Відрубана рука (казка Вільгельма Гауфа) ᐈ Читати на kazkaua.org\nКазкиЛітературні казкиКазки Вільгельма ГауфаВідрубана рука (казка Вільгельма Гауфа)\nНародився я в Константинополі. Батько мій був перекладачем у Порті й одночасно примудрявся вести доволі прибуткову торгівлю ароматичними оліями і шовковими тканинами. Він дав мені добре виховання, почасти сам навчаючи мене, почасти доручивши мою освіту одному з наших священнослужителів. Перше він готував мене, ставлячи за свого наступника в торгівлі, та коли в мене мало-помалу виявлялися незвичайні здібності, він, за порадою друзів, вирішив зробити з мене лікаря, бо лікар, надто коли йому не бракує клепки в голові, на відміну від звичайнісіньких пройдисвітів, легко досягає успіху в Константинополі. До нас додому вчащали франки, і один із них умовив батька послати мене до нього на батьківщину, в місто Париж, де цьому ремеслу навчають найкраще і притому задарма; сам він, повертаючись додому, зголосився безкоштовно відвезти мене туди. Мій батько, який замолоду теж подорожував, погодився, і франк сказав мені, щоб за три місяці я був готовий їхати. Я не тямився від радості, що побачу чужі краї, і не міг дочекатися хвилини, коли ми сядемо на корабель. Нарешті франк залагодив усі свої справи і зібрався в дорогу. Увечері, напередодні від’їзду, батько повів мене до себе в спальню; там я побачив чудові одяг і зброю, розкладені на столі. Та ще більше мій погляд прикувала велика купа червінців, — досі я ніколи не бачив їх у такій кількості. Батько обійняв мене і мовив:\n— Глянь, сину мій, який одяг я приготував тобі в дорогу. І зброя теж призначається тобі. Цю саму зброю твій дід надягав на мене, коли я вирушав на чужину. Я знаю, ти вмієш володіти нею; але ніколи не користуйся нею без потреби, коли ж тобі треба захищатися, — тоді вже бий щосили. Статок мій невеликий; дивись — я поділив його на три частини; одна належить тобі, друга не дасть мені померти з голоду, третя ж буде для мене священна, — нехай вона зберігається для тебе про чорний день.\nТак говорив мені старий батько, і сльози переповнювали його очі — певно, він передчував, що більше ми не побачимося.\nМандрівка минула як по маслу; незабаром ми прибули в країну франків, а за шість днів шляху дісталися великого міста Парижа. Тут мій друг-франк винайняв мені кімнату й порадив дорожити своїм капіталом, який становив загалом дві тисячі талерів. Я прожив у тому місті три роки й учився всього, що слід знати вправному лікареві, однак збрехав би, сказавши, що перебування там було мені приємне, бо тамтешні звичаї та уклад не припали мені до душі, а справжніх друзів я знайшов небагато, хоча це й були досить гідні молоді люди.\nТуга за батьківщиною під кінець геть сповнила мене; за увесь час я нічого не чув про свого батька і тому поспішив скористатися слушною нагодою, щоб вернутися додому.\nЯкраз із країни франків в Оттоманську Порту вирушало посольство. Я попросився у почет посла, назвавшись хірургом, і успішно дістався Стамбула. Але батьківська домівка була замкнена; сусіди дуже здивувалися, угледівши на порозі мене, і сказали, що батько мій помер два місяці тому. Той священик, який учив мене в дитинстві, приніс ключа; самотній і осиротілий, оселився я в порожньому будинку. Усе виявилося на тих-таки місцях, як було при батьку, — хіба що грошей, які він обіцяв залишити мені, я чомусь не знайшов. Запитав про них священика, і той уклінно відказав: «Батько ваш помер святою людиною, відписавши свій статок церкві». Це було й залишилося для мене незбагненним, але що міг я вдіяти? Свідків проти священика я виставити не міг, отож випадало тільки тішитися, що він не забрав заразом будинок і товари мого батька.\nЦе було перше нещастя, що вразило мене. Відтак посипався удар за ударом. Як лікар я не міг зажити слави, адже боявся, що люди виставлять мене за пройдисвіта, і не мав підтримки батька, який познайомив би мене з найбільшими шляхтичами і дукачами, нині чужими для бідолахи Цалевкоса, цебто мене. Та й на батькові товари попит був невеликий, адже покупці розсіялися після його смерті, а нові швидко не знаходяться. Одного разу я гірко задумався над своєю долею, і тут мені спало на думку, що в країні франків я нерідко бачив моїх співвітчизників, які ходили із краю в край, пропонуючи свої товари на міських базарах; я пригадав, що купували в них як в іноземців охоче і що при такій торгівлі неважко нажити величезні бариші.\nЗваживши все блискавично, я продав батьківський будинок, частину вторгованих грошей віддав на зберігання надійному другові, а на інші закупив рідкісні в країні франків товари, всілякі шалі, шовкові тканини, мазі й олії; купив собі місце на кораблі й вирушив у друге плавання до країни франків. Тільки-но дарданельскі укріплення розтанули вдалині, як доля, вочевидь, знову посміхнулася мені. Шлях наш був короткий і щасливий. Я пішов бродити по великих і малих містах франків і всюди знаходив поступливих покупців. Друг мій увесь час слав мені із Стамбула нові товари, і я з кожною дниною багатів. Призбиравши досить грошей, щоб зважитися на більший ґешефт, я вирушив зі своїми товарами до Італії. Тут я маю зізнатися, що добував гроші ще в інший спосіб, а саме своїм лікарським мистецтвом. Щойно я приїздив у яке-небудь місто, як давав оголошення, що прибула грецька лікарка, яка зцілила безліч хворих; і, треба сказати, мій бальзам і моє зілля принесли мені чимало цехінів. Так я врешті-решт дістався італійського міста Флоренції. Я вирішив довше пожити в цьому місті, почасти тому, що воно припало мені до душі, почасти ж тому, що мені хотілося відпочити од виснажливих мандрів. Я винайняв собі крамницю в кварталі Санта-Кроче і в трактирі, неподалік звідти, дві хороші кімнати з балконом. Негайно ж я розіслав людей з оголошеннями, які сповіщали про мене як про купця і цілителя. Не встиг відкрити свою лавку, як покупці повалили навтопом, і хоча ціни в мене були досить високі, торгував я краще за інших, бо тримався ґречно і привітно з покупцями.\nТак я щасливо прожив вже чотири дні у Флоренції, аж одного разу ввечері, збираючись замикати крамницю і, за звичаєм, перевіряючи запаси мазей у банках, знайшов в одній з них записку, яку сам туди не клав. Я розгорнув записку і знайшов там запрошення з’явитися рівно опівночі на міст під назвою Понте-Веккіо. Довгенько я гадав, хто б це міг кликати мене туди, але ж я не знав ані душі у Флоренції і тому подумав, що мене, напевно, хочуть повести потайки до хворого, як це вже бувало не раз. Отже, я вирішив піти туди, розважливо прихопивши шаблю, яку колись подарував мені батько.\nБралося до півночі, коли я вирушив у путь і незабаром дістався Понте-Веккіо. На мості не було ні душі, проте я вирішив чекати того, хто мене покликав.\nНіч була холодна, місяць сяяв яскраво, і я дивився на води Арно, що відносили вдалину віддзеркалення місячного світла. На міських дзвіницях пробило дванадцяту; я озирнувся і побачив перед собою високу людину, наглухо закутану в червоний плащ, краєм якого вона прикривала собі обличчя.\nСпершу я перелякався через те, що незнайомець так раптово постав біля мене, але враз опанував себе і заговорив:\n— Якщо ви покликали мене сюди, то скажіть, що вам треба?\nЛюдина в червоному обернулася і поволі мовила:\nТут уже мені трохи страшнувато йти кудись удвох із незнайомцем; я зупинився і сказав:\n— Почекайте, добродію, чи не хотіли б ви спершу мені сказати, куди треба йти і чи не могли б відкрити мені своє обличчя, аби я знав, чи ви, бува, не замислили проти мене лихе.\nАле червона людина не послухала моїх слів.\n— Як тобі завгодно, Цалевкосе, не хочеш іти, залишайся! — відповів він і пішов далі. Тут я розлютився:\n— Я не з тих, що дозволяють будь-якому дурневі водити себе за носа! Виходить, що я марно стирчав тут уночі на холоді?\nУ три стрибки нагнав я його, схопив за плащ і, здіймаючи дедалі голосніший крик, узявся іншою рукою за шаблю; але плащ залишився у мене в руці, а незнайомець зник за найближчим рогом. Гнів мій мало-помалу вщух, адже плащ залишився у мене, і за його допомогою я, звичайно ж, знайду ключ до цієї неймовірної загадки. Я накинув плащ на себе і подався додому. Тільки-но відійшов кроків на сто, як хтось прослизнув упритул повз мене і прошепотів франкською мовою:\n— Стережіться, графе, нині вночі нічого не можна зробити.\nТа не встиг я озирнутись, як незнайомець був уже далеко, і я побачив лише тінь, яка миготіла вздовж будинків. Я відразу зрозумів, що звернення стосувалося не мене, а плаща, але роз’яснити воно мені нічого не могло. Вранці наступного дня я почав мізкувати над тим, що його робити далі. Спершу збирався оголосити, що знайшов плащ, але тоді незнайомець міг би прислати за ним когось іншого замість себе, і я не отримав би бажаної розгадки. Обдумуючи справу, я уважно роздивлявся плащ.\nВін був із важкого генуезького оксамиту пурпурного кольору, облямований каракулем і вишукано гаптований золотом. Ошатність плаща навела мене на думку, яку я вирішив негайно втілити. Я відніс його до себе в крамницю і виставив на продаж, але призначив за нього таку високу ціну, яку ніхто, — я був певен, не погодиться заплатити. Я вирішив уважно придивлятися до кожного, хто побажає купити його, бо фігуру незнайомця, котрий, хоч і побіжно, але виразно з’явився переді мною без плаща, я упізнав би з тисячі. Охочих придбати такий напрочуд пишний плащ знайшлося чимало, але жоден із них анітрішки не нагадував незнайомця і ніхто не хотів платити за нього величезну ціну в двісті цехінів. Здивувало мене також, що всі, кого я питав, чи є ще такий плащ у Флоренції, давали негативну відповідь і запевняли, що ніколи не бачили такої майстерної і витонченої роботи. Повечоріло, коли нарешті до крамниці увійшов молодик, який вчащав до мене і вже пропонував того дня велику ціну за плащ; він шпурнув на стіл гаманець з цехінами і вигукнув:\n— Присягаюся богом! Цалевкосе, я готовий піти по світу з торбами, аби лише справити твій плащ. — І тут же заходився лічити монети. Я помітно зніяковів, адже виставив плащ лише для того, щоб привернути до нього увагу незнайомця, а тут раптом з’явився молодий дурень, ладний викласти за нього призначену мною безглузду ціну. Що мені було робити? Я погодився, бо, з іншого боку, мене тішила думка отримати таке чудове відшкодування за нічний неспокій. Хлопець накинув плаща і пішов; але з порогу повернувся знов і кинув мені папірець, приколотий до плаща, сказавши:\n— Глянь-но, Цалевкосе, тут причеплено щось; мабуть, воно не має жодного стосунку до плаща.\nЯ байдуже взяв записку, але що я побачив! На ній стояло: «Сьогодні вночі тієї-таки години принеси плащ на Понте-Веккіо; чотириста цехінів чекають тебе». Я стояв як громом вражений. Отже, я сам проґавив своє щастя і абсолютно не досяг своєї мети; недовго думаючи, я згріб ті двісті цехінів, наздогнав хлопця, що купив плащ, і звернувся до нього:\n— Заберіть свої цехіни, друже, а мені залиште плаща, я ніяк не можу віддати його.\nТой спершу сприйняв усе за жарт, але, побачивши, що я не жартую, розсердився, обізвав мене дурнем, і врешті-решт дійшло до бійки. Проте мені пощастило вирвати у нього в колотнечі плащ, і я зібрався вже було показати спину, коли хлопець заходився кликати поліцію і потягнув мене до суду. Суддя був дуже здивований такою скаргою і присудив плащ моєму противникові. Тоді я вирішив пропонувати хлопцю двадцять, п’ятдесят, вісімдесят і, нарешті, сто цехінів, понад його двохсот, аби він віддав мені плащ. Чого я не міг добитися проханнями, того досяг грошима. Він забрав свої кровні цехіни, а я врочисто пішов геть із плащем, уславившись за божевільного на всю Флоренцію. Та людський поговір не чіпав мене, бо я краще знав, що вигода на моєму боці.\nНетерпляче чекав я ночі. У той-таки час, що і вчора, подався з плащем під пахвою на Понте-Веккіо. З останнім ударом годинника з мороку виринула фігура і попрямувала до мене.\nПоза сумнівом, то був учорашній незнайомець.\n— Плащ у тебе? — запитав він мене.\n— Звісно, пане, — відповідав я, — проте він обійшовся мені в сто цехінів готівкою.\n— Знаю, — кинув той. — Бери, тут чотириста. Ми підійшли разом до широкого парапету моста, і він відрахував мені монети; їх було чотири сотні; блиск їх грів мені серце, — як на те, воно й гадки не мало, що це буде його остання радість. Я заховав гроші в кишеню і хотів було уважно розгледіти щедрого незнайомця, але він був у масці, з-за якої на мене грізно виблискували темні очі.\n— Даремно переймаєтеся, — заперечив він, накидаючи собі на плечі плаща. — Мені потрібна ваша допомога як лікаря, але тільки не для живого, а для мертвого.\n— Хіба таке можливо? — вигукнув я здивовано.\n— Я прибув із сестрою здалеку, — мовив він, кивком наказавши мені йти за ним, — тут ми мешкали в одного з друзів нашої сім’ї. Учора моя сестра знагла померла, і рідні хочуть завтра поховати її. Але, як у нашій родині давно узвичаїлося, всім нам належить опочити в родинному склепі; багато хто, кому випало померти в чужому краї, все ж таки були набальзамовані і перевезені туди. Рідні я згоден залишити її тіло, але батьку я хочу привезти бодай голову його дочки, щоб він востаннє поглянув на неї.\nВід звичаю відрізувати голови близьким родичам, щоправда, мене аж кинуло в мороз, проте я не наважився заперечувати, боячись, що можу образити незнайомця. Тож я сказав тільки, що добре вмію бальзамувати мерців, і попросив його провести мене до небіжчиці. Проте я не стримався від питання — чого все це відбувається вночі й оповите такою таємницею? Він відказав мені, що рідних його намір неабияк лякає і вдень вони перешкодили б йому, проте, коли голова вже буде відрізана, їм доведеться змиритися; він би міг узяти й принести мені голову, але цілком зрозуміле почуття не дозволяє йому самому відрізати її.\nТим часом ми підійшли до великого розкішного будинку. Супутник мій указав мені на нього як на мету нашої нічної прогулянки. Ми поминули головний портал будинку, увійшли до маленьких дверцят, які незнайомець ретельно зачинив за собою, і піднялися в темряві вузькими гвинтовими сходами. Вони вели у тьмяно освітлену галерею, через яку ми досягли кімнати, де горіла одна лампа під стелею.\nУ цьому помешканні стояло ліжко, на якому лежала небіжчиця. Незнайомець відвернувся, мабуть, приховуючи сльози. Він указав мені на ліжко, звелів швидко і добре виконати доручену мені справу і вийшов з кімнати.\nЯ дістав свої інструменти, що їх як лікар завжди мав при собі, і підійшов до ліжка. Видно було тільки обличчя небіжчиці, проте воно здалося мені таким прекрасним, що мене мимоволі охопила глибока жалість. Волосся спадало довгими пасмами, щоки були бліді, очі заплющені. Спершу я зробив надріз на шкірі, як роблять, коли потрібно ампутувати кінцівку; потім узяв найгостріший свій ніж і одним махом перерізав горло. Аж — о, лишенько! — небіжчиця розплющила очі і знову, глибоко зітхнувши, заплющила їх, ніби лише зараз випустивши дух. І одночасно з рани на мене порснув струмінь гарячої крові. Мені стало ясно, що бідолашну дівчину вбив я, бо ж у тому, що вона мертва, сумніватися не випадало: від такої рани порятунку бути не може. Кілька хвилин простояв я нерухомо, скніючи душею від скоєного. Значить, той незнайомець у червоному пошив мене в дурні? Або ж сестра була в летаргічному сні? Як на мене, вона і справді спала. Проте я не зважився б сказати братові, що менш глибокий розріз міг розбудити її, не убивши, тож вирішив геть забрати голову від тіла; але дівчина застогнала ще раз, витягнулася, мов у корчах, і померла. Тут жах охопив мене, і в сум’ятті я кинувся геть із кімнати. Зовні в галереї було темно: лампа згасла, супутник мій зник, і мені довелося напомацки просуватися вздовж стіни, щоб дістатися до гвинтових сходів. Врешті-решт я набрів на них і, ковзаючи, спотикаючись, спустився. Внизу теж не було ані душі. Дверцята були лише причинені, і я зітхнув з полегкістю, опинившись на вулиці, бо там, у будинку, мені було геть лячно. Відчуваючи, як страх наступає мені на п’яти, кинувся я до себе на квартиру й зарився в постіль, прагнучи забутися після скоєного власноруч злочину. Проте сон не приходив, і лише ранок примусив мене зібратися з думками. Я припускав, що людина, яка штовхнула мене на таке страшне душогубство, мене не видасть. Я вирішив негайно вирушити в свою крамницю й узятися за роботу, вдаючи, що все довкола мене не обходить. Але — на жаль! — нова обставина, що її я виявив лише зараз, посилила мою тривогу. Я десь посіяв свого капелюха, пояс і ніж, і ніяк не міг пригадати, чи залишив їх у кімнаті вбитої, чи загубив, тікаючи. Як на те, у першому здогаді було більше правди, а, отже, мене легко могли викрити в убивстві.\nЯ відчинив крамницю як звичайно. Сусід, як і щоранку, негайно прийшов до мене, бо вдачу він мав товариську.\n— Ну, то що ви скажете, — почав він, — яке страхіття сталося сьогодні вночі!\nЯ вдав, ніби нічого не знаю.\n— Невже ви не чули того, що понесло на язиках усе місто? Не чули, що цієї ночі вбили найчудовішу квітку Флоренції, Біанку, дочку губернатора? Ет! Учора ще я бачив, як вона, весела, проїздила вулицями вдвох із нареченим, адже на сьогодні призначене їхнє весілля.\nКожне слово сусіда, мов той гострий ніж, входило мені в серце, і муки поновлювалися раз по раз, адже кожний наступний покупець переповідав мені цю історію, докидаючи всілякі деталі, з яких одна була жахливіша за іншу; втім, їм усім годі було уявити, яке жахіття побачив я сам. Серед дня до мене в крамницю ввійшов судовий чиновник і попросив випровадити покупців.\n— Синьйоре Цалевкосе, — мовив він, дістаючи загублені мною речі, — ці речі ваші?\nЯ хотів було відмовитися від них, але, побачивши крізь напіввідчинені двері свого хазяїна й кількох знайомих, які могли б свідчити проти мене, вирішив не обтяжувати своєї провини ще й брехнею і визнав, що вони належать мені. Судовий чиновник запропонував мені йти за ним і привів до великого будинку, в якому я впізнав в’язницю. Там він лишив мене в окремому приміщенні до слушного часу.\nМоє становище було жахливе. Я збагнув це, коли лишився на самоті. Думка про те, що я вчинив убивство, — хоч і мимоволі, — не давала мені спокою; не міг я також приховати від себе, що блиск золота вдарив мені в голову, інакше я так сліпо не піддався б обману. За дві години після арешту за мною пришли. Мене повели кудись униз нескінченними сходами, поки ми не опинилися у великій залі. Там за довгим, покритим чорним обрусом столом сиділо дванадцять чоловіків, здебільшого стариганів. Уздовж стіни зали йшли лави, вщерть зайняті шляхетними флорентійцями; угорі, на галереях, тіснилися всілякі роззяви. Коли я підійшов до чорного столу, з-за нього піднялася людина з похмурим і скорботним обличчям — це був губернатор. Він звернувся до громади, зауважуючи, що йому як батьку не личить бути суддею в цій справі і тому цього разу він поступається своїм місцем найстаршому із сенаторів. То був дід, якому, певно, перевалило за дев’ятий десяток; він стояв геть зігнутий, залишки сивого волосся спадали йому на скроні, проте очі досі палали вогнем і голос був твердий і впевнений. Спершу він спитав, чи зізнаюсь я в убивстві. Я попросив його вислухати мене; відверто і виразно розповів усе, що зробив, і все, що знав. Я помітив, що під час моєї розповіді губернатор то полотнів, то червонів; а коли я закінчив, він аж спаленів од люті.\n— Як, мерзотнику! — крикнув він мені. — Ти ще хочеш звалити на інших злочин, скоєний тобою через вигоду?\nСенатор висловив губернаторові зауваження за втручання: він самохіть відмовився від своїх прав, крім того, нічим поки не доведено, що вбивство вчинив я з користі, адже, за його власними словами, у небіжчиці нічого вкрадено не було. Навіть більше, він заявив губернаторові, що йому слід скласти звіт про колишнє життя своєї дочки. Бо лише в такий спосіб можна з’ясувати, кажу я правду чи ні. Потім він припинив на сьогодні розгляд справи, щоб, як він зауважив, пошукати розгадку в паперах покійної, які вручить йому губернатор. Мене знову відвели до в’язниці, де я провів сумний день, мріючи лише про те, щоб якось знайшовся зв’язок між покійницею і людиною в червоному плащі. Сповнений надій, уранці переступив я поріг зали суду. На столі лежав стос листів; старий сенатор запитав мене, чи моя це рука. Я глянув на них і відповів, що всі вони написані тією рукою, що й отримані мною записки. Я заявив про це сенаторам, але слова мої здалися їм непевними; мені заперечили, що і там, і там, поза сумнівом, прозирає моя рука, бо підпис усюди починається із «Ц», першої літери мого імені. Натомість листи містили погрози й застереження проти шлюбу, у який покійниця збиралася вступити. Вочевидь, губернатор встиг узяти мене на зуби, бо цього дня до мене ставилися з більшою підозрою й суворістю. Щоб виправдатись, я послався на папери, які мали бути в мене в кімнаті. Мені відповіли, що там уже шукали, але нічого не знайшли. Так, до кінця цього судового засідання будь-яка надія покинула мене, а третього дня мене знову привели в залу і прочитали вирок, у якому мене, як звинуваченого в навмисному вбивстві, засуджували до смертної кари. Така, виходить, моя доля; вдалині від батьківщини, розлучений з усім, чим я дорожив на землі, я був безвинно, у розквіті літ, приречений скінчити життя від сокири!\nУвечері цього жахливого дня, який вирішив мою долю, я сидів у своїй самотній темниці; надії мої згасли, — в голові цвяхом стирчала думка про смерть; аж раптом двері моєї в’язниці розчинилися й увійшов якийсь незнайомець. Довго й мовчки вдивлявся він у мене.\n— Ось і випало нам знову побачитися, Цалевкосе! — промовив урешті гість.\nУ тьмяному світлі лампи я не впізнав незнайомця, проте, щойно він заговорив, як у мені промайнули спогади; то був Валетті, один із небагатьох друзів, з якими я познайомився в часи мого навчання в Парижі. Він сказав, що випадково приїхав у Флоренцію, де мешкає його батько, людина шанована. Почувши мою історію, Валетті з’явився, щоб востаннє побачитися зі мною й від мене самого дізнатись, чим це я так тяжко завинив. Я розповів йому всю історію. Він був явно вражений і благав мене звірити йому, єдиному другові, душу, — щоб не піти із цього світу з гріхом на душі. У відповідь я заприсягся всіма святими, що кажу правду і що тільки я сам винен у всьому: засліплений блиском золота, я не вгледів ані краплі неправди в розповіді незнайомця.\n— Отже, ти раніше не знав Біанки? — запитав він мене.\nЯ запевнив його, що жодного разу в житті не бачив її. Тоді Валетті розповів мені, що тут криється найглибша таємниця і що губернатор дуже квапився з моїм осудом; а по місту тепер ходить поголос, нібито я давно знав Біанку й убив її з помсти, розлютувавшись через те, що вона виходить заміж за іншого. Я зауважив у відповідь, що все це цілком пасує людині в червоному, проте я не можу довести, що він причетний до злочину. Плачучи, Валетті обійняв мене й пообіцяв зробити все, щоб принаймні врятувати мені життя. Я не надто сподівався, однак знав, що Валетті — людина розумна, тямить у законах і справді зробить усе заради мого порятунку. Два довгих дні я лише здогадувався, що ж відбувається довкола, нарешті з’явився Валетті.\n— Я приніс тобі втіху, хоча й нерадісну. Тобі зоставлять життя і подарують свободу, проте за це доведеться заплатити однією рукою.\nЗворушений, подякував я другові за те, що той урятував мені життя. Він повідомив, що губернатор усіляко опирався тому, щоб справу переглянули, але під кінець, боячись здатися несправедливим, пішов на поступку, приставши на те, що мене покарають так, як указано в літописах Флоренції, якщо там знайдеться подібна справа. Мій друг зі своїм батьком дні й ночі порпалися в старих книгах і нарешті знайшли справу, схожу на мою. Вирок там казав: злочинцеві слід відрубати ліву руку, відібрати в скарбницю майно, його ж самого засудити на вигнання навіки-віків. Така тепер і моя кара, і мені слід приготуватися до майбутніх труднощів. Я не малюватиму вам ті важкі хвилини, коли мені довелося посеред площі покласти руку на плаху і коли власна кров фонтаном хлюпнула на мене!\nВалетті взяв мене до себе, поки я не оклигав, а тоді щедро дав мені грошей на дорогу, бо все, що я заробив, дісталося суду. Я перебрався з Флоренції на Сицилію і звідти першим кораблем поплив до Константинополя. Усі надії в мене були на той капітал, який я залишив на зберігання другові; крім того, я просив його прихистити мене; але як я здивувався, коли друг запитав, чого я не хочу замешкати у власній оселі. Він розповів мені, що якийсь незнайомець купив на моє ім’я будинок у грецькому кварталі, а сусідам оголосив, що його господар незабаром буде сам. Я відразу вирушив туди вдвох із другом, і мене радісно зустріли всі знайомі. Один літній купець вручив мені лист, який залишила людина, що купила для мене будинок.\nЯ прочитав: «Цалевкосе! Дві руки готові працювати невтомно, щоб ти не відчував втрати однієї. Будинок, який ти бачиш, і все всередині належить тобі, а щороку ти одержуватимеш стільки, скільки потрібно, щоб земляки вважали тебе за справжнього багатія. Вибач тому, кому судилося нещастя більше за твоє!» Я здогадувався, хто залишив цього листа, а купець на моє питання відказав, що незнайомець був, певно, з франків і одягнений у червоний плащ. Після цієї розповіді я змушений був визнати, що незнайомцеві не бракує шляхетності. Я виявився власником будинку, облаштованого якнайкраще, а крім того, ще й крамниці з такими вишуканими товарами, яких у мене ніколи не бувало. Відтоді спливло десять років. Радше за давньою звичкою, ніж з потреби, мандрую я у торгових справах, але в тій країні, де мене спіткало таке лихо, я більше не був жодного разу. З того часу я щороку одержував по тисячі золотих, але хоч мене й тішить шляхетність того безталанника, однак йому не окупити скорботу моєї душі, де вічно живе страшний образ убитої Біанки


