Усім там хотілося б бути… - Вільне життя\nМоя 40-річна знайома, якій до пенсії ще добрих 25 років, бо свого часу працювала неофіційно, підсумовуючи свої далекі пенсійні перспективи, зітхнула: «Всім там (на пенсії. — Авт.) хотілося б бути. Але чи вийде?» Таке питання тепер риторичне, особливо для українців, які не мають страхового стажу й яким у результаті доведеться працювати, щоб його заробити, десятки років.\nРедакції нашої газети в Міністерстві соціальної політики пояснили, як саме впроваджуватиметься реформа. Так-от, із першого жовтня 2017 р. усі пенсії незалежно від року призначення будуть перераховані за єдиними правилами згідно з матеріалами пенсійних справ. При перерахунку буде використовуватись єдиний показник середньої зарплати за останні три роки (2014—2016) у розмірі 3764,4 грн; оновлений показник прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян на рівні 1452 грн. Усі перерахунки пенсій будуть зроблені без звернень пенсіонерів. У міністерстві стверджують, що підвищення пенсій не носить інфляційний характер, тому не може призвести до підвищення цін.\nНадалі всі пенсії щорічно будуть індексувати — на 50 відсотків середньої заробітної плати і на 50% від зростання інфляції. У 2019—2020 роках для перерахунку будуть брати показник середньої заробітної плати за попередній рік. Із 2021 року — показник середньої заробітної плати за три попередні роки. Перерахунок пенсій більше не залежатиме від рішень політиків.\nПенсійний вік не підвищують: ті, хто сумлінно працював і набув необхідного страхового стажу, зможуть вийти на пенсію в 60 років. В Україні пенсійний вік один з найнижчих у Європі. Так у Німеччині, Великобританії, Данії на пенсію виходять у 65—67 років, у Фінляндії — у 62—68, в Естонії, Нідерландах — у 65 років. Японці й канадійці теж виходять на пенсію у 65 років.\nВ Україні із січня 2018-го для виходу на пенсію за віком необхідно мати 25 і більше років страхового стажу. Людина, яка не працювала або працювала на себе (не сплачувала страхові внески), не буде отримувати пенсію за рахунок інших і вийде на пенсію пізніше — мінімальний страховий стаж для права на пенсію залишається на рівні 15 років (при досягненні 65 років). Ті, хто працює в секторі неформальної зайнятості або за кордоном, можуть сплачувати внески до Пенсійного фонду самостійно або «купити» стаж за період, коли такі внески не сплачували (не більше ніж два роки).\nЗберігається право на достроковий вихід на пенсію для матерів, які виховали 5 дітей або інвалідів з дитинства (у 50 років); військових — учасників бойових дій (55 років); ліліпутів та диспропорційних карликів (40/45 років); артистів (за наявності вислуги від 20 до 35 років); журналістів, у разі поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання службових обов’язків у місцях надзвичайних подій; чорнобильців (із зниженням пенсійного віку).\nСкасували обмеження виплати пенсій для тих, хто працює. Досі пенсії, розмір яких перевищує 12470 гривень (10 прожиткових мінімумів), підлягали оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% і військовим збором — 1,5% у частині такого перевищення. Також із жовтня 2017-го скасовують 15-відсоткове зниження пенсій працюючим пенсіонерам.\nТож той, хто заробив пенсію, із першого жовтня 2017-го буде отримувати її в повному обсязі. Відміняється зменшення розміру пенсії жінкам, що скористалися правом дострокового виходу на пенсію в 55 років.\nЯк саме виплачуватимуть пенсії в жовтні, нам пояснила начальник Тернопільського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в області Тетяна Глух. «У жовтні виплачувати пенсії будемо за двома відомостями, — каже Тетяна Григорівна. — Ті пенсіонери, в кого дата отримання пенсії припадає після набрання чинності закону, одержать кошти одночасно: по основній відомості пенсію в попередньому розмірі та по додатковій — суму перерахунку. Ті пенсіонери, які вже з четвертого жовтня, до набрання чинності закону, встигнуть отримати пенсію, так би мовити, в старому розмірі, одержать відповідну доплату за окремою відомістю до закінчення виплатного періоду жовтня, тобто до 25 жовтня».\nЗа словами Тетяни Глух, орієнтовно передбачається, що 89,7% одержувачів пенсій у Тернополі і Тернопільському районі отримають свої пенсійні виплати в підвищеному розмірі. Зокрема, за попередніми розрахунками, понад 11 тис. пенсіонерів отримають підвищення від 201 до 500 грн, 8,5 тис. — від 501 до 1000 грн, майже 9 тис. — понад 1000 грн. Додатково на виплату пенсій на місяць по Тернополю і Тернопільському району орієнтовно потрібно 27,3 млн грн, а до кінця року — 82 млн. Об’єднане управління уже провело перерахунки пенсій.


БК "Прометей" - БК "Вiнницькi Блискавки". Гiдний опiр вiдчули тільки в стартовій чверті | БК "Прометей"\nБК "Прометей" - БК "Вiнницькi Блискавки". Гiдний опiр вiдчули тільки в стартовій чверті\nБК "Прометей" - БК "Вiнницькi Блискавки" - 119:37 (20:16, 34:7, 25:8, 40:6). 17 жовтня. Суперлiга (жiнки). 2-й тур (перший матч). Кам'янське. СК "Прометей"\nГоловний арбiтр: Сергiй Защук; асистенти: Iгор Борсук, Максим Кравець.\nБК "Прометей": Мосбi* (19 + 9 пiдбирань), Джеймс* (24 + 9 пiдбирань), Дубровiна*, капiтан (14 + 15 передач + 9 перехоплень), Горобець* (4), Любiнець* (22 + 8 пiдбирань + 9 перехоплень), Молова (19 + 10 пiдбирань), Дацько (7), Венжик (0), Дубровська (8), Iгнатченко (2).\nБК "Вiнницькi Блискавки": Лiсович* (4), Огiй*, капiтан (7), Стаднiк* (14 + 6 пiдбирань), Тихонова* (1), Баштова* (9 + 3 передачi), Шошоя (0), Постова (0), Дiберт (0), Богаченко (2), Руда (0).\nКалендар стартових ігор жіночої Суперліги для нашої команди цілком можна вважати сприятливим, оскільки відразу чотири поєдинки в двох стартових турах їй випало провести в рідних стінах, та ще з командами, яких фахівці не відносять до фаворитів чемпіонату. На цьому відрізку варто було б розраховувати не тільки на максимум очок, а й на набуття необхідної зіграності, якої взагалi не могло бути з урахуванням того, що команда тільки будується, а при підготовці до чемпіонату вона не провела жодного спарингу.\nЗ урахуванням цих двох аспектів і перший матч спареного туру з "Вінницькими Блискавками", і будемо сподіватися, завтрашній повторний нашій команді цілком можна занести в актив. Сьогодні її в якості капітана на майданчик вивела Ольга Дубровіна, для якої матч став дебютним в "Прометеї". Буквально з першого її торкання м'яча стала помітно, що Ольга додала стрункості атакуючим діям команди. Загалом за матч розігруюча "Прометея" віддала 15(!) результативних передач, а лише трьох перехоплень їй не вистачило до тріпл-дабла.\nВтім, у стартовій чверті ні зусиль Ольги, ні підтримки її партнерок не вистачало для того, щоб встановити відчутну перевагу над вінницьким клубом. Протягом перших п'яти хвилин "Блискавки" навіть кілька разів виходили вперед у рахунку. Найчастіше вони набирали очки за рахунок дальніх влучань Лариси Стаднiк. Коли на початку другої чверті Лариса реалізувала свою третю з чотирьох спроб, перевага "Прометея" cтановила якихось три очки - 22:19. Однак потім наша команда зробила просто вражаючий ривок - 26:2, і всі питання в цьому поєдинку були зняті. Такий гандикап був забезпечений насамперед завдяки явній перевазі кам'янчанок в швидкості ігрового мислення. За першу половину зустрічі вони зробили 16(!) перехоплень, що в більшості випадкiв оберталося швидким відривом. У цей ігровий відрізок таким чином "Прометей" набрав відразу 23 очки з 54.\nУ другій половині зустрічі досить швидко стало зрозуміло, що "Прометей" здобуде рекордну перемогу як для себе, так і в цьому чемпіонаті взагалі. Успішний дальній кидок Кейшуан Джеймс на початку заключної десятихвилинки встановив гандикап господарок майданчика в 51 очко. Саме з такою різницею очок тиждень тому "Прометей" обіграв "Франкiвськ-ПНУ", але в двох матчах, а не в одному. На цьому підопічні Вікторії Большакової не зупинилися і поточний рекорд чемпіонату в частині найбільшої перемоги встановили на позначці 82 очка. Однак з урахуванням того, наскільки сили команд непорівнянні, цей показник може бути перевершений вже завтра в повторному поєдинку.


Екологічна весілля – ідея та організація | MYevent\nСлово «еко» міцно увійшло в наш лексикон і стало одним з найулюбленіших. Вибираючи ті або інші товари, ми віддаємо перевагу саме природним матеріалам, навіть якщо вони набагато дорожче. Адже кожному хочеться отримати найкраще і натуральне.\nДане поняття перекочувало і на ринок весільних послуг, породивши такий стиль свята як еко-весілля. Все більша кількість пар вирішуються відкрити для себе модний і зовсім новий стиль. Сьогодні і ми потрапимо під вплив і піднімемо для вас завісу еко-весілля.\nЩо таке еко-весілля\nСаме слово «еко» символізує гармонію і єдність з природою. У весільної стилістики даний напрямок характеризується бажанням створити як можна більш прості і природні мотиви в декорі.\nКолірна гамма еко-весілля – це натуральні і пастельні відтінки, які можна зустріти в природі. Наприклад, зелений колір дерев, синій колір неба, сірий колір каменів і т. д.\nОсновними елементами еко-весілля є:\nПастельні тони (бежевий, сірий, коричневий)\nДерево, мох, гілки\nЩоб організувати весілля в еко-стилі вам доведеться потрудитися і знайти ідеальне місце. Радимо звернути свою увагу на заміські будиночки з красивим заднім двором, галявину в лісі або майданчик біля озера. Загалом, будь-яке красиве місце на відкритому повітрі цілком підійде для святкування весілля. У холодну пору року краще вибрати ботанічний сад або оранжерею. Обов’язково стежте за погодою і знайдіть запасний варіант на випадок дощу або інших природних катаклізмів.\nДля створення декору варто використовувати тільки природні матеріали. Добре підходить бамбук і дерево, а також глина, каміння і кераміка. Цікаво виглядають величезні плетені кошики з яблуками або іншими фруктами. Впишуться в загальну стилістику скляні вази і скрині. Категорично не варто використовувати пластик, целофан та інші штучні матеріали. Для декору столів і стільців візьміть натуральну тканину (бавовна, льон). Не забувайте також про дрібних деталях, наприклад, шишках або жолудях, ну і, звичайно, багато свічок.\nПоліграфія і запрошення\nДля такої особливої весілля не підійдуть звичайні друковані запрошення, тут варто включити свою фантазію. Одним з варіантів може стати запрошення з дерева або переробленого паперу. Поекспериментуйте зі шрифтами і фактурою. Запечатайте запрошення в конверти з восковою печаткою або відправ у вигляді стародавнього сувою.\nЗамість карток розсадження приготуйте невеликі зруби дерев з іменами гостей, або, наприклад, свіжі фрукти. Книгою побажань може стати величезна дерев’яна рама з натягнутим полотном. Нехай кожен гість прикластися до створення шедевру.\nЗвичайними квітковими композиціями вже нікого не здивуєш, а ось букетами без використання кольорів ще як. Для декору вашого весілля підійдуть мох і інша зелень. А як оригінально виглядають акуратні зв’язки з соковитої моркви або яблучні композиції! Можна використовувати рослини в вазоні, наприклад, дерева апельсина і лимона, або невеликі пальми.\nУ першу чергу варто відмовитися від химерності і тугих корсетів. Ваше плаття повинно бути легким і хвилясті. Ідеально підійде А-силует або плаття з невеликим шлейфом. Особливу увагу зверніть на тканину. Вона неодмінно повинна бути натуральною і приємною на дотик. Не рекомендуємо вибирати плаття з вишивкою, камінцями та іншою обробкою, так як девіз весілля – простота. Однак ніжне мереживо буде дуже до речі.\nДоповнити образ нареченої можна незвичайними аксесуарами з мушель, камінців або вовни. Ну а якщо ви не любитель біжутерії, тоді величезний пишний вінок з листя або квітів буде дуже до речі.\nДля нареченого варто підібрати світлий лляний костюм, можна просто штани з сорочкою, і шкіряні туфлі. Намагайтеся дотримуватися колірної гами. Відмінно виглядають оливкові, світло-сірі або кавові костюми. Завершенням образу нареченого стане краватка, метелик або бутоньєрка.\n← Весілля в стилі рустик\nОбручку з характером: 3 особливих українських бренду →


