами на певний строк. Сезонназайнятість — це зайнятість, яка пов'язана з сезонною специфікою виробництва. Робота надається на певний період на умовах повного робочого часу й оформляється відповідним контрактом. Нерегламентованазайнятість — це діяльність працездатного населення працездатного віку, яка виключена зі сфери соціально-трудових норм та відносин і не враховується державною статистикою. Розширення нерегламентованої зайнятості супроводжується подальшим знецінюванням робочої сили, зниженням мотивації до праці, насамперед у державному секторі, зростанням інфляції та цін. Доходи від такої діяльності не оподатковуються, тому держава зазнає певних збитків. Водночас через вищі заробітки та зовнішню привабливість нерегламентованої діяльності у людей формується ставлення до неї як до престижної. \nДуже нелегко оцінити потенціал людини на ринку праці. Це зв'язано з тим, що в процесі праці основний внесок досягається шляхом не індивідуальних, а колективних зусиль. Таким чином, робоча сила як товар по багатьом принципам свого функціонування являє собою щось специфічне, що має ряд істотних відмінностей. Тут регуляторами є фактори не тільки макро- і мікроекономічні, але і соціальні і соціально-психологічні, аж ніяк не що завжди мають відношення до ціни робочої сили – зароботної плати. У реальному економічному житті на динаміку ринку праці впливає цілий ряд факторів. Так, пропозиція робочої сили визначається, у першу чергу, факторами демографічними – рівнем народжуваності, темпами росту чисельності працездатного населення, його статевовіковою структурою, рівнем економічної активності різних демографічних і етнічних груп працездатного населення.Серйозний вплив робить імміграція й еміграція.\nНеокласична оцінка ринку праці виділяє чотири основних підходи до аналізу його функціонування. В основі першої концепції лежать постулати класичної політекономії. Її прихильники вважають, що ринок праці, як і всі інші ринки, діє на основі цінової рівноваги, тобто основним ринковим регулятором служить ціна – у даному випадку робочої сили (заробітна плата). Саме за допомогою заробітної плати, на їхню думку, регулюється попит та пропозиція робочої сили, підтримується їхня рівновага. Інвестиції в утворення і кваліфікацію (у людський капітал) – це аналоги інвестицій у машини й устаткування. Відповідно до маргінальної концепції індивід “інвестує в кваліфікацію” доти, поки не знижується норма прибутку на ці вкладення. З неокласичної концепції випливає, що ціна робочої сили гнучко реагує на потреби ринку, збільшуючись чи зменшуючись у залежності від попиту та пропозиції, а безробіття неможливе, якщо на ринку існує рівновага. Заперечення класичною теорією можливості недостатнього рівня витрат частково ґрунтується на законі Сея (пропозиція породжує свій власний попит, тому що сам процес виробництва створює дохід, у точності рівний вартості зроблених товарів), що, однак, не враховує заощадження, тобто вилучення засобів з потоку доходів, і, у результаті, непродані товари, скорочення виробництва, безробіття і падіння доходів. Цей закон був би справедливий за умови короткострокової затримки засобів у домашніх господарств і не заважав би інвестиціям підприємців – тоді б він не привів до скорочення обсягу реального виробництва за умови, що ціни на продукцію знижувалися пропорційно зниженню доходів. При збереженні ставок заробітної плати це моментально приведе до появи надлишків робочої сили, тобто викликає безробіття. Тому економісти-класики прийшли до висновку, що вимушене безробіття неможливе: будь-який бажаючий працювати по визначеній ринковій ставці, у тому числі досить низькою, може легко знайти роботу. Еластичність співвідношення цін і заробітної плати здатне підтримувати повну зайнятість. Оскільки серйозно говорити про зміну заробітної плати в точній відповідності з коливаннями попиту та пропозиції, тим більше про відсутність безробіття, не приходиться, прихильники цієї концепції посилаються на деякі недосконалості ринку, що і приводять до невідповідності їхньої теорії з життям. До них відносять вплив профспілок, установлення державою мінімальних ставок заробітної плати, відсутність інформації і т.п. Висувається теза про нібито добровільний характер безробіття. Однак з цієї позиції важко пояснити її коливання в залежності від фази економічного циклу. Але все-таки головне питання, на який не можуть відповісти прихильники неокласичного підходу, - чому всі наймані робітники у випадку перевищення їхньої пропозиції над попитом не пропонують свою робочу силу по більш низькій ціні?\nІншого підходу до пояснення функціонування ринку праці дотримують кейнсианці і монетаристи. На відміну від неокласиків, вони розглядають ринок праці як явище постійної і фундаментальної нерівноваги. Кейнсіанська модель (Дж.М.Кейнс, пізніше Р.Гордон і ін.), зокрема, виходить з того, що ціна заробітної плати жорстко фіксована й не змінюється убік зменшення (цей елемент моделі ніяк не доводиться, а просто приймається як безумовний факт). Оскільки ж ціна заробітної плати не є регулятором ринку, він (регулятор) повинний бути привнесений ззовні. Його роль приділятися державі, що, зменшуючи чи збільшуючи сукупний попит, може ліквідувати дана нерівновага. Так, знижуючи податки, держава стимулює ріст попиту і споживання. Це, у свою чергу, приводить до зростання виробництва і зайнятості. Таким чином, попит на робочу силу по цій моделі регулюється не коливаннями ринкових цін на працю, а сукупним попитом, інакше – обсягом виробництва. Кейнсианці вважають неспроможними твердження класиків про те, що фірми будуть інвестувати більше, якщо домогосподарства підвищать рівень заощаджень, тому що суб'єкти заощаджень і інвестори є різними групами людей і рішення приймають також роздільно. Ставка відсотка також не є єдиним чинником, тому що більш важливим є норма прибутку, що фірми очікують одержати від інвестицій. Під час спаду виробництва надії на прибуток настільки примарні, що рівень інвестицій буде низьким, а можливо буде ще і падати, незважаючи на значне зниження ставки відсотка. Позиція кейнсианців полягає в тому, що плани заощаджень і інвестицій не відповідають один одному, і тому можуть відбуватися коливання загального обсягу виробництва, доходу, зайнятості і рівня цін, тому що кількість зроблених товарів і послуг і відповідно рівень зайнятості знаходяться в прямої залежності від рівня загальних, чи сукупних, витрат. У монополістів-виробників, що домінують на ринках багатьох продуктів, є і можливість і бажання протистояти зниженню цін на продукцію в умовах падіння попиту. Та й на ринках ресурсів сильні профспілки витримують тверду лінію проти зниження заробітної плати. Тільки коли заплановані інвестиції і заощадження рівні, рівень чистого національного продукту буде стабільним, чи рівноважним, інакше виникає безробіття й інфляція (а повна зайнятість є скоріше випадковістю, а не закономірністю).\nОднією з форм відхилення від ринкової рівноваги є безробіття, або неповне використання ресурсу праця. Безробіття пов’язують з ринком праці.Безробіття - незайнятість частини економічно активного населення у господарчій діяльності.\n·Фрикційне безробіття вважається неминучим і в якійсь мірі навіть бажаним. Це виражається в тому, що багато робітників, які опинилися “між роботами”, переходять з низькооплачуваної роботи на більш висооплачуваної продуктивну роботу. Це означає більш високі доходи для робочих і більш раціональний розподіл трудових ресурсів, що має наслідком збільшення реального об’єму національного продукту.Фрикційне безробіття виникає тоді, коли частина людей добровільно змінює місце роботи, частина шукає нову роботу через звільнення, частина тимчасово втратила сезонну роботу, а частина, особливо молодь, вперше шукає роботу.\n·Структурне безробіття. Фрикційне безробіття непомітно переходить в структурне. З часом в структурі споживчого попиту і в технології відбуваються зміни, які змінюють загальну структуру попиту на робочу силу. Внаслідок таких змін попит на деякі види професій зменшується чи припиняється зовсім. Попит на інші професії, включаючи нові, які раніше не існували, зростає. В результаті у деяких робочих немає навичок, які можливо було б швидко продати, їх навички застаріли і стали непотрібними після змін у технології і характері споживчого попиту.Різниця між фрикційним і структурним безробіттям невизначена. Істотна різниця полягає в тому, що у “фрикційних” безробітних є навички, які вони можуть продати, а “структурні” безробітні не можуть одразу отримати роботу без перепідготовки, додаткової освіти, а то і зміни місця проживання. Фрикційне безробіття має більш короткостроковий характер, а структурне безробіття більш довготривале, а тому вважається більш серйозним.\n·Сезонне безробіття зв'язане з неоднаковими обсягами виробництва, виконуваними деякими галузями в різні пори року, тобто в одні місяці попит на робочу силу в цих галузях росте (отже, знижується безробіття), в інші - зменшується (а безробіття зростає). До галузей, для яких характерні сезонні коливання обсягів виробництва (а значить - і зайнятості) відносяться насамперед сільське господарство і будівництво.\n·Циклічне безробіття. Під циклічним безробіттям розуміють безробіття, викликане спадом, тобто тією фазою економічного циклу, яка характеризується недостатністю загальних витрат. Коли сукупний попит на товари та послуги зменшується, зайнятість скорочується, а безробіття зростає. З цієї причини циклічне безробіття інколи називають безробіттям, пов’язаним з дефіцитом попиту.Циклічне безробіття виникає за циклічних спадів, коли відбувається скорочення обсягів виробництва. Внаслідок цього падає сукупний попит на робочу силу і зайнятість скорочується, а безробіття зростає.\n·Сховане безробіття, що характерне для вітчизняної економіки. Суть його в тім, що в умовах неповного використання ресурсів підприємства, викликаного економічною кризою, підприємства не звільняють працівників, а переводять їх або на скорочений режим робочого часу (неповний робочий тиждень чи робочий день), або відправляють у змушені неоплачені відпустки. Формально таких працівників не можна визнати безробітними, однак фактично вони є такими.[ 5]\nПершу спробу з'ясувати сутність і причини безробіття зробив англійський економіст Т. Мальтус. Теорія Мальтуса пояснює його надто швидким зростанням чисельності населення, яке випереджає збільшення кількості засобів до існування. Вчений стверджував, що це явище властиве всім епохам. Причину вбачав у одвічному біологічному законі, властивому всім живим істотам — розмножуватися швидше, ніж збільшується кількість необхідних для, існування продуктів. Ця теорія з певними змінами і нині має прихильників. Позбутися безробіття, вважав Т. Мальтус (і вважають неомальтузіанці), можна тільки завдяки війнам, епідеміям, свідомому обмеженню народжуваності та ін. У даному разі людина розглядається лише як біологічна істота, а отже ототожнюється значною мірою з явищами тваринного світу.\n·структурними змінами в економіці;\n·нерівномірністю розвитку продуктивних сил в народному господарстві загалом і в окремих його регіонах;\n·постійним прогресом техніки, особливо розгортанням НТР;\n·пошуком працівниками нових робочих місць з метою отримання більшої зарплати, змістовнішої роботи;\n·диспропорційним розвитком економіки;\n·обмеженістю попиту на товари і послуги тощо.\nПід повною зайнятістю Дж. Кейнс розумів таку зайнятість, при якій попит на працю дорівнює його пропозиції, тобто це не 100-відсоткова зайнятість. Він вважав, що коли зайнятість перевищує такий нормальний рівень, то виникає інфляція. Природній рівень безробіття у будь-якій країні становить 4-7 %. Отже, повна зайнятість — це така кількість зайнятих, з якої вирахувано чисельність непрацюючих через структурне та фрикційне безробіття. Природний рівень безробіття наприкінці 80-х років в країнах Західної Європи становив 7 %. Якщо безробіття перевищує цей рівень, то кажуть про неповну зайнятість і про те, що економічна система дає перебої.\nПовна зайнятість — це не лише діяльність протягом повного робочого дня (тижня, сезону), яка приносить дохід, що влаштовує людину, а й стан економіки, за якого кількість вакансій відповідає чисельності безробітних або перевищує його (тобто такий стан, за якого немає незайнятих, які бажають працювати).