ЩЕ НЕ СТАРіСТЬ - Соціум - dt.ua\nЩЕ НЕ СТАРіСТЬ\nМАЙСТЕР МУЗЕЇВ Михайло Іванович Сікорський народився 13 жовтня 1923р. в місті Чигирині, рано втратив батьків, виховувався...\nСто років життя — подія, значуща сама собою. А коли ювіляр прожив яскраве й цікаве життя, зберіг чудову пам’ять, спроможність радіти життю, творчо мислити, то ним щиро цікавляться не лише геронтологи...\nСто років життя — подія, значуща сама собою. А коли ювіляр прожив яскраве й цікаве життя, зберіг чудову пам’ять, спроможність радіти життю, творчо мислити, то ним щиро цікавляться не лише геронтологи.\nКолишньому головному конструкторові Інституту електрозварювання ім. Є.Патона Платону Івановичу Сєвбо часто телефонує директор Борис Євгенович Патон, не забувають його учні й соратники. Їх багато. Колись під керівництвом Сєвбо працювали кілька сотень конструкторів. Очолюючи Державну кваліфі- каційну комісію з питань захисту дипломних проектів, він дав путівку в життя багатьом випускникам КПІ, за його книжками навчалися проектувати зварювальне устаткування не тільки в колишньому Радянському Союзі, а й у далекому зарубіжжі. У тому, що багато років промисловці, котрі приїжджали з усього світу, і колеги-зварники називали Київ «Меккою зварювання», — чимала заслуга й Платона Івановича Сєвбо.\nУ день народження ювіляра поздоровили та вручили йому орден «За заслуги» Борис Євгенович Патон, представники адміністрації Президента України, міськради Києва, представники ЗМІ та найближчі соратники.\nЩоб гідно оцінити заслуги П.Сєвбо, варто пригадати, що зварювання — одна з головних технологій сучасного виробництва. Як і більшість технологій, вона складається з кількох компонентів: устаткування, матеріалів і, нарешті, дій, які перетворюють, змінюють вироби. Так от: перша складова — устаткування — назавжди пов’язана з ім’ям Сєвбо.\n1937 року його запросив в Інститут електрозварювання академік Є.Патон. У комплексній програмі розвитку зварювання, розробленій Євгеном Оскаровичем, неабияке місце відводилося автоматизації технології.\nПлатон Іванович на той час встиг закінчити духовну семінарію, попрацювати сільським учителем і вже під час навчання в КПІ почав працювати в промисловості (техніком, конструктором, завідуючим КБ заводу). Подіями його життя можна ілюструвати історію країни. Розстріляли його батька — священика, сільського вчителя. Коли винними за провал планів п’ятирічки за чотири роки оголосили «старих спеців», перепало й молодим. Розправу над Сєвбо зупинили робітники заводу, що любили начальника за добре ставлення і високу ерудицію.\nСкупий на похвали Є.Патон написав про нього в мемуарах: «Довго мені не вдавалося знайти підхожу людину, якій було б по плечу керівництво конструкторським бюро. Нарешті його очолив Платон Іванович Сєвбо, інженер-механік із великим стажем, чоловік вдумливий і серйозний. На нього можна було покластися».\nПротягом кількох десятиліть автоматизувати процес дугового зварювання намагалися в багатьох країнах. До середини 30-х років першого успіху досягла американська фірма «Лінді». Ще не розібравшись у сутності своєї технології, вона поспішила запатентувати спосіб, а за ноу-хау вимагала мільйони доларів.\nНечисленний колектив «молодого» Інституту зварювання в найкоротший термін створив вітчизняний спосіб швидкісного автоматичного зварювання, а таєм- ниці технології Євген Оскарович Патон видав у першій у світі книжці на цю тему.\nУ грудні 1940 року прийнято урядову постанову про впровадження швидкісного автоматичного зварювання під флюсом, і вже через півроку апарати Сєвбо працювали на двадцятьох найбільших машинобудівних заводах Радянського Союзу.\nВелика Вітчизняна війна стала суворим випробуванням ідей Патона. На прохання директора Інститут електрозварювання було евакуйовано в Нижній Тагіл і розміщено на «Уралвагонзаводі». Невдовзі туди прибув із Харкова й танкобудівний завод ім. Комінтерну. В усьому світі танки зварювали вручну — занадто примхливою була броньова сталь і занадто складною була конструкція корпуса. А фронту бракувало танків...\nТ-34 — найкращий танк Другої світової війни — став об’єктом пильної уваги патонівців. Поки шукали нову технологію, невеличке конструкторське бюро на чолі з Сєвбо розробило 20 типів установок для зварювання вузлів середніх і важких танків. Виробництво танків поставили на потокові лінії, основою яких стали автозварювальні установки. Продуктивність виготовлення корпусів машин підвищилась у вісім разів. Біля автоматів працювали вчорашні фезеушники. Вже до кінця 1942 року наша армія почала отримувати більше танків, ніж німецька, на озброєння якої працювала промисловість не лише Німеччини, а й окупованих країн.\nУ «Спогадах солдата» танковий генерал Гудерман по війні напише, що його пропозицію фірмі Круппа скопіювати Т-34 не прийняли тому, що «конструкторів бентежила... неможливість випуску з необхідною швидкістю найважливіших деталей Т-34». Так до кінця війни в Німеччині й не розкрили таємниці швидкісного зварювання. Тільки у США до кінця 1944 року з’явилася подібна технологія.\n1943 року Є.Патона першого з українських академіків визнали гідним звання Героя Соціалістичної Праці. Роботу Платона Івановича Сєвбо відзначили Сталінською премією I ступеня «...за участь у корінному удосконаленні технології та організації високопродуктивного потокового методу виробництва середніх танків при значній економії матеріалів, робочої сили та зниженні собівартості». І ще — 43-го Сєвбо став кандидатом технічних наук.\nЩе тривала війна, а патонівський ІЕЗ повернувся в Київ. Промислова ситуація тих років була жахлива. Україна в руїнах — затоплені шахти, вийшла з ладу ДніпроГЕС, зруйновані заводи... Ще на Уралі Патон переорієнтував колектив на виконання завдань відновлення економіки країни — основний упор на новий підхід до проектування машин, засобів транспорту, мостів на основі максимального застосування автозварювання. І знову одна з основних ланок — спеціалізовані зварювальні, а згодом і складально-зварювальні автомати. Устаткування, створене П.Сєвбо й іншими конструкторами, компенсувало брак тисяч кваліфікованих фахівців, забезпечило економію електроенергії, металу. На сотнях заводів і будов працювали зварювальні автомати.\nКоли піднялася «залізна завіса», західні колеги з подивом виявили, що в Радянському Союзі є технології, які їм ніяк не вдавалося розробити. Одним із перших зварників на Міжнародну виставку в Ганновер поїхав Платон Іванович. Якось до стенду з його апаратами підійшов представник фірми Круппа. Не приховуючи захвату, він звернувся до головного конструктора: «Ми купили б ваш інститут чи хоча б окремих фахівців за будь-які гроші, але шкода...». Він не договорив, кивнув головою та розчинився в юрбі.\nРівно десять років тому в ювілейній статті часопис «Автоматическая сварка» писав про П.Сєвбо: «Учителем і керівником він був суворим, але справедливим. Категоричність оцінок дивовижним чином поєднувалась у нього з турботою про молодих колег, уважним ставленням до задумів і успіхів кожного. Навчав Платон Іванович не лише мистецтва конструктора, а й широти мислення, самостійності й відповідальності, інженерної та людської порядності. Усе своє життя словом, справами, особистим прикладом затверджує та обстоює П.Сєвбо шанобливе ставлення до фаху конструктора.\n…В останні роки багато сил і енергії Платон Іванович віддає пропаганді історії зварювання. Вихованню молоді на найкращих традиціях і досягненнях вітчизняної та світової науки й техніки».\nСказане в науковому часописі звучить трохи сухо, але справедливо й чітко. Сьогодні Платон Іванович полюбляє приймати в себе старих соратників, охоче розмовляє з молодими фахівцями, дає інтерв’ю за чашкою чаю з печивом, а часом і чим-небудь міцнішим почастує.\nУ теплі віншувальні фрази Борис Євгенович Патон раптом вставив директорське зауваження: «Розпорошуєтеся ви, дорогий Платоне Івановичу, на прийоми гостей і абстрактні роздуми. Час вам у другому своєму столітті взятися за мемуари. От, приміром, Доллєжаль (у листопаді я їздив у Москву поздоровляти його зі століттям) уже кілька років пише. І про нас із вами, між іншим, пам’ятає».\n— Ну як же. А ми хіба не пам’ятаємо? Микола Антонович, головний інженер заводу «Більшовик» наприкінці 30-х років. Згодом конструював хімічні апарати, як називали тоді атомні реактори, академік.\n— От і розкажіть, як ви впроваджували в нього свої апарати, — підбадьорив Патон. — Між іншим, у відповідь на поздоровлення Доллєжаль підкреслив, що для нього не важливо бути академіком, що конструктор — це цінніше, що справжній конструктор — це творець із високим інтелектом.\n— Так, Доллєжаль — справжній конструктор.\n— Ну, ви також не відстаєте. Коли бути точним, то лише на кілька місяців. А якщо без жартів, то мені як директору часом скаржилися. Ви від підлеглих вимагали технічної ерудиції, самодисципліни...\n— А що ж у цьому поганого? Між іншим, школа Євгена Оскаровича.\n— Згоден. Тому й не давав ходу скаргам. Але ви все-таки перевищували повноваження, рекомендуючи цікавитися літературою, музикою, живописом, нарешті, займатися спортом, — жартував Борис Євгенович.\n— Ну, тут підлеглі повинні діяти за командою: «Роби як я». Я подавав особистий приклад. А стосовно фізкультури та спорту... То ви, Борисе Євгеновичу, все життя в теніс граєте, плаваєте, а водяні лижі... Хіба це легше, ніж байдарка? А я тільки на байдарках плавав. А зарядку об 11 годині вся країна робила — корисно для здоров’я. Крім того, за мною 40 грамів коньяку, тож прошу за ювілейний стіл, — запросив Платон Іванович.