На Закарпатті собака пошматував ногу господаря - побачене шокувало навіть лікарів (ВІДЕО) | Новини\n09:31, 9 травня 2019 р.\nВипадок трапився вчора 8 травня на вулиці Токаря. Швидку та поліцію викликали сусіди, коли побачили на подвір'ї будинку скриваленого 56-річного чоловіка.\nПобачене шокувало навіть лікарів. Від коліна до стопи залишилась лише кістка. Ногу врятувати не вдалось, її ампутували. Наразі потерпіли перебуває в реанімації без свідомості.\nСусідка чоловіка розповіла журналістам, що чоловік живе сам, а пес ніколи раніше не проявляв агресії.\n4-річного безпородного пса доправили до притулку міського центру контролю за тваринами. Спеціаліст каже, собака спокійний та дружелюбний. Проте надзвичайно худий та виснажений.\nТварину посмітили у вольєр на 10-денний карантин. Ознак сказу наразі немає.\nНа місці події також працювала поліція, проте, через відсутність складу злочину справу відкривати не будуть. Відповідальність за тварину несе її господар.\nПодальшу долю собаки вирішуватиме сам господар. Найближчі дні чоловік проведе в лікарні, далі на нього очікує довга реабілітація.\nДетальніше в сюжеті Sirius:\nсобака погриз нога Мукачево


Сімейний юрист Київ, Одеса. Послуги юриста по сімейним справам Київ, Одеса. Послуги адвоката по сімейним справам Київ, Одеса.\nНаше юридичне агентство надає послугу сімейного юриста, або ж Вам допоможе сімейний адвокат Київ або сімейний адвокат Одеса по широкому комплексу юридичних питань із якими може зіштовхнуться Ваша родина в житті.\nУ нас є присутні ряд привілеїв, таких як цілодобова екстрена юридична консультація. Нами також передбачена юридична допомога з терміновим виїздом адвоката до клієнта й членів його родини, в будь-яку географічне місце. Ми забезпечимо виїзд юриста!\nДля постійних клієнтів у нас також гнучка система ціноутворення зі знижками. Ми гарантуємо Вам юридичний захист і конфіденційність! Дуже часто, вигідно мати постійного адвоката, якому Ви доручите виконання сімейних питань, чим звертатися по кожному з питань до різних юристів. Докладніше в прайсі.\nКоли в сім'ї виникли негаразди, та виникла необхідність консультація юриста по розлученню та поділу майна Київ, Одеса, а також, послуги адвоката з розлучення Київ, Одеса, докладніше по посиланню.\nТакож в нашому агентстві є детективний напрямок бізнесу. Послуги приватного детектива Вам також можуть знадобитись. Докладніше про наші детективні послуги на окремому сайті за посиланням.


Законника покарали за те, що вирішив долю майна, розташованого за півтисячі кілометрів від нього\nУ далекій Центральній Україні, у славному м.Миргороді, перебувало під арештом нежитлове приміщення на кілька тисяч квадратних метрів, за яке судилося багато людей, банк і міська рада. Законник з маленького містечка на сході вирішив долю спірного майна й поплатився за це.\nДва роки тому до Старобільського районного суду Луганської області надійшла позовна заява. У ній ішлося про стягнення з особи 1,5 млн грн. боргу за умовами безвідсоткової позики, про визнання права власності на торговий центр у Стаханові та нежитлове приміщення в Миргороді.\nСуддя Олександр Пелих відкрив провадження та частково задовольнив позов, передавши нерухомість позивачам. А в межах мирової угоди, яку уклали між собою сторони, також передав їм житловий будинок і невеличку земельну ділянку.\nОднак апеляційний суд скасував те рішення. Така сама доля спіткала й мирову угоду. Справу повернули в суд першої інстанції. Апеляційна ланка також з’ясувала, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, постановленою під час розгляду справи за позовом Виконавчого комітету Миргородської міськради, нежитлове приміщення, долю якого вирішив О.Пелих, заарештовано з метою забезпечення позову. Арешт наклали більше ніж за півроку до того, як суддя віддав його позивачам.\nКрім того, Апеляційний суд Луганської області постановив окрему ухвалу щодо допущеного судом першої інстанції порушення норм процесуального законодавства при визначенні територіальної підсудності. Метою ухвали було обговорення таких дій на нараді суддів Старобільського райсуду.\nСлід зазначити, що між Старобільськом і Миргородом майже півтисячі кілометрів. Через рік після того, як О.Пелих прийняв «далекосяжне» рішення, Прокуратура Полтавської області поскаржилася на нього до Вищої ради правосуддя. Друга дисциплінарна палата побачила підстави для дисциплінарного провадження й відкрила справу.\nСуддя в письмових поясненнях, які надав ВРП, зазначив, що при визначенні підсудності взяв до уваги те, що позовні вимоги стосувалися виконання умов договорів між особами, а відповідачі проживали в Старобільську. Спір стосувався майна, розташованого не тільки в Миргороді, а й у Стаханові, що підлягає територіальній юрисдикції Старобільського райсуду.\nТой факт, що майно, яке було предметом позову, перебувало під арештом, сторони під час розгляду справи приховали. А при укладенні мирової угоди підтвердили абсолютно протилежне: об’єкти, які є предметом спору, не під заставою і не під арештом. О.Пелих уважає оціночними судження, які висловив у скарзі прокурор. Вони, мовляв, не мають нічого спільного з обставинами справи.\nНа засіданні дисциплінарної палати суддя все ж таки визнав, що не перевіряв, чи обтяжене майно. Він повірив учасникам процесу на слово, а вони його обдурили. Можливо, на той час не працював відповідний реєстр.\nСлова судді не здалися переконливими й законнику вліпили сувору догану з позбавленням доплат.\nТаке покарання О.Пелиху здалося несправедливим, і він оскаржив рішення до ВРП. На засідання Ради з’явився представник прокуратури та суддя. Законник захищався непереконливо.\n«Я помилився у визначенні підсудності», — визнав О.Пелих. — Але вважаю занадто суворим покарання, яке на мене наклали». Прокурор не сказав ні слова.\nПроте Рада вирішила залишити дисциплінарне стягнення в силі. Адже для судді важливо не лише довіряти, а й перевіряти факти.\nСуддя Олександр Пелих (у центрі) визнав, що помилився у визначенні підсудності справи, але вважав, що суворої догани не заслужив.


Будьмо гідними пам’яті Героїв Небесної Сотні!\n«Ми маємо бути достойними пам'яті учасників Революції Гідності, котрі віддали свої життя за світле майбутнє України!» - На цьому наголосив перший заступник голови Сумської обласної ради Анатолій Річкаль під час заходів із вшанування пам’яті Героїв Небесної Сотні, що відбулися сьогодні, 20 лютого, в обласному центрі.\nУ Сумах ранок цього дня розпочався покладанням квітів до могили загиблого учасника Євромайдану, сумчанина Олексія Братушки. Для того, щоб вшанувати пам’ять Героя України, на Центральному кладовищі зібрались представники влади області та міста, військовослужбовці, громадські активісти та рідні загиблого.\n«Ми маємо обов’язок перед усіма героями продовжувати боротьбу за незалежну і вільну Україну, за яку вони загинули і яку хотіли бачити», - зазначив перший заступник голови обласних парламентарів Анатолій Річкаль.\nПосадовець разом з усіма схилив голову у жалобі та поклав квіти до пам’ятників на могилах Героїв України Олексія Братушки та Олександра Аніщенка.\nДалі біля пам’ятного знаку Героям Небесної Сотні відбувся мітинг-реквієм. Церемонія вшанування загиблих пройшла у супроводі мелодії «Плине кача», під яку проводжали в останню путь Героїв Майдану чотири роки тому.\nПрисутні згадали поіменно усіх загиблих на Майдані під час Революції Гідності та вшанували їх хвилиною мовчання. Потім священослужителі Сумської єпархії УПЦ КП відправили панахиду за померлими.\nМи всі маємо пам’ятати, що загиблі Герої віддали своє життя за те, щоб кожен наш новий день був сповнений свободи, надії та світла.\nКраснопільщина відзначила пам’ятну, скорботну, історичну дату – День Героїв Небесної Сотні - 24.02.2020\nОстаннє оновлення на Четвер, 20 лютого 2020, 14:35


Пріоритет держави – зайнятість та профорієнтація молоді – Освіта.UA\nOsvita.ua Середня освіта Сучасна освіта Пріоритет держави – зайнятість та профорієнтація молоді\nОдним із пріоритетних напрямків діяльності Державної служби молоді та спорту України є сприяння зайнятості та професійній орієнтації молоді\nПріоритет держави – зайнятість та профорієнтація молоді\nНа цьому наголосив голова Державної служби молоді та спорту України Равіль Сафіуллін під час зустрічі з керівниками всеукраїнських молодіжних та дитячих громадських організацій.\n"Ми розвиваємо та підтримуємо мережу молодіжних центрів праці, робота яких спрямована, зокрема, на працевлаштування молоді та розвиток молодіжних ініціатив у трудовій сфері", - зауважив голова служби.\nЗа словами очільника відомства, у 2011 році діє 98 молодіжних центрів праці, серед них 19 обласних, 10 районних, 12 міських та 57 студентських секторів працевлаштування у вузах України.\nПротягом зустрічі, Равіль Сафіуллін також звернув увагу на те, що дієвою у вирішенні питань зайнятості молоді є робота молодіжних трудових загонів.\nЯк повідомив посадовець, у 2010 році діяло 3399 молодіжних трудових загонів. У цих загонах працювало понад 77 тисяч молодих людей.\nВ цьому році Державна служба молоді та спорту України продовжить підтримувати рух молодіжних трудових загонів, зокрема, залучатиме їх до волонтерської роботи під час ЄВРО-2012.\nРавіль Сафіуллін зазначив, що успіх реформ, які розпочалися в Україні, значною мірою залежить від активної громадянської позиції молоді та її готовності взяти на себе відповідальність за майбутнє країни.\nСлід зазначити, що нещодавно директор Державного центру зайнятості Володимир Галицький звернув увагу на те, що в умовах жорсткої конкуренції на сучасному ринку праці найтяжче доводиться молоді. Так, він повідомив, що станом на квітень 2011 року майже половина клієнтів центру зайнятості – це молоді люди віком до 35 років.


Класичний чоловічий чорний шкіряний портфель Katana (France) 63041-1 - купить по выгодной цене в Киеве, доставка ✈ по Украине, гарантия, наложка. Заказать кожаные сумки в интернет магазине ❰❰❰СемьСумок❱❱❱\nКласичний чоловічий чорний шкіряний портфель Katana (France) 63041-1(0)\nЕксклюзивний чоловічий портфель з якісної натуральної шкіри. Дуже зручний і місткий на два відділення. Закривається клапаном з замком (ключ в комплекті).\nЦена:0 грн.2,902 грн.\nЕкономія: -2,902 грн.\nХороший чоловічий портфель. Виготовлений з кращої якісної шкіри чорного кольору. Місткий і надійний, адже закривається на замок. Ключ до замку в комплекті з портфелем.\nМає два глибоких відділення для зберігання як дрібничок, так і важливих документів. Відділення розмежовані перегородкою, яка одночасно є ще й кишенею на блискавці. У далекому відділенні на задній стінці є ще один кишеню на блискавки. У ближньому відділенні - кишені для зберігання телефону, ручок, блокнота. З лицьового боку під клапаном є великий накладна кишеня. На задній стінці розташований додатковий місткий кишеню, що закривається на блискавку.\nТакож в комплекті з портфелем є м'який і зручний ремінь зі шкіри з регулятором довжини.\nЦей портфель виготовлений в класичному стилі і завдяки чорному кольору шкіри виглядає дуже елегантно. Якісні шви і чіткі форми ще більше підкреслюють його діловитість.\nКлассический мужской черный кожаный портфель Katana (France) 63041-1 выбрать и купить от самых лучших брендов Katana по нормальной цене всего 2 902 грн. в каталоге сумок и кошельков 7Bags. Заманчивые предложения на Мужские портфели в интернет каталоге 7Bags. Наберите прямо сейчас нашим менеджерам по номеру +38(093) 082 5775 и мы предложим Вам покупателям в городах: Хмельницкий, Каменец-Подольский, Ужгород\nРозмір сумки 38 × 28 × 12\nЧоловіча шкіряна сумка месенджер Toro Leather mtor-560\nЦена:2,900 грн.2,755 грн.\nJASON - Чоловіча шкіряна сумка через плече Tuscany Leather TL141300\nЧоловіча шкіряна сумка через плече JOHN, Tuscany TL141408\nЖіночий дизайнерський шкіряна сумка через плече Annie TL141552


У Європі дозволили польоти Boeing 737 Max після двох авіакатастроф\nЛітак Boeing 737 MAX 8. Фото: Getty Images/Global Images Ukraine\nАгентство авіаційної безпеки обіцяє стежити за експлуатацією цих лайнерів\nЄвропейське агентство авіаційної безпеки дозволило поновити польоти літаків Boeing 737 Max в Європі після дворічної заборони через дві катастрофи повітряних суден цього типу. Про це повідомила пресслужба відомства.\nЗазначається, що під час аналізу не було жодного економічного чи політичного тиску. «Після детального аналізу, проведеного EASA, ми встановили, що 737 Max може безпечно повернутися до експлуатації. Ця оцінка була проведена абсолютно незалежно від Boeing або Федеральної авіаційної адміністрації США та без будь-якого економічного чи політичного тиску», – висловився керівник відомства Патрік Кай.\nПри цьому в EASA пообіцяли й надалі уважно стежити за експлуатацією Boeing 737 Max. За словами Кая, компанія Boeing зобов’язалася працювати над удосконаленням повітряного судна в середньостроковій перспективі для досягнення більш високого рівня безпеки.\nНагадаємо, в жовтні 2018 року пасажирський літак Boeing 737 MAX індонезійської авіакомпанії Lion Air зазнав аварії через 13 хвилин після зльоту. На борту були 188 осіб, ніхто з яких не вижив. Тоді причинами падіння назвали проблеми у системі керування, що виникли після зльоту.\nУ березні 2019 року в Ефіопії зазнав катастрофи авіалайнер компанії Ethiopian Airlines. Boeing 737 MAX 8 через кілька хвилин після зльоту зник із радарів. Можливою причиною аварії вважали проблеми, що виникли відразу після вильоту літака з аеропорту. Загинуло 157 людей.\nНовини за темою: Авіакатастрофа в Індонезії: ЗМІ назвали попередню причину трагедії\nВ листопаді 2020 року у США Федеральне управління цивільної авіації дозволило відновлення польотів Boeing 737 MAX. Повітряні судна американської компанії пообіцяли повернути до експлуатації.