\nВважається, що робоча сила складається з працюючих і безробітних, але активно шукаючих роботу. Рівень безробіття – це процент безробітної робочої сили:\n3)9 500 000\n4)10 000 000\n6)20 500 000\n7)17 800 000\n8)2 800 000\nВідомий винахідник у галузі макроекономіки Артур Оукен математично виразив відношення між рівнем безробіття і відставанням об’єму ВНП. Це співвідношення відоме як закон Оукена і показує, що при фактичному перевищенні природного рівня безробіття на 1%,то відставання об’єму ВНП складає 2,5%. Число 2 або 2,5 носить назву коефіцієнта Оукена. Безробіття – це щось більше, ніж економічне нещастя, це також і соціальна катастрофа. Незважаючи на об'єктивний характер безробіття, соціально-економічні втрати, що вона породжує, очевидні:\nСлід зазначити що на рівень безробіття значною мірою впливає інфляція. Емпіричні дослідження показали, що між рівнем зайнятості й інфляцією існує визначений взаємозв’язок. Ріст інфляції практично завжди сполучається з високою, хоча і неповною зайнятістю і великим обсягом національного виробництва. І навпаки, зниження інфляції збігається за часом зі спадом виробництва і ростом безробіття.\nРинок праці, як важлива багатопланова сфера економічного і соціально-політичного життя суспільства потребує кваліфікованого регулювання з метою підвищення ефективності його функціонування. Саме створення дієвої системи регулювання сфери зайнятості є одним з основних соціальних заходів розвитку суспільства. Державна політика зайнятості населення залежить від темпу і характеру ринкових перетворень. Вона передбачає систему адаптації різних категорій незайнятого населення до вимог ринку праці, а також систему соціального захисту безробітних та осіб з обмеженою конкурентноспроможністю.\n·забезпеченні соціального партнерства суб”єктів ринку праці, тобто створенні рівних можливостей усім громадянам незалежно від їхнього походження, соціального і майнового стану, расової і національної належності, статі, віку, політичних переконань, ставлення до релігії , реалізації права на вільний вибір виду діяльності відповідно до своїх здібностей та професійної підготовки з урахуванням особистих інтересів та суспільних потреб;\n·сприянні забезпеченню ефективної зайнятості, запобіганні безробіттю, створенні нових робочих місць та умов для розвитку підприємництва;\n·добровільності й відсутності примушування громадян щодо вибору сфери діяльності й робочого місця;\n·гласності на основі всебічного інформування населення про наявність вакантних робочих місць;\n·дотриманні комплексності заходів щодо регулювання зайнятості населення;\n·підтримці працездатних громадян у працездатному віці, які потребують соціального захисту;\n·забезпеченні заходів запобіжного характеру щодо регулювання зайнятості населення та відтворення робочих місць;\n·певної гарантії зайнятості, тобто гарантії збереження робочих місць і професії, гарантії одержання доходів.\n·створення додаткових і нових робочих місць шляхом реструктуризації економіки, розвитку приватного бізнесу, особливо малого й середнього, створення умов для іноземного інвестування та для самозайнятості населення тощо;\n·профорієнтація, підготовка й перепідготовка кадрів;\n·організація громадських робіт;\n·посилення територіальної та професійної мобільності робочої сили;\n·розвиток служби зайнятості тощо.\nВажливим напрямом активної політики зайнятості є професійна підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації працівників з метою створення сприятливих умов для широкомасштабного розгортання процесів структурної та технологічної перебудови економіки, запобігання змушеному хронічному безробіттю, розв`язання кадрових завдань, пов`язаних із раціоналізацією зайнятості.\nГромадські роботи необхідно розглядати як вимушений, проте необхідний засіб боротьби з безробіттям. Тимчасові робочі місця створюються переважно у державному секторі і спрямовані на використання праці різних категорій робочої сили, яка не потребує спеціальної підготовки.Громадські роботи регулюють попит на робочу силу і пом”якшують гостроту проблеми безробіття. Це означає, що в період відносно стійкого економічного розвитку вдаватися до організації громадських робіт необхідно у разі крайньої потреби, якби створюючи “запас” на той період, коли темпи економічного розвитку уповільнюються. Резервування робіт означає не тільки зміну строків будівництва об”єктів, а й нагромадження певних фінансових та матеріальних засобів.Залучення до громадських робіт є засобом кращим порівняно з виплатою допомоги у зв”язку з безробіттям з позиції як окремої особи, так і держави. По-перше, кошти виплачуються не безплатно, а за певну громадську користь; по-друге, створюються нові робочі місця; по-третє, висока частка заробітної плати в загальних витратах, яка характерна для тих галузей, де звичайно застосовуються громадські роботи, робить доцільним використання останніх для уповільнення зниження купівельного попиту населення, особливо небезпечного в період зниження темпів економічного зростання; по-четверте, вироблена на цих роботах продукція не веде до товарного надвиробництва, небезпечного в період економічної нестабільності, оскільки виробництво регламентується і не має масового характеру .В у мовах масового безробіття доцільним є державне регулювання громадських робіт. Однак воно має передбачати сприятливі умови для підприємців і звужуватися у міру пожвавлення виробництва та збільшення попиту на робочу силу.Оскільки серед безробітних високу частку становлять жінки та молодь, залучення їх до громадських робіт можна здійснювати через розгортання спеціалізованих робіт, таких як виконання тимчасових та сезонних сільскогосподарських робіт у приміських господарствах, виконання робіт щодо благоустрою, надання послуг соціально-побутового характеру, організація навчання жінок ручному ткацтву, мереживоплетінню, вишиванню.Для кожної групи безробітних організація громадських робіт має свою специфіку. Зокрема, певні роботи доцільно поєднувати з професійною підготовкою або перепідготовкою. Передусім це стосується професій, необхідних для даного регіону. Організація громадських робіт має особливо велике значення для безробітної молоді, яка психологічно нестійка, схильна до впливу соціальних явищ і являє собою живильне середовище для зростання наркоманії, злочинності, соціальних конфліктів. Антисоціальна поведінка молоді деструктивно впливає на її підготовку та участь у суспільному виробництві. У свою чергу, це погіршує якість робочої сили: кваліфікацію, профпідготовку, ставлення до праці. Тому надзвичайно важливо залучати безробітну молодь, а також учнів і студентів у вільний від навчання час до громадських робіт, особливо у сфері соціально-корисної діяльності .Розпорядок робочого часу на громадських роботах має бути таким, щоб учасники мали на пошуки постійної роботи. Можна організувати “дні пошуку роботи”, консультативні групи, робочі клуби, де молоді надають профорієнтаційні послуги та послуги з працевлаштування, відвідування підприємств.\nВ Україні широкому використанню громадських робіт заважають, з одного боку, відсутність коштів у місцевих бюджетах, незаінтересованість підприємств в організації цих робіт унаслідок обмеженої потреби в робочій силі, з іншого боку – непопулярність таких робіт серед незайнятих громадян через тимчасовість, невідповідність кваліфікаційному рівню і, як наслідок, психологічну неприйнятість.Державна активна політика зайнятості передбачає розроблення програм сприяння зайнятості. Ці програми можуть охоплювати як окремі категорії населення, передусім маргинальні групи: молодь, жінок, інвалідів, так і специфічні випадки загрози безробіття, зумовлені економічною або іншою ситуацією (демографічним, політичним, стихійним лихом тощо).\n· заходи сприяння зайнятості населення, яке проживає у сільскій місцевості.\nВажливим є об`єднання річного та довгострокового підходів до програмування зайнятості населення, як це передбачено статтею 14 Закону України “Про зайнятість населення”.\n· демографічне навантаження на зайняте економічно активне населення, що визначає обсяги різних соціальних фондів;\n· рівень зайнятості та ефективність праці економічно активного населення, від яких залежить обсяги валового внутрішнього продукту та фонду споживання;\n· чисельність і склад незайнятого економічно активного населення, що визначає обсяги витрат на реалізацію програм зайнятості безробітних;\n· розміри допомоги у зв”язку з безробіттям.\nСтратегія зайнятості населення в Україні має пов`язуватися з подальшим розвитком і розширенням активних заходів для запобігання повальному безробіттю та збільшенням на них витрат із фонду сприяння зайнятості населення з урахуванням стану ринку праці.\nЩодо розміру допомоги у зв`язку з безробіттям, то рекомендаціями МОП передбачено, що вона має становити 60%середньої заробітної плати. У скандинавських країнах така допомога досягає 50-70% середньої заробітної плати за рівня безробіття 0,5-1%. Враховуючи дуже низький рівень середньої заробітної плати в Україні, можна стверджувати, що розмір допомоги у зв”язку з безробіттям не може бути меншим за 50% середньої заробітної плати (що має місце зараз в Україні), оскільки не забезпечуватиме мінімальних фізіологічних потреб людини. Інша річ, що при цьому слід обмежити термін надання допомоги і зробити все можливе для працевлаштування безробітного. Однак ситуація складається таким чином, що вартість соціального захисту населення зростає, а виробництво зменшується, що не дає можливості фінансувати систему соціального захисту за встановленими нормами.\n· трудове посередництво і сприяння роботодавцям у забезпеченні підприємств робочою силою, а громадян – в одержанні роботи;\n· регулювання ринку праці, яке здійснюється через трудове посередництво, так і через реалізацію програм профорієнтації, а також сприяння зайнятості;\nПріоритетними напрямками реформування українського ринку праці є вдосконалення системи оплати праці, розширення можливостей отримання населенням офіційних основних і додаткових доходів, соціальна підтримка окремих груп, підвищення якості та конкурентноспроможності робочої сили; сприяння ефективним і доцільним переміщенням працездатного населення; запобігання зростанню безробіття через створення робочих місць за рахунок різних джерел фінансування, впровадження механізмів звільнення і перерозподілу, реструктуризації економіки і піднесення вітчизняного виробництва.\nЗа перші дві місяці поточного року до Державної служби зайнятості у пошуках роботи звернулося 8 тисяч громадян.\nЗа інформацією Головного обласного управління статистики, станом на 1 березня 2009 року на обліку у центрах зайнятості перебувало 32 тисячі незайнятих громадян. Серед незайнятих більше половини становлять жінки, чотири з кожних десяти – молоді люди у віці до 35 років.\nЗначне зниження цього показника спостерігалось у Глухівському, Краснопільському, Сумському районах. Навпаки, кількість безробітних зросла у всіх містах області. Рівень зареєстрованого безробіття по області порівняно з 1 лютого 2009р. майже не змінився і на 1 березня 2009р. становив 4,3% населення працездатного віку.\nЗа повідомленнями підприємств, установ та організацій, кількість вільних робочих місць і вакантних посад упродовж лютого 2009р. зросла на 0,6% і на кінець місяця становила одну тисячу місць. У січні–лютому 2009р. працевлаштовано 2,7 тис. осіб, що в 1,7 раза менше, ніж за відповідний період минулого року.\nСередній же розмір допомоги по безробіттю у лютому 2009 р. становив 593 гривні.\nРозмір допомоги по безробіттю в 2,4 раза нижче середньої заробітної плати, нарахованої одному штатному працівникові у лютому 2009р., і складає 98 % від рівня мінімальної заробітної плати.\n1.Бараник З. П. Статистика ринку праці: Навч. посіб. — К.: КНЕУ, 2005\n2.Чепурина М.Н. Курс економічної теорії. Кіров.: АСА. 1995\n4.Василъченко В. С. Ринок праці та зайнятість. — К., 1996.\n5.Юхименко П.Л., Леоненко П.М. Історія економічних вчень. Навчальний посібник. – К., 2001\n6.Кейнс Д. Общая теория занятости, процента и денег. — М., 1996.\n7.Савченко “Макроекономіка” , К. ,1999 р.\n8.Пазюк О., Пономарьова О. проблеми безробіття в Україні // Україна: аспекти праці. - 2004. - №2.\n9.п. 1 ст. 26 Закону України "Про зайнятість населення".\n10.Базилевич В. Д., Баластрик Л.О. Макроекономіка: Опорний конспект лекцій. – К.: Четверта хвиля, 1997.\nАлексей 21:15:28 15 июля 2018 Оценка: 5 - Отлично\nDuke Nukem 07:23:40 24 октября 2017\nЛопух 23:27:18 07 июля 2017\nРаботы, похожие на Контрольная работа: Макроекономічний аналіз структури зайнятості


На Банковій обговорили з представниками ЮНІСЕФ соцпідтримку в умовах пандемії - iPress.ua\nУчасники зустрічі зазначили, що нагальним питанням в умовах пандемії є підвищення статусу соціальних працівників, які працюють безпосередньо з родинами, їх відповідного матеріального заохочення та забезпечення засобами індивідуального захисту\nПро це повідомляє пресслужба глави держави, зазначає "Укрінформ".\n"Зокрема, основний акцент було зроблено на соціальній підтримці та патронаті найбільш соціально вразливих категорій населення, а також на підтримці сімейних форм виховання та дітей, які повернулися в біологічні сім’ї", - йдеться у повідомленні.\nУчасники зустрічі зазначили, що нагальним питанням в умовах пандемії є підвищення статусу соціальних працівників, які працюють безпосередньо з родинами, їх відповідного матеріального заохочення та забезпечення засобами індивідуального захисту.\nОкрім того, обговорювалося питання реалізації соціальних програм, спрямованих на державну підтримку зазначених категорій сімей.\nЯк повідомляв Укрінформ, за останніми даними, у світі заражено коронавірусом 549147 осіб, з них 128 623 одужали і 24 863 померли.\nВ Україні підтверджено 218 випадків Covid-19, з них 5 - летальні, 5 людей одужали.\nЧитайте також: У світі експлуатують до 250 тисяч дітей-солдатів\n27 03 2020 15:30\nТЕГИ: ЮНІСЕФ, пандемія


