Віртуальний часопис "Захід-Схід" - Мистецький Форум\nМистецький Форум » * ТЕХНІЧНІ ПИТАННЯ , ЩО СТОСУЮТЬСЯ ФОРУМУ » АКЦІЇ » Віртуальний часопис "Захід-Схід"\nВіртуальний часопис "Захід-Схід"\ncorda Дата: Пн, 17-03-08, 23:54 | Повідомлення# 1\nЗа кілька хвилин бурхливими водами Інтернету рушить перший номер нового мистецького часопису «Захід – Схід».Ми будемо невимовно раді, якщо у найближчому майбутньому Ви долучитесь не лише до грона його читачів, але й авторів.\nЛаскаво просимо! :bye:\nПовідомлення відредагував: corda - Чт, 20-03-08, 08:40\nМалахай Дата: Вт, 18-03-08, 12:51 | Повідомлення# 2\nВітаю з первістком!!!\nAnton Дата: Вт, 18-03-08, 15:53 | Повідомлення# 3\nВітаю. Особливо надихають фото трьох редакторів. Просто тобі три харіти\nViktoria Дата: Вт, 18-03-08, 17:16 | Повідомлення# 4\nІ я! І я приєднаюся до привітань і побажаю такому чарівному та неповторному тріо, з котрого складається головна редакція (Дані Рудик, Оксанці Лущевській та Тані Мельник) наснаги та натхнення у продовженні започаткованої справи. Мо-лод-ці!!!\nТеж хочу побажати авторам (і теперішнім, і майбутнім) та читачам - коротше, всім приємного перебування на сторінках цього нового часопису.\nПрийміть від мене море квітів та аплодисментів. Чудово!\nПовідомлення відредагував: Viktoria - Вт, 18-03-08, 17:18\ncorda Дата: Ср, 30-04-08, 21:45 | Повідомлення# 5\nЩиро вдячні за доброзичливість, компліменти та добрі слова.\nСподіваємось на Вашу з нами плідну співпрацю у майбутньому.\nДобавлено (30-04-08, 21:45)\nСьогодні вийшов 2-й номер віртуального часопису "Захід - Схід".\nЗапрошуємо Вас погортати його сторінки.\ntanya Дата: Пт, 30-05-08, 23:04 | Повідомлення# 6\nВіртуальний часопис Захід-Схід успішно був запрезентований на сторінках американської газети "Час і події" http://www.chasipodii.net/ . Щиро вітаємо редакторську колегію та наших авторів!!!\ncorda Дата: Сб, 21-06-08, 13:59 | Повідомлення# 7\n21.06.2008 вийшов третій номер ("URBI ET ORBI") віртуального часопису «Захід-Схід» www.zahid-shid.net\nУрбаністична поезія Оділона-Жана Пер'є у перекладі Євгенії Кононенко (розділ "Переклади")\nА також переклади Анни Хромової, Дмитра Чистяка, Оксани Лущевської та Назара Назарова.\nІнтерв'ю з Юрієм Сичуком, головним редактором альманаху "Нова проза", читайте у розділі "Акт"\nМатеріал Марини Павленко про Євгена Плужника, наукову розвідку Юрія Гаврилюка про історію міста Дорогичин та епоху правління князя Данила Галицького, «Листи зі Сходу» від Юрія Камаєва читайте у розділі "Історичний портал"\nЗ рецензією Тетяни Мельник на книгу Антона Санченка "Баркароли", аналітичною статтею Тетяни Стадницької та філософськими поглядами на сучасну літературу від Зої Жук шановні читачі зможуть ознайомитись в "АКТі"\nОповідання Юрія Сичука "Оповідь про смерть" читайте у "Пентаклі"\nКосмічно-езотерична поезія Сергія Татчина представлена у «Просторовому», а екстравагантну добірку кольорів від Андрія Зланіча (переможця конкурсу «Коронація слова 2008» ) шановні читачі зможуть прочитати-побачити у роздірі "Під штандарами".\nУ різних розділах нашого часопису Ви знайдете прозові твори Владислава Івченка, Юрія Сичука, Антона Санченка, Марії Павленко, Олександра Пащенка, Анни Рибалки, Тараса В'єнца, Олесі Кравчук та Уляни Явної,\nрецензії від Тетяни Дігай,\nа також поезію Андрія Зланіча, Дани Рудик, Сергія Татчина, Альбіни Позднякової, Ванди Нової, Анни Хромової, Марії Морозенко, Варвари Черезової, Тані-Марії Литвинюк, Людмили Діденко, Дмитра Чистяка, Люби Долик, Галини Бокшань, Асі Перфецької, Юлії Косівчук.\nХудожню галерея розділу «Силуети» даного номеру відкривають роботи переможця конкурсу – загадкового П.К.!!! А також представлено роботи Дарії Малиновської, Юлії Косівчук, Романа Нагірного, Макса Дмитріва, Лесі Романишиної, Дениса Мамчика, Світлани Журавської, сестер Гаєвих, Анни Хоменко, Уляни Балан, Марії Романюк та Олени Кудрявцевої.