З чим носити козаки: з чим і як носити жіночі козаки восени\nГлавная › Материалы на украинском языке › З чим носити козаки — наймодніше взуття осені 2019\nКовбойський тренд або стиль вестерн полонив серця дизайнерів і модників. Воно актуальне вже кілька сезонів, а особливу роль в ньому відіграють чоботи козаки. З чим і як носити взуття епохи Дикого Заходу? Ми розповімо тобі прямо зараз.\nЧоботи козаки — це різновид взуття, відмінними рисами якого є подовжений носик та скошений каблук квадратної форми. Інші деталі можуть змінюватися в силу модних хвиль. За формою і видом козаки нагадують ковбойські чоботи. Їх також називають вестерни.\nЖіночі козаки стали одним з головних трендів осені. Багатьох цікавить питання, з чим носити козаки. Вони з’явилася в епоху вестерна в 30-х роках минулого року, тому були популярні виключно серед чоловіків. Втім, сьогодні ця модель взуття переважає в жіночих образах.\nЗ чим носити козаки\nКовбойські чоботи мають брутальний вигладь. Здається, ніби в поєднанні з романтичними образами вони будуть виглядати безглуздо. Однак це не так! Тож давай розберемося.\nУ холодну пору року ми намагаємося вдягатися тепліше і при цьому стильно. У створенні модного образу величезну роль відграє верхній одяг та взуття. Щоб виглядати на вулицях свого міста модно, важливо правильно поєднувати ці предмети гардеробу.\nЛегка та тепла парка прекрасно підійде для образу з жіночими козаками як укороченими, так й високими.\nДублянка. Укорочена дублянка та чоботи козаки порадують око своїм поєднанням та зроблять тебе королевою стрітстайлу.\nКуртка-косуха. Об’єднавши козаки з косухой, ти створиш ідеальний класичний образ у стилі вестерн.\nБомбер. Куртка чорного, білого або коричневого кольору непогано виглядає в команді з таким взуттям.\nПлащ/пальто. Об’ємний плащ прекрасно підійде під козаки. А ось більш елегантні моделі варто поєднувати з іншим взуттям.\nДжинсова куртка. Осіння хутряна або яскрава джинсова куртка та чоботи козаки — ідеальна пара. Так що з таким поєднанням ти не прогадаєш!\nКозаки чудово підійдуть під джинси. Щоб створити гармонійний образ, варто поєднувати козаки з джинсами в стилі кежуал та з іншим одягом з деніму — спідницями, джинсовими куртками, сарафанами та шортами.\nВраховуючи історію вестернів, взуття вважаються вельми брутальним. Багато хто уявляє чоботи цієї моделі в поєднанні з гардеробом в стилі рок. Дійсно, з шкіряними легінсами ти будеш виглядати круто та стильно. Тільки не варто об’єднувати такий лук зі шкіряною курткою. Вона буде лішней.\nМодний образ допоможуть створити брюки-кюлоти, зокрема в клітинку. Таке вбрання ідеально підходить для прогулянки, роботи або походу на модну виставку.\nЧоботи козаки прекрасно впишуться в романтичний образ. Вони гармонійно виглядають в комбінації зі спідницями та сукнями будь-яких видів. Так що з легкістю поєднуй їх з в’язаними нарядами, квітковими принтами, міні та максі спідницями.\nВажливу роль в будь-якому образі відіграють додаткові аксесуари, неправильне поєднання яких може зіпсувати твій лук. Довершенням образу з чобітками козаки стане сумка з бахромою або ремінь з великою пряжкою.\nЗ чим не можна носити жіночі козаки\nКозаки не входять до списку універсального взуття. Вони абсолютно не підходять до ділового стилю. Тому не варто надягати козаки з класичними костюмами або сукнями. Не рекомендується носити взуття даної моделі поціновувачам спортивного стилю. Хіба що ти вирішила змінити свій імідж.\nЕкспериментуй з образами і будь завжди на стилі. А ми будемо стежити за новими подробицями зі світу моди.


Співвідношення речового та зобов язального права\nРимські юристи не розрізняли речових і зобов`язальних прав, а лише захист прав за допомогою речових позовів - actіones іn rem і особистих позовів - actіones іn personam. Якщо суперечка виникала із приводу права на річ, то для захисту цього права застосовувався речовий позов, якщо ж.\nРимські юристи не розрізняли речових і зобов'язальних прав, а лише захист прав за допомогою речових позовів - actіones іn rem і особистих позовів - actіones іn personam\n. Якщо суперечка виникала із приводу права на річ, то для захисту цього права застосовувався речовий позов, якщо ж приводом для позову були правові дії іншої особи, - то особистий позов. Наявність того або іншого права виводили з наявності позову. Якщо претор, вивчивши обставини справи, дійшов висновку, що дані правові відносини підлягають захисту, він давав відповідний позов (речовий або особистий), а якщо не давав, значить не було відповідного права. Позов стає основою, а право як би тільки наслідком: був захист, отже, було й право, не було захисту - не було й права.\nУсяке речове право представляє безпосередній юридичний зв'язок особи з речами, і всі члени співтовариства визнають цей зв'язок, обмежуючи тим самим власні домагання на той же предмет. Тому речове право - по своєму юридичному змісту - має абсолютний характер; речове право абсолютно в тому розумінні, що вимоги, що випливають із нього, адресуються безумовно й без винятку всім членам співтовариства й представляють відокремлення прав індивіда із приводу речі щодо всіх інших співчленів. Фактичний зміст речового права укладено в конкретні й цілком реальні але свої життєві прояви формах панування над річчю. Причому далеко не обов'язково, щоб пануючий суб'єкт витягав зі свого речового права прямі й безпосередні (а нерідко й взагалі які-небудь обумовлені) вигоди або блага матеріального характеру зі своїх відносин з річчю. У цьому змісті речове право непрагматично й має безумовний характер\n1. Найважливішим і сугубо римським розмежуванням речей на окремі види був їхній розподіл на манципні й неманципні, що якоюсь мірою відповідає сучасним основним засобам виробництва й предметам споживання. Розподіл обумовлений цінністю речей у господарському обороті. До манципних римляни відносили землю, рабів, робочу худоба й земельні сервітути - найбільш важливі й коштовні речі в господарстві, це дійсно група основних засобів виробництва. З обліком їхньої особливої важливості для господарства й цінності для них був встановлений спеціальний, більше ускладнений порядок відчуження. Він полягав у тому, що для здійснення, наприклад, купівлі-продажу запрошувалися не менш 5 - 7 свідків і вагар з вагами. Передача права власності на ці речі продавцем покупцеві відбувалася в присутності свідків з виконанням ряду ритуальних дій в урочистій обстановці. Виконання цих ритуальних дій одержало назву манципація (mancіpatіo). Речі, при відчуженні яких було потрібно виконати манципацію, стали називати манципними, а всі інші входили в групу неманципних речей. Найважливіше правове значення цього розподілу полягало в наступному. Якщо при відчуженні манципних речей (наприклад, землі) обряд манципації не виконувався, право власності до набувача не переходило, тобто покупець землі, незважаючи на сплату ціни й одержання її у фактичне володіння й користування, власником землі не ставав. Формалізм переважав над реальністю, що часто приводило до зловживання з боку продавця, що формально залишався власником землі й міг зажадати її назад від покупця. Республіканські суди задовольняли такі позови.\nМайно. Сукупність різних речей, об'єднаних єдиним господарським призначенням або приналежністю, римські юристи розглядають як одне ціле - майно (будинку, двору, родини й т.д.)\n3. Переважна більшість речових прав строками не обмежена. Володіння, право власності, земельні сервітути, емфітевзис, суперфіцій - ці речові права набуваються назавжди. І тільки особисті сервітути обмежені часом (життя їхнього суб'єкта). Всі зобов'язально-правові відносини - це тимчасові відносини, розраховані на певний строк. Права виникаючі із цих відносин, припиняються разом припиненням зобов'язання. Наприклад, після закінчення договору найму річ повертається наймодавцеві й право користування нею наймачем зникає.\nРимське зобов'язальне право було найкращим засобом нещадної експлуатації не тільки рабів, але й нижчих шарів вільного населення. Докласичне й класичне римське право ставить боржника в повну залежність від кредитора, робить абсолютно безправним. К.Маркс писав: "В античному світі класова боротьба протікає переважно у формі боротьби між боржником і кредитором і в Римі кінчається загибеллю боржника - плебея..."\n. Таку ж оцінку римського зобов'язального права дає й Ф.Энгельс: "...жодне законодавство пізнішого часу не кидає боржника настільки жорстоко й нещадно до ніг кредитора - лихваря, як законодавство Древніх Афін і Рима"\n"Римское право” И.Б. Новицкий, Издат. "ТЕИС", 1996 г.\nРомановская В. Б. «Основы римского частного права» – Н.Н.-2000\nХвостов В.М. Система римского права. – М.: Спарк, 1996. – С. 271-272\nМаркс К. Капитал. T.І//'Маркс К., Энгельс Ф. Соч.- 2-е изд.-Т 23.- С. 147.\nЭнгельс Ф. Происхождение семьи, частной собственности и государства /'/ Соч.- 2-е изд.-- Т. 21.- С. 166.


Українська Спілка ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) - Відзначили день ВДВ Українська Спілка ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)\nВідзначили день ВДВ\nВійськові відзначають не тільки дні української армії, захисника вітчизни, а й свята за професійною ознакою, наприклад, зв’язківців, танкістів, артилеристів. Проте одним із найяскравіших, найколоритніших є день ВДВ.\nУ радянські часи цю абревіатуру перекладали як Воздушно-дісантные войска, українською – Повітряно-десантні війська. Пізніше з’явилася назва – Високомобільні десантні війська. Це свято відзначають 2 серпня. За одними даними 1930 року були створені радянські ВДВ, за іншими – це свято пророка Іллі, покровителя десантників. 2017 року Президент України скасував святкування 2 серпня, перенісши День десантно-штурмових військ на 21 листопада. Проте старше покоління «голубих беретів», особливо ті, хто пройшов горнило війни в Афганістані, за радянською, зрештою і українською традицією, святкує й далі за старою датою.\nПісля кількарічної перерви в Острозі 2 серпня відзначали День ВДВ. З нагоди цього в сквері імені Сагайдачного був проведений короткий імпровізований мітинг, концерт, покладали квіти, хвилиною мовчання вшанували полеглих у боях військовослужбовців за межами та в Україні, багато спілкувалися, фотографувалися, смакували солдатську кашу, пили чай і не тільки…\nЩе до 18 години в згаданому сквері лунала музика, пісні (про них наприкінці). На кузові автомобіля ГАЗ-66 облаштували сцену, привезли польову кухню з готовою кашею та чаєм, звукопідсилювальну апаратуру, установили столи та мішки для сміття, навіть облаштували місце збору пожертв.\nРозпочав, так би мовити, офіційну частину свята головний натхненник та організатор заходу, а також фестивалю «Відлуння…», колишній голова Острозької міськрайонної, а тепер Рівненської обласної організації Української Спілки ветеранів Афганістану Володимир Гурницький. Він, як завжди, сердечно, щиро, дуже емоційно, десь із гумором, привітав присутніх ветеранів ВДВ зі святом. Володимир також пригадував службу в Афганістані, роботу на посаді райвійськома в Острозі, загиблих в Афганістані уродженців Острожчини, говорив про особливості служби в десантних військах, бажав міцного здоров’я, мирного неба та веселого святкування.\nХвилиною мовчання вшановано пам’ять загиблих військовослужбовців у Афганістані, інших країнах та на Донбасі. На мітингу виступала перша заступниця міського голови Ольга Логвін, голова Острозької міськрайонної організації УСВА, депутат міської ради Володимир Прокопчук. Він після вітань представив учасників АТО, яких присутні привітали оплесками. Першими квіти до пам’ятника поклали Ольга Логвін та Володимир Гурницький. Після того це робили ветерани ВДВ, острожани й гості міста.\nПісля покладання квітів і фотографування присутніх запросили в глиб скверу. Там почався концерт «Ніхто, крім нас!». Під час нього пісні на «афганську» тематику виконував острожанин Андрій Дяков та гість міста, учасник фестивалю «Відлуння…» Леонід Мухін. Паралельно організатори роздавали ветеранам ВДВ та всім охочим гарячу кашу та чай.\nЗагалом описаний захід і фестиваль були добре організованими, майже все чудово й тішило присутніх. Це тому, що Володимир Гурницький, міськрайонна організація УСВА за сприяння Острозької міської ради провели велику роботу. За що їм усім честь і хвала.