Детективне агентство в місті Жмеринка\nНезважаючи на те, що послуги детективного агентства «Приватний детектив Вінниця» часом є досить витратними, це ні скільки не знижує їх популярність серед громадян України та інших країн, які з тих чи інших причин змушені до нас звертатися. Є ситуації в житті кожної людини, в яких правоохоронні органи опиняться просто не компетентні, незважаючи на всі свої можливості, або ж які просто з певних причин людина не захоче афішувати. А співпраця з детективним агентством увазі повну конфіденційність і засекреченість не тільки результатів виконаної нами роботи, але і самого звернення клієнта в розшукове агентство в місті Жмеринка.\nПеревірка на вірність вашої другої половинки\nІноді в сімейному житті навіть і питання не виникає з приводу подружньої невірності, оскільки кожен з подружжя виконує всі свої обов'язки і не подумує навіть про зраду чоловікові або дружині. Але якщо навіть при таких обставинах ви захочете дізнатися, чи здатний ваша кохана людина на зраду в принципі, то можете звернутися в наше розшукове агентство, щоб наші співробітники провели перевірку на вірність шляхом знайомства об'єкта, що перевіряється з досвідченим спокусником або спокусницею. Тільки дуже важливо, щоб, замовляючи дану послугу, ви розуміли, що ризикуєте при цьому втратити те сімейне щастя і ідилію, яка на даний момент панує у вашій родині. адже тільки одна ваша провокація може наштовхнути вашу чоловік на думку про те, що в принципі можна завести коханця на стороні і при цьому ніяк і ніщо не відіб'ється на вашій родині.\nАле якщо у вас вже є якісь підозри на предмет того, що ваша друга ополоника вам зраджує, то замовте у нас виявлення зради чоловіка або дружини. Надані нами факти будуть достатньою підставою для того, щоб упевнитися в фортеці ваших відносин або просто подати на розлучення через зраду жінки або чоловіка. При цьому ви можете бути впевнені, що від нас ваш чоловік або дружина нічого не дізнається про проведеному зовнішньому спостереженні з метою виявлення зради.\nПеревірка ваших співробітників на поліграфі\nБудь-який керівник хоче того, щоб в його компанії працювали тільки надійні і перевірені люди. Але поки сформується команда, на це може піти величезну кількість часу, якого на сьогоднішній день немає ні у кого. Тому один з варіантів, який дозволить виробляти максимально точний відбір дійсно потрібних вам людей - це перевірка на поліграфі. В Європі вже практично в кожній компанії використовується детектор брехні при співбесіді. Причому дуже важливо, що тут також важлива підготовка до проведення опитування людей і професійний підхід, що вам можуть гарантувати співробітники розшукового агентства в місті Жмеринка.\nВже не одноразово були ситуації, коли завдяки використанню детектора брехні наші клієнти виявляли шпигунів, бажаючих влаштуватися до них на роботу. Сталося жодне розкриття злочинів, скоєних на підприємствах, в тому числі також пов'язаних зі шпигунством і спробами отримати доступ до баз даних компаній. Тому детектор брехні - це той інструмент, яким ви неодмінно повинні користуватися періодично для забезпечення безпеки своєї компанії. Телефонуйте нам вже зараз і замовляйте перевірку на поліграфі.\nПеревірка приміщень офісу\nОдним із досить серйозних проблем сучасності є стеження за людиною, яка може проводитися не тільки щодо людей, що займають певне положення в суспільстві, а й у ставленні абсолютно будь-якої людини. І якщо у вас є якісь підозри на предмет того, що ви стали жертвою фото-відеоспостереження, то телефонуйте в детективне агентство «Приватний детектив Вінниця», щоб наші співробітники провели свого розслідування і виявили, чи дійсно за вами ведеться стеження.\nВ рамках такого замовлення ми також рекомендуємо вам періодично замовляти у нас перевірку приміщень на виявлення підслуховуючих пристроїв, які можуть бути встановлені у вашому домі, офісі або машині. Тільки безпосередню участь наших фахівців і якісний пошук жучків, може бути найнадійнішою антіпрослушка. Але навіть якщо нам один раз вдасться виявити прослушки мобільних телефонів у вас, то це не може бути гарантією того, що вони не з'являться там знову. Тому такі перевірки мають відбуватися з певною періодичністю.\nЯк знайти потрібну людину?\nВ рамках послуг детективного агентства в місті Жмеринка ви можете замовити розшук людей, незалежно від того, коли і де ви їх бачили востаннє. Це може бути пошук родичів, зниклих без вісті або ж пошук людей за прізвищем, з якими ви колись навчалися в школі. Ви можете замовити нам просто установку адреси по телефону або ж необхідність знайти на прізвище. Але сьогодні набагато ефективніше і швидше знайти людину за номером телефону, оскільки телефонна життя людини стала його основною.\nНаписати представникам у регіоні Жмеринка


Капуста цвітна Сноу болл, ціна Ціна договірна, купити на UB.UA • UB.UA\nub.ua Харчові продукти та напої Овочі, фрукти, гриби Овочі, фрукти, гриби - загальне Капуста цвітна Сноу болл\nКапуста цвітна Сноу болл\nКод товару: 22881836\nОпис товару Капуста цвітна Сноу болл\nДоступно в розмірах: 8*15\nСередньопізній сорт. Від висадки розсади до технічної стиглості 95-100 днів. Сорт добре підходить для отримання урожаю протягом тривалого періоду. Головки білосніжні, щільні масою 1-1,5 кг. Має відмінні смакові якості. Врожайність до 6 кг/м². Вирощувати розсадою або висівом насіння в грунт. Оптимальна температура для з’явлення сходів 16-18ºС. Пізніше температуру понижують на 2-3ºС. Перед висадкою у відкритий грунт розсаду загартовують. Густота садіння 4-5 рослин на 1м². Для утворення високоякісних головок потребує достатньої кількості вологи та пухких, родючих грунтів.\nВідгуки Капуста цвітна Сноу болл\nTRC Складной зонт Lamberti Зонт женский автомат LAMBERTI Z73944-2062\nTRC Складной зонт Lamberti Зонт женский автомат LAMBERTI Z73944-2022\nTRC Складной зонт Lamberti Зонт женский автомат LAMBERTI Z73944-2027


Поради спостерігачам на виборах - ГО Дніпропетровська Мережа ОПОРА\nОПОРА » Напрямки роботи » Моніторинг виборів » 2014 Моніторинг виборів Президента » Матеріали для громадських спостерігачів » Поради спостерігачам\nЯк бути ефективним\nНаслідування цих та інших вимог до організаційної, комунікаційної та технічної безпеки дасть можливість кожному з нас працювати ефективно і злагоджено, не відволікаючись.\n«Дурні» та найбільш поширені помилки, яких дуже легко уникнути ще до початку роботи:\nНеправильно оформлені документи:\n• прострочене посвідчення журналіста;\n• не вклеєне фото в паспорті після 25, 45 років.\nРозряджений телефон досить часто перетворюється на справжню проблему, тож, слідкуйте, щоб батарея на початку дня була повною або майте при собі зарядний пристрій чи додаткову батарею.\nВажливо чітко дотримуватись організаційних інструкцій, або невідкладно повідомляти координатору про власні ініціативи щодо недотримання їх змісту. Не завжди креатив сприятиме виконанню спільних завдань, особливо, коли через невідповідність використаних вами інструментів буде порушено весь цикл роботи, до якого залучено багато інших працівників. Крім того, ігнорування інструкцій може призвести і до послаблення загальної безпеки мережі спостерігачів.\nРозголошувати лише те, що має бути розголошеним. Непублічна та робоча інформація повинна залишитися в середині мережі і використовуватися лише тими суб’єктами, яким вона адресується.\nВикористовувати лише обумовлені способи зв’язку та відповідні акаунти (номери телефонів.\nВЗАГАЛІ не використовуйте під час користування своїм комп’ютером флешки та інші носії, які ви знайшли на вулиці, чи отримали від маловідомих осіб.\nУкраїнська електронна пошта апріорі є ненадійною. Робочу поштову скриньку необхідно зареєструвати поза межами колишнього СССР, адже: поштові сервіси європейських країн чи США набагато стабільніші з технічної точки зору; третім особам набагато важче отримати доступ до вашої пошти, якщо вона буде в Європі чи США.\nБезпека людей та виконання завдань (мова про те, що кожен конфлікт необхідно фіксувати, щоб мати якісний фактажний додаток до звіту. Часом учасники інциденту чи події стають стриманішими, коли бачать, що їх «пишуть». Зрозуміло, що це не потрібно робити постійно).\nФото-відео-аудіо фіксатор готовий до роботи за 30 секунд (вдома треба потренуватись швидко вмикати):\nкамера на телефоні чи фотоапараті;\nаудіоплеєр із функцією «диктофон»;\nвміння їх швидко увімкнути.\nЗбереження важливих контактів аналоговим способом має бути традиційним додатком до цифрових методів (виписати на папірець, запам’ятати).\nУвімкніть телефони координатора та колег на швидкий екстрений набір.\nПоповнений телефон та наявність хоча б 50 гривень десь не в гаманці гарантує додаткову безпеку від форс-мажорних «дурних» ситуацій (викликати таксі тощо).\nПотрібно щоденно повідомляти координатора про запланований маршрут пересування.\nКраще сплатити за таксі/просту маршрутку, ніж ризикувати самостійно пересуваючись на великі відстані по малознайомим районам міста.\nПризначайте побачення тільки в багатолюдних і добре освітлених місцях.\n• вберегти може тільки дисципліна;\n• найбільше проколів відбувається на дрібницях;\n• недотримання правил безпеки кимось одним, ставить під загрозу всю мережу;\n• важливо зберігати баланс між страхом і його відсутністю;\n• не варто думати, що можна всіх перехитрити.\nВзагалі намагайтесь уникати конфліктних ситуацій з незнайомими особами (особливо підозрілої зовнішності, по-екстремістськи налаштованих, на підпитку, в неадекватному психічному стані, істеричних жінок, вуличних жебраків та безхатьок).\nУникайте скупчення агресивних осіб або галасливих компаній на підпитку. А якщо цього уникнути не вдалося, то ухиляйтесь від відповіді на агресивні випади з їхнього боку або інші провокаційні звернення до вас.\nНе беріть участь у суперечках провокаційного характеру.\nНе наражайтесь на неприємності з представниками правоохоронних органів, навіть, якщо вони поводять себе грубо і образливо.\nБезпека на дорозі та вашого авто\nНамагайтеся дотримуватись правил дорожнього руху, незалежно, чи ви пішки, чи ви за кермом.\nУ разі спроб захоплення або блокування вашого авто, заблокуйте двері, увімкніть клаксон та сигналізацію, негайно зателефонуйте до друзів та правоохоронців – до правоохоронців ОБОВ’ЯЗКОВО, навіть, якщо нападники є у формі міліції (це може бути або незаконне захоплення, або фальсифікація «під охоронців»).\nУ випадку ДТП, завжди відразу телефонуйте друзям та в ДАІ. У випадку, якщо інший учасник ДТП поводить себе агресивно, зачиніться у салоні до прибуття допомоги.\nЗавжди перевіряйте, чи активована сигналізація в автомобілі, який ви поставили на стоянку.\nУ випадку, коли в темний період доби раптово спрацювала сигналізація, ніколи не виходьте, не перевіривши, що трапилось з вікна. Це може бути спроба просто виманити вас. Якщо ви побачили кількох підозрілих осіб, які спричиняють вашому автомобілю шкоду, то краще відразу викликати черговий наряд правоохоронців, або покликати когось на допомогу.\nУ громадському транспорті та поїздах\nПри користуванні громадським транспортом будьте уважні щодо своїх речей. Особливо до тих, які можуть містити важливу для зловмисників інформацію стосовно вас та ваших друзів (мобільні засоби зв’язку, електронні носії даних, планшети, документи тощо).\nНамагайтесь уникати контактів з будь-якими підозрілими особами.\nПри використанні таксі, намагайтеся користуватись тільки авто, які належать до однієї зі служб таксі. Не сідайте у випадкові машини та авто без фішок «Таксі» на даху.\nНе залишайте без нагляду свої речі, особливо документи, телефони, носії інформації, взуття.\nЯкщо ваш поїзд прибуває на станцію призначення в нічний час, краще домовитися, щоб вас зустріли.\nЗнаходьтесь на постійному зв’язку з близькими, повідомляйте їм про те, що ви дісталися до місця призначення.\nЖменя монет або в’язка ключів, головний убір, рукавички, кинуті в обличчя злочинцеві, дозволять виграти секунди для самозахисту.\nЕфективною психологічною зброєю є звичайний свисток.