Під Дніпром однорічна дитина отруїлася бензином - ЗНАЙ ЮА\nПід Дніпром однорічна дитина сьорбнула бензину замість компоту\nУ Марганці малюк отруївся пальним\nУ місті Марганець Дніпропетровської області однорічна дитина ледь не загинула, напившись бензину. Про подробиці події розповідає видання "МОСТ-Дніпро", посилаючись на слова директора Дніпропетровського обласного центру екстреної медицини та медичних катастроф Радій Шевченко.\nПовідомляється, що інцидент стався близько тижня тому, 9 червня. Маленька дитина напилася бензину і відправилася, у зв'язку з чим батьки поспішно викликали бригаду швидкої допомоги. Медики терміново госпіталізували малюка в місцеву лікарню. Більше ніяких подробиць Радій Шевченко не повідомив.\nНа даний момент невідомо, як однорічна дитина змогла отримати доступ до пального.\nПід Дніпром однорічна дитина напився бензину / скріншот з відео\nНа жаль, діти ледь не щодня страждають через необережність дорослих. Так, за словами Радія Шевченка, в області за минулий тиждень «швидка» виїжджала на виклики до дітей майже 1500 разів! Поряд зі звичайними проблемами, пов'язаними з захворюваннями, були і НП.\nНумеролог Владислав Третяк розповів, навіщо змінювати гімн України і коли в рф будуть голодні бунти: "Перелом у серпні" Медик-герой рятував пораненого побратима на "Азовсталі", але загинув сам: поставив на ноги сотні військових 47-річний Святослав Вакарчук стане татом вдруге - мама малюка все та ж Переодягнені актори в росії "виповзли" на сцену п'яні: подають "прекрасний" приклад дітям\n9 червня в Дніпрі бригада екстреної допомоги надавала допомогу хлопчикові віком 3,7 років, який впав з дитячої гірки заввишки майже 3 метри. Діагноз – травма шийного відділу хребта, тупа травма живота, дитина була госпіталізована в обласну дитячу лікарню.\nЯк повідомляв портал Знай.иа в Дніпрі виявили труп утопленика.\nПошуки завершено: стала відома доля хлопчика, який втік із лікарні у Дніпрі