Ранком, 6 грудня, міський голова Олександр Мамай провів особистий прийом громадян. Близько десяти звернень полтавців розглянув очільник Полтави у тому числі й таких, що надійшли на телефон «гарячої» лінії.\nЗокрема, кілька питань стосувались галузі житлово-комунального господарства. Серед таких – ремонт підвального приміщення будинку, що по вулиці Героїв АТО,116. Житловий фонд міста – застарілий. Тому ремонтів, як капітальних, так і поточних, потребують чимала багатоповерхових житлових будинків. Усі роботи ведуться згідно сформованої черги. Цьогоріч було здійснено значну кількість таких ремонтів. Будинок за даною адресою заявників включено до Програми розвитку житлово-комунального господарства на наступний рік. Заплановано, що у кількох корпусах одночасно буде відремонтовано також і під'їзди, сходові клітини. Будуть здійснені заходи щодо енергозбереження: передбачено встановлення пластикових вікон.\nСеред іншого, полтавці звертались із проханням розглянути можливість щодо встановлення дитячого майданчика в навчально-виховному комплексі №26. Цьогоріч, починаючи з вересня, міською владою було встановлено 10 сучасних ігрових конструкцій. Це гімнастичні гірки, гойдалки та інші споруди, які сприяють покращенню фізичного здоров'я підростаючого покоління. Новими майданчиками користуються в ДНЗ №№7, 13, 41, 46, 72, 84 та ін. На наступний рік заплановано продовжити встановлення нових майданчиків.\nЗ усіх питань міським головою надано доручення профільним заступникам та начальникам відповідних управлінь.\nЗмістовне дозвілля — запорука гарного навчання —14:40\n«Інклюзивний марафон» —10:36\nРоботи по зняттю бурульок тривають —09:56\n«Зелений клас» та студенти педагогічного стали найкращими волонтерами 2016 року —08:05\nВітання Полтавського міського голови з Днем Збройних Сил України —08:00


Як правильно доглядати за шкірою на століттях\nПравила догляду за повіками очей\n18.06.2015 and506 Догляд за шкірою повік\nЧасте моргання, примружування, сміх, хронічна втома, недосипання, неправильне харчування – все це негативно позначається на стані шкіри в районі очей. В підсумку, під очима темні кола, набряки і зморшки. За століттями необхідний регулярний догляд, щоб боротися зі старінням шкіри і підтримувати її стан.\n1 Правила догляду за повіками очей\n1.1 Як вибирають засіб по догляду за шкірою повік\n1.2 Склад засобів догляду за століттями\n1.3 Правила догляду за повіками очей – нанесення засобу\n1.4 Як знімають набряки\n1.5 Масаж повік\n1.6 Захист від навколишнього середовища\nЩоб стан шкіри в районі очей не погіршувався, потрібен повноцінний здоровий сон, дотримання питного режиму, правильне харчування правильний і регулярний догляд. Косметика з очей обов’язково перед сном повинна бути видалена. Робити це краще за допомогою спеціальних засобів зняття макіяжу з очей, що не містять різних ароматизаторів.\nЯк вибирають засіб по догляду за шкірою повік\nПодібні засоби, що діють м’яко і ефективно видаляє залишки косметики. Важливо правильне нанесення доглядає кошти. Крем необхідно наносити, враховуючи напрям найменшого розтягування шкіри. За верхнім століттям наносити від внутрішнього куточка ока до зовнішнього, а з нижнім століттям – від зовнішнього куточка до внутрішнього.\nВласницям особливо чутливої шкіри, треба користуватися засобами зняття косметики на очах з таким написом – «для чутливої шкіри». В цих засобах значення рН нейтральне і вони не дратують шкіру.\nСклад засобів догляду за століттями\nПерші ознаки старіння шкіри на повіках з’являються у віці 25 років, уже з цього часу треба регулярно користуватися кремами для шкіри в районі очей. Правила догляду за століттями око кажуть, що навіть найбільш ефективний крем по догляду за шкірою особи, для шкіри навколо очей не підходить. Масла з таких кремів потрапляють в очі, викликаючи печіння і почервоніння.\nСклад спеціальної косметики, що виготовляється для шкіри навколо очей містить особливі не розтікаються олії. Вибираючи крем по догляду за шкірою повік, треба звернути особливу увагу на його склад. Вибирати краще з біологічно активними речовинами: ліпосомами, колагеном і еластином. Креми, в яких присутні такі речовини, які здатні заспокоїти і розгладити шкіру.\nПравила догляду за повіками очей – нанесення засобу\nКрем для повік наносять легкими і рухами за допомогою тільки кінчиків пальців. При цьому треба намагатися тонку шкіру не розтягувати. Креми для шкіри повік, як правило, дуже швидко і легко вбираються, чудово живить і зволожує ніжну шкіру.\nТим, у кого чутливі очі або носить контактні лінзи, доведеться з великою обережністю використовувати засоби для шкіри навколо очей, креми або гелі не повинні потрапляти в очі. Зволожувати шкіру повік краще тільки одноразово в день, бажано з ранку, при вечірньому зволоженні можна отримати ранковий набряк.\nЯк знімають набряки\nЩоб зняти набряклість, з ранку замість вмивання, на віки (верхні і нижні), наносять охолоджуючий гель на основі рослинних компонентів. Такі дії ефективно знімають набряки і розгладжує дрібні зморшки. Ще один ефективний засіб боротьби з набряком повік – це льодяні маски. Це пластикова маска, заповнена гелем, вона зберігається в холодильнику і з ранку на кілька хвилин накладається на віки.\nПід очима мішки, зазвичай виникають при застої лімфи. За допомогою косметичних засобів виправити цей недолік неможливо. Знадобиться спеціальний масаж – лімфодренаж, який проводить фахівець в косметичному салоні, щоб поліпшити лимфоток.\nЯк профілактику проти появи зморшок в районі очей, ефективно використовують масаж, який можна виконувати обережно, намагаючись не розтягувати шкіру. Для прасування століття використовують подушечки чотирьох пальців, не рахуючи великого. Рухи здійснюють від внутрішнього куточка очей до скронь по напряму зростання брів і по нижньому століттю від скронь до внутрішніх куточків очей.\nЩоб зміцнити скронево-тім’яну мускулатуру, яка натягує шкіру між вухом та оком, проводять таку вправу. Обидві долоні притиснути до скронь і намагатися шкіру м’язами зрушити назад. Повторити 6-7 разів.\nЗахист від навколишнього середовища\nПравила догляду за повіками очей говорять про обов’язкову захисту шкіри повік від негативних факторів навколишнього середовища. При постійному сонячному випромінюванні і вітрі, з’являються ранні зморшки. Щоб захистити шкіру навколо очей, бажано носіння темних окулярів літа, які не повинні пропускати ультрафіолетові промені. Також, обов’язково потрібно користуватися кремом, який може шкіру навколо очей захищати т. н. UV-фактором.\nPrevious Post:Догляд за століттями після сорока\nNext Post:Як робити легкий пілінг грудей в умовах будинку


25 березня, 2021 - 20:30\nОчолив 26 антарктичну експедицію Богдан Гаврилюк з Харкова.\nНа станцію "Академік Вернадський" до Антарктиди поїхали учасники 26 антарктичної експедиції, велика частина — харків'яни. Двоє з них стали наймолодшим і найстаршим учасником експедиції.\n24 березня до Антарктиди вирушили 12 полярників, вони проведуть на крижаному континенті близько 13 місяців. Команда знову стала наймолодшою серед усіх попередніх експедицій, її очолив досвідчений український полярник — геофізик з Харкова Богдан Гаврилюк. Про це повідомили в Національному антарктичному науковому центрі.\n"У минулому році ми відправляли до Антарктики наймолодшу експедицію за всі роки — середній вік учасників був 37. Цьогоріч, у 26 антарктичної експедиції середній вік ще менший — майже 36, а наймолодшому учаснику в квітні виповнюється 25, тобто він ровесник передачі нашої станції Україні від Великобританії. Тому ми продовжуємо відкривати антарктичну науку для молоді, даючи їй більше шансів самореалізуватися і долучитися до проведення світових досліджень, залишаючись українськими вченими", — пояснив директор центру Євген Дикий.\n26 українська антарктична експедиція біля пам'ятника Грушевському в Києві. Фото: НАНЦ\nДля керівника експедиції Богдана Гаврилюка це буде вже дев'ята річна експедиція (до цього максимальна кількість зимівель в українських експедиціях не перевищувала вісім). Геофізик також стане найстаршим членом команди і зустріне в Антарктиді 49-й день народження.\nВсього в 26 експедиції 12 учасників: сім вчених, лікар, кухар, дизеліст, системний механік і сисадмін. З них 11 чоловіків і 1 жінка — біолог Оксана Савенко, вона вже вдруге їде на зимівлю (це теж рекорд, до неї жодна жінка не зимувала двічі).\nНайбільше в цій експедиції представників Харкова — троє. Крім начальника станції Богдана Гаврилюка, це його колега з Радіоастрономічного інституту НАН України, геофізик Ян Бахмат, йому виповниться 25 років на крижаному континенті, а також 29-річний біолог Антон Пуговкін (Інститут проблем кріобіології і кріомедицини НАН України). Ця зимівля буде для Яна Бахмата і Антона Пуговкіна першою.\nАнтон Пуговкін (праворуч). Фото: НАНЦ\nЕкспедиція буде займатися щоденними вимірами, запланованими дослідженнями і підтримувати роботу станції. Щоденні вимірювання на "Академіку Вернадському" безперервні протягом декількох десятиліть. Частину з них почали ще британські вчені, інші додалися в українському періоді.\nВелика частина полярників вирушила до Антарктиди 24 березня з аеропорту "Бориспіль". Їх шлях проляже через Туреччину, Бразилію та Чилі, де команда проведе 14 днів на карантині. Потім кораблем вони доберуться до станції.\n"Через пандемію COVID-19 і різке зростання захворювань в Україні перед відправленням полярники максимально обмежили всі контакти і пройшли тести на наявність вірусу, а центр не влаштовував традиційні урочисті проводи експедиції за участю ЗМІ та інших гостей. Але одну традицію не змінив навіть COVID -19 — фото команди біля пам'ятника Грушевському в Києві", — пояснили в НАНЦ.\nУ Києві чекають учасників попередньої експедиції до Антарктиди, полярники потихеньку збираються повертатися.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: "Відразу було відчуття, що я вдома". Життя харків'янки в Антарктиді\nНагадаємо, минулого року на "Академік Вернадський" також вирушили троє харків'ян — дослідники Анна Соїна та Андрій Сопін, а також дизеліст-електрик Юрій Лишенко.