\nПам’ятайте! Право на необхідний самозахист мають у рівній мірі всі особи, незалежно від їхньої професійної підготовки та службового статусу. У боротьбі зі злочинцем, якщо існує реальна загроза вашому життю, використовуйте для самозахисту все, що є під рукою:\nручку, олівець можна використати як колючий предмет;\nнаплічник, сумку можна використовувати як щит, прикриваючись від ударів ногами чи руками;\nдобре згорнутий в рулон журнал можна використати як кийок;\nстілець, табурет, інші меблі можна застосовувати для захисту від ударів, відгороджуючись та створюючи тимчасовий бар’єр.\nНе можна мати при собі предметів, заборонених Кримінальним кодексом (будь-які ножі, кийки, кастети тощо).\nЗахищаючись, пам’ятайте, що перевищення меж необхідного самозахисту тягне за собою кримінальну відповідальність.\nКороткотерміновий спостерігач точно і швидко виконує всі інструкції обласного координатора. Обласний координатор відповідальний за безпеку КТСа, тому ініціатива ЗАБОРОНЕНА!\nЗАБОРОНЕНО діяти самостійно, якщо ситуація навколо КТСа передбачає можливість силового втручання.\nЗАБОРОНЕНО залишати свої речі без ОСОБИСТОГО нагляду.\nКороткотерміновий спостерігач (КТС) не провокує конфлікти, навпаки, намагається дипломатично загасити вже існуючі.\nКороткотерміновий спостерігач уникає суперечок та провокацій.\nПеред спілкуванням із ЗМІ чи інтерв’юванням вас іноземними спостерігачами обов’язково повідомити координатора.\nКороткотерміновий спостерігач говорить лише про дільницю на якій спостерігає. Це вичерпний перелік тем для КТСа.\nДовгі чи голосні телефонні розмови створюють проблеми.\nКороткотерміновий спостерігач повідомляє свого координатора про всі непередбачені пересування. Якщо КТС залишив дільницю з якоїсь причини, то потрібно повідомити обласного координатора. Змінювати своє розташування без повідомлення – ЗАБОРОНЕНО!\nЖиття і здоров’я спостерігача дуже цінне, тому у випадку загрози життю і здоров’ю потрібно:\n• Надіслати SOS повідомлення\n• Покинути небезпечне місце\n• Повідомити обласного координатора та отримати від нього інструкції подальшої діяльності\n• Кожен КТС складає акти про зафіксовані порушення або підписує акти інших присутніх спостерігачів, але лише якщо бачив саме те, що описується в акті. Про кожен акт/скаргу КТС повідомляє координатора.\nУ КТС із собою повинен бути даний мінімальний набір речей:\n• Особисті ліки та гігієнічні засоби (сухі/вологі серветки та ін.)\n• Ліки від діареї (лоперамід) та протизапальні знеболюючі (ібупрофен) – якщо немає алергії\n• Власний запас їжі та води\n• Ліхтарик із батарейками\n• Зарядний пристрій до телефона\n• Поповнений телефон (не менше 50 гривень)\n• Невелика сума дрібними купюрами (50-100 гривень по 1,2,5 гривень)\n• Переписані на папір номери телефонів: родичів, координатора, СМС-номера, ДТСів, водія\n• Одяг, щоб не замерзнути вночі\n• Паспорт, посвідчення спостерігача/журналіста, 2 ручки, папір для письма


Маркевич: Блохін – гордість нації, а Суркіс – ніхто - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nПолітика 05.08.2020, 15:19\nВ останньому зі своїх інтерв’ю президент ФК «Динамо» Ігор Суркіс критично відгукнувся про легендарного українського футболіста і тренера, володаря «Золотого м’яча» Олега Блохіна\nВказав, що той нібито за 2 хв «кинув» національну збірну, а заради посади тренера буцімто змінював партії. На такі висловлювання Суркіса відреагував відомий український функціонер, тренер Мирон Маркевич. В коментарі «Апострофу» він порадив власнику «Динамо» «подивитися на себе».\nВін порадив власнику «Динамо» «подивитися на себе».\n«Суркісу треба подивитися на себе зі сторони. Блохін - це гордість нації, а хто такі Суркіси? Не розумію. Не має він ніякого ні морального, ні фізичного права таке говорити. Блохін – то гордість нації, Суркіс – ніхто», – жорстко сказав Маркевич.\nВін також додав, що не знайомий з висновками аудиторів Kroll стосовно Суркісів і порадив з цим питанням розбиратися правоохоронцям.\nНагадаємо, за даними ЗМІ Kroll вирахувала аферу Суркісів з виведення з ПриватБанку 150 мільйонів доларів. Зокрема, слідчі Kroll встановили, що у 2008-2010 рр кілька компаній пов'язаних із Приватбанком отримали від фінустанови суму 361 млн дол.\nЗгодом ці гроші розмістили в ПриватБанку на депозитні рахунки шести офшорних компаній Суркісів. «Ці шість компаній становили близько 80% від загального обсягу депозитів на Кіпрі на суму 245 дол. Відсотки, які були зароблені на депозитах, були значно вищі, ніж відсотки, які були за кредитами», – констатують слідчі Kroll і додають, що «зароблені» кошти виводилися на рахунки кіпрського банку.\nНардепка від Волині вимагає повернути пільгу мешканцям 30-ти кілометрової зони Рівненської АЕС\nЛокдаун по-українськи: з’явилося відео про відпочинок Зеленського в Буковелі\nТелеміст Україна-Литва: Петро Порошенко подякував партнерам за підтримку\nЗеленський підписав закон, який дозволяє держслужбовцям перебувати біля владного корита до 70 років\nГерасимов: вимагаємо терміново зібрати Раду, щоб збільшити субсидії\n«За майбутнє» скликає позачергові сесії місцевих рад на Волині й в інших областях


Успішний квитковий аукціон для благодійності | Centre for Access to Football in Europe\nУ результаті проведення аукціону квитків ЄВРО-2012 було зібрано 175,000 євро, які спрямовані на благодійні цілі для людей із обмеженими фізичними можливостями.\nБлагодійна програма продажу квитків ЄВРО-2012 пройшла з великим успіхом. За десять днів торгів надійшли тисячі заявок.\nУ рамках благодійного аукціону на UEFA.com уболівальники могли придбати місця підвищеної комфортності, які були спеціально зарезервовані для цієї цілі. Умовою участі в торгах стало внесення суми в розмірі 5 євро. Всі кошти, що перевищують виручку від номінальної вартості квитків (близько 175,000 євро), спрямовані на офіційну програму благодійності ЄВРО-2012. Найвищі ціни були запропоновані на матч групи В між збірними Німеччини й Нідерландів у Харкові, а також на чвертьфінал у Києві. Деякі пропозиції в десять разів перевищували номінальну вартість квитка.\nУЄФА та його партнер Центр доступу до футболу в Європі (CAFE) дбають про те, аби вболівальники з обмеженими фізичними можливостями могли насолодитися турніром завдяки вільному доступу до спортивних об'єктів і громадських місць. Утім, діяльність із роширення доступності для фанів із обмеженими фізичними можливостями триватиме й після чемпіонату. CAFE продовжить свій курс у взаємодії з місцевими партнерами в Україні й Польщіз метою залишити довговічний спадок.\nЗароблені кошти підуть на організацію аудіокоментарів для незрячих і слабозорих уболівальників в Україні й Польщі після ЄВРО-2012. CAFE забезпечить тренінг місцевих коментаторів і забезпечить стадіони необхідною апаратурою.\nГроші також будуть спрямовані на проведення для представників футбольних клубів і стадіонів України й Польщи семінарів на тему покращення доступності для людей із обмеженими фізичними можливостями. Пожертвування допоможуть створити об'єднання вболівальників з обмеженими можливостями на рівні клубів і національних асоціацій. Частина дотацій буде направлена на реалізацію інформаційної кампанії та створення вболівальницьких асоціацій.\n"Нещодавно я відвідала тренувальний семінар для коментаторів-волонтерів у Києві в рамках програми ЄВРО-2012 "Поважай безбар'єрність", - розповіла координатор проекту в Донецьку Лариса Саєвич. - Такий вид коментаря вкрай важливий для сліпих і слабозорих уболівальників, яким є і я сама. На початку семінару, прослуховуючи коментар футбольного матчу, мені здавалося, що дивлюся чорно-білий фільм. До кінця заняття він розфарбували всіма кольорами веселки".\nCAFE закликає футбольних уболівальників і всіх інших жертвувати кошти на майбутні проекти. УЄФА подасть приклад тим, що за кожен забитий під час ЄВРО-2012 гол буде перечислювати по три тисячі євро на благодійність.\nБудь-який внесок буде корисний:\n- За 5 євро можна купити навушники, щоб сліпий уболівальник міг слухати коментар;\n- На 50 євро можна випустити 150 бюлетенів для спортивних клубів із інформацією про потреби вболівальників із особливими потребами;\n- 200 євро допоможуть уболівальникам із обмеженими можливостями організувати місцеву фан-групу, яка зможе вести з клубом діалог про поліпшення інфраструктури стадіону;\n- В 500 євро обійдеться навчання місцевого волонтера, який буде вести для сліпих уболівальників спеціальний аудіокоментар;\n- За 1500 євро спортивний клуб може придбати обладнання для спеціального аудіокоментаря для сліпих уболівальників;\n- За 5000 євро можна забезпечити місцевих сліпих уболівальників спеціальним транспортом в ігрові дні протягом усього сезону.\nУ рамках проекту "Поважай безбар'єрність" під час ЄВРО-2012 УЄФА жертвує на діяльність CAFE 760 000 євро. УЄФА працює з CAFE з 2010-го. Роком раніше ця організація отримала від УЄФА на щорічній церемонії в Монако благодійний чек.


Гарота — Вікіпедія\n(Перенаправлено з Гаррота)\nГарота (ісп. garrote, dar garrote — закручування, затягування; страчувати) — знаряддя страти та тортур.\nГарота в музеї тортур\nСтрата гаротою на Філіпінах\nВперше про гароту (або її подібність) згадується в стародавньому Китаї — так звана «тятива лука» (bow-string), коли засудженого прив'язували до стовпа, в якому було просвердлено два отвори, крізь них пропускали мотузку, зашморгнуту навколо шиї засудженого. Кінці мотузки прив'язували до зігнутого могутнього лука, відпускали його і таким чином затягували зашморг навколо шиї засудженого, поки той не вмирав.\nВ Іспанії гарота була введена указом Фердинанда II, щоб замінити існуючі до того жорстокі способи повішення. Вважається, що гарота була «благородною» формою страти і їй піддавали виключно дворян. Так страчено знаменитих Хосе, героя «Кармен», і касика Атавальпу, повелителя інків.\nОстанню офіційно зареєстровану страту із застосуванням гароти виконано 1975 року.\nСпочатку зашморг (душіння) був просто синонімом повішення. Проте вже в Середньовіччі кати почали удосконалювати мотузяний зашморг, поки не отримали інструмент, що став таким поширеним в ці століття. Європейські кати спочатку використовували гароту, щоб припинити страждання людей, зламаних на колесі, але до XVIII століття в голови європейських законників прийшла думка використовувати повільне душіння як самостійну страту.\nСпочатку гарота була простим стовпом з просвердленим в нім скрізним отвором. Засудженого прив'язували до стовпа стоячи, або саджали на стілець перед стовпом, мотузкою обвивали його (або її) шию. Кінці мотузки пропускали крізь отвір в стовпі. Кат брав в руки обидва кінці і, затягуючи петлю, поволі душив жертву.\nПізніше засудженого стали саджати на вузьку лавку, прикріплену до стовпа, а кат став використовувати палицю, протягнуту крізь мотузок. Крутивши її, він затягував петлю, що здавлювала шию засудженого. Ця форма душіння розвинулася в залізний нашийник, що складався із смуги, протягнутої у вушка, закріплені на стовпі і фіксованою на могутньому болті, встановленому позаду стовпа. При закручуванні гвинт тягнув назад кінці нашийника, затягуючи його і поволі душив засудженого. Ця форма страти була боліснішою і тривалішою (до 10 хвилин), аніж повішення.\nУ більшості країн поступово з'являлися удосконалення гароти, щоб зробити цю страту менш болісною. Наступною формою гароти став дерев'яний стілець, на який саджали засудженого із зв'язаними за спиною руками. Пізніше цей стілець зробили ще масивнішим, додавши до нього кільця, до яких прив'язувалися мотузки, що фіксували зап'ястя, передпліччя, талію і ноги смертника. Позаду стільця знаходився дерев'яний стовп, на якому був закріплені нашийник, що фіксував шию злочинця і могутній болт, що повертався за допомогою поперечної рукоятки. Болт закінчувався гострою шпилькою або невеликою бритвою у вигляді зірки. Коли кат затягував гвинт, вістря встромлювалося в шию засудженого, ламало хребет і входило в спинний мозок. Таким чином, смерть прискорювалася і засуджений не зазнавав страждань повільної асфіксії.\nУ деяких моделях використовувалися два нашийники, один з них був прикріплений до рухомого болта, а другий нерухомо встановлений на стовпі. Коли всі приготування до страти були виконані, кат починав обертати гвинт, внаслідок чого один нашийник починав тягнути шию засудженого, нерухомо утримувану другим нашийником. Це зміщувало шийні хребці і викликало негайну втрату свідомості і швидку смерть (як при сучасному повішенні шляхом довгого падіння).\nМеханізм смерті при душінні схожий з таким при повішенні. Також як і при ньому відзначається сильне сексуальне збудження, що виявляється в ерекції і сім'явипорскуванні у чоловіків і виділенні вагінального секрету у жінок. Причина цього лежить в подразненні браком кисню екстрапірамідних центрів головного мозку, відповідальних за цю функцію.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Гарота\nhttp://www.klassno.com[недоступне посилання з серпня 2019](рос.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Гарота&oldid=29530864\nОстаннє редагування: 15 вересня 2020, 20:06\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 20:06, 15 вересня 2020.