З 24 по 26 серпня в Одесі вже втретє пройде Фестиваль идей — відкрита платформа для поглибленого дослідження ідей та проблем, місце зустрічі тисяч лидерів з різних сфер: бізнесу, науки, управління, медіа, культури. Цього року тема фестиваля — українське суспільство в контексті світових тенденцій розвитку.\nВ очікуванні цієї події ми вирішили поговорити з одним із спікерів фестивалю — Юрієм Антонюком, віце-президентом та главою EPAM CEE, про український ринок ІТ, перспективи його розвитку, співпраці між компаніями і можливості для молодих фахівців.\nЮріє, давайте почнемо з того, чим сьогодні є EPAM в Україні. Відповідно до офіційного сайту, ви присутні тут вже з 2005 року, в вас працює майже 5000 фахівців, і сфери, в яких ви працюєте, дійсно новітні та подекуди навіть інноваційні — інтернет речей, біг дата тощо. Розкажіть трохи більше, якими проектами займається українське представництво компанії?\nТрохи виправлю вас: сьогодні український офіс ЕРАМ співпрацює з понад 7500 спеціалістами.\nМи розробляємо рішення практично для всіх галузей: автомобільна індустрія, онлайн- та роздрібна торгівля, промисловість, фінанси, охорона здоров’я та страхування, розваги та медіа тощо.\nЗ більшістю наших клієнтів укладено договори про нерозголошення інформації, тому не можемо називати імена наших клієнтів та надати проектні деталі. Але в загальних рисах можу сказати, що у нас сильні позиції в цифровій трансформації бізнесу наших клієнтів, роботизації та автоматизації бізнес процесів, завдяки чому знижуються обсяги рутинної роботи та збільшується ефективність бізнесу. Фізично це передбачає запровадження онлайн цифрових платформ, чат ботів та роботів у сфері обслуговування наших клієнтів. Також ми розробляємо цифрові платформи для усіх процесів рітейл бізнесу: від замовлення продукції до її доставки. Співпрацюємо ми і з великими автомобільними брендами, розроблюючи програмне забезпечення для комп’ютерів, що встановлюються у сучасні авто, а також проектуємо хмарні елементи для керування беспілотними автомобілями.\nДо того ж, в EPAM є велика кількість внутрішніх розробок, якими користуються наші програмісти в усьому світі. Поступово ми починаємо їх пропонувати наших клієнтам та розраховуємо поділитися з ними ще з більшим загалом.\nТрохи дивне питання, але чому в EPAM в Україні немає української версії сайту?\nEPAM є великою міжнародною компанією, яка має офіси у 25 країнах світу, тому англійська для нас є робочою мовою, на ній ми спілкуємося з клієнтами та всередині один з одним у процесі роботи. До того ж, у глобального EPAM немає клієнтів в Україні, а розробники, які хотіли б почати співпрацю з нами, добре володіють англійською. Але наразі ми працюємо над сайтом для українського офісу EPAM, тому вже зовсім скоро інформація про компанію буде і українською.\nДеяке уточнення до попереднього питання. Ми розуміємо, що потужність креативного класу, а особливо ІТ, в можливості легкого експорту послуг. Але нас, звісно, цікавить, які ці технології находять застосування в Україні? Чи є попит на послуги EPAM на українському ринку?\nЯкщо поглянути на сучасну Україну, то можна побачити, що ми практично знаходимося на вістрі прогресу. І це не сарказм. У нас один із найдешевших мобільних зв’язків у світі (з непоганою якістю передачі голосу і високою швидкістю передачі даних), більше половини населення має підключення до мережі Інтернет, рік до року зростає кількість користувачів смартфонів, ми у топ-5 країн світу за кількістю безконтактних платежів, наші банківські сервіси за рівнем зручності та доступності можуть дати фору багатьом європейським країнам. Перелік можна довго продовжувати. Тобто, ми вже маємо потужну цифрову інфраструктуру та користувачів, які відкриті до нового.\nТа не зважаючи на це, поки що попит на складні цифрові рішення з боку українського бізнесу низький. Час від часу ми отримуємо пропозиції співпраці, але перемовини нічим не закінчуються.\nПричин застою внутрішнього ринку кілька. По-перше, це відсутність коштів у локального бізнесу на впровадження комплексних та масштабних рішень, які відповідають світовому рівню. В Україні сьогодні не так багато бізнесів, які готові інвестувати мільйони доларів США у цей напрям.\nДруга важлива причина, яка тісно переплітається з першою — відсутність «культури споживання». У наших підприємців сьогодні просто немає розуміння, навіщо вкладати значні кошти у цифрові технології, і що розробка програмного забезпечення не може коштувати копійки. Потрібен час для усвідомлення, що інтелектуальна та креативна праця коштує грошей. Але я переконаний, що зміна такої парадигми мислення обов’язкого відбудеться найближчим часом.\nРозвиваючи цю тему: певно, ні для кого не буде секретом, що економічний розрив у можливостях українських підприємств, порівняно з компаніями з Європи та США, значний. Один хороший програміст отримує декілька тисяч доларів на місяць, а в той самий час бюджети на автоматизацію у багатьох компаніях в Україні загалом складають декілька тисяч доларів, і відтак фокус ІТ-компаній зміщено на замовлення з-за меж країни. Втім, автоматизація Україні необхідна, як повітря. Навіть президент виступає за діджиталізацію. І яким вам видається вихід з цього порочного кола?\nПитання розвитку внутрішнього ринку ІТ-послуг на сьогодні є вкрай важливим і для держави, і для самого бізнесу. Щоб назвати якусь галузь дійсно успішною вона повинна мати певний баланс між роботою на зовнішній та внутрішній ринки. На сьогодні, як вам відомо, українська ІТ-галузь є на 99% орієнтована на експорт.\nБізнес та держава мають працювати разом для вирішення цього питання. Наприклад, сьогодні в Україні діють пільги для ввезення електрокарів, «зелений тариф», програми стимулювання фермерства, інші методи розвитку пріоритетних напрямків. Чому не можна зробити щось концептуально схоже і для індустрій, які закупають рішення та продукти локальних ІТ-компаній? Наприклад, держава могла б надавати підтримку тим компаніям, які впроваджують у себе цифрові рішення, замовляють такі послуги у вітчизняних спеціалістів. Під підтримкою я маю на увазі не прямі дотації з бюджету, а, наприклад, податкові пільги, звільнення від сплати якихось категорій платежів та зборів. Можливо, таке стимулювання могло б привернути увагу український бізнес до питання цифрової трансформації.\nАле і самі ІТ-компанії не мають просто сидіти і чекати. Ми маємо також робити перші кроки у цьому напрямі — надавати свої послуги локальним організаціям чи установам на безкоштовній основі, розглядаючи таку діяльність як елемент корпоративної соціальної відповідальності. Такий підхід вже застосовується в EPAM Ukraine — наші фахівці підтримують своєю експертизою низку соціальних та державних проектів, коли до нас звертаються із запитом про допомогу.\nОдна з передумов розвитку креативного класу — синергія. Чи існує в EPAM практика колаборацій з іншими компаніями, продакшенами, агенціями? Якщо ні — чому? Якщо так — чи можете про такі колаборації розказати більше? І як стати вашим партнером?\nЗвичайно, ми активно співпрацюємо з іншими представниками креативного сектору — архітекторами, дизайнерами, консультантами. Думаю, що у сучасному світі складно залишатися «компанією в вакуумі», часто значно простіше залучити до співпраці фахівців з вузькою спеціалізацією для вирішення завдань, ніж намагатися робити щось самотужки.\nЯкщо ж говорити про взаємодію з іншими колегами з ІТ-індустрії, то можу сказати, що ми співпрацюємо постійно. Такій співпраці сприяє інфраструктура, що утворилася в Україні — мережа ІТ-кластерів, які присутні у найбільших містах країни, профільні асоціації. В рамках таких спільнот ми маємо можливість спільними зусиллями працювати над найважливішими питаннями для галузі: розвитком освіти та кадрового капіталу, регуляторним полем, формуванням позитивного іміджу України на міжнародній арені.\nНас читають чимало людей, які б, певно, хотіли працювати у вас. Розкажіть, на які професії ви наразі звертаєте увагу і чому радите навчатись молоді?\nПерше, що треба знати добре, щоб працювати у сучасному бізнесу — англійська. Можливо, це звучить банально, але чомусь про це часто забувають. Інший аспект — soft skills. Саме ці навички важливі для роботи у креативних сферах. Технології змінюються та застарівають, процеси автоматизовуються, а вміння людей «бути людьми», комунікувати та шукати нестандартні рішення будуть затребувані і через сто років.\nЯкщо ж говорити про роботу у сфері ІТ, то тут слід звертати увагу на такі напрямки, як робота з даними та хмарними середовищами, машинне навчання та штучний інтелект. Також раджу почати «копати» у бік квантових обчислень — рано чи пізно ми станемо свідками революції, яку принесуть квантові комп’ютери. Це буде нова ера викликів та можливостей, до якої можна готуватись вже сьогодні.\nВаша доповідь на Фестивалі ідей буде присвячена темі становлення креативного класу. Яка, на вашу думку, поточна ситуація? Чи він лише постає в Україні, чи вже стоїть твердо?\nУ світі значущість творчих професій для інших індустрій постійно зростає. За різними підрахунками, близько 40% нашої планети зайняті у креативних галузях. Для України цей відсоток є дещо меншим, але тенденція позитивна — кількість молодих людей, які обирають для себе творчі спеціальності збільшується рік до року.\nЯ думаю, що сьогодні в Україні ми бачимо лише перші «паростки» креативних індустрій. Але шлях росту ми маємо пройти швидко — через 5-10 років роль та вплив креативних галузей вже будуть більш ніж помітними.\nЯкі ваші очікування від цьогорічного Фестивалю ідей? Чиї доповіді вам найбільш цікаві?\nРетельно вивчав програму, але відверто кажучи, мені важко сказати, які з тем фестивалю є найбільш цікавими для мене. Культура, медіа, урбаністика, місце України у світі майбутнього — кожна із запланованих доповідей важлива та своєчасна, а спікери — професіонали, які мають значний досвід у своїй царині. Тому спробую відвідати якомога більше доповідей.\nБільше дізнатися про перспективи розвитку креативних індустрій України, а також поспілкуватися з лідерами з інших сфер ви зможете на Фестивалі ідей в Одесі 24-26 серпня. Участь безкоштовна після обов'язкової реєстрації.\nAugust 2, 2019, 8:58 AM\nTopics: Inspiration Creative Event Business IT