(Продовження. Поч. у № 47)\nУявіть на якусь хвилину практичне втілення щирого авторового бажання. І погляньте, яку вдалу назву для збірки віднайшов — саме віднайшов, а не сконструював — одеський поет Віталій Березінський – «Слухаю море» (Одеса: Маяк, 1983). Прості, а все просте — геніальне, його поезії:\nСлухать море голосне —\nяк відчуть себе вільніше.\nХтось почує в нім одне,\nя почую зовсім інше.\n(Березінський В. Слухаю море. — Одеса: Маяк, 1983. — С. 3)\nКоротше кажучи, на місці кримчанина Федора Степанова я дав би збірці назву «Ай-Петрі». З Ай-Петрі видно, що діється на морі й на суші... Михайлові Драгоманову Леся Українка присвятила цикл з назвою «Сім струн». Назву підказала інтуїція.\n26 травня 1923 р. в американському часописі «The Artz» було опубліковане інтерв’ю з Пабло Пікассо, яке він дав Маріусу де Зайасу. У бесіді з Зайасом відомий художник поділився секретами своєї творчої лабораторії: «Коли я пишу, — наголосив він, — я хочу показати те, що я знайшов, а не те, що я шукаю… Для мене мистецтво не має ні минулого, ні майбутнього» (Пикассо: Сборник статей о творчестве. — М.: Изд-во иностранной л-ры, — 1957. — С. 9, ІІ). Юрій Андрухович, Олександр Ірванець, Віктор Неборак з літгрупи «Бу-Ба-Бу», Наталя Самчик, В’ячеслав Шнайдер, Віктор Шушпан із житомирського літгурту «Тен-клуб» та інші, близькі до них поетичною мовою, пострадянські автори виробили технологію заголовкотворення (головно з поширених речень), вільного від старих, соцреалістичних шаблонів.\nЗа жанровими чи, скоріше, видовими ознаками твори Федора Степанова можна класифікувати за такими групами: громадянська, філософська, інтимна, пейзажна лірика. Проте диференціація така вельми і вельми умовна, бо у громадянській ліриці поет виступає як філософ (таким був Іван Франко), а в інтимній та пейзажній — залишається громадянином, зберігає національний менталітет.\nХарактерним естетичним компонентом у поезії Ф. Степанова є його лексичний антураж. Мова його рафінована, не засмічена всілякими сільськими «дядьками» та «тітками» у куфайках, що покликані, за теорією патріотичних авторів 60-х, символізувати народність твору, себто його патріотичність. Однією з причин культурного колапсу, на думку дослідників, є змішування знакових систем. Не можна із небом спілкуватися мовою побуту. Є мова, якою розмовляють з міліціонером, головою профкому, архівним працівником. І мова, якою освідчуються в коханні, звертаються до зір. (Даниленко В. П’ятеро з Тен-клубу / Тен-клуб: житомирська поетична тусовка. — Житомир, 1994. — С. 5).\nПатріотичним пафосом, без допомоги етнографічних каталізаторів, дихають рядки із адресованого Україні вірша-роздуму Федора Степанова «За істину»:\nТрапляються в автора і творчі прорахунки. Це стосується, скажімо, ретроспективного вірша «Вересень, 1959». По-перше, не можна ставити Миколу Упеника поруч із Миколою Руденком, бо це неспівмірні величини. Історія зробила й переоцінку полковим червоним знаменам. У 1943-1945 роках на Україну і особливо в її західні області, де спротив цим знаменам був найбільший, радянські ландскнехти принесли масові репресії, колгоспно-кріпосну систему, суцільну русифікацію. У бібліотеках з’явилися горезвісні «спецфонди», систематично приходили конфіденціальні списки на книжки, що підлягали вилученню. На святкування Різдва Христового, Великодня, вінчання, хрестини та інші християнсько-народні традиції «визволителі» наклали резолюцію: «Нє положено». Натомість з-під палки впроваджувалися всілякі «звіздини», «октябрини», ювілеї більшовицьких «вождів» та інша маразматика.\nЦе, так би мовити, політичні тонкощі — нехай ними займаються політологи. Обмежимося суто художніми інгредієнтами твору. Зі щемом згадує автор приїзд — очевидно, у повоєнні роки десь до Кривого Рогу чи деінде — різних за ідейними орієнтаціями і творчим потенціалом членів Спілки письменників України (радянських письменників — тоді писали), чиї прізвища ми вже цитували:\nДе пам’ятна зустріч\nТа зерно добірне,\nЩо впало у груди,\nПроніс крізь роки я,\nАвтор, на жаль, не розшифровує абстрактного образу «добірного зерна», і воно зависає в повітрі. Важко також уявити груди, в яких би помістився іконостас! Ще до свого першого арешту Іван Світличний опублікував у «Вітчизні» дуже мудру статтю «Коли входиш у літературу». У ній він застерігав від порівняння непорівнюваного.\nНа хрестоматійному рівні, за винятком трафаретного епітета «дужокрилий», виконано вірш «Політ» (заголовок, щоправда, теж із відомого арсеналу…):\nУмирають світи —\nЗалишають реліквії в спадок,\nБо ніщо непомітно\nВ природі ніяк не мина.\nІ нащадок чита\nМанускрипти розгадок —\nПредків голос далекий\nДо нас долина.\nАктуально звучить вірш-кредо «Не всім Гомера доля шлях судила». У ньому зачіпаються амбіції «смолоскипівської» натури з оргнабору 90-х, просто еквілібристів:\nВ хитросплетіннях заковирних слів\nСвої поези продукують шпарко.\nАле ні разу серед них не стрів\nНі Данте жодного,\nНі жодного Петрарки.\nГадаю, варто лише радіти, що Данте й Петрарка існують, сказати б, в одному екземплярі. Що з того, що після Тараса Шевченка з’явилася армія його епігонів? Взяти хоча б імітацію «під Шевченка» в поезіях Пантелеймона Куліша. Куліш великий доти, доки він — Куліш.\nСвого часу Людмила Скирда пророкувала, що космополітичне словоблуддя, котре буквально наводнило українську поезію після розгрому «шістдесятників» і всіляко підживлювалося Центральним Комітетом комсомолу (чим би дитя не тішилося, аби не плакало), — зникне, неначе весняна вітрянка. На превеликий жаль, не зникає, а його вогнища, мов епідемія, затягують в себе авторів шкільного віку, дуже чутливих до будь-яких нових віянь. Ми, старше покоління, це вже пережили.\nМоторошно передав Федір Степанов вічну діалектику життя у вірші «Елегія». Мені, проте, здається, що в цьому творі все ж більше чорного гумору, аніж елегійності:\nДля мене був він менше, ніж ніхто,\nАле для світу — все-таки людина.\nІ все це перейшло у порохно:\nІ він зотлів, і стліла домовина.\nУ другий рядок строфи вкраплюються християнські інтонації. Загалом же автор дивиться на сенс людського буття з позицій ясперівської граничної ситуації. Український народ опередив Яспера віршем-піснею, якщо не зраджує пам’ять, Юрія Федьковича, «Кришталева чара». Аналогічні акценти — про ефемерність людського життя — зустрічаються і в згадуваній нами пісні Климовського «Їхав козак за Дунай»:\nВічний, запрограмований Першотворцем (до цієї теорії схилявся і Ньютон, власне, він був її автором) рух життя змалював поет у філософській мініатюрі, огорненій ліричним серпанком, — «Канва»:\nХвищі злюща течія.\nСкачуть люди, скачуть тіні,\nРазом з ними скачу й я.\nНещодавно я запропонував «Кур’єру Кривбасу» оригінальну філософську повість молодого львівського письменника Ігоря Павлюка з Волині – «Розмова молекул». Він детермінує homo sapiens на молекулярному рівні, розглядає нащадків Адама і Єви як хаотичне скупчення молекул, схрещує метафізику з єговізмом. Герой повісті Микола Ромак що більше читає, то стає дурнішим. Герої твору не живуть, а лиш перемішуються у просторі й часі, немов маріонетки у театрі ляльок. Отже, Федір Степанов осмислює дійсність майже за допомогою того онтологічного інструментарію, що й молоде літературне покоління, не травмоване соцреалістичними догмами.\nЯк і конфронтаційний Василь Симоненко у класичному вірші «Ти знаєш, що ти — людина?», у творі «Суть» Федір Степанов апелює до загальнолюдських цінностей:\nУ шум вслухайтеся прибою,\nЛелійте хвилі голубі.\nУсе земне — воно з тобою,\nА там — лиш буде при тобі.\n(Симоненко В. Лебеді материнства. – К.: вид-во ЦК ЛКСМУ «Молодь», 1981. С. 19).\nВ ореолі адепта зовсім інших цінностей постає Симоненко у передмові Героя Соціалістичної Праці (цитуємо анотацію) до поетової посмертної книжки «Лебеді материнства». На читача обрушується лавина компартійних абракадабр: «Його любов до України — це любов молодого радянського патріота», «Симоненко — митець світогляду ленінського», «Поет гордиться своєю прекрасною соціалістичною Україною», «Україна, соціалістична земля, для нього — мати, святиня», «Пристрасть справжнього комуніста щодень вела його в життя», «Віра в комуністичні ідеали – саме це дає поетові моральне право бути суворим», — і т. д. Передмовець торжествував, що «не якимись формальними новаціями вразив Симоненко нас, не умільським мереживом слів…» (Там же, стор. 5-9). Мов чорт ладану, боявся передмовець «формальних новацій» та «умільського мережива слів» і врешті-решт перехитрив сам себе: поет змальований у невластивому для нього амплуа. Василь Симоненко не вірив у комуністичні міфи. А на зустрічі у тодішній Спілці радянських письменників України із московською поетесою і перекладачкою, щирим другом української літератури Юнною Моріц звернувся до гості із запитанням: як реагують московські літератори на колоніальне становище української культури? Нелегко було Федору Степанову творити у статусі «внутрішнього емігранта». Із зашитими ротами ходили по білому світу Микола Воробйов, Віктор Кордун, Павло Кушнір, Михайло Осадчий, Валентина Отрощенко, Олександр Самійленко, інші самвидавські автори. Секс перетворюється на соломинку для потопаючого:\nМене немовби пробудили\nА смутку наче й не було.\nМіж творчим і статевим актом Зігмунд Фрейд ставив знак рівності. Причину неврозів Фрейд вбачав у незреалізованих сексуальних інстинктах. В автобіографічному вірші «Мені тринадцятий минало» Тарас Шевченко згадував на засланні 1847 року такий зворушливий епізод. Пас він одного разу за селом ягнята заможних людей. Важкі думи облягли його хлоп’ячу свідомість: нема в нього ні худоби, ні хати. Не дав йому Бог нічого. І хлинули сльози. Поблизу дівчина займалася полоттям. Почула плач, утерла хлопцеві сльози і… поцілувала. Настрій юного чабана кардинально змінився:\n(Шевченко Т. Кобзар. — К., 1987. — С. 326).\nФрейд створив психоаналітичну теорію походження релігії, моралі, цивілізації. За ним роздратовані імпотенцією «батьки» затівають війни, пред’являють підростаючому поколінню різноманітні надумані претензії.\nФедір Степанов розвиває традиції загальнолюдського гуманізму, трансформовані в літературну сферу:\nКамінні плити мовчать,\nОмиті нічним дощем.\nНа них скорботи печать\nІ тиші одвічний щем.\nУ догорбачовську добу дозволялося оспівувати лише мумію у Мавзолеї та плити на могилах московських завойовників.\nНа Лесю Українку це не поширювалося. У вірші «Бахчисарайська гробниця» із циклу «Кримські спогади» поетеса писала:\nТі, що в ній спочили,\n(Українка Л. Тв. в 10 т., т. І. — К., 1963. — С. 117).\nЯкби Леся Українка дожила до 30-х, її неодмінно б звинуватили у втраті класової пильності, і мала б вона справу із ГПУ, як її мати Олена Пчілка.\nФ. Степанова хвилюють одвічні «прокляті питання». Він глибоко осмислює місце людини у світі, сутність людського щастя, шляхи досягнення людиною блаженства в реальному житті. У «Бахчисарайській гробниці» Лесі Українки і вірші Ф. Степанова «Камінні плити мовчать…» втілена романтика антижиття, метафізичне освоєння антидійсності. Середньовічна інквізиція інкримінувала б їм містику.\nЦвинтарна поезія веде свій родовід від лірики англійських поетів ХVІІІ ст. Р. Блейра, Т. Грея, Е. Юнга. Ці автори концентрували увагу на ірраціональних проблемах буття. Тяжіють до цього жанру «Пісні з кладовища Лесі Українки», «Мерці» Миколи Вороного та ін.\nЕрос і Танатос — дві сторони однієї медалі. Максим Розумний — автор післямови до книжки Оксани Горкуші «Коло вікна» — констатує: «Більшість спокійно пливе за течією, поєднуючи віру в домовиків із пасхальною чаркою, читанням гороскопів і поверховим знайомством з йогою, Крішною і вченням Ошо» (Горкуша О. Коло вікна. — К.: Смолоскип, 1995. — С. 96). У ставленні до мертвих простежується ставлення до живих. Соціалістичні поети натхненно оспівували побудований зеками БАМ, гіпотетичну вузькоколійку у Боярці, Чорнобильську АЕС, кайзерівського шпигуна, що жив під викраденим паспортом поміщика Миколи Єгоровича Леніна. (Аргументи і факти. — 1998. — № 48). Оксана Горкуша ігнорує літературну казарму, над якою прапор поміняв кольори, але казарма залишилась казармою і унтер Пришибєєв, дослужившись до генерала, виголошує ті ж команди, що і в роки своєї комсомольської молодості. Ліричний герой О. Горкуші живе в паралельному світі. В цьому нас переконує вірш «Присвята знайомій тіні»:\nЯ не повинна знати, що\nУ тебе є тілесні грані.\nНе доведе мені ніхто,\nЩо ти завжди в земному стані.\n(Горкуша О. Коло вікна. – С. 61).\n«Філософічності в текстах О. Горкуші відшуковувати немає потреби, її вірші становлять послідовний виклад доволі цілісної і стрункої системи метафізичних уявлень», — резюмує М. Розумний. (Там же, стор. 96). Особисто для мене культ Смерті в поезії набагато цікавіший, ніж культ особи Сталіна чи культ священної індійської корови в українській літературі пострадянського періоду.\nФілософські роздуми про надмогильні плити хотілося б наповнити житейською конкретикою. Перед Будинком культури ім. Куйбишева в місті Острі, що на Чернігівщині, за радянських часів красувався гранітний пам’ятник з п’ятикутною зіркою на шпилі та з білою мармуровою дошкою: «Здесь похоронены герои гражданской войны…». З-під дошки визирав ще якийсь, другий, загадковий напис. Після утворення міської організації Руху мармурову дошку немов корова язиком злизала, і мешканці міста прочитали на пам’ятнику пошкоджений первісний напис: «Игнатий Иванович Орищенко. 27 января 1827 года — ...ля 1900 года».\n— Так це ж пам’ятник з могили попа! — сплеснули в долоні остряни. — Він стояв біля Михайлівської церкви, де тепер бовваніє кам’яний більшовицький ідол із затисненим в руці кашкетом.\nМолодість студентська. На закладанні скверу імені Треньова — на місці давнього сімферопольського ринку, свого часу описаного ще І. С. Нечуєм-Левицьким. (Ф. Степанов сидить другий праворуч)\nПостiйна адреса статтi: http://svitlytsia.crimea.ua/?section=article&artID=11105