Енцефалопатія у дітей (перинатальна) симптоми, лікування, прогноз і наслідки – Kidspark.com.ua\nЕнцефалопатія у дітей (перинатальна) симптоми, лікування, прогноз і наслідки\nЩо таке енцефалопатія: симптоми у новонароджених і дітей до року, методи лікування і прогноз на одужання\nЛікування енцефалопатії у дітей\nДалеко не всі батьки після народження малюка встигають відчути радість материнства і батьківства. Деяким це почуття затьмарює страшний діагноз – енцефалопатія. Він об'єднує цілу групу захворювань різного ступеня тяжкості, що супроводжуються порушеннями мозкової діяльності. Зустрічається все частіше, у новонароджених він діагностується досить важко через слабку вираженості симптомів. При несвоєчасному лікуванні енцефалопатія у дітей призводить до епілепсії та паралічу. Саме тому важливо знати, що являє собою ця патологія і на які ознаки варто звернути увагу.\nЕнцефалопатією називають органічне незапальне ураження нейронів головного мозку, в яких під впливом патогенних факторів відбуваються дистрофічні зміни, що тягнуть за собою порушення роботи мозку. Поштовхом до розвитку цієї недуги є хронічний дефіцит кисню, викликаний травматичними, токсичними, інфекційними причинами. Кисневе голодування мозкових тканин порушує природні метаболічні процеси в них. Як результат – повне відмирання нейронів запускає відключення пошкоджених зон мозку.\nСеред найбільш частих причин виникнення енцефалопатії лікарі називають:\nантенатальні і інтранатальний інфекції (вірусні, бактеріальні, паразитарні та грибкові);\nтравматичні ушкодження плода в процесі родової діяльності і при пологах;\nхронічні захворювання матері і тривалий прийом лікарських препаратів під час вагітності.\nЯк правило, енцефалопатія – хвороба уповільнена, проте в ряді випадків, наприклад, при тяжкій нирковій та печінковій недостатності, вона розвивається стрімко і несподівано.\nВ даний час медики ділять всі види енцефалопатій на 2 великі групи, кожна з яких поділяється на підвиди:\nВроджена. Виникає зазвичай при неблагополучному перебігу вагітності, аномаліях розвитку головного мозку у плода, генетичних порушеннях метаболічних процесів.\nПридбана. Виникає в будь-якому віці, але частіше зустрічається у дорослих. Характеризується впливом патогенних факторів на головний мозок при житті людини.\nЕнцефалопатія у дітей – хвороба мультіетіологіческая, але у всіх випадках має однакові морфологічні зміни в головному мозку. Це руйнування і скорочення числа повноцінно функціонуючих нейронів, осередки некрозу, пошкодження нервових волокон центральної або периферичної нервової системи, набряклість мозкових оболонок, наявність ділянок крововиливу в речовині мозку.\nУ таблиці нижче наведені основні види цієї патології.\nВиразність прояви симптомів енцефалопатії у кожного пацієнта залежить від стадії хвороби. Лікарі виділяють 3 ступеня тяжкості недуги:\nЛегка (перша). Характеризується практично повною відсутністю симптоматики, посилюється після надмірних навантажень або стресів. Дрібні зміни в мозкових тканинах фіксуються тільки за допомогою інструментальних методів діагностики. Добре піддається лікуванню на першому році життя дитини при виконанні лікарських рекомендацій.\nСередня (друга). Симптоматика виражена слабо, може носити тимчасовий, приходить характер. Виникає порушення деяких рефлексів і координації рухів. При дослідженнях головного мозку виявляються вогнища крововиливів.\nВажка (третя). Спостерігаються сильні порушення рухових, дихальних функцій. Важкі неврологічні розлади серйозно погіршують якість життя пацієнта, часто приводячи до інвалідності.На цій стадії розвивається слабоумство, людина не може себе обслуговувати в побутовому плані.\nКожен вид енцефалопатії у дитини характеризується наявністю синдромів, що вказують на неврологічну дисфункцію.\nНайпоширеніші з них – це:\nГипертензионно-гідроцефальний синдром. Обумовлений підвищенням внутрішньочерепного тиску і надлишковим скупченням цереброспинальной рідини в шлуночкової системі головного мозку. Серед ознак синдрому у грудничка відзначаються швидкий приріст окружності голови (на 1 см щомісяця), розкриття сагиттального шва, напруженість і вибухне джерельця, слабо виражені вроджені рефлекси, косоокість і симптом Грефе (біла смужка між зіницею і верхньою повікою у дитини) (докладніше в статті : таблиця з розмірами окружності голови у дітей – дівчаток і хлопчиків).\nСиндром рухових порушень. Проявляє себе патологічним тонусом м'язів – гипертонусом, гипотонусом або м'язової дистонією. При цьому новонародженому важко прийняти фізіологічні пози, а в міру дорослішання дитини спостерігається відставання у фізичному і психічному розвитку. Батькам слід звернути увагу на занадто монотонний крик або плач немовляти, його запізнілі реакції на світлові, зорові і звукові подразники і при першій появі патологічної реакції показати дитину лікарю.\nСиндром гіперзбудливості. Має на увазі підвищену нервову реакцію на будь-які подразники: дотики, звуки, зміну положення тіла. Часто спостерігається гіпертонус і тремор кінцівок, підборіддя. Плач малюка нагадує вереск і супроводжується закидання головки. Він часто і рясно відригує (фонтаном), при цьому набір ваги відбувається повільно. Режим сну і неспання порушений.\nСудомний синдром. Є патологічною реакцією організму на зовнішні і внутрішні подразники і проявляється мимовільними м'язовими скороченнями локального (місцевого) і генералізованого (з охопленням всього тіла) характеру. Напади можуть супроводжуватися блювотою, піною з рота, відрижками, розладом дихання і ціанозом.\nКоматозний синдром. У новонароджених є наслідком родових травм, інфекційних уражень, метаболічних порушень і функціональних порушень дихання. Виражається в пригніченні трьох життєво важливих функцій – свідомості, чутливості і рухової активності. При ньому зазначається відсутність рефлексу смоктання і ковтання у дітей.\nСиндром вегето-вісцеральних порушень. Виявляється патологічними змінами в серцево-судинної, дихальної системах, порушеннями роботи шлунково-кишкового тракту, аномальної забарвленням або блідістю шкірних покривів, порушенням терморегуляції.\nСиндром дефіциту уваги і гіперактивності. Являє собою неврологически-поведінковий розлад розвитку, при якому у дітей спостерігаються труднощі з концентрацією уваги і сприйняттям інформації. Дитина надто імпульсивний і погано справляється зі своїми емоціями.\nДля дітей старшого віку також пропонуються спеціальні тести, що допомагають оцінити пам'ять, увагу і психічний стан. На сьогоднішній день використовуються наступні сучасні методи дослідження:\nНейросонографія. Призначається дітям з народження і до заростання великого джерельця (див. Також: як заростає джерельце у дітей?). За допомогою спеціального ультразвукового датчика обстежуються мозкові структури і виявляються їх патології: гіпертензіонний і гідроцефальний синдроми, гіпоксично-ішемічні ураження, кісти і гематоми, запалення мозкових оболонок.\nУльтразвукова доплерографія. Дозволяє оцінити стан судин головного мозку і виявляє порушення швидкості кровотоку, патології і аневризми живлять мозок судин, закупорку або звуження артерій.\nЕлектроенцефалографія.Реєструє електричну активність мозку, що дозволяє зробити висновки про запальних процесах, пухлинах, судинних патологіях в головному мозку, епілептичних вогнищах.\nРеоенцефалографія. Являє собою найпростіший метод вивчення і оцінки судинних стінок і судин головного мозку. Виявляє порушення кровотоку і гіпертонус судин.\nАналіз крові. Дозволяє визначити наявність лейкоцитозу, що вказує на запальні процеси в організмі, і рівень білірубіну, що важливо при розвитку білірубінової енцефалопатії.\nЕнцефалопатія – серйозний діагноз, що вимагає негайного звернення до лікаря. Самолікування в даному випадку не тільки недоречно, а й може призвести до незворотних наслідків. Тільки фахівець підбере таке індивідуальне – домашнє або стаціонарне – лікування, яке залежить від віку, антропометричних даних дитини, ступеня тяжкості патології та вираженості її ознак, яка не буде пригнічувати ряд важливих функцій мозку.\nМедикаментозна терапія заснована на прийомі таких основних груп препаратів:\nНоотропи, або нейрометаболические стимулятори. Активізують роботу нервових клітин і покращують кровотік. До їх числа відносяться: Пірацетам, Винпоцетин, Пантогам, Фенотропіл, Актовегін, Церебролізин (рекомендуємо прочитати: інструкція із застосування сиропу «Пантогам» для дітей).\nВазодилататори, або судинорозширювальні препарати. Розширюють просвіт кровоносних судин, нормалізує кровотік. Серед них можна виділити Папаверин і Винпоцетин.\nПсихолептиків, або седативні препарати. Спрямовані на зняття підвищеній збудливості. До їх числа відносяться Цитраль, Валеріанахель, Еленіум.\nАнальгетики, або знеболюючі препарати. Мета їх застосування – купірування виражених болів. Це Аспірин, Ібупрофен.\nАнтиконвульсанти, або протиепілептичні препарати. Спрямовані на зниження епілептичної активності і купируют судоми будь-якого генезу. Серед них Вальпарін, Фенобарбитал.\nКрім цих лікарських засобів, лікар може призначити прийом спазмолітиків і міорелаксантів центральної дії. В рамках стаціонарного лікування добре себе зарекомендували фізіопроцедури – електрофорез, ампліпульстерапія. При білірубінової енцефалопатії доречно лікування фототерапією.\nДля ефективної боротьби з наслідками перинатальної або придбаної енцефалопатії одних медикаментозних засобів недостатньо. Батькам слід запастися терпінням і кинути сили на фізичне і психічне відновлення свого чада. Для цього слід налагодити режим неспання і відпочинку малюка, забезпечити його раціон їжею, багатою вітаміном B, регулярно проводити заняття лікувальною фізкультурою і сеанси масажу.\nУ міру дорослішання дитини при необхідності рекомендується залучення корекційних педагогів – логопедів, дефектологів. Вони надають допомогу в соціальній адаптації, формуванні позитивної мотивації і складають план розвитку із застосуванням необхідних методів, засобів і прийомів, що враховують вікові, індивідуальні та психологічні особливості малюка.\nНаслідки енцефалопатії серйозні. Це затримка мовного, психічного і фізичного розвитку, дисфункція мозку, виражена відсутністю уваги і запам'ятовування, епілепсія, гідроцефалія, дитячий церебральний параліч (рекомендуємо прочитати: які симптоми має епілепсія у дітей?). Прогноз в залежності від тяжкості захворювання різний – від повного одужання до інвалідизації і летального результату.