Наглядова рада ПАТ "Національний депозитарій України" (НДУ, Київ) з 14 кандидатів, що взяли учать у конкурсі на нового главу правління, відібрала Олексія Юдіна, йдеться в повідомленні депозитарію і регулятора - Нацкомісії з цінних паперів та фондового ринку України (НКЦПФР).\n"За результатами проведеного рейтингового голосування, наглядова рада серед 5 фіналістів визначила переможця конкурсу на посаду голови правління НДУ - Юдіна Олексія Віталійовича", - зазначила НКЦПФР.\nКомісія привітала завершення конкурсу і подякувала наглядовій раді за прозоре його проведення і підведення об'єктивних підсумків.\nРішення про призначення глави правління НДУ належить до компетенції зборів акціонерів, і кандидатура Юдіна буде винесена на розгляд позачергових зборів акціонерів, які відбудуться найближчим часом, наголошується в повідомленнях.\nУ них відсутня інша інформація про переможця конкурсу. Два члени наглядової ради поки не відповіли на запит агентства "Інтерфакс-Україна" з проханням про додаткові дані про кандидата.\nЛюдина з таким прізвищем та ініціалами в кінці 2009 року входила до ревізійної комісії "Української біржі" як представник KBC Securities.\nЕкс-міністр фінансів Олександр Данилюк, який очолював наглядову раду НДУ до кінця квітня, заявив у Facebook, що був проти такого призначення і назвав відібраного претендента "кишеньковим". Як стверджує Данилюк, Юдін працював в одному з інвестбанків Великої Британії, його англійська недосконала, а його кандидатуру просувала НКЦПФР.\nВодночас директор з розвитку бізнесу "Української біржі" Олексій Сухоруков позитивно оцінив такий підсумок конкурсу. "Якщо це той Олексій Юдін, якого я знаю, то Нацдепозитарію конкретно повезло. UPD. Таки він", - написав Сухоруков у Facebook.\nП'ятирічні повноваження чинного глави правління НДУ Міндаугаса Бакаса закінчуються в липні цього року. Конкурс на нового керівника був оголошений у березні.\nЗамість Данилюка незалежним членом наглядової ради НДУ в кінці квітня було обрано президента Професійної асоціації учасників ринків капіталу і деривативів (ПАРД) Олексія Кия. Крім того в наглядову раду депозитарію входять ще два незалежних члени - екс-урядовий уповноважений з питань управління держборгом і член наглядової ради Ferrexpo Віталій Лісовенко і партнер Cornerstone Financial Group Віталій Мілентьєв, а також заступник голови Нацбанку України Юрій Гелетій і член НКЦПФР Ярослав Шляхов.\nЯк повідомлялося, 14 жовтня 2013 року набрав чинності новий закон про депозитарну систему, що передбачає поділ розрахунково-клірингової функції та депозитарного обліку, які раніше суміщалися комерційним депозитарієм - ВДЦП - і його конкурентом - підконтрольним державі НДУ. Закон передбачав створення єдиного Центрального депозитарію на базі НДУ, хоча той і поступався ВДЦП за обсягами обслуговуваних активів. На базі ВДЦП було створено Розрахунковий центр (РЦ). Частка НБУ в РЦ становить 77,7897%, а в НДУ - 25% акцій.\nНДУ в 2020 році збільшив доходи на 5,4% - до 77,84 млн грн, чистий прибуток - у 2,7 раза, до 7,93 млн грн.


Суд у Криму відхилив апеляцію трьох фігурантів «справи Хізб ут-Тахрір» щодо терміну арешту\n24 Червень 2016, 09:46\nВерховний суд Криму, архівне фото\nПідконтрольний Росії Верховний суд Криму відхилив апеляційні скарги на термін утримання під вартою захисту трьох мусульман, звинувачених у тероризмі у «справі Хізб ут-Тахрір» – Вадима Сірука, Мусліма Алієва і Енвера Бекірова.\nПро це повідомляють у групі «Кримські політв'язні».\nСудді залишили заарештованим запобіжний захід – до 8 вересня.\nРозгляд апеляції кримськотатарського правозахисника Емір-Усеїна Куку відклали через відсутність його захисту. Слухання перенесли на 28 червня на першу годину дня.\nЗа інформацією групи, засідання проходило в режимі конференц-зв'язку. Заарештовані скаржилися на погане самопочуття і погані умови утримання в СІЗО, де вони перебувають вже понад 4 місяці.\n11 і 12 лютого цього року російські силовики провели серію обшуків і затримань у будинках прихильників ісламу в Криму. Загалом було затримано 14 осіб, з них заарештовані четверо: член Контактної групи з прав людини з Ялти Емір-Усеїн Куку, а також Енвер Бекіров, Муслім Алієв і ще один ялтинець Вадим Сірук. Слідчі ФСБ звинуватили їх в участі в діяльності забороненої в Росії організації «Хізб ут-Тахрір». Всі четверо зараз перебувають під вартою в сімферопольському СІЗО.\nПредставники міжнародної ісламської політичної організації «Хізб ут-Тахрір» називають своєю місією об'єднання всіх мусульманських країн в ісламському халіфаті, але вони відкидають терористичні методи досягнення цього і кажуть, що зазнають несправедливого переслідування в Росії. Верховний суд Росії заборонив «Хізб ут-Тахрір» у 2003 році, включивши в список 15 об'єднань, названих «терористичними». Крім Росії, ця організація як терористична заборонена в Узбекистані, Казахстані, Китаї та деяких інших азіатських і африканських країнах. У Німеччині діяльність «Хізб ут-Тахрір» обмежена через звинувачення в антисемітизмі. В Україні і в більшості країн Заходу вона може діяти легально.


Як вибрати житло за містом і не «стратити». 7 головних запитань\nЛюдмила Яворська Реклама 7 серпня 2019, 09:56\nЖити за містом – мрія багатьох. Не чути гамірних компаній під вікнами. Не боятись автівок, які гасають під будинком. Не остерігатись нав’язливих сусідок під під’їздом, які «січуть» кожен крок і розносять плітки зі швидкістю реактивного двигуна…\nУ заміського життя є чимало переваг, але є й ряд не зовсім позитивних особливостей. Наприклад, не така розвинута інфраструктура: до магазину чи школи добиратися доведеться довше, можуть бути проблеми із доїздом взимку через нерозчищені дороги... Таких моментів, на які варто зважати, змінюючи статус містянина на мешканця околиць міста – немало. І передбачити усі, якщо ви до цього жили в багатоповерхівці – важко. Тому ми підготували перелік основних запитань, на які варто звернути увагу, обираючи житло за містом.\n1. Чи безпечний район? Якщо в багатоповерхівках – багато сусідів і квартири фактично завжди під чиїмось наглядом, то за містом ситуація інша, і чужинцям легше потрапити в чиєсь житло непоміченими. Також поліції потрібно більше часу, щоб приїхати на виклик у приміське село, ніж до об’єкта в місті.\nПорада: З’ясуйте, чи вже охороняється територія масиву, де плануєте жити? Чи встановлені відеокамери та ведеться спостереження? Чи є можливість в охоронної фірми взяти під нагляд ваше майбутнє житло?\n2. Де купувати хліб? Для комфортного життя насправді немає потреби у десятках магазинів поруч із будинком, а деколи навіть навпаки, адже торгові точки часто збирають біля себе гучні компанії. Але принаймні один магазин неподалік, де можна купити товари першої необхідності та свіжі продукти, повинен бути.\nПорада: Поцікавитись в місцевих, де є найближчі магазини, який у них графік роботи та асортимент товарів.\n3. Як добиратися? Навіть якщо у вас є авто, необхідно з’ясувати, який громадський транспорт їздить до місця розташування нового житла. Ситуації бувають різними: автомобілі ламаються, в гості приїжджають родичі, які не мають своїх автівок, а житло за містом може мати таку адресу, що навіть досвідчені таксисти не будуть знати, куди їхати…\nПорада: Вивчити маршрут громадського транспорту в цьому районі, його графік, розпитати у місцевих: можливо, є ще якісь альтернативні способи, як швидко добратися до міста (наприклад, по-сусідству живе таксист чи водій рейсового автобуса тощо).\n4. Чи часто зникає світло та вода? Власники будинків за містом часто підключаються до артезіанських свердловин і буває, що в пікові години, коли найбільше навантаження – у кранах недостатній напір води або ж її зовсім немає.\nТе саме із навантаженням на електромережі, які можуть не справлятися і світло буде зникати.\nВодопостачання, електрика та каналізація – питання, які дуже актуальні для власників будинків за містом. Найкращий варіант – якщо мережі в вашому майбутньому районі прокладені централізовано, це суттєво спрощує життя.\nПорада: З’ясувати в потенційних сусідів, чи немає подібних проблем, а також вивчити, як ці проблеми можна буде вирішити, якщо вони з’являться.\n5. Хто почистить дорогу від снігу і де взяти сантехніка? Робота комунальників у місті, звісно, бажає кращого, проте за містом їхня відсутність відчувається особливо гостро. Найкращий варіант, якщо мешканці сусідніх будинків об’єднуються в кооператив та укладають договори із відповідними комунальними службами про утримання території, вивіз сміття тощо.\nПорада: Поцікавтесь, чи є створений подібний кооператив. Якщо ні, то – в який спосіб тут вирішують комунальні питання? Вивчіть сусідів, щоб зрозуміти, чи є серед них ініціативні та активні мешканці, які погодяться створити такий кооператив.\n6. Чи є інтернет та чи не «глючить» мобільний зв’язок? Залежність сучасного життя від якісного інтернету та мобільного зв’язку – важко переоцінити. З цим зараз пов’язана і робота, і відпочинок, і забезпечення нормальної життєдіяльності.\nПорада: З’ясувати, які інтернет-провайдери надають послуги в районі, а також – чи немає перебоїв із зв’язком в того чи іншого оператора мобільних мереж?\n7. Чи немає поруч шкідливого виробництва? Найбільші промислові підприємства розташовані зазвичай теж поруч із містами. Їхня робота може негативно впливати, як на екологію, так і, наприклад, на транспортні проблеми: якщо плануєте добиратися рейсовими автобусами і це припаде на час, коли працівники їдуть на роботу чи з роботи – комфортним такий доїзд не назвеш.\nПорада: З’ясувати, чи є поруч промислові підприємства: від великих заводів до невеличних, можливо, навіть підпільних виробництв.\nЯкщо не хочете ускладнювати собі життя подібним з’ясовуванням обставин (повний перелік яких передбачити нереально), але все-одно мрієте жити за містом – поцікавтеся пропозиціями заміських житлових комплексів.\nХорошим прикладом є ЖК «Струмочок» у с. Струмівка під Луцьком. Тут є різні варіанти житла: окремі котеджі, з’єднані між собою таунхауси, а невдовзі почнуть будівництво навіть багатоквартирних будинків. Забудовник БК «Інвестор» ретельно підійшов до вибору місця розташування, тому до комплексу є хороший доїзд та належна інфраструктура. Територія «Струмочка» огороджена та ведеться цілодобове відеоспостереження. Тут уже створений житловий кооператив і укладені усі необхідні договори, аби комунальні проблеми не турбували мешканців.\nІз доступними пропозиціями житла в ЖК «Струмочок» можна ознайомитись за цим посиланням.\nАбо звернутися у відділ продажів Будівельної компанії «Інвестор»:\nПопередня новина 7 серпня 2019, 09:49 У Луцьку подорожчав проїзд у тролейбусах\nНаступна новина 7 серпня 2019, 10:20 Скупалася в озері – і в лікарню. Лучанка підхопила небезпечну хворобу


Захар Беркут дивитися фiльм онлайн qf - 图像处理/识别 -技术侠 -\n技术侠 › 编程仿真 › 图像处理/识别 › Захар Беркут дивитися фiльм ...\nЗахар Беркут дивитися фiльм онлайн qf\nRalphhycle 发表于 2020-11-19 00:16:21 | 显示全部楼层 |阅读模式\nЧи виникне у масового глядача ще й бажання переглянути цей нехай вторинний, але безперечно гарний фільм? За відповіддю на це питання треба йти в кінотеатр особисто. Елементарна розкладка, поділ на свого і чужого. Розмах був воістину голлівудський. Мінуси картини. Історичний екшен «Захар Беркут» став найбільш очікуваною українською кінотеатральною прем'єрою цієї осені.\nВорог на підході до Карпат. Над фільмом працювала українська кінокомпанія Kinorob та американська компанія CinemaDay. Ти ніби розумієш, що «їхнє» притягнули за вуха, що все зроблено шаблонно, незграбно. Безумовно, це найправильніший шлях до того, щоб зробити картину живішою, а не картоннішою. Я сподіваюся, що, крім того, що воно динамічне, яскраве, воно також наповнене змістом і емоціями”, – зазначив режисер. Монголи справжні\nНа зйомки фільму пішло 113 мільйонів гривень. Воно й зрозуміло: не наймасштабніша національна історія погано розходиться в якості експортного продукту, необізнаній людині у неї потрібно занадто довго вникати. Трейлер кінострічки: "Захар Беркут"Вийшов у прокат фільм "Захар Беркут". Оригінальна назва: Захар Беркут Ще один унікальний елемент світу Захара Беркута – пам’ятну монету, присвячену прем’єрі фільму, появі якої сприяв Ощадбанк – можна було придбати просто в холі кінотеатру.\nРелевантні слова: Захар Беркут онлайн дивитися Захар Беркут художній фiльм Захар Беркут дивитися онлайн hd Захар Беркут гугл фiльм Захар Беркут 2020 дивитися онлайн hd яндекс Захар Беркут Захар Беркут скачати торрент Захар Беркут трейлер російською Захар Беркут hd онлайн Захар Беркут 2020 смотреть онлайн фильм Захар Беркут смотреть онлайн в хорошем качестве фильмы 2020 Захар Беркут Захар Беркут онлайн 2020 Захар Беркут смотреть онлайн 2020 трейлер яндекс Захар Беркут Захар Беркут фильм трейлер смотреть фильмы онлайн в хорошем качестве Захар Беркут 2020 Захар Беркут фильм смотреть онлайн Захар Беркут смотреть онлайн 2020 в хорошем качестве Захар Беркут 2020 смотреть онлайн в хорошем качестве\nТакож рекомендуємо до перегляду: @epfdmioh401 #ldsvolt 3651 91QZGMSP5 @isybegl716 #pxlgpacc 3739 J5U6JV0 @waqxcsd622 #xrirna 573 8CV5NMI9 @pxmsgvfd794 #ihfnkc 6105 TMDV1ZURUL @hvmkbwt516 #ccnecp 3616 ZZQSMOC5U @zgklitl408 #ebmfk 6336 TCUB1OYFSG4 @jpcpkzcj693 #tlkhhnc 7304 NAMOYOUVS9 @inxyocrp227 #xyhrzn 6207 EZ2L1XM62W }