Пивна мапа України на Картах Google! BEER INSIDE: популяризуємо крафт! - ПивО. Технологии и Инновации\n10.07.2020 24.07.2020 Захарчук Марина Новости\nРодзинкою каталогу BEER INSIDE стане власна Пивна мапа на Google Картах, де будуть розміщені пивзаводи, пивоварні-ресторани, паби, пивні магазини або мережі. Відтепер, подорожуючи країною, ви легко зможете знайти пивні заклади, для цього вам достатньо відкрити Google Карту, обрати місто й ви отримаєте необхідну інформацію.\nНині до проєкту BEER INSIDE. Пивна мапа України долучилось понад 70 пивоварень, пивних закладів і технологічних компаній з 16 областей України!\nПивоварня «John Barleycorn» презентуватиме Київщину на Пивній мапі України. Крафтова броварня була заснована два роки тому. Нині тут варять 4 сорти пива: John Barleycorn IPA, John Barleycorn Wheat , John Barleycorn Light Ale, John Barleycorn Porter. Останній сорт пива цьогоріч увійшов в десятку кращих у категорії Porter/Stout на Міжнародному Дегустаційному конкурсі East European Beer Award.\nУ підрозділі «Тернопільська область» наступим став Пивний двір «WELLyki BEERky». Свою історію розпочав ще в 2003 році в Тернополі, а не в Бірках.\nУ місті у нас виникло чимало проблем, які стали на заваді розвитку пивоварні. Одна з них – відсутність якісної води, власне, тому ми вирішили побудувати пивоварню за межами міста. Сьогодні ми варимо лише два сорти пива, це «Світле» і «Темне медове». Світле – це класичний вид світлого пива, який ще називають: лагер. Та на відміну від звичних смаків світлого пива ми робимо акцент на солодових нотках, а не на хмелевій гіркості, що в свою чергу дає ніжніший смак і привертає увагу людей, які раніше не могли смакувати пиво. Темне-медове – новий смак в пиві. Це справжнє крафтове пиво, в яке ми додаємо натуральний мед, – розповів власник Пивного двору «WELLyki BEERky» Микола Смачило.\n«Два пивовари» – наступна одеська пивоварня, що з’явиться на Пивній мапі України. Історія пивоваріння тут розпочалась з домашніх варок, надійною помічницею в опануванні пивоварного ремесла стала звичайна 50-літрова каструля. Про свій шлях у пивоварінні броварі «Два пивовари» розповідають так:\nСпочатку ми зайнялись самоосвітою. Згодом навчались в True Ale Cyprus Brewery (Кіпр), в Kiev Beer Academy (Київ), а також закінчили Школу пивовара в BeerCraft Brew School (Київ), проходили практику на пивоварнях Varvar Brewery (Київ) і Театр пива «Правда» (Львів).\nНині на пивоварні варять більше 6 сортів пива.\nЖитомирщину буде презентувати магазин снеків Beer Snacks. Тут кожен зможе обрати улюблену закуску до пива. В асортименті магазину: рибні та м’ясні снеки, горіхи, грінки.\nАкцент проєкту BEER INSIDE – лише на якісному продукті. Тому ще один важливий аспект – це презентація технологічних досягнень пивоварної галузі, адже саме від рівня оснащеності пивоварні, від досконалого виконання технологічних стандартів значною мірою залежить якість продукції. Цього тижня до каталогу увійшли ще дві компанії: «Емсіті компані», яка займається виробництвом та продажем полімерних ємностей для підприємств, що виробляють напої та «Партнер декор» – виробник брендованої продукції (чашки, бокали, стакани, пляшки). Компанія розробляє лого та упакування для вашої продукції.\nВидавці медіа-група Технології&Інновації планують провести презентації Пивної мапи України у Львові, Одесі, Дніпрі і Харкові. Інтернет-версія каталогу BEER INSIDE буде опублікована на сайті «Пиво. Технології та Інновації» beertechdrinks.com українською і англійською мовами, і буде поширюватися в усьому світі!\n← Пахаренко і партнери: знищення контрафакту на Одеській митниці за новими правилами\nАсоціація «Незалежні броварні України»: виробники пива, вина, сидрів не повинні платити за право продавати власну продукцію →\n17.07.2020 Захарчук Марина Комментарии к записи Понад 70 пивоварень, пивних закладів і технологічних компаній з 16 областей уже на Пивній мапі України! отключены\n26.01.2021 Захарчук Марина Комментарии к записи Перша регіональна об’єднана дегустація-презентація каталогу BEER INSIDE. Пивна мапа України отключены\n26.06.2020 Захарчук Марина Комментарии к записи 50 пивоварень, пивних закладів і технологічних компаній з 15 областей вже на Пивній мапі України! отключены


Сухий струмок – прикраса вашого саду\nСаме поняття «сухого струмка» потрапило до нас з Японії. З часом цей елемент ландшафтного дизайну поширився в Європі, проникаючи в будь-які стилі оформлення садів і парків. Він буде цілком доречний не тільки в японському саду, але і в кантрі або англійською – все залежить від підбору елементів (матеріали струмка, форма, обрамляють рослини). А якщо дотримуватися вимог стилю, то сухий струмок не виявиться зайвим і в саду з регулярним плануванням.\nЯкщо створити сухий струмок мело, то виникає враження, що вода висохла буквально тільки що – хороший дощ, і сухий струмок стане дуже навіть мокрим. Розташувавши на ділянці русло струмка, можна одним махом вирішити кілька проблем: поєднати різні зони, заховати галькою і камінням неестетичні конструкції, наприклад, дренажні люки. Та й сам струмок здатний замінити дренажну канаву.\nКрім того, догляд за сухим струмком куди простіше, ніж за «мокрим». Ні вічних неприємностей з винищенням водоростей, ні засмічення водопроводу, ні складної і дорогої системи перекачування води.\nА тепер подивимося, як зробити сухий струмок своїми руками. Спочатку слід спланувати форму русла майбутнього струмка. При цьому слід врахувати форму самої ділянки. Вузький струмочок з безліччю вигинів візуально поглиблює простір, чому маленький сад буде виглядати більш просторим.\nДля наочного представлення розташування русла насипте пісок там, де ви маєте намір його прокласти. Подивіться, як це буде виглядати. Можливо, скорегуйте форму. Підбираючи контур таким чином, ви без зайвих витрат відшукаєте найбільш підходящий для вашого саду варіант.\nВизначившись з формою, слід зайнятися камінням. Вони можуть бути як великими, так і дрібним, або складати суміш з каменів різного розміру. Можна підібрати камені різних кольорів. Наприклад, гнейс, сланець або базальт мають світло-блакитний колір, мармур або вапняк - пофарбовані у світлі тони, а червонувато-коричневий відтінок можна отримати, використавши граніт. Нерідко додають скляні гранули, що відбивають світло і породжують ілюзію води. Крім того, існує спеціальний лак для каменів, забезпечує ілюзію мокрій поверхні.\nПотім можна зайнятися безпосередньо будівництвом струмка.\nПо контуру русла необхідно викопати канаву, вистилати її геотекстилем або лутрасілом, щоб запобігти зростання трави. Ці матеріали проникні для повітря і води, але не для світла, вони не дозволять гравію йти в грунт. Потім починаємо викладати камені. Більші – по берегах, дрібніші – в самому руслі. При створенні сухого струмка переважно застосовувати два сорти каменю (наприклад, голиш і бут), або ті сорти, які застосовувалися для оформлення ділянки або будинку. В якості декоративного наповнювача підійде дрібна галька, мармурова крихта або навіть пісок, на якому за допомогою бамбукових грабель створюють хвилеподібний візерунок.\nЗалишилося розташувати уздовж русла рослини, наприклад, молодило, чебрець або декоративні сорти барбарису. Втім, вибір буде визначатися вашими вподобаннями, а також стилем саду, освітленістю, грунтом і т. п.\nОсь і все – можна хвалитися перед знайомими цим сухим струмком!\nХімічні досліди з сухим льодом\nСанвузол в саду з шлакоблоку\nВажливі дрібниці при проектуванні саду\nВийду на ґанок, подивлюся на річку\nСтворюємо англійський газон у себе на ділянці!\nЛандшафтний дизайн невеликого саду\nЩо за сад без лавки!\nСадові доріжки – комфорт і краса