Хто лідирує у президентській гонці? - Фонд «Демократичні ініціативи» ім. Ілька Кучеріва\nФонд «Демократичні ініціативи» ім. Ілька Кучеріва та Центр Разумкова оприлюднили чергові рейтинги можливих кандидатів у президенти, а також політичних партій.\nУ студії Громадського радіо Олексій Гарань, професор Києво-Могилянської академії, науковий директор фонду «Демократичні ініціативи» ім. Ілька Кучеріва, прокоментував результати опитування.\nДетальніше читайте на Громадському радіо: https://hromadskeradio.org/programs/hromadska-hvylya/hto-lidyruye-u-prezydentskiy-gonci-sociology-oprylyudnyly-novi-reytyngy\nОлексій Гарань: Сьогодні ми представили частину опитування, що стосується виборчих рейтингів. Результати не є сенсаційними, вони лише підтверджують те, що лідери гонки кучкуються, вони дуже близькі у показниках один до одного.\nБільшість людей ще не визначилися і рейтинги підтримки навіть найбільших популярних політиків коливаються від 7 до 10%.\nПід №1 - Юлія Тимошенко і її 10%, №2 - Анатолій Гриценко - 9%, Петро Порошенко і Бойко - по 7%, Ляшко - 6%. Тобто розриви у межах статистичної похибки.\nЛариса Денисенко: На вашу думку, на чому ґрунтується такий показник довіри виборців до Анатолія Гриценка?\nОлексій Гарань: Опозиція — це зручна ніша за складної економічної ситуації та у час війни. Їй завжди легше набирати бали. Вона критикує владу. Часом виправдано, а дуже часто і невиправдано, виголошує популістські заяви. Наприклад, популісти Бойко, Ляшко, Рабінович набирають багато відсотків.\nГриценко ж намагається себе зараз позиціонувати, як людина, яка буде сильною рукою. Для декого його політика буде привабливою, але ті, хто слідкують і цікавляться політикою зрозуміють, що він виправдовує авторитаризм. Він намагається показати себе новим політиком. Вийти в другий тур для нього буде великою проблемою. Думаю, зараз проти нього будуть спрямовані основні удари і з боку Тимошенко, і з боку Порошенка.\nЛюбомир Ференс: Ваше дослідженні також з’ясувало, що близько 62% українців вважають, що Україні потрібні нові політичні лідери. Ці 62% розуміють чого вони хочуть від нових лідерів?\nОлексій Гарань: Головними якостями є некорумпованість, чесність, готовність реально захищати інтереси людей. Також близько 60% опитаних схвально ставляться до перспективи громадських активістів йти в політику.\n62% кажуть, що хочуть нових лідерів, а коли запитуєш чи бачать вони зараз десь цих лідерів, то 60% відповідає, що ні, не бачать. А ті, хто бачать, на перше місце вибрали Вакарчука — 7%, на друге — Зеленського із 6,5% і на треєь - Мураєав, майже 6%.\nЛариса Денисенко: Люди взагалі усвідомлюють важливість команди лідера? Наскільки можна констатувати, що виборець грамотно ставиться до вибору кандидатів?\nОлексій Гарань: Після некорумпованості, чесності та готовності захищати інтереси людей, наявність своєї команди обрали лише 13% опитуваних, наявність чіткої програми дій — 25%, незалежність від фінансових груп — 15%. Думаю, це пов’язано з тим, що ми пропонували людям обрати лише три варіанти відповіді.\nКоментар Ірини Бекешкіної\nРеферендум як спроба "народного підтвердження" вже ухвалених рішень\nВинесення питання про досягнення мирних домовленостей з Росією на народний референдум містить серйозні ризики.\nСеред оточення Зеленського є як професіонали, так і люди, компетентність яких викликає сумніви\nОлексій Гарань про перші призначення Зеленського.\nРішення ВР не вносити до порядку денного законопроект про вибори – очікуване\nКоментар Олексія Гараня


Питання про відвічну назву національсності українців - Загальний - Форум РПК\nПовідомлень: 94 • Сторінка 1 з 5 • 1, 2, 3, 4, 5\nVOGNEJAR » 10.04.2009, 22:54\nSvitovyt » 11.04.2009, 07:31\nТиж тільки розповідав про походження укрів. Невже статті Клоса прочитав:\n"Питання походження концепту «Україна» у динаміці історії, культури, мови" - http://svit.in.ua/stat/st19.htm\n"Ім’я мови" - http://svit.in.ua/stat/st37.htm\nVOGNEJAR » 11.04.2009, 18:53\nVOGNEJAR » 12.04.2009, 12:18\nVOGNEJAR » 24.04.2009, 19:31\nЩе, стосовно назви.\n1. Питання "чий?"\nУ саме нашій традиції, головне питання було "чий", якщо по імені ватажка племені. Тобто, моя версія Русич - від "чий?", тобто "від племені Руса (Русого, Русявого)".\n2. Назва місцевості.\nРічка "Вікра" - з венд. "швидка", плем'я, що там жило - "Укри, украни"\nПоля - поляни, ліси - древляни\nЩє, "ободрити", тобто "обдирателі", вони славились розбійництвом\n4. Якості. "Які?"\nЛютичі - тобто "люті", хоча є варіант від гіпотетичного вотажка Лютого, тоді, це подібно до русичі\nСтосовна назви України, то "Украяна" - це поки що більш вирогідний варіант, бо німецької версії "Інланд" - "У країні" у назвах та згідно загальнослов'янських правил - не було.\nVOGNEJAR » 25.04.2009, 16:04\nПродовжував пошук "вовків" в Україні і знайшов у словнику староукраїнської мови Slovnyk_staroukr_movy_XIV-XV 1978 у двох томах:\nТак що, вукряни та волковяни - це можуть бути ототожненими назвами.\nДо того ж, це вказує, що вовчі якості не тільки волхвам приписували.\nЗнайшов Радегоста в Україні!!!!!!\nІ ще, можливо може пов'язано з островом Рюген:\nХоча, з ревом тоже може бути пов'язано. Хоча, по полабськи "рує" - це "ріг". Якщо не помиляюсь, є ще "ріви" - "рисі"\nSvitovyt » 15.05.2009, 14:00\nVOGNEJAR » 17.05.2009, 10:03\nЧим більше я взнаю правди, тим більше відмовляюся від своїх старих думок\nЗараз, я вважаю, що етнічні українці по національності "козацький народ", тобто це наша споконвічна назва.\nА руси - це скоріше за все назва нав'язана нам варягами, бо перша Русь звістно була варязькою, це неозброєним оком видно, по іменам князів та їх оточення.\nТому, я шукаю минуле козаків, їх походження, бо центральноукраїнський тип - 60% в Україні - це козаки за національністю, на справді.\nТреба бути честними до себе, назву українців нам нав'язали. І це було частиною денаціоналізації і розкозачування.\nІ українська мова повинна мати назву - козацька, бо це писемна мова запорожців, яка у наші часи лише зазнала невеликого впливу новоділу та київського говору.\nТреба відновити історичну справедливість, ми - козаки, хоча, звичайно не всі Але ж, інші слов'яни можуть асимілюватися в козацькому просторі і згодом приєднатися до нас.\nТому, якщо буде графа національність, в мене не буде проблем з самоідентифікацією, бо я козак по національності\nSvitovyt » 17.05.2009, 17:00\nVOGNEJAR » 18.05.2009, 10:27\nЯ дуже довго дискутував на ці теми з донцями і кубанцями, які є в контакті. Вони вважають свою національність козацькою, навідміну від нас. І не українською, ні російською, ні руською, це не тому, що вони русофоби або українофоби, просто в них традиції не приривались. Та й взагалі, "малоросійський козацький народ" - це була назва українських козаків. Чому не назвали "козацький малоросійський народ"? Чи не тому, що "козацький народ" таки існував?\nВи ж знаєте, що з 5 до 10 століття було поселення Протолче (воно так не називалося тоді) на о. Хортиця. Чому про це нічого в літописах не згадано? І звідки взялися уличі, тиверці? Чи не від гунів? Чи не від антів?\nЯ маю на увазі, що були скіфи кочівники, з яких могли утворитися й козаки, як частина слов'ян, яки вели полукочовий образ життя.\nПро Казакію я знаю, там кого тільки не намішали. Навіть черкес, які не мають жодного відношення до козаків, навіть, як до козацького народу.\nАле, насправді, козаки не з ким не мішалися. Особливо з татарами. Тому, козаки Дніпра і Дону, які з'явилися у 11 столітті, могли бути дійсно народом.\nХоча, є інша версія, яка також доволі істотна. Це те, що козаки - це ніби каста була у слов'ян з язичницьких часів. Вона дійсно могла утворитися, бо скіфи дійшли аж до Північної Індії і звідки могли отримати у свої ряди сувірів (пізніше сіверців). А можливо, це щє з незапам'ятних часів.\nЄдине, що заважає назвати козаків народом - це їхнє доволі легке асимілювання. Козаки легко асимілювалися на тих терріторіях, де вже були державні утворення.\nІ щє, якщо козаки, як народ дійшли до нас від балтського моря, то про це повинні були лишитися згадки, а цього не має. Окрім декількох топонів.\nЯкщо брати русів, то спочатку вони були полянами та древлянами (склавінами, а не антами), тобто вони прийшли з півдня, а не з півночі. І розширення Русі йшло з півдня на північ. Тому, їх скандинавське походження не має чіткого пояснення, скоріш за все, воно таки слов'янське. Стосовно козаків, то вони були слов'янами за походженням.\nТобто, якщо руси дійсно не скандинави, тоді козаки могли піходити від русів. Якщо руси - це скандинави, тоді вони були загарбниками, а козаки - слов'янами, які боролися проти загарбників, це може і пояснювати те, що язичницькі боги були у козаків аж до 14 століття.\nТобто, крапка, щє не поставлена. Але, хочу нагадати, що у перші роки незалежност України, в Запоріжжі хотіли ввести козацьку національність у паспорти.\nЗолота Орда не має відношення до козаків, бо вони були монголоідами та медітеріаноідами. А козаки - це нордиди та динарці.\nА ким є козаки з вашої точки зору?\nSvitovyt » 18.05.2009, 16:56\nVOGNEJAR » 18.05.2009, 22:18\nПитання донців і кубанців стоїть дуже гостро. Бо, кубанці все ж таки можуть вважатися вихідцями з України, але донці чомусь наполягають саме на тому, що вони - є столицею козацтва і що вони нікуди не переходили, нібито.\nТа й мова донців відрізняється від кубанців.\nАнтропологічно донці вже більш росіяни та й саме вони присягали на вірність царю та РПЦ.\nТобто, є історія яка роз'єднує, нажаль.\nСтосовно народних костюмів, то чомусь наші народні костюми відрізняються доволі суттєво від костюмів донців і кубанців.\nТе, що на ті народні костюми начепили погони, щє не значить, що вони стали воєнними. На багато російських подданних, які воювали на її боці, на їх народні костюми просто нашивалися погони.\nСтосовно сепаратизму, то на мій погляд, сама ідея єднання козацтва відрізняється від ідеї панслов'янства тільки маштабами.\nЦього не буде. Треба мислити більш приземлено.\nЯкщо звісно, не захочить влада зробити собі якихось чеченців.\nМені більш до вподоби така ж ідея братання між козаками, як ідея слов'янської єдності.\nТобто, всі козаки - козаки - але, ми повинні поважати наші історичноскладені розбіжності.\nЗвісно, якщо Україна буде підтримувати Кубань, то там можливо щє знайдуться прихильники ідеї єднання. Але, Дон, нажаль, вважає себе "чистими" козаками і він не знає первиність дніпровських козаків. Вірніше, їм би хотілося бачіти не українців в Україні, а лише козаків.\nЧеркеси стали перетягувати історію на себе. І ті, хто створюють козацьку національність, вводять понття європейські козаки. Тобто, у самому козацтві вже так багато різноманітності і протеріччь, що можливо, тут "власні" чиїсь ідеї, будуть перемагати над тими "національними", що диктуються.\nКоли, я розказував донцю, що козаки - це кшатрії, він сказав мені, "а що це дасть козацькій нації"? Тобто, для мене стало зрозуміло, його прагнення.\nАле, я не хочу тут біснуватися по цьому питанню.\nАле... Чому бойки і лемки можуть себе якось ідентифікавути і одночасно інтегровані у українців, а козаки - ні?\nІсторія козаків - це історія не скільки зрад, скільки перетягувань. Захотів поляк, захотів рус, захотів, хтось іщє. Ось наша спільна козацька проблема.\nТому, я поставив питання ідентифікації.\nЯкщо ви помітили, в мене часто міняються думки. Я вважаю, що це не погано і не добре, це просто життя. Та й своєї думки не міняють тільки дурні.\nSvitovyt » 19.05.2009, 11:59\nVOGNEJAR » 19.05.2009, 12:27\nSvitovyt » 19.05.2009, 12:54\nVOGNEJAR » 24.07.2009, 12:26\nSvitovyt » 24.07.2009, 15:55\nМолодець, гарна підбірка. Кубанці розмовляють українською, чи як називають козацькою мовою, самостійно. Я ж не проти щоб держава підтримувала українську культуру на Кубані, але на факті цього немає. Але ж мовного порядку немає і в самій Україні. А починати треба із себе: чи спілкуєшся руською мовою вдома, серед друзів, на роботі чи в навчальному закладі?\nVOGNEJAR » 25.07.2009, 17:19\n1.) Карта етнічних земель Червоної (- червоний колір), Чорної ( -чорний колір) та Білої ( - сірий колір) Русі (перекладена на сучасні теритотрії)\nМета цієї карти полягає у тому, щоб зрозуміти, який сенс вкладували у кольора і як ци кольора пов'язані із сенсом самого слова "русь".\n2.) Стосовно назви Росія, то у оригіналі "Россія" (грецька версія "Росія" (Ρως – Ρωσία)), могло з'явитися наступним чином.\n1. По правилах російської мови у слові "русь" у значенні "чий" додається "-ський", так вийшов "русскій". тобто таким чином додалася друга буква "с"\n2. Буква "о" з'явилася лише у 18 столітті, скоріше за все, щоб підтримати норманську теорію, з скандинавським плем'ям "рос", та фінською назвою шведів "Ruotsi"\n3. Взагалі перша версія: ст.-слав. "Рѹ́сь" - тут немає другої букви "с". "ОУ"- читаєтсья, як "У" (це для тих, хто не знає правил тогочасної граматики)\nПізніше - російська назва: Ца́рство Ру́сское (от оригинальных «руСкое царьство», «царство РуСкое», использовавшихся в исторических источниках). Як бачимо другої букви "с" не було.\nІ тільки з 1721 р. - дореф. русск. "Росси́йская импе́рия", тобто з'явився сучасний варіант з буквою "о" та "с".\n3.) У староукр. "кий" - має значення "чий". Це може говорити про те, що побатькові, яке закінчується на "-ський", могло утворитися на теріторії України та бути суто українським, а точніше - на Полтавщині.\nРозібрати закінчення "-ський", можна наступним чином:\n"-ський" - "-сь-кий", де "-сь" - з староукр. "-з", а "-кий" з староукр. "-чий", отримуємо: "-з-чий" або "з чиїх".\nТаким чином, можна пояснити навіть деякі рідкі закінчення "ських" - "-сь-ки-х", тобто тут "х" зхоронилося у звучанні, зі слова "чиїх" або "киїх".\nЯр-Тур » 25.07.2009, 18:17\nVOGNEJAR » 25.07.2009, 19:33\nМожливо і тут війти\n"цький, тський та тзкий" також розбивається, по тій же схемі.\nАле, "т" може значити у староукр. "т" - "къ", "ти" - "твій", "то, та" - зв'зує пдібно "і", "то" - "той"\nЦікаво тепер "те-з-ка" (той з чий (або "як")), "те-с(з)-ть" (той (або "те") з тим (або "чим"))\nТечія - "Те-чія (або "Та-чия")"\nЗдається незакінченим, але у купі з іншим словом, наприклад "холодна та чия". Тобто ніби показуєшь рукою.\nАле, я здається вже відійшов у сторону альтернативної лінгвістики\nДоречі, закінчення "-ич", тільки доказує переход, чередування "к" та "ч" у "чий/кий"\nТак само і Київ, може мати значення "Чийсь" Це ніби безглуздо, але є щось хоча б є, що можна цим пояснити.\nЗ.І.: Коли наприклад ти показуєшь людині і говоришь "йди через так", ти доповнюєшь жестами. А коли не було письмовості таким чином могли утворюватся цілі слова з жестів, які доповнювали слова.