Правоохоронці перевірять діяльність податкової інспекції Личаківського району Львова | Новини Львова\nУ прес-службі Львівської обласної державної адміністрації повідомили сьогодні, 17 березня, «Щоденному Львову»:\n«Правоохоронні органи перевірять діяльність податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Відповідне клопотання скерував голова Львівської ОДА Олег Синютка прокурору області та начальнику обласного управління МВС з проханням визначити законність діяльності керівництва цієї інспекції, зокрема фактів податкових перевірок однієї зі львівських фірм.\nЯк пояснив очільник ОДА, до нього звернувся керівник агропромислового підприємства, котре зареєстроване у Личаківському районі міста Львова, із проханням зупинити масові перевірки, які унеможливлюють нормальну бізнесову діяльність. За словами представника фірми, з першого року роботи на підприємстві не припиняються безпідставні перевірки з боку податківців. Зазначимо, що Олег Синютка також висловив прохання відсторонити від посади керівника згаданої інспекції на час службового розслідування».


На Кременеччині 22-річний син посеред ночі напав з ножами на батьків. Стан подружжя украй важкий : 31:05:2021 - 20 хвилин Тернопіль\nНа Кременеччині 22-річний син посеред ночі напав з ножами на батьків. Стан подружжя украй важкий\nЖителю Кременецького району слідчі оголосили підозру за замах на вбивство батьків.\nТрагедія трапилась 29 травня близько 2-ї години ночі в одному з приватних помешкань в селі Білокриниця.\nДо спальні батьків увірвався їхній 22-річний син і ножами став завдавати ударів.\nОдносельці потерпілих звернулись до поліції. На місце виїхала слідчо-оперативна група.\nНа момент приїзду правоохоронців 53-річного чоловіка та його 50-річну дружину якраз госпіталізувала бригада екстреної медичної допомоги. Стан потерпілих був украй важкий.\n22-річного зловмисника поліцейські затримали на місці злочину в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України. Вилучили і знаряддя злочину – два кухонні ножі.\nЗловмисникові оголошено про підозру за ч.3 ст.15, ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України – замах на вбивство двох осіб. Вирішується питання про обрання йому запобіжного заходу. За скоєне підозрюваному може загрожувати довічне позбавлення волі, повідомили у відділі комунікації поліції Тернопільської області.\nЧитайте також: «Це вбивство»: рідні 25-річного Павла розказали, що трапилося біля АТБ. Чи є вже підозрювані?\nСамозахист чи вбивство: подробиці Великодньої трагедії на Теребовлянщині (ФОТО. ВІДЕО)\nПравильно,не доделали,не досыпали а ОНО выросло и зарезало!!!! Сволочь!\nРозстріляти таку Тварь\nЯкщо знали що наркоман, чому не закривали кімнату на ключ на ніч? І якщо хворий, то повинні були теж чи його закривати чи самим..\nСтрашно, что творится в головах детей.\nМайстер на всі руки і дуже добрий. Що відомо про Богдана, який загинув на будові дороги на Протасевича\nВбивство у Вишнівці чотири роки потому: хто затягує справу і чому нема досі вироку убивці Іринки Мукоїди?\nЯкі схованки надійні, а які ні. Де і що шукають "домушники" та як захистити свій дім під час відпустки photo_camera\nЧи справді у Тернополі захмарна ціна на квартири? Рахуємо, за що беруть гроші\nКотельні відновлюють роботу: чому підприємство змушене перейти на скорочений графік подачі гарячої води\nНа зміну спеці прийдуть град і шквали: в Україні кардинально зміниться погода\nКазковий сад із сотнею видів троянд: історія кременчанки, яка біля свого дому вирощує море квітів photo_camera\nДо України зайшов антициклон: спека посилиться. Якою буде погода у найближчі дні\n10:11 Четверо тернополян виготовляли фальшиві довідки ПЛР-тестів: замовники були в різних областях України photo_camera 09:09 10 нових випадків COVID-19 зафіксовано в Тернопільській області, одна людина померла 09:00 Курс валют на 25 червня: долар росте 08:01 Сьогодні, 25 червня: Міжнародний день моряка Від читача 09:09 Правила укладення договору довічного утримання або як не стати жертвою шахрайства 07:00 У Тернополі прогнозують грозу та спеку до +34. Коли чекати зниження температури 21:01 Тернопіль в Instagram. Кращі фото червня photo_camera 20:02 Тут тричі бував «Ревізор», а Притула лишив свою «відзнаку»: яким був культовий заклад Темп stars 19:01 Які схованки надійні, а які ні. Де і що шукають "домушники" та як захистити свій дім під час відпустки photo_camera stars 18:03 13-річний школяр обдурив продавчиню та викрав із каси гроші. Що вигадав? 17:41 Тернопільщина в десятці рейтингу соціально-економічного розвитку областей (пресслужби) 17:00 У Тернополі чоловік розібрав залізничну колію. Частину краденого встиг продати 16:30 На зміну спеці прийдуть град і шквали: в Україні кардинально зміниться погода 16:00 На Злуки зіткнулись FORD та Toyota Camry. Один із водіїв з травмами у лікарні 15:33 На Театральному майдані показали колекцію ретро-автомобілів. Дивіться фото! photo_camera 14:39 Котельні відновлюють роботу: чому підприємство змушене перейти на скорочений графік подачі гарячої води 14:00 Вночі у центрі Тернополя вандал понищив червонолисті клени 13:33 Непритомного чоловіка відносило на глибину: поліцейська врятувала молодика, який травмувався під час стрибка у воду 12:52 В Україні зафіксували штам коронавірусу "Дельта". Що відомо? 12:20 Люди, дякую вам за небайдужість: завдяки вашій допомозі 6-річний Давид з Тернополя має шанс одужати photo_camera\nДосить хороше кафе, буває жива музика. Персонал професійний. Святкували там зустріч випускиків вузу і залишились задоволенні...\nДодайте перший відгук про Power massage, послуги масажу. Поділіться своїм досвідом – що Вам сподобалось, а що ні! Це допоможе...\nДент Майстер, стоматологія\nУляна і Віталік Лисі\nЯ проходила лікування у лікаря Дмитра Вікторовича, дуже задоволена якістю лікування. Лікар все пояснює та відповідає на...\nПишу коментар з ціллю застерегти людей від зе більших проблем, не працював склопідіймач, приіхав на сервіс, за те щоб зняти...


Білоруська постільна білизна Тріумф. Заходь\nБілоруська постільна білизна Блакить Тріумф\nБілоруська постільна білизна Тріумф володіє відмінними терморегулюючими властивостями, відмінно пропускає повітря, вбирає зайву вологу. Тканина щільна (136 г / м2), довговічна. Барвники, що використовуються для її фарбування стійкі. В процесі експлуатації комплект залишається таким саме яскравим і барвистим (НЕ вистіруєтся і не линяє).\nПостельное белье Африканский шик бязь ТЕП


TITANIUM в Дніпропетровську купити від 450 ₴\nTitanium в Дніпропетровську\nГель Titanium для збільшення пеніса купити в Дніпропетровську (Україна)\nДля замовлення Titanium в Дніпропетровську, треба:\nАкція! Купіть Titanium по 50% знижки.\nДе купити в Дніпропетровську Titanium\nВведіть ваші персональні дані в форму замовлення для того щоб отримати гель для збільшення пеніса Titanium в Дніпропетровську за зменшеною ціною. Дочекайтеся дзвінка менеджера по Вашому замовленню Titaniumвін подзвонить в найближчий час (з 9:00 до 21:00). Оплатите замовлення після отримання на пошті в Дніпропетровську.\nЦей препарат може бути відмінною знахідкою для чоловіків в Дніпропетровську, які хочуть випробувати нові відчуття в сексі або бажають подолати нерішучість або сором'язливість. Жінки теж можуть придбати гель Titanium, зробивши подарунок чоловікові. Препарат може зберегти відносини, так як здатний за кілька застосувань підвищити сексуальне бажання, підсилити ерекцію і оргазм. А всього за кілька тижнів регулярного застосування чоловік і жінка помітять, що тривалість статевого акту помітно збільшилася, а разом з нею покращилися і відчуття під час інтимного контакту.\nЯк купити Titanium в Дніпропетровську\nПридбати за 50% знижку Titanium в Дніпропетровську (Україна), потрібно заповнити у формі замовлення, ваше ім'я і номер телефону, і протягом години, вам зателефонує менеджер компанії щоб уточнити замовлення та оформити доставку Titanium за вашою адресою. Ви оплачуєте посилку тільки після одержання товару у руки від кур'єра або на пошті. Точна вартість доставки Titanium в Дніпропетровську листоношею до вашої адреси може бути іншою в інших містах в Україні, запитуйте ціну у менеджера після оформлення замовлення на гель Titanium для збільшення пеніса на сайті через форму замовлення.\nВідгуки користувачів Titanium в Дніпропетровську\nЯк збільшити член в домашніх умовах? Це актуальне питання хвилює чоловіків у всьому світі. Хто покладається на лікувальні креми і мазі, хтось на таблетки.\nЯк в 14 років збільшити член в домашніх умовах\nЕфективні способи збільшення статевого члена в домашніх умовах: вправи, масаж, екстендер і вакуумна помпа, розтягування вагами і інші методи.\nЗамовити в Дніпропетровську Titanium


[ HOME ] Святковий ранок для вихованців школи-інтернату\nДругий рік поспіль в обласній універсальній науковій бібліотеці ім. Д. Чижевського від 19 грудня – Дня Святого Миколая, до 14 січня - Дня Василя триває акція «Подаруй дитині казку». Працівники бібліотеки, користувачі та усі небайдужі люди приносять речі, іграшки, книги, розмальовки для обділених долею дітлахів. Разом купуємо солодощі і готуємо подарунки, щоб кожна дитина відчула смак свята.\nІ нам дуже приємно, що першими до бібліотеки завітали маленькі друзі зі школи-інтернату (селище Нова Прага), які торік уже були в бібліотеці на святкуванні Миколая. Цього року, 27 грудня їх чекали нові сюрпризи, нові розваги. У кожному відділі дітей зустрічали радісно, показували оформлені до свят експозиції. Різноманітні виставки талановитих кіровоградців вразили школярів – квілінг, топіарії, металева скульптура. Та як виявилося, серед вихованців школи-інтернату теж є учні, які вміють власноруч створювати гарні поробки з паперу, тканини, тощо. Тож виставку школярських робіт ми побачимо зовсім скоро.\nОсобливо малечі сподобався електронний читальний зал, враження від «спілкування» з планшетами, Kindle, букрідерами переповнювали абсолютно всіх.\nА родзинкою свята був святковий ранок у відділі мистецтв, де дітей розважали вікторинами, іграми, танцями. І звісно зустріч з «Миколаєм», який читав вірші, загадував загадки, а найкмітливіші учасники отримали подарунки. Казковий Миколай також не забув і про тих, хто залишився в інтернаті, передав їм подарунки, зібрані під час акції «Подаруй дитині казку».\nДіти, які відвідали бібліотеку, були дуже задоволені святковим ранком, який подарували їм бібліотекарі, навіть віддячили піснею, що виконала юна співачка Нонна.\nСвята тільки розпочинаються, тож попереду багато радісних зустрічей і гарних вражень. Щиро вдячні всім, хто брав участь у акції, і передаємо всім щирі посмішки й подяки дітей. Добром світ тримається!