Книжкові новинки до Книжкового Арсеналу (частина 2) | Читай.ua\nПереглянути новинки від інших видавництв можна тут («Видавництво Старого Лева», «КМ-Букс», «Видавництва Жупанського», «Видавництва ХХІ», «Теза», «Чорні вівці», «Смолоскип», Meridian Czernowitz), а також за цим посиланням («Клуб сімейного дозвілля», Vivat, «Рідна мова», Discursus, «Час майстрів», «П’яний корабель», «Астролябія»).\nУ цій книжці Джим Коллінз аналізує діяльність і структуру компаній, яким вдалося здійснити прорив у вищу лігу бізнесу. Він відібрав фірми, які, попри всі кризи п’ятнадцять років поспіль показували найкращі результати у своїй галузі. Як Gillette, Kimberly-Clark, Philip Morris та іншим вдалося взяти настільки високу планку? Джим Коллінз вивів формулу — дев’ять кроків, які дозволять розкрутити маховик успіху до швидкості, яка приносить шалені прибутки.\nКнига для якнайширшого кола читачів, усіх, хто цікавиться бізнесом, менеджментом, саморозвитком. Особливо зацікавить СЕО, менеджерів та стартаперів.\nЕрнандо де Сото «Загадка капіталу. Чому капіталізм перемагає на Заході і ніде більше»\nКапіталізм у розвиткових і пострадянських країнах зазнав краху. Він несправедливий, недоступний для широких мас і перетворився на привілей клану підприємців і чиновників, – стверджує Ернандо де Сото.\nЯкщо люди в перехідних країнах – не убогі жебраки, не сліпі в’язні архаїчних культур, то що ж заважає їм отримати від капіталізму те саме багатство, що й на Заході? Чому капіталізм процвітає лише на Заході, ніби відділений скляною стіною? Відповідь – дискримінаційна система майнових прав і нездатність продукувати капітал. Капітал – це кров капіталістичної системи, наріжний камінь прогресу і єдина річ, яку бідні країни не можуть випродукувати для себе, хоч би як їхнє населення залучалося до діяльності, притаманної капіталістичній економіці. Інтелектуальна свіжість і гостра полемічна аргументація принесли цій книжці світову славу.\nКнижка «Загадка капіталу» – світовий бестселер від видатного перуанського економіста, реформатора і політичного радника Ернандо де Сото, перекладений вже понад тридцятьма мовами.\nНіл Ферґюсон «Цивілізація. Як Захід став успішним»\nІ нині могутність Заходу вражає навіть найбагатшу уяву... То чому ж так трапилося? Чому Європа, що на 1500-й рік поступалася Сходу за багатьма показниками – економічними, технологічними, демографічними, – зуміла різко рвонути уперед і досягти безперечного світового панування? Які складові успіху західної цивілізації? Саме ці дражливі питання украй сміливо, часом навіть зухвало, а проте надзвичайно захопливо висвітлює Ніл Ферґюсон.\n«Чоловік, який сплутав дружину з капелюхом» – це збірка незвичайних історій пацієнтів, з якими працював доктор Сакс. Його пацієнти втратили спогади, вважають власні кінцівки «чужими», мають незбагненні здібності до складних обчислень і безліч інших відхилень від «норми», які показують, наскільки наш світ розмаїтий. Фізичний і духовний зв’язок з реальністю, мов нитка Аріадни, – Сакс бере за руку тих, хто її втратив, і шукає виходу з екзистенційного лабіринту.\nЦя книжка – яскравий зразок вишуканої прози. Вона поєднує в собі художню виразність з глибоким знанням медицини та показує незвідані можливості нашого тіла і звертає увагу на психологічний бік лікування.\nВолтер Айзексон «Інноватори. Як група хакерів, геніїв та ґіків здійснила цифрову революцію»\nМало хто знає, що теорію сучасного цифрового світу сформулювала жінка ще в середині ХІХ століття; і не будь-хто, а донька самого Байрона – леді Лавлейс. За півтора століття цифрову еру наближали багато людей, проте більшість так і залишилася в тіні. Це книжка про різні етапи цифрової революції, про ґіків, хакерів і мрійників, які кардинально змінили світ і підхід до бізнесу. Вона про диваків, яким нині людство завдячує електронним комфортом: Алана Тюрінга, Біла Ґейтса, Стіва Возняка, Стіва Джобса, Ларі Пейджа та інших. З неї ви дізнаєтеся про глибокі інновації і роль творчої співпраці в історії людства.\nНасім Талеб «Чорний лебідь»\nЗа версією Sunday Times «Чорний лебідь» Насіма Талеба входить до 12 найвпливовіших книжок, написаних після Другої світової війни та беззаперечним бестселером New York Times.\nЦе книга про (не)ймовірне у реальному житті. Цілком очевидно, що життя – це сумарний ефект небагатьох важливих потрясінь. Згадайте своє життя. Перерахуйте важливі події й технологічні винаходи, що припали на ваш вік, і порівняйте з колись напрогнозованим. Скільки їх «приїхало за розкладом»? Подивіться на особисте життя, згадайте, як вибирали професію, зустріли свою половинку, емігрували, стик- нулися зі зрадою, несподівано розбагатіли або впали у злидні. Чи часто ці події відбувалися за планом? Малоймовірну подію, яка справляє колосальний ефект, колишній трейдер Насім Талеб влучно називав Чорним лебедем.\nДаніель Ґлаттауер «Північний вітер»\nЕммі Ротнер намагається електронною поштою відмовитися від передплати журналу, але через помилку в адресі її лист потрапляє до пана Лео Ляйке. Між ними починається незвичайне листування, яке можливе лише між двома цілковито незнайомими людьми. Та незабаром постає важливе питання: а коли ж відбудеться особиста зустріч «у реалі»? Утім, це питання бентежить обох настільки, що з його вирішенням вони воліють не поспішати, відкладаючи його до кращих часів. До того ж Еммі щаслива у шлюбі. А Лео оговтується від невдалих і болісних стосунків. То чи зможуть почуття, виплекані у віртуальному світі, пережити зустріч у реальному? І що далі, якщо так?\nАндрій Крижевський «Евотон: 180»\nТретя частина серії «Лабіринти Евотона», в якій перед тим вийшли книжки «Евотон: початок» і «Евотон: трансформація».\nЗа допомогою колабораціоністів, котрі піддалися могутньому впливу абсідеумів, Земля переходить під тотальний контроль невідомих агресивних істот. Єдиний шанс землян на спасіння — вихід за межі Всесвіту та проникнення в його код. Але тут розпочинається нова галактична війна і все несподівано повертається на сто вісімдесят градусів!\nМашаду де Ассіс «Посмертні записки Браса Кубаса»\n«Посмертні записки Браса Кубаса» – це життєві пригоди, іронія й критичне осмислення людської природи.\nЗа сюжетом Брас Кубас, багатий одинак, наважується після смерті написати оповідь про своє життя. Таким чином започатковується критичний діалог із реалістичною естетикою. Він викладає своє бачення, незважаючи на те, що про нього скажуть чи подумають живі. Такі поняття як правда, наука, доводи виглядають дискусійними і, на думку Браса Кубаса, є відносними. Автор дивиться на світ скептично і зневажливо, спрямовує свій критичний погляд на людський рід, та й самого читача перетворює на одну із жертв іронії своєї книги.\nГрігол Робакідзе «Зміїна сорочка»\nРоман про небайдужість до Батьківщини, про повернення до коріння, яке завше озивається в людині. Про минуле, котре миттєво перетворюється на теперішнє і визначає майбутнє. «Зміїна сорочка» – філософське осмислення буття, яке відбувається на тлі грузинської міфології, біблійної символіки, пейзажів Персії та Грузії.\nЦе роман про кохання й пристрасть, про вірність і дружбу, які долають багато перешкод. Це історія про красу, про чистоту, про те, звідки ти йдеш, хто ти є, що стоїть за тобою.\nМілка й Зоряна – абсолютно сучасні дівчатка! Вони знають геть усе про моду і їхнє життя розписане за канонами провідних жіночих журналів. Та ось одного разу невблаганна доля на цілий місяць закидає їх до бабусі в далеке карпатське село. І тут ґламурність мусить пройти випробування Справжністю! Що від неї залишиться на лоні справжньої природи, у спілкуванні зі справжніми людьми, та ще й тоді, коли у дівчаток уперше починають зароджуватися справжні почуття?\nНавдивовижу тонка психологічна повість Тетяни Стрижевської «Файні товсті дівки, йо!» – переможець конкурсу «Напишіть про мене книжку!», оголошеного видавництвом «Фонтан казок» з метою стимулювати українських письменників до творення книжок, у яких ключовим є образ сучасного підлітка.\nМиші – такі само люди, як і ми з вами. Можуть і накапостити, і начудити, а можуть і подвиг звершити, особливо заради дівчинки чи хлопчика, яка (який) ну дуже подобається. Зрештою, у них, як і в нас, на все свій час: коли балуватися, бешкетувати й котів дратувати, а коли й нору трикімнатну рити і повну комору припасів готувати на зиму...\nУ цікавущий світ веселих пригод поведе вас гумористична казка-шкряботушка «Миші», яку з неабиякою любов’ю написала й намалювала відома художниця Соня Атлантова. Ви з подивом виявите, що її яскраві й трішки кумедні персонажі навдивовижу схожі на вас, ваших батьків і дідусів з бабусями, друзів, родичів, знайомих, адже це справжня сучасна книжка для сімейного читання.\nСинтія, звісно, принцеса, але ж вона дочка Геніального Короля! Вибухова, ефектна, непередбачувана, цікава до всього нового й незвичного, лише вона здатна розгадати таємницю старовинного замку, запустити світловий комп’ютер, відкрити старанно замаскований портал і розплутати ще чимало загадок, щоб, зрештою, врятувати від нещастя цілий світ, заснований на дивовижних надновітніх технологіях. А допоможуть їй у цьому незвичні друзі – таємничий Дворецький і кумедні роботи Тік і Так.\nОлег Чаклун «Мікробот і галактичний пірат»\n«Мікробот і галактичний пірат» - третя книжка з циклу пригод справжнього супергероя сучасних українських дітей, маленького робота Мікробота і його друзів. Цього разу їм протистоїть наймоторошніший у галактиці пірат Зерос! А боротьбу з ним доведеться вести на дивовижній планеті Містерії, де немає нічого сталого – все безперестанку змінює барви й форми… Щоб у таких непростих умовах здобути перемогу і знову врятувати світ, друзі мусять виявити не лише дива кмітливості, а й найкращі душевні якості: доброту, співчуття і, як не парадоксально це звучить щодо роботів — людяність!\nУ Андрійка Говорухи, якого у школі називають Андроїд, і його друга Юрчика нова халепа: подруги захопилися популярним актором і перестали звертати на них увагу. Але Говоруха не здається! Він ладен сам встановити які завгодно рекорди, щоб прославитися й перемогти несподіваного «суперника»...\nПерша повість Саші Кочубей «Сім нескладух Говорухи» за короткий час здобула репутацію книжки, з якої починають любити читати навіть ті діти, які досі до читання були байдужі. «Книга рекордів Говорухи» – нова пригода улюблених героїв, ще більш хвацька, весела й капосна. І це ті герої, в яких сучасні українські школярі справді «впізнають себе».\nМинуло багато років. Альма Беласко й Ірина Базілі, різні за віком, походженням, соціальним станом, не мали б ніколи зустрітися. Однак доля (чи воля письменниці) звела їх одного дня в інтернаті для літніх людей у Каліфорнії. Ця зустріч спричинила каскад подій, які наче розсунули часові та географічні межі, тривають у різних куточках світу водночас сьогодні й у минулому.\nОстап Дроздов «№2»\nЧасова амплітуда роману Остапа Дроздова «№2» – від початку ХХ сторіччя до дня завтрашнього. Географічна амплітуда – від рідного Львова й голодоморного Приазов’я до діаспорного Неаполя і далекої Австралії. Але яким би не був хронологічний та локаційний розмах, усі стежки головних героїв (бо не головних у романі немає) приводять до країни. Найголовнішим, центральним персонажем роману є Країна як така. Не У, а просто Країна, яка то мотивує, то дратує, то зачаровує, то обурює, то ощасливлює, то виштовхує. І що б не переживали дійові особи роману в своїх приватних життях – усе одно вони гостро відчувають крижаний подих Країни, від якої нікуди не дітися і яку ти мусиш полюбити навіть усупереч…\nГіоргі Кекелідзе «Гурійський щоденник»\nГіоргі Кекелідзе – молодий грузинський поет, прозаїк, публіцист, науковець. Вже кілька років він очолює найбільшу книгозбірню країни — є генеральним директором Парламентської бібліотеки.Георгі заснував Першу грузинську цифрову бібліотеку lib.ge.\nНародився й виріс у колоритному куточку Грузії – Гурії. Звідти й назва – «Гурійський щоденник».\nЦя книжка – кращий зразок популярного нині жанру нон-фікшн, документальної прози, побудованої саме на спогадах із чітко вираженою авторською позицією і елементами художності. Тут не лише приватні історії, а й справжні притчі, сповнені глибокого змісту. Це автобіографічний есей, у якому особиста історія переплітається з історією цілого народу. Гіоргі Кекелідзе пише не лише про те, що бачив, чув, пережив, а й розставляє дуже мудрі, точні й повчальні акценти. Часом ставить лише запитання, а право на відповідь залишає нам, читачам.\nДаґ Ейстейн Ендшьо «Секс та релігія. Від балу цноти до благословенної гомосексуальності»\nУ книжці відомого норвезького науковця і правозахисника Даґа Ейстейна Ендшьо проаналізовано величезний масив інформації щодо непростих стосунків між сексом і різноманітними релігіями протягом всієї історії людства й у різних світових культурах. Секс і релігія неминуче і нерозривно пов’язані між собою. Релігія забороняє і регулює, засуджує і благословляє, карає і роздає нагороди. Чи є секс священним або стає огидним, цілковито залежить від того, як релігія визначає це. Ваш сексуальний партнер, сімейний стан, колір вашої шкіри і ваша релігія або каста – це все чинники, які можуть привести до порятунку або загибелі.\nАвтор ґрунтовно розглядає низку питань щодо взаємовідносин між сексом і релігією. Серед них: проблема допустимості чи заборони статевих стосунків за межами шлюбу; ставлення різних релігій до дозволу священикам займатися сексом, до гомосексуальних статевих стосунків і сексу між представниками різних рас, до сексуального самозадоволення тощо.\nДідьє ван Ковеларт «Жюль»\nРоман, що читається на одному диханні, із задоволенням, для опису якого так і напрошуються цілком традиційні порівняння з вином, кіном чи французькими парфумами. Під однією обкладинкою ̶ стільки гарного, смачного та колоритного.\nІсторія кохання незрячої Аліси та продавця тістечок Зібала, якого немовлям прийомні батьки випадково знайшли в одному з дамаських смітників, лише на половину романтична. Завдяки легкому, подекуди ледь не жартівливому тону оповіді, ситуації з характерним присмаком соціальної несправедливості сприймаються не так різко. Емігранти, ставлення до людей з інвалідністю, сила грошей, що затьмарює справедливість − все це є у романі Ковеларта. Але куди більше запам’ятовується море, описи макарунів з чорницями і він − пухнастий розумака Жуль. Службовий лабрадор, натренований допомагати й бути корисним, зведе Алісу та Зібала, отримає власну порцію собачого щастя і страждань, щоб врешті решт знайти нового господаря. І нехай у фіналі читачеві буде трішечки сумно, але «Жуль» − книга про те, що треба вміти відпускати, так само, як і любити, бути вдячним за те, що вже відбулося, адже майбутнє − в чиїхось інших руках.\nВИДАВНИЧИЙ ДІМ "КОМОРА"\nЇржі Гаїчек «Риб’яча кров»\nХтось боїться привидів у дитинстві, а когось привиди дитинства переслідують ціле життя. Гана їде додому, в маленьке село на березі Влтави у Південній Чехії, де не була багато років, з нею в гаманці – список із дванадцяти імен. Вона врешті наважилася дати раду своїм спогадам і стосункам, задавненим почуттям і образам, пробачити й попросити пробачення. Дитячі згадки відтворюють історію, типову для сільських районів Чехословаччини у 80-х роках минулого століття: її родина і село – серед багатьох зруйнованих швидким поступом соціальних змін та індустріалізації. Ті крихітні світи зникли майже непомітно, але багатьом їхнім вихідцям не дає спокою відлуння старих історій, аж поки їх не докажуть до кінця.\nЯцек Денель «Матінка Макрина»\nВидатні містифікації, жертвами яких стають тисячі людей, навіть незгірш освічених і цілком статечних, – не винахід «епохи постправди». У матінки Макрини Мечиславської, святої мучениці за католицьку віру, запобігали ласки сановники й аристократи, вона мала аудієнції в Папи й зналася з Адамом Міцкевичем, про неї писали Юліуш Словацький та Станіслав Висп’янський.\nУ книзі Яцека Денеля з переплетених монологів Макрини-Юльки постають різні версії однієї приватної історії, яка свідчить, що розмежувати побожність і глум, святість і божевілля іноді майже неможливо, а часто – просто нікому не потрібно. Ми ж завжди віримо в те, у що хочемо вірити.\nАскольд Мельничук «Що сказано»\nПерший роман в американській літературі, котрий проявив Україну через історію української родини. Він потрапив одразу в два потужні тренди: література етнічних меншин і повернення до традиційних цінностей. Полишаючи окуповане Роздоріжжя, а потім і виснажену війною Європу, родина Ворогів-Забобонів прямує до «нової Римської імперії» Сполучених Штатів, сподіваючись на прихисток і роботу. І сподіваючись, що це тимчасово. Їхнє майбутнє невиразне, минуле – напівправда-напівміф, їм іноді простіше говорити з мертвими, ніж із живими. Та пристосовуючись до нового життя, долаючи кризи й непорозуміння, вони намагаються зберегти причетність до своєї культури. Вони не знають, що таки повернуться додому – у спосіб, про який навіть не думали.\nВасиль Шульга «Invisible photo business: що має знати фотограф, який хоче знімати для світових брендів»\nЗ книги ви дізнаєтесь, що і як слід робити, аби стати професійним рекламним фотографом. Також познайомитесь із командою фотографа – спеціалістами, без яких серйозна рекламна зйомка була б неможливою. Ми пройдемось зручним офісами рекламних агенцій та клієнтів. Нам розкажуть, чого рекламники очікують від фотографів, які перешкоди на них чекають, як побудувати вигідну співпрацю, і врешті-решт, як отримати велетенські гроші на реалізацію рекламних фотопроектів.\nПрочитавши книжку, ви дізнаєтеся відповіді на ці та багато інших запитань, які допоможуть краще уявити, що таке фотобізнес. Це машина часу, яка покаже вам шлях людини у фотографії від підніжжя і до вершин. Ця книжка допоможе уникнути великої кількості помилок, яких припускаються початківці, і сконцентруватися на головному.\nА наприкінці у вас буде можливість взяти участь у рекламному проекті на всіх його етапах – препродакшн, продакшн і постпродакшн.\nВИДАВНИЦТВО "Брайт СТАР ПАБЛІШИНГ"\nШайло Гарріс «Сталева воля»\n19 лютого 2007 року старший сержант Шайло Гарріс брав участь у патрулюванні дороги в Південному Іраку, яка встигла зажити дурної слави в американських вояків. Під час цього завдання сержантів «Хамві» підірвався на саморобній вибухівці. За мить троє бійців його підрозділу загинули, а сам Шайло зазнав страшних поранень, що цілком змінили все його подальше життя. Знадобилося понад шістдесят хірургічних операцій, незліченні важкі рішення й непохитна вірність дружини, яка не відходила від нього, аби Шайло відкрив для себе, що він повністю – ззовні та зсередини – переродився, став тією людиною, якою й мав стати від самого початку.\nЦя книжка – історія ветерана бойових дій і пораненого вояка, його розповідь про своє життя, про війну, військову кар’єру та жахливі поранення. Це історія надії, натхнення та всепереможного духу. Це подорож солдатського життя, що раптово занурюється в безодню людського страждання й відчаю, та в любові й вірі солдат знаходить «сталеву волю» – волю до боротьби попри все, показавши приклад своїй родині, побратимам і всім довкола.\nАнна Римаренко «Як нагодувати нехочуху. Поради батькам, як прищепити дитині смак до здорової їжі та уникнути проблем з апетитом»\nЧому частенько в гостях, на вулиці, у власних сім’ях між дітьми й батьками спалахують суперечки та чвари щодо їжі? «Ще цукерку, ну будь ла-а-а-сочка!», «Я сказала, доїж це негайно!», «Навіть не знаю, як далі жити, – дитина нічогісінько не їсть...» Емоції зашкалюють, батьки волають, діти ридають... Спостерігаючи таке, не віриться навіть, що їжа може тішити й додавати радості!\nЦя книга про їжу, але й не зовсім про неї. Вона про любов, усвідомленість, думки й почуття – насамперед, дорослих. Саме вони формують наші стосунки з їжею, які ми мимоволі передаємо власним дітям. То що ж важливо розуміти і про самих себе, і про діток, аби вони росли здоровими? І як навчитися перетворювати сніданки, обіди та вечері на свято, а не на бойовище за столом?\nАнтанас Шкєма «Сонячні дні»\nКнижка «Сонячні дні» Антанаса Шкєми – литовського письменника, драматурга, актора і режисера, діяча литовської еміграції в США – висвітлює невідомі гірки сторінки історії. Вісімнадцятий рік минулого століття, Громадянська війна, чоловік, жінка, дитина… Історія не знає жалю до маленької людини в цьому світі. Революції перемелюють кістки і тих, хто їх розв’язує, і тих, хто не має й не хоче мати жодного стосунку до них.