Особливості фонологічної системи мови - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nОсобливості фонологічної системи мови\tadmin\nІноземна мова, реферати англійською, німецькою\tОСОБЛИВОСТІ ФОНОЛОГІЧНОЇ СИСТЕМИ МОВИ\n1.\tФункціональний аспект звуків мовлення\n2.\tПоняття фонеми\n3.\tДиференційні та інтегральні ознаки фонем\n4.\tФонологічні опозиції в системі фонем\n5.\tCписок використаних джерел\nУ сучасній світовій лінгвістиці немає єдиного погляду на природу фонеми.\nБільше того, існує проблема реальності фонеми. Якщо Д.Джоунз і\nЛ.Блумфільд є прихильниками концепції фізичної реальності фонеми,\nІ.О.Бодуен де Куртене і Е.Сепір — концепції психологічної реальності\nфонеми, а Л.Єльмслев — концепції семіотичної реальності (фонема —\nфігура, що служить для побудови знаків), то У.Ф. Тводдел оголошує фонему\nфікцією, яка існує лише в метамові лінгвіста, логічним конструктом,\nствореним з метою зручності опису. У лінгвістиці є багато різних підходів і фонологічних шкіл,\nнайвідомішими з яких є Празька, Лондонська, Американська, Копенгагенська\nВ Україні зародження фонології пов’язане з іменами Є.К.Тимченка («Курс\nісторії українського язика. Вступ і фонетика», 1929), О.Н.Синявського\n(«Спроба звукової характеристики літературної української мови», 1929)\nта О.Б. Курило («До поняття «фонема», 1930). Далі фонологічні ідеї\nрозвивали І.3. Петличний, П.П. Коструба, Ф.Т. Жилко, Л.І. Прокопова,\nВ.С. Перебийніс, Н.І. Тоцька та ін.\nФонологічна система кожної з мов є своєрідною. Своєрідність ця\n—\tзагальної кількості фонем (кількість фонем в різних мовах коливається\nвід 10 до 80);\n—\tорганізації фонемних опозицій;\n—\tпропорції голосних та приголосних (в українській мові 38 фонем, з них\n6 голосних і 32 приголосні; в російській — 39 фонем, з них 5 голосних і\n34 приголосні; в англійській — 44 фонеми, причому тут аж 20 голосних і\n24 приголосні; в німецькій — 33 фонеми, 15 голосних, 18 приголосних; у\nфранцузькій — 35 фонем, 17 голосних і 18 приголосних);\n—\tхарактеру самих позицій;\n—\tваріантів та варіацій фонем.\nУ цій роботі ми спробуємо проаналізувати функціональний аспект звуків\nмовлення, визначити поняття „фонема”, описати диференційні та\nінтегральні ознаки фонем, а також фонологічні опозиції в системі фонем. Функціональний аспект звуків мовлення\nОсновою будь-якої мови є звук. Багато років мова існувала лише у\nзвуковій формі. Письмовий код виник набагато пізніше як відображення\nзвукової мови. Роль звукових компонентів дуже важлива і в письмовому\nФонема як найменша лінійно неподільна величина використовується для\nутворення, розпізнавання й розрізнення морфем і слів. У зв’язку з цим\nговорять про конститутивну та дистинктивну функції фонем.\nКонститутивна функція (від лат. cоnstitutus — визначений) пов’язана з\nтворенням одиниць вищого рівня. Дистинктивна функція (від лат.\ndistinctus — розділений) пов’язана з розпізнаванням й ототожненням\nзначеннєвих одиниць. Дистинктивна функція може бути розщеплена на\nперцептивну (розпізнавальну) і сигніфікативну (смислорозрізнювальну). У\nсфері перцептивної функції звукові одиниці пов’язані відношенням\nконтрасту, а в сфері сигніфікативної — відношенням опозиції.\nСигніфікативну функцію поділяють на смислорозрізнювальну і\nформорозрізнювальну. Але таке розмежування не має принципового значення,\nоскільки зміна форми слова також пов’язується зі зміною смислу.\nВідомі й делімітативна та кульмінативна функції фонем.\nДелімітативна функція (розмежувальна) пов’язана з сигнальною вказівкою\nна межі слів і морфем (пограничні сигнали). Це можливо завдяки наявним\nобмеженням на появу певних елементів у мовленнєвому ланцюжку. Так,\nзокрема, в чеській мові наголос завжди є сигналом початку слова; [n] в\nанглійській — сигналізує про відсутність перед цією фонемою морфемної\n(словесної) межі; в японській — алофон [д] можливий тільки на початку\nслова і тим самим служить межі слова, а в інших позиціях фонема реалізується в алофоні [n].\nКульмінативна функція полягає в забезпеченості цілісності та виділенні\nслова, що досягається завдяки наголосу і сингармонізмові.\nЗавдяки експресивній функції (виразній), слухач довідується про настрій\nі почуття мовця. В українській мові вираження емфази (емоційності)\nдосягається подовженням наголошеного голосного, наприклад: жа-аль!,\nблиску-уче! Поняття фонеми\nУ 11-томному словнику української мови дається таке визначення фонеми:\n„Фонема – це найменша звукова одиниця мови (чи діалекту), яка служить\nдля творення й розрізнення слів та їх форм” [8, с. 614].\nВідомий український лінгвіст М.П. Кочерган визначає це поняття так:\n„Фонема (від грец. phonema – звук, голос) — мінімальна одиниця звукової\nбудови мови, яка служить для розпізнання і розрізнення значеннєвих\nодиниць — морфем, до складу яких вона входить як найменший сегментний\nкомпонент, а через них – і для розпізнання та розрізнення слів” [3,\nПоняття фонеми обґрунтував І.О.Бодуен де Куртене. Він першим помітив, що\nбудь-який конкретний звук є нетривалим, миттєвим, але люди якимсь чином\nзберігають його в пам’яті. Образ звука в пам’яті людини вів назвав\nфонемою. Сам термін фонема з’явився раніше у французькій лінгвістиці у\nзначенні „мовний звук”. Вважають, що його ввів А.Дюфріш-Деженетт у 1873\nр., а потім використовував Ф. де Соссюр. У Ф. де Соссюра цей термін\nзапозичив Бодуен де Куртене, однак осмислив його по-своєму, тобто надав\nйому нового змісту. Він розглядав фонему не як носія певного смислу, а\nскоріше як організаційний центр, навколо якого групуються в нашій\nсвідомості звуки мовлення, які виконують у мові тотожні функції. Учень\nБодуена де Куртене Л.В.Щерба розвинув і суттєво збагатив теорію фонеми,\nоб’єднавши психічний підхід до фонеми з функціональним. Праці Бодуена де Куртене і Л.В. Щерби заклали основу для створення\nтеорії фонем. Творцем цієї теорії вважають М.С. Трубецького. Він написав\nґрунтовну новаторську працю «Основи фонології», яка вийшла в 1939 р. в\nПразі німецькою мовою, у якій виклав свою теорію фонем. Трубецькой зі\nструктурно-семантичного і функціонального підходів дав визначення таких\nважливих фонологічних понять, як фонема, фонологічна опозиція,\nдиференційна ознака, встановив три класи фонологічних ознак (вокалічні,\nконсонантні, просодичні), ввів поняття нейтралізації, архіфонеми\n(абстрактна одиниця, яка об’єднує фонеми, що нейтралізуються, наприклад,\nі ), розробив детальну класифікацію фонологічних опозицій.\nЗначення слів не створюються використаними для їх утворення фонемами, бо\nфонеми самостійного значення не мають, але фонеми є базою утворення тих\nодиниць, які є носіями мовного значення плану змісту. Інколи одна фонема\nможе створювати слово або морфему. Так, фонема /і/ в українській мові\nутворює службове слово — сполучник і; вона ж за інших умов\nвикористовується як морфема, що позначає називний відмінок множини:\nкобзар-кобзарі, або давальний відмінок однини: груша -груші.\nФонема – це загальна мовна одиниця, в складі якої можуть об’єднуватися\nне зовсім тотожні звуки. Фонема є одиницею мови, вона реалізується в\nконкретних звуках мовлення. Кожний звук мовлення відзначається рядом\nартикуляційних, акустичних і фонологічних властивостей. Скажімо, з\nартикуляційного та акустичного погляду в словах сад і сядь голосний\nелемент звучить по-різному, особливо на початку і в кінці його творення,\nоднак голосні елементи першого й другого слів об’єднуються в одну фонему\n/а/, хоч де в чому й відрізняються один від одного. Таким же чином\nрозрізняються у вимові перші приголосні в словах сад і суд, якщо с у\nпершому слові можна назвати нейтральним, то с в другому слові є\nлабіалізованим (огубленим) [с*]. Сучасна лінгвістика користується для\nпозначення різновидів прояву фонеми терміном алофон (інший звук). У кожної фонеми є свій головний варіант. Цей варіант з’являється при\nізольованій вимові фонеми або при найменшій її залежності від позиції та\nсусідніх звуків.В українській мові така найменша залежність\nспостерігається для приголосних перед наголошеним /а/. Поряд з головним\nваріантом можуть існувати позиційні та комбінаторні варіанти. Позиційні\nваріанти зумовлюються положенням фонеми в слові й відносно наголосу (на\nпочатку, всередині, в кінці слова, в переднаголошеному чи\nпіслянаголошеному складі). Комбінаторні варіанти залежать від\nбезпосереднього оточення фонеми. В українській мові фонема /в/ в кінці\nслова реалізується як вокалічний приголосний [у]: ходив, робив, отже [у]\nє позиційним варіантом фонеми /в/. Ця ж сама фонема перед голосним [i]\nвимовляється нетвердо, а напівм’яко: вітер, віра, напівм’який\nприголосний в у цих та подібних словах є комбінаторним варіантом фонеми\nРозрізняють ще так звані факультативні варіанти, так називаються\nалофонеми, що заступають головний варіант фонеми у незалежній позиції.\nТак, головним варіантом фонеми /в/ є її губно-губний прояв [w], але\nокремі мовці замість губно-губного вимовляють губно-зубний приголосний\n[v], який і є факультативним варіантом фонеми /в/.\nЛише індивідуальні варіанти фонем є фактами індивідуального мовлення.\nВсі інші варіанти, в тому числі й факультативні, є фактами даної мови,\nскладаючи її фонематичну норму. Тому при вивченні певної мови не слід\nобмежуватися лише засвоєнням її фонем, а треба вивчати й усі інші\nваріанти, щоб позбутися «іншомовного акценту».\nДиференційні та інтегральні ознаки фонем\nУ кожної фонеми як звуковому типові є власні ознаки, сукупність яких\nдозволяє ідентифікувати й розрізняти окремі фонеми. Структура\nфонематичної підсистеми фонетичної системи мови створюється відношеннями\nміж фонемами, які розрізнюються кількома або лише однією ознакою. Це\nстворює складну мережу опозицій (від лат. орроsitio — протиставлення).\nКожний член фонематичної підсистеми відрізняється від усіх інших членів\nцієї підсистеми за ознаками, які звуться диференційними (від лат.