Свято Букварика - 26 Квітня 2017 - загальноосвітня школа І-ІІІ ст.\nГоловна » 2017 » Квітень » 26 » Свято Букварика\nОсь над полем тихим ранком\nА у нас сьогодні свято—\n21 квітня 2017 року в учнів 1 класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Личківці Гусятинського району відбулося свято Букваря. Свято, на якому дітки попрощалися зі своїм першим підручником.\nЗ яким же нетерпінням першачки чекали цієї події! Так старанно готувалися, вивчали пісні, вірші та неймовірні номери! А як же інакше?! Адже на свято завітало стільки гостей! Це і вчителі, і директор школи Шовдра Євгенія Василівна, учні, батьки, бабусі, братики й сестрички.\nУчні продемонстрували свої знання за перший навчальний рік. А як чудово наші малюки співали пісень, супроводжуючи кожне слово танцями й веселими посмішками!\nУ гості до дітей завітали Букварик, Магістр з Принцесою, Лисичка, Баба Яга, мудра Сова, якій діти пообіцяли вчитися лише на «відмінно». На свято прийшли нові друзі: Українське читання, Математика, Рідна мова.\nМаленькі артисти були дуже задоволені своїми виступами! В оченятах світились радість, захоплення та гордість. А в очах батьків виднілися сльози. Адже, здається, зовсім нещодавно їх дітлахи вперше ступили на поріг рідної школи, вперше відкрили Букварик, прочитали своє перше слово…\nСвято Букварика закінчилося, але шлях до знань тільки розпочався! І ми впевнені, що цей шлях буде легким та радісним з такою чудовою вчителькою, як Вишньовська Ольга Петрівна, яка стала для діток і другом, і мудрим наставником, і другою мамою!\nУ кінці свята першокласники задули свічки на іменному торті, який підготували батьки.\nПереглядів: 154 | Додав: shkola | Рейтинг: 0.0/0


Заява Політичної партії ПАТРІОТ - Путінська агресія проти європейської демократії - Політична Партія "ПАТРІОТ"\nЗаява Політичної партії ПАТРІОТ\nПутінська агресія проти європейської демократії\nДіючий державний режим РФ, який ініціював агресію проти України і вже більше п’яти років знекровлює українське суспільство та нищить українську державність, зробив чергову спробу знівелювати стандарти європейської демократії, зумисно використовуючи демократичні принципи –гласність, плюралізм, верховенство права та свободи людини – як зброю в своїх брудних політичних ігрищах.\nВчора, 17 липня, провідник політики путінського режиму в Україні і за сумісництвом голова політради партії «Опозиційна платформа – За життя» В. Медведчук провів у стінах Європарламенту брифінг з європейськими депутатами – прихильниками та сателітами путінства в ЄС.\nВ ході цієї зустрічі пан Медведчук повторив всі тези, які протягом останніх років нав’язувала українському суспільству пропаганда Кремля щодо нібито внутрішнього конфлікту в нашій країні, тобто «громадянської війни», про яку вони говорять щодоби на увесь світ. Медведчук жодним чином не згадав причину, яка призвела до окупації території України – Автономної Республіки Крим та окремих районів Донецької і Луганської області – та численних (понад 13000) жертв, десятків тисяч покалічених українці, сотень тисяч зламаних доль, біженців (1,7 мільйона чоловік) – політичний режим нинішньої Російської Федерації, який визнаний на міжнародному рівні країною-агресором, а по суті є державою-терористом.\nГіперболізовану брехню Медведчука транслювали деякі українські телеканали, опосередкованим власником яких і є Медведчук. Саме тому роль і значення цього кулуарного брифінгу у вітчизняному інформаційному просторі була перебільшена і суттєво викривлена.\nЗахід, проведений представником Путіна у стінах Європарламенту, є нічим іншим як облудливою передвиборчою технологією, яку Кремль застосовує в ході виборів до Верховної Ради України. Це є прямим втручанням спецслужб РФ в українські виборчі перегони. Застосування під час брифінгу символіки Євросоюзу і Європарламенту створювало картинку підтримки на рівні ЄС політики Путіна щодо України, провідником якої є Медведчук. Таким чином, українському виборцю нав’язувалися кремлівські меми, що встановлення миру залежить від Києва, а не від Кремля. А це ніщо інше, як бажання сателітів Путіна довести тезу щодо необхідності досягнути миру на Сході України на умовах Московії.\nПолітична партія ПАТРІОТ вважає такі дії пропутінських сил в стінах Європарламенту черговою агресією Кремля проти європейської демократії і демократичних цінностей. Передвиборчі технології путінського режиму, які проявляються в діях таких псевдополітиків як В. Медведчук, несуть загрозу для України і Європейського Союзу та для світової демократії загалом.\nПолітична партія ПАТРІОТ звертається до всіх інституцій Європейського Союзу із закликом захистити руйнування принципів демократії представниками політичного режиму нинішньої РФ, посилити захист інформаційного простору ЄС від публічних атак з боку Кремля і його посіпак, не допускати до Європарламенту відвертих апологетів глобального гібридного тероризму.\nПолітична партія ПАТРІОТ висловлює тверду підтримку ЄС у прагненні затвердити на європросторі демократичні стандарти в усіх сферах життя, зокрема свободи слова та одночасно звертає увагу на неприпустимість використання демократичних механізмів проти самої демократії, свідками чого ми стали під час брифінгу представників Кремля у Європарламенті.\nМи впевнені у продовженні плідної співпраці України із Європейським Союзом, у бажанні спільного досягненнями українцями і європейцями миру на планеті та мирного розвитку нашого життя. А для цього маємо спільно захищати надбання демократії.\nПатріоти в Україні – партнери мирної цивілізації, а Медведчук і його посіпаки є апологетами путінства на теренах Європи і України.\nГідність і свобода. Поняття, які людина в сучасному світі має відчувати від народження\nЦі основоположні, базові цінності, нині насправді формують внутрішній світ українського суспільства і кожного громадянина. Вже вп’яте українці відзначають День гідності і свободи, який для нас має дуже глибоку цінність.... Детальніше


Не осліпнеш: чим насправді мастурбація корисна для здоров'я - Новини здоров'я - Здоровʼя 24\n23:48, 5 грудня 2019 1829 Читать новость на русском\nКористь мастурбації / unsplash.com\nМастурбація – табуйована тема, коли люди чують це слово, то ніяковіють і соромляться. Про це неприйнятно говорити та згадувати, а в деяких релігія "рукоблудство" вважається гріхом. Але з медичною точки зору все інакше – мастурбувати корисно й інколи навіть необхідно.\nВажко сказати скільки дорослих українців мастурбують, таких опитувань ми не змогли знайти. Але є велике дослідження, в якому брало участь 5 865 американців. Ось, що він показав: 85% жінок та 93% чоловіків у віці 25-29 років мастурбували хоча б раз в житті.\nТакож на тему: Для чого люди мастурбують перед сексом\nУ чому шкода мастурбації?\nШкоди майже немає, крім психологічної – вона може ставати нав'язливою.\nВарто насторожитись якщо:\nне можете відмовитися від самозадоволення, і через це страждає повсякденна діяльність, робота або навчання,\nперестаєте приділяти увагу партнеру, друзям чи родині й пропускаєте важливі дати та свята.\nМастурбація позитивно впливає на наше психічний і фізичний стан.\nОргазм супроводжується викидом ендорфінів – речовин, що поліпшують настрій і блокуючих біль. Таким чином, самозадоволення допомагає:\nвпоратися зі стресом і нервозністю;\nзняти судоми й навантаження м'язів;\nпосилити чутливість і зробити секс з партнером приємнішим;\nзміцнити відносини в парі.\nЩе один плюс: при мастурбації не можна завагітніти або заразитися ІПСШ. Однак, якщо ви мастурбуєте з партнером (так, так теж можна) ці ризики зберігаються, тому що в процесі можна обмінятися не лише приємними відчуттями, але і мікробами.\nМастурбація може покращити статеве життя\nТакож є дослідження, яке доводить, що мастурбація допомагає швидше одужати під час застуди. Оргазм дійсно підвищує активність імунних клітин, які захищають нас від вірусів.\nПроблема в тому, що дослідження проводилося лише на 11 людях. Тому серйозно розраховувати на мастурбацію, як на спосіб профілактики застуди, не варто.\nПід час оргазму у чоловіків вивільняється купа гормонів. Частина з них пов'язані зі сном. Наприклад, пролактин дає організму команду перепочити і викликає відчуття втоми. А окситоцин допомагає побороти стрес і розслабитися. Тому мастурбація цілком підходить на роль снодійного для чоловіків. В жінок, на жаль, це працює інакше й часто стає причиною непорозумінь: дівчина після оргазму хоче говорити, а хлопця "вирубає".\nТому мастурбувати чи ні – вибір за вами. Але точно варто перестати вірити в міфи та в шкоду самозадоволення.\nТеги: Здоров'я Психологія Міфи про здоров'я Секс Жіноче здоров’я Чоловіче здоров’я\nАнастасія Кушпіт 10602\nБогдан Мірошниченко 2464\nАнастасія Манюхіна 2825\nЮлія Девда 2208


New Age Revitalizing AHA Face Lotion - New Age Control - лінія для відновлення шкіри - New Age Control - лінія для відновлення шкіри - Продукція\nNew Age Revitalizing AHA... 870 грн.\nКод товару: an105\nАктивний лосьйон "Нова Ера" з гліколевої кислотою\n100 мл 870 грн. Придбати\n200 мл нет в наличии 1590 грн. Придбати\n500 мл нет в наличии 2766 грн. Придбати\nБезмасляний лосьйон Anna Lotan New Age Revitalizing AHA Face Lotion на основі фруктових кислот м'ягко відлущує омертвілі клітини для того, щоб відновити шкіру. Підсилює трофіку і кровопостачання шкіри, нормалізує активність сальних залоз.\nПрепарат збагачений зволожуючими активними рослинними речовинами, які сприяють поліпшенню загального стану шкіри. Ніжне желе, легко вбирається в шкіру, в результаті чого відбувається легкий пілінг, розчиняються і злущуються мертві клітини. Сприяє регенерації клітин епідермісу шкіри. Зволожує шкірну поверхню , не викликає неприємних відчуттів , підвищує рівень гідратації рогового шару. Сприяє освітленню пігментних плям шкіри. Покращує тургор шкіри, вирівнює шкірну поверхню, робить зморшки менш помітними.\nПрепарат підсилює дію крему й емульсії із серії New Age, як тільки шкіра звикне до впливу фруктових кислот. Засіб служить як активатор до скрабів для обличчя A-Clear Crystal Peeling Ananas і Liquid Gold Golden Marine Scrub.\nЛосьйон Anna Lotan New Age Revitalizing AHA Face Lotion оновлює поверхню шкіри, підсилює вплив багатьох інших препаратів Anna Lotan.\nЕкстракт алое, екстракт огірка, екстракт ромашки, екстракт ехінацеї, гліколева кислота, гліцерин.\nСпосіб застосування New Age Revitalizing AHA Face Lotion активного лосьйону "Нова Ера" з гліколевої кислотою\nРекомендується для використання в домашніх умовах в поєднанні з кремом «Нова Ера». Таке комбіноване застосування робить можливим індивідуальне пристосування препаратів: для помірної дії при тонкій чутливій шкірі - слід використовувати більше крему і менше лосьйону, для більш сильної дії при пористій шкірі - більше лосьйону і менше крему.\nРекомендована схема проведення курсу процедур з АНА-лосьйоном «Нова Ера» та кремом «Нова Ера»:\nПротягом 1-2 тижнів вечорами лосьйон наносять на шкіру, попередньо вимішану кремом «Нова Ера». Потім, протягом 1-2 тижнів також вечорами лосьйон наносять на шкіру під крем «Нова Ера».\nПісля двох тижнів застосування препаратів вечорами, можна почати використовувати їх вранці і ввечері - для посилення дії .\nВранці, навесні, на препарати АНА слід наносити сонцезахисний крем з індексом вище 15. На ніч для сухої шкіри на препарати АНА можна наносити живильний крем нічний «Золотий».