Протести повій, чи день солідарності. Історія свята 8 березня » Новости Донбасса\n8 березня — це Міжнародний жіночий день, а якщо бути точніше — Міжнародний день боротьби за права жінок.\nЦя версія є офіційною. Її прихильники вважають, що свято 8 березня пов’язане із «маршем порожніх каструль», який відбувся 8 березня 1857 року у Нью-Йорку.\nСхожі акції відбулися в 1895 році в Чикаго, а в 1896 – в Нью-Йорку. Ці протести й стали передумовою пам’ятного з’їзду суфражисток (від англійського слова suffrage – «виборче право») у 1910 році, де і було вирішено оголосити 8 березня день жіночим і міжнародним.\nІснує версія, що Цеткін народилася в сім’ї єврїв, тому вона пов’язала 8 березня з єврейським святом Пурим.\nЗа легендою, кохана перського царя Ксеркса, Естер, врятувала іудейський народ від знищення, скориставшись своїми чарами. Ксеркс хотів винищити всіх євреїв, але Естер переконала його не тільки не вбивати євреїв, а навпаки – знищити всіх єврейських ворогів, включаючи самих персів. Сталося це в день 13 Арда за єврейським календарем (цей місяць припадає на кінець лютого – початок березня). Вшановуючи Естер, євреї почали святкувати Пурим. Дата святкування була «плаваючою», але в 1910 році вона припала саме на 8 березня.\nКожен у цей день святкує саме те, що до вподоби йому. Хтось — день боротьби за права жінок, хтось день матері, хтось просто весну чи вихідний.\nПРЕДЫДУЩАЯ НОВОСТЬ В Мариуполе ночью загорелся жилой дом. Огонь успел добраться до крыши, — ФОТО, ВИДЕО\nСЛЕДУЮЩАЯ НОВОСТЬ В Славянске полицейские тормозят только женщин


Полонська районна державна адміністрація ~ З метою попередження занесення збудника африканської чуми свиней на територію району\nЗ метою попередження занесення збудника африканської чуми свиней на територію району\nАфриканська чума свиней — це заразне захворювання, деякі ознаки якого можуть розвиватися доволі швидко, але не завжди є специфічними для встановлення остаточного діагнозу.АЧС достатньо легко передається від хворої до здорової тварини, чому сприяє надзвичайна стійкість вірусу в навколишньому середовищі.В умовах України лише домашні та дикі свині виду Sus scrofa можуть хворіти на АЧС. Усі інші тварини не сприйнятливі до збудника цієї хвороби. Вірус АЧС не передається людині і є безпечним для її здоров’я.\nХарактерною особливістю захворювання від початку епізоотії була і залишається висока летальність. І, тому, власникам свиногосподарств та фахівцям ветеринарної медицини слід чітко зрозуміти, що АЧС – це невиліковна хвороба, що призводить до загибелі свиней усіх порід і статево-вікових груп.\nКлінічні ознаки захворювання: від зараження до появи клінічних ознак проходить 2-7 днів; у тварин підвищується температура тіла до 42оС, з’являються задишка, кашель, пропадає апетит, посилюється спрага, відзначаються напади блювоти і паралічу задніх кінцівок, на шкірі внутрішньої поверхні стегон, на животі, шиї, біля основи вух, на п'ятачку і хвості стають помітні червоно- фіолетові плями.Смерть настає на 1-5 день, рідше пізніше.\nВірус АЧС надзвичайно стійкий до широкого діапазону температур і кислотно-лугової реакції середовища. У трупах свиней вірус зберігається до десяти тижнів, у м'ясі від хворих тварин - до 155 днів, в копченій ковбасі та шинці - до 5 місяців, більше 3 місяців - у гною, до 4-8 місяців в ґрунті. Охолодження (особливо заморожування) – консервує, а прогрівання, впродовж години до температури понад 50° С – знезаражує збудник.\nЗанесення АЧС у спеціалізовані свиногосподарства відбувається головним чином із уражених приватних господарств населення.\nВласникам потрібно усвідомлювати, що заходи з біобезпеки на свиногосподарствах мають на меті не лише захист власного поголів’я, а й попередження витоку вірусу з ураженої ферми і запобігання створенню в такий спосіб біологічної загрози для інших господарств.\n- Не згодовувати корми, які містять навіть у мізерних кількостях термічно необроблені субпродукти від диких, або домашніх свиней, незалежно від Вашої впевненості щодо їх безпечності.\n- Не використовувати транспорту, інвентарю, відвідувати ферми або домогосподарства особами, які могли перебувати у контакті з хворими (загиблими) домашніми чи дикими свинями, або відвідували заражене господарство чи місця можливого перебування хворих диких кабанів.\n- Не купувати живих свиней, корми та сировину в АЧС-позитивних областях, утримуватись від закупівель свиней і корму сумнівного походження без відповідних документів та сертифікатів.\n- Обмежити відвідування території особами, що не працюють на підприємстві та не мають на те крайньої необхідності чи відповідних повноважень.\n- Негайно повідомляти про всі випадки захворювання свиней фахівцям ветеринарної служби або сільським виконавчим комітетам.\n- Не допускати відвідування особистих подвір'їв сторонніми особами.\n- В’їзд транспорту на територію не можливий без проходження дезобробки на дезбар’єрі. Перед проїздом ванною, машину необхідно вимити водою під тиском від налипаючого бруду, бо саме він перешкоджає дезрозчину контактувати зі збудником та знищити вірус.\n- Увесь обслуговуючий персонал має бути забезпеченим спецодягом та спецвзуттям із розрахунку не менше двох комплектів на працівника. Обладнання, інвентар, спецодяг, спецвзуття та інші предмети потрібно промаркувати і закріпити за дільницею (цехом). Передавати зазначені предмети із одної дільниці на інші без попереднього знезараження забороняється.\n- Територію ферми чи домогосподарства та приміщення де утримуються тварини тримати в чистоті і за можливості проводити регулярну дезінфекцію.\nПАМ'ЯТАЙТЕ: Виконання Вами цих рекомендацій – спрямоване на попередження заносу АЧС на територію ферм чи домогосподарст та запобігання економічних збитків.


У справі Холодницького були порушення з боку НАБУ та ГПУ » Слово і Діло\n6 липня 2018, 14:20\nНаразі ми маємо висновок члена КДКП, який розглянув саму заяву щодо можливих правопорушень з боку Холодницького, яка була подана ГПУ та НАБУ. Опитали Холодницького, інших фігурантів, досліджені матеріали.\nПро це в коментарі «Слову і Ділу» розповів експерт із правових питань Борис Малишев, оцінюючи висновок Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо Холодницького.\nСправа керівника САП: що пропонує КДКП?\n«У висновку зазначено, що член КДКП пропонує визнати, що правопорушення прокурорської етики з боку Холодницького передбачає три дисциплінарні санкції – догана, заборона на рік просуватися на службі та звільнення», – зазначив Малишев.\nОднак, попри те, що правопорушення є грубим, рекомендується застосувати догану, уточнив він.\nЕксперт додав, що таку норму пропонують через те, що згідно із законом про прокуратуру, є спеціальна процедура звільнення прокурора.\nЗа його словами, йдеться не лише про Холодницького, а й про посадових осіб САП.\n«Вказано, що звільняти їх можна за певних обставин – стан здоров'я, власне бажання чи скоєння злочину. Тому рекомендована догана. Висновок розглядатиметься КДКП знову. У змагальному процесі комісія вирішуватиме й голосуватиме, яку санкцію застосувати до Холодницького», – пояснив Малишев.\nЕксперт звернув увагу, що при цьому зараз майже не помічають іншої важливої норми закону.\nЗа його словами, закон про прокуратуру взагалі в частині припинення повноважень із різних причин має надмірну кількість термінів, що вносить плутанину. Наприклад, у законі вказано, що крім дисциплінарних санкцій, є ще припинення повноважень на посаді прокурора, але це не санкція.\n«При цьому, з іншого боку, закон дозволяє КДКП припинити повноваження прокурора, в тому числі керівника САП, у разі, якщо він вчинив грубий дисциплінарний проступок», – підкреслив він.\nЯк покарати Холодницького?\nНа його думку, з огляду на це, не беручи до уваги, чи є правопорушення грубим, адже тут також питання, оскільки висновок має не обов’язковий характер для комісії, а рекомендаційний, комісія вагатиметься між двома варіантами.\n«По-перше, можуть узагалі закрити провадження щодо Холодницького, без будь-яких санкцій. Так, це малоймовірний, але також варіант. Наприклад, якщо Холодницький принесе якісь матеріали на засідання чи ще щось вигадають, у такому разі закриють справу», – наголосив Малишев.\nЩе один варіант, найбільш імовірний, – накласти санкцію. Судячи з усього, це буде догана або встановлять припинення повноважень на посаді прокурора, що прирівнюється до звільнення, додав він.\nГПУ та НАБУ проти САП: хто насправді порушив закон\nНасправді, ГПУ та НАБУ пред’являть плівки, але ці записи є негласними слідчими діями, які були в рамках кримінального провадження й здійснювалися за ухвалою суду. Проте Кримінальний кодекс забороняє використовувати ці матеріали за межами кримінального провадження, уточнив експерт.\n«Тому якщо вже слідувати закону повністю, то є дуже великі питання, на якій підставі НАБУ та ГПУ дістали ці матеріали та передали їх КДКП. Адже те, що робить кваліфікаційна комісія, не кримінальний процес, а дисциплінарне провадження», – пояснив фахівець.\nВодночас прослуховування як негласні слідчі дії дозволене не до всіх злочинів, а лише до тяжких та особливо тяжких.\nЗа його словами, сфера застосування обмежена навіть у кримінальному процесі, тому є запитання до НАБУ та ГПУ.\nЯкщо буде санкція у вигляді припинення повноважень, то Холодницький оскаржуватиме це у Верховному суді, припустив експерт.\n«Там Холодницький обов’язково порушить питання про те, чому його притягли до відповідальності на підставі матеріалів негласних слідчих дій, які можуть використовувати лише в кримінальному процесі», – підкреслив він.\nНаразі Холоднницький уже почав оскаржувати рекомендаційний висновок прокурорів, нагадав фахівець.\n«Тому засідання, яке планувалося на кінець липня, можуть перенести, адже йдуть слухання. Скоріш за все, КДКП на підставі цього відкладатиме засідання та розгляд», – резюмував Борис Малишев.\nЯк повідомляється, засідання КДКП щодо Холодницького відбудеться 26 липня.