\ndifferentia — різниця, відмінність). Диференційною ознакою фонеми практично може бути будь-яка\nакустико-артикуляційна її характеристика. Проте мови не використовують\nвсі можливості протиставлення фонем за допомогою диференційних ознак,\nуніверсальна система яких налічує їх лише 12, але це число дає\nможливість утворити 4096 різних фонем, та жодна мова не використовує цих\nЯк диференційні ознаки фонем використовуються:\n1)\tознаки за способом творення звуків:\nпроривність, фрикативність, зімкнено-прохідність, африкативність тощо;\n2)\tознаки за місцем творення звуків:\nпередньоязиковість, задньоязиковість, середньоязиковість, губність\n(лабіальність), глотковість (фарингальність), горловість\n3)\tм’якість і твердість: (укр. лин [лин] — линь [лин’], стан [стан] — стань [стан’], син [син] —\nсинь [син’], п’ят [пйат] — п’ять [пйат’], рис [рис] — рись [рис’], біла\n[б’iла] — біля [б’іл’а];\nрос. мел [м’зл] — мель [м’зл’], вон [вон] — вонь [вон’], топ [топ] —\nтопь [топ’], кров [кроф] — кровь [кроф’], быт [быт] — быть [быт’], бит\n[б’ит] — бить [б’ит’], вяз [в’ас] — вязь [в’ас’]);\n4)\tдовгота і короткість:\n(англ. сагt [kа:t] «віз» — сut [k t] «різати», роrt [ро:t] «порт» — роt\n[ро:t] «горщик», seat [si:t] «сидіння (місце)» — sіt [sit] «сідати»,\nmеаt [mі:t] «м’ясо» — mitt [mit] «рукавичка», Іеаve [li:v] «відходити,\nвід’їжджати» — Іive [liv] «жити»; нім. іhm [і:m] «йому» — іm [im] «в», Вееt [bе:t] «клумба» — Веtt [bєt]\n«ліжко»; 5) назальність (носовий характер) — неназальність (ротовий характер)\n(англ. sing [sin] «співати» — sіn [sіn] «гріх», thing [0in] «pіч» — thіn\n6) відкритість — закритість:\n(франц. fаіt [fє] «факт», fee [fе] «фея») тощо.\nОзнаки, які входять до складу фонеми, але не відрізняють її від інших\nфонем, називаються інтегральними (від лат. integer — цілий). Так, в\nукраїнській фонемі /х/ глухість є її інтегральною ознакою, бо в\nукраїнській мові немає протиставленої /х/ задньоязиковій щілинній\nдзвінкій приголосній фонемі [у].\nКожна фонема має власний набір диференційних ознак, яким вона\nвідрізняється від усіх інших фонем даної мови. Наприклад, українська\nфонема /б/ характеризується такими диференціальними ознаками: губна (чим\nвідрізняється від /д/, /г/), зімкнено-проривна (чим відрізняється від\n/в/), дзвінка (чим відрізняється від /п/), неносова (чим відрізняється\nвід /м/). Губно-губний, твердий і непридиховий характер фонеми /б/ є її\nінтегральними ознаками, бо за ними вона не протиставляється іншим\nфонемам, але без них вона набула б іншого вигляду.\nОтже, фонему можна операціонально представити як набір диференційних та\nФонологічні опозиції в системі фонем\nФонеми завжди є складовими певної фонологічної системи, тобто\nстверджувати, що певна звукова одиниця є фонемою, можна лише стосовно\nокремої мови. Для того щоб описати фонологічну систему, потрібно\nпротиставити кожну фонему всім іншим. Так, якщо взяти українську мову, в\nякій є 38 фонем, то кожну фонему можна схематично зобразити, як кульку з\n37 дротиками, що відходять від неї в різні боки, які ілюструють\nпротиставлення фонеми всім іншим.\nЗміст кожної фонеми визначається її положенням у системі. Не кожен звук\nу певній мові є фонемою. Все залежить від того, чи той звук перебуває в\nопозиції до інших, чи є в мові слова, які різняться семантичне завдяки\nтому звукові. Так, зокрема, і в українській, і в російській мовах є\nзвуки [г] і [ґ], однак у російській мові ці два звуки представляють одну\nфонему, бо між собою вони не перебувають в опозиції (немає жодної пари\nслів, які б різнилися звуками [г] і [ґ]), тоді як в українській мові тут\nмаємо дві окремі фонеми — і , бо є низка слів, протиставлених\nсаме цими звуковими одиницями (гніт — ґніт, грати— ґрати). В українській\nі білоруській мовах є звук [р], але в українській мові є дві фонеми —\nі (пор.: рад [рад] і ряд [р’ад],) тоді як у білоруській мові\nлише одна , бо опозиції — там не існує, оскільки звук [р] є\nтільки твердим. Констатувати, наприклад, що в англійській і українській\nмовах є фонема , бо, мовляв, у цих мовах є такі звуки, все одно, що\nсказати, що туфлі і кофта однакові, бо вони 42 розміру. Насправді ці\nтуфлі і кофта не однакові, бо належать до різних систем виміру— системи\nвзуття і системи одягу. Відповідно цінність українського [е] й\nанглійського [е] різна, бо в англійській мові є чотири подібних до\nукраїнського звука елементи, які перебувають в опозиції одне до одного й\nрозрізняють слова: — < > ‘— < :> — < > (hеаd [hed] «голова» — had\n[h d] «раst від hаvе «мати» — hеаrd [h :d] «рast від hеаr «чути»). Отже,\nзвуки стають фонемами лише тоді, коли вони перебувають в опозиції до\nінших звуків, тобто коли є хоч одна пара слів, яка різниться цими\nРозгляд фонем у системі належить до їх парадигматичного аспекту.\nФонологічна парадигматика становить собою систему фонемних опозицій,\nсеред яких виділяються два основні типи: диз’юнкція — протиставлення за\nдекількома диференційними ознаками і кореляція — протиставлення за\nоднією диференційною ознакою. Прикладом диз’юнкції може слугувати\nпротиставлення фонем і (вам — сам), у яких воно здійснюється за\nдвома параметрами: дзвінкість — глухість, губність — передньоязиковість.\nЯк приклад кореляції можна навести опозицію — , де фонеми\nпротиставляються тільки за дзвінкістю-глухістю. Аналіз опозиції\nздійснюється за допомогою набору бінарних диференційних ознак, фізичним\nсубстратом яких є артикуляційні й акустичні властивості звуків.\nОпозиції бувають одномірні й багатомірні. В одномірних опозиціях фонем\nспільні ознаки в такій сукупності більше ніде в цій системі не\nповторюються. Так, зімкненість і задньоязиковість, що є спільними для\nфонем і , в інших фонемах української мови не виявляються. У\nбагатомірних опозиціях спільні ознаки двох фонем повторюються в якійсь\nтретій. Наприклад, спільні для фонем і зімкненість, дзвінкість і\nтвердість повторюються й у фонемі < ґ >.\nЗа характером (змістом) протиставлення опозиції бувають привативні,\nградуальні й еквіполентні. Привативні опозиції – це такі опозиції, в яких один член має якусь\nознаку, а інший її не має. Так, фонема на відміну від має\nдзвінкість. В даному разі дзвінкість (не глухість) втрачається в слабкій\nпозиції кінця слова, тому саме дзвінкість є маркованою ознакою, а не\nПривативні опозиції поділяються на пропорційні й ізольовані. У\nпропорційній опозиції відмінність між фонемами така ж, як і в іншій\nопозиції. Іншими словами, це відношення протиставлення фонем, які\nпропорційно повторюються у відношеннях протиставлення інших фонем.\nНаприклад, ~ = ~ = ~ = ~ = ~ =\n~ = ~ = ~ . Тут усі фонеми попарно\nпротиставляються за дзвінкістю-глухістю. Якщо відмінність певної пари\nфонем більше ніде не повторюється, то така опозиція називається\nізольованою. Так, тільки фонеми і протиставлені за ознаками\nдрижачість (вібрантність) і плавність.\nГрадуальні опозиції (їх ще називають ступінчастими) характеризуються\nрізним ступенем (градацією) однієї й тієї ж ознаки. Так, зокрема, фонеми\nй різняться ступенем розкриття рота.\nЕквіполентні опозиції (рівнозначні) — це такі позиції, в яких обидва\nчлени логічно рівноправні, тобто не характеризуються ні різним ступенем\nякоїсь однієї ознаки, ні наявністю або відсутністю ознаки. Наприклад,\nфонеми і мають спільні ознаки — глухість, твердість, зімкненість\n(проривність), однак кожна з них має ще одну, тільки їй у даному випадку\nпритаманну, ознаку (губність для і передньоязиковість для ).\nОпозиції, члени яких розрізняються тільки однією ознакою, а за всіма\nіншими збігаються, називаються корелятивними. Наприклад: ~ , ~ , ~ , ~ .\nАмериканські вчені Р. Якобсон, Г. Фант і М. Халле на основі\nелектроакустичних досліджень спробували розробити універсальну систему\nдиференціальних ознак, яка б задовольнила всі мови світу. Ця система\nпобудована на бінарному принципі, внаслідок чого всі фонемні опозиції\nзводяться до привативних. Загальне число опозицій — дванадцять, одні з них враховують звучність,\nінші — тон звука (9 ознак звучності і 3 ознаки тону):\n1) голосний характер — вокальність – неголосний характер —\n2) приголосний характер — консонантність – неприголосний характер —\n3) компактність (наявність у спектрі центральної ділянки більшої\nконцентрації енергії) — дифузність (менша концентрація енергії в\nцентральній ділянці спектра і поширення звукової енергії на його\n4) напруженість — ненапруженість;\n5) дзвінкість — глухість;\n6) назальність (носовий характер) — неназальність (ротовий характер);\n7) перервність — неперервність (або нетривалість — тривалість);\n8) різкість (висока інтенсифікація шумів) — нерізкість (невисока\n9) глоталізованість — неглоталізованість;\n10) низька тональність — висока тональність;\n11) бемольність (ослаблення верхніх частотних вкладників унаслідок\nучасті при творенні звука губ)— небемольність;\n12) дієзність (посилення верхніх частотних показників за рахунок\nпідняття спинки язика до піднебіння; дієзні — це м’які приголосні) —\nНезважаючи на свою оригінальність, ця універсальна класифікація не\nвважається бездоганною. Насамперед критиці підлягає сам бінарний\nпринцип, на основі якого вона побудована. Звичайно, можна градуальні\nопозиції звести до привативних, але фонематична підсистема мови тим і\nвідзначається, що в її структурі наявні опозиції різного типу.\nНові дослідження показують, що диференційні ознаки фонеми інколи\nпроявляються не лише в тому сегменті мовлення, що їй безпосередньо\nвідповідає, а за його межами — в складі, до якого входить фонема.\n1.\tБерезин Ф.М. История лингвистических учений. – М.: Высш.шк., 1984. –\n2.\tГанич Д.І., Олійник І.С. Словник лінгвістичних термінів. – К.: Вища\nшкола, 1985. – 360 с.\n3.\tКочерган М.П. Загальне мовознавство. – К.: Академія, 1999. – 288 с.\n4.\tМельничук А.С. О всеобщем родстве языков мира /Вопр.языкознания,\n1991. – №2.\n5.\tМельничук О.С. Мова як суспільне явище і як предмет сучасного\nмовознавства /Мовознавство, 1997. – №2-3.\n6.\tПеребийніс В.С. Кількісні та якісні характеристики фонем сучасної\nукраїнської літературної мови. – К.: Знання, 1970. – 215 с.\n7.\tСемчинський С. Л. Загальне мовознавство. — К.: АТ „ОКО”, 1996. – 416\n8.\tСловник української мови. – К.: Наукова думка, 1979. – Т.10. – 658 с.\n9.\tУкраїнська радянська енциклопедія. – К.: Наукова думка, 1983. – Т.10.\nДмитро Вишневецький (реферат)\nМова, мовлення, мовленнєва діяльність (реферат)\nОсобистісне зростання педагога (реферат)\nКонтроль за дорожніми умовами і регулювання руху. Контроль за допуском до управління транспортними засобами (реферат)\nЖиттєвий і творчий шлях Шарлотти Бронте (реферат)