MamulkaPRO » Дитина » Відпочинок та туризм » Музеї Санкт-Петербурга для дітей\nЯкщо ви плануєте відпочинок з дітьми в Санкт-Петербурзі, то, безсумнівно, малюки захочуть, крім традиційної прогулянки по річках і каналах, відвідати безліч дитячих майданчиків і парків, якими славиться Північна столиця.\nЩе одними значущими пам'ятками Санкт-Петербурга можна назвати найрізноманітніші музеї, в яких буде цікаво як хлопчикам, так і дівчаткам. Музеї Санкт-Петербурга для дітей орієнтовані в першу чергу на дошкільний і молодший шкільний вік, а й старшокласникам, і навіть мамам і татам буде там цікаво.\nЯкщо ви плануєте відвідати Санкт-Петербург і відвідати музеї Санкт-Петербурга для дітей, то вам слід заздалегідь вирішити проблему проживання в Північній Венеції. Можна просто зняти квартиру, а можна поселити сім'ю в готелі Парк Інн Невський, яскраві і барвисті інтер'єри якої, безсумнівно, сподобаються вашим діточкам.\nЗоологічний музей може похвалитися більш ніж 30 тисячами експонатів, тут можна побачити не тільки експонати тварин, які існують в даний час, але і вимерлих. Особливою любов'ю малечі користуються мамонти. Тут же можна подивитися діорами, які показують звірів в їх природному середовищі існування.\nЧитайте також: Недорогий відпочинок з дітьми в Петербурзі\nДівчаткам особливо сподобається єдиний у своєму роді в цьому місті Музей ляльок, в якому можна помилуватися на більш ніж 5000 ляльок: фольклорних та етнографічних, казкових персонажів. Тут же можна відвідати і демонстраційні майстерні, які відкриють секрет виготовлення улюблених іграшок дівчат.\nМузей «Всесвіт води», розташований у водонапірній башті, розповість про історію водопостачання Санкт-Петербурга, про його сучасний стан та перспективи.\nЄдиний у світі підводний музей в Мексиці (ФОТО, відео)\nЙдемо з дитиною в музей\nБаня для схуднення. Вірно і ефективно!


Ефект Веселощів: Скільки Вихідних Потрібно Україні | VoxUkraine\nЕфект Веселощів: Скільки Вихідних Потрібно Україні\nЖахливий стан української економіки просто зобов’язує проявляти надзвичайну кмітливість, придумуючи, як повернути її на траєкторію зростання. Наприклад, в Україні пропонують вирощувати марихуану. Безперечно, ідея новаторська. Але, можливо, все ж є інші рішення? У проміжку між 1 і 9 травня багато українців, за традицією, йдуть у відпустку. Логічно було б задуматися над тим, скільки днів в Україні припадає на вихідні та свята. Може, ще один творчий вихід із ситуації − поменше відпочивати?\nУ різних країнах − різна кількість вихідних, підрахували укладачі рейтингу Doing Business зі Світового банку. У США, наприклад, роботодавець зовсім не зобов’язаний оплачувати співробітникам неробочі дні. У Китаї мінімальна оплачувана відпустка − 5 днів на рік, у Канаді − 10, у Швеції − 25. У Франції цілих 30. До відпусток можна сміливо додавати державні свята: їх кількість коливається від семи в Мексиці до 18 в Колумбії. В Австрії та Мальті, наприклад, за рік може бути до 38 оплачуваних неробочих днів.\nУкраїна, де працівники мають право на мінімальну оплачувану відпустку 18 днів на рік, наближається до середньосвітових показників − 17,2 дня. Додамо до цього 8-10 державних свят − і все одно вийде, що Україна добряче відстає і від країн-лідерів за тривалістю відпусток, і від країн, де відпочивають мало.\nСпроби стимулювати економіку, варіюючи тривалість гарантованої відпустки, вже робилися. Деякі країни, наприклад, Китай, кількість вихідних збільшували. У жовтні 1999-го уряд КНР встановив тижневі вихідні на честь річниці приходу до влади компартії. Потім китайцям виділили тиждень в лютому на святкування китайського нового року. Пізніше вони отримали ще тиждень відпочинку − до свята 1 травня.\nПриклад Китаю запровадили й Філіппіни. День, що випадає на проміжок між двома святами, там оголошують неробочим. Обидві ці країни вирішили покластися на так званий ефект «святкової економіки». З його допомогою вони сподівалися стимулювати споживчі витрати: у вихідні люди можуть більше витрачати на подорожі, ремонт житла чи просто походи по магазинах.\nДеякі інші країни, навпаки, зменшували кількість вихідних у році. Так, на початку 1960-х уряд Сінгапуру скасував п’ять із 16 офіційних свят «з метою підвищення продуктивності». То був «час невизначеності, коли нація Сінгапуру на етапі свого зародження очікувала економічних потрясінь і високого рівня безробіття». З тією ж метою − простимулювати зростання економіки − у 2014-му уряд Пуерто-Ріко зменшив кількість національних свят з 19 до 15.\nАле чи існує взагалі таке поняття, як оптимальна кількість вихідних? Мабуть, так. Якщо рівень внутрішнього споживання низький, то потрібно шукати баланс між зниженням продуктивності праці і зростанням витрат населення. А якщо робочі навантаження надмірно високі, то після додаткових вихідних продуктивність може навіть зрости.\nТак чи інакше, оптимальної кількості вихідних поки що встановити не вдалося: авторитетних досліджень на цю тему мало. За одним із них, кількість вихідних не надто впливає на економічний розвиток країни.\nАвтори найповнішого дослідження спробували оцінити економічний ефект від відпусткого, який уряд Великобританії в 2012-му приурочив до 50-річчя царювання Єлизавети II. Висновки вчених про вплив цього святкового дня на економіку неоднозначні: цифри варіюються від приросту в 1,2 млрд фунтів (оптимістична оцінка) до втрат у розмірі 3,6 млрд фунтів.\nЯкщо вже за кількістю неробочих днів Україна порівняно з іншими країнами знаходиться десь посередині, а дослідження на цю тему туманні, пошуки нестандартних способів пожвавити економіку краще продовжувати. Будемо сподіватися, травневі свята надихнуть нас на творчість.\nСтаття також опублікувана на сайті Forbes.ua.\n«Зовнішнє управління» й корисні євродепутати. Як маніпулювали проросійські медіа за тиждень 18-24 жовтня


Сучасний ритм життя надає сольний вплив на очі. Вплив комп'ютера, телевізора, читання в рухомому транспорті, стрес, величезний обсяг розумової роботи - все це призводить до погіршення зору і розвитку різного роду очних захворювань. Щодня виконуйте спеціальні вправи, які зміцнюють м'язи очей, і поступово ви помітите, що зір стає гострішим.\nСядьте перед дзеркалом, закрийте очі і трохи посидите в розслабленому стані. Відчуйте, як розслабляються очі, насолоджуєтеся темрявою прикритих вій. Можете включити медитативну музику, щоб повністю заспокоїтися. Відкривайте очі і переходьте безпосередньо до виконання вправ.\nПодивіться на кінчик носа, максимально скосивши очі. Переведіть погляд на перенісся, а потім в область третього ока. Утримуйте погляд в кожному положенні по 10 секунд. Подивіться перед собою і закрийте очі, відпочиньте кілька секунд і знову відкрийте очі.\nДивіться на поверхню дзеркала, немов розглядаєте на ньому плямочка, протягом 1 хвилини. Переведіть погляд вдалину, начебто за вашим відображенням що - то ховається, вдивляйтеся в далечінь. Повторіть вправу ще 3 рази.\nПодивіться перед собою, відведіть погляд вправо, вліво, вгору, вгору. Поміняйте напрямок: вліво, вниз, вправо, вгору. Повторіть вправу ще 10 разів у кожну сторону.\nЗакрийте очі. Повертайте очними яблуками за годинниковою стрілкою протягом 2 - 3 хвилин. Посидьте в спокійному стані 1 хвилину, потім повторіть обертання у зворотну сторону.\nПродовжуйте сидіти з закритими очима. Долонями починайте терти один об одного, відчувайте, як між ними утворюється тепло. Розведіть долоні і покладіть їх на очі. Посидьте так протягом декількох хвилин, намагайтеся розслабити очі. Підніміть повіки, насолодіться денним світлом, що проникає крізь ваші долоні, розведіть руки.\nНе всі каші однаково корисні Ера ожиріння Родимки на тілі: коли варто піднімати паніку? Свіже дихання полегшує розуміння Йога для зору


Фільм «Дорога на Арлінгтон | Arlington Road» онлайн\nДорога на Арлінгтон (1998)\nЖанр: Драма, Трилери Тривалість: 117 хв. Країна: США Переклад: Російський (Дубльований) Режисер: Марк Пеллінгтон Актори: Джефф Бріджес, Тім Роббінс, Джоан Кьюсак, Хоуп Девіс, Мейсон Гембл, Роберт Госсетт, Спенсер Тріт Кларк, Стенлі Андерсон, Вівіан Вайвз, Лі Стрінгер 70\nМайкл Фарадей - звичайний професор історії в Університеті Джорджа Вашингтона. Він зустрічається зі своєю колишньою студенткою Брук і поодинці виховує сина Гранта. Деякий час тому, його дружина, яка працювала в ФБР, загинула під час операції проти ймовірних екстремістів правого спрямування. Завдяки сусідській сім'ї Ленг - на вигляд інтелігентній і доброзичливій, Майкл оговтується від пережитого потрясіння недавньої втрати. Однак, поступово Фарадей починає підозрювати сусідів в підпільній терористичній діяльності ...\nAndroid Дивитись фільм «Дорога на Арлінгтон» (1998) онлайн безкоштовно\nСвітлячки у садуКрамер проти КрамераТокійська повість\nВи знаходитесь на сторінці, де можете подивитися фільм онлайн «Дорога на Арлінгтон» (1998). Переглянути фільм «Дорога на Арлінгтон» онлайн Ви можете абсолютно безкоштовно на нашому сайті moviestape.net. Жанр фільму «Дорога на Арлінгтон» - Драма, Трилери. Хочемо звернути увагу, що всі фільми онлайн у нас робочі, якщо раптом щось не працює - залиште коментар і ми обов'язково виправимо. Приємного перегляду! Загрузка...\nНа цій сторінці ви можете переглянути фільм Дорога на Арлінгтон онлайн. Ви хочете подивитись фільм Дорога на Арлінгтон онлайн - натисніть на плеєрі кнопку старт. Щоб не відчувати незручності під час перегляду фільму Дорога на Арлінгтон онлайн бажано наявність інтернет-каналу зі швидкістю близько 1 Мбіт/с. Даний фільм Дорога на Арлінгтон представлений на сайті лише з метою ознайомлення і з подальшим придбанням ліцензійного диску. Таким чином дивитися фільм Дорога на Арлінгтон на нашому кінопорталі є вибором людей, які не хочуть витрачати свій час на пошуки фільмів в інтернеті. Якщо ж фільм Дорога на Арлінгтон не відповідає його опису або виникли технічні проблеми при перегляді фільму - залиште свій коментар. Ще однією перевагою перегляду фільму Дорога на Арлінгтон онлайн на moviestape.net є наша абсолютна безкоштовність: дивіться фільми досхочу і у будь-який час. Цікаве\nДженніфер ЕністонЄлизавета БоярськаКрістен СтюартЕмбер Герд\nНова Людина-павукГопЯк приборкати дракона 2Сьомий син\nЗлюки бобриГей, Арнольде!СмішарикиКітПес\nТаємниці Шаленої П′ятіркиМонстри проти овочівПінгвіни з МадагаскаруВеликий кролик Бак


Звіт директора Боянської ЗОШ І-ІІІ ступенів - Боянський ліцей №1\nЗвіт директора Боянської ЗОШ І-ІІІ ступенів\nЗгідно з наказом МОНУ « Про затвердження Примірного положення про порядок звітування керівників дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладів перед педагогічним колективом та громадськістю» від 23.03.2005 №178 24 червня 2021 року в Боянській ЗОШ І-ІІІ ступенів відбувся звіт директорки Бота А.В. про роботу Боянської ЗОШ за 2020-2021 навчальний рік. Під час звіту були присутні батьки, трудовий колектив закладу, представники громадськості. Головою зборів обрали заступника голови ради школи Гауку С.Г.\nДиректорка представила глибоку аналітичну доповідь про діяльність закладу за звітний період, зокрема, зупинилась на здобутках педагогів у навчальній діяльності, виховній роботі та роботі з обдарованими учнями, у створенні якісного освітнього середовища та фінансово-господарській роботі закладу.\nЧітко проаналізовано роботу педагогічного колективу щодо стану надання освітніх послуг здобувачам освіти. Звернено увагу на досягнення учнів у конкурсах, інтернет-олімпіадах та позакласній роботі.\nПід час звітування використовувалися результати анкетування здобувачів освіти, батьків та педагогічного колективу щодо оцінювання якості освітніх управлінських процесів та вироблення рекомендацій для вдосконалення діяльності закладу освіти.\nПрисутні на звіті мали можливість побачити окремі моменти з життя школи за 2020-2021 навчальний рік, переглядаючи фільм із життя школи та презентацію що доречно доповнювали виступ директорки.\nНа зборах виступила заступник голови профспілки Неліч К.Г., вона високо оцінила діяльність керівника закладу. Роботу директорки всі присутні оцінили «відмінно» (одноголосно).\nЗавершуючи свій звіт, директорка подякувала учасникам освітнього процесу за спільну співпрацю у створенні умов для надання якісних освітніх послуг здобувачам освіти, порозуміння, партнерські стосунки та побажала гарного літнього відпочинку!\nДетально зі звітом можна ознайомитися тут.