\nНаступний, четвертий, номер часопису матиме «серпнево–яблуково-квітково-романтичне» спрямування за тематикою, настроями та ідеями.\nРедакція часопису «Захід-Схід» заохочує авторів до співпраці!\ntanya Дата: Пт, 11-07-08, 16:35 | Повідомлення# 8\nТема літа завжди актуальна! Літо асоціюється із романтикою, емоційністю, теплом, відвертістю…\nЧасопис «Захід-Схід» оголошує конкурс до розділу «Пігмаліон Studio» на кращий «серпнево–яблуково-квітково-романтичний» твір!\nНа конкурс приймаються проза та поезія. Разом з творами на окремому аркуші обов’язково подається інформація про автора та прикріплюється окремим файлом світлина.\nВинагорода за кращий твір – листівки з квітами від Енді Уорхолла із міста Пітсбург, штат Пенсильванія, де саме й знаходиться музей популярного митця!\nПереможця буде оголошено у наступному номері літературно-мистецького часопису «Захід-Схід», вихід котрого припадає на останній тиждень серпня.\nКращі твори безсумнівно потраплять на сторінки часопису, до розділу «Пігмаліон Studio»!\nТексти на конкурс приймаються до 25 серпня 2008 за адресами:\nредакція часопису «Захід-Схід».\noksana Дата: Пн, 25-08-08, 06:44 | Повідомлення# 9\nДо уваги наших читачів:\nЕксклюзивне інтерв‘ю з сестрами Гаєвими.\nКазковий світ художниці Лесі Кара-Коці представляє її арт-менеджер Анастасія Кохан.\nРецензії, інтерв»ю та аналітика від Тетяни Дігай, Оксани Лущевської, Зої Жук, Дани Рудик й Олени Кішко\nТлумачення поезій з іспанської, німецької, англомовної, грузинської, франкомовної та російської літератур\n(переклади Анни Хромової, Тетяни Мельник, Володимира Чернишенка, Анни Багряної, Дмитра Чистяка, Анни Савранської, Любові Сердунич).\nВ «Історичному порталі» - «Грузинські хроніки» від Дениса Мамчика та вірші маловідомого митця Леоніда Тереховича\nУ розділі «Пігмаліон Studio» - твори переможців нашого літнього конкурсу:\nяблуневі вірші Оксани Радушинської, серпневі замальовки Анни Багряної, чудова проза Олексія Жупанського, Зої Жук (Зоряни Живки), Олексія Тимошенка, Вікторії Кобиляцької, Сергія Зінченка, талановита поезія Дмитра Дроздовського, Наталії Пасічник та Любові Сердунич.\nЖивописний «Кримський цикл» поезій Марини Павленко - у розділі «Просторове»\n- поезію Оксани Луцишиної, Марії Морозенко, Дмитра Дроздовського, Сергія Татчина, Марії Титаренко, Андрія Деревенка, Марини Павленко, Дмитра Чистяка, Тетяни Мельник, Любові Сердунич, Дмитра Струніна, Галини Бокшань, Андрія Зланіча, Вікторії Їхової, Тані-Марії Литвинюк, Вано Крюгера, Уляни Явної, Юлії Косівчук, Любові Долик, Оксани Лущевської, Дани Рудик, Наталії Пасічник, Зої Жук, Оксани Радушинської та Олени Маковій\nУ розділі «Силуети» - колекція ляльок Аліни та Каріни Гаєвих, казковий світ Лесі Кара-Коці, живопис Сергія Студінського, Галини Інгули, Дениса Мамчика, Оксани Усенко, художній розпис Олени Савранської, графіка Єлизивети Сироїд, Анни Хоменко, Юлії Косівчук, вишивані пейзажі Ольги Лавської, настроєва добірка світлин від Зої Жук та Олени Кудрявцевої\nЛітературно-мистецький портал «Захід-Схід» запрошує до співпраці. Готується до виходу 5-й номер нашого віртуального часопису. Тож долучайтесь до грона наших авторів!\nСлідкуйте за нашою рубрикою «Конкурси»!\nПовідомлення відредагував: oksana - Пн, 25-08-08, 06:46\ncorda Дата: Пн, 11-05-09, 15:13 | Повідомлення# 10\nВІДНИНІ З НАМИ ЛІТЕРАТУРНО-КРИТИЧНИЙ ЖУРНАЛ "КИЇВСЬКА РУСЬ"!\nЛітературно-критичний журнал «Київська Русь» та літературно-мистецький портал «Захід-Схід» запрошують авторів до участі у постійнодіючому конкурсі художніх текстів та ілюстративного матеріалу (проза, поезія, драматургія, есеїстика, графіка і художня фотографія).\nПереможці отримують можливість публікації у найближчих числах журналу.\nМатеріали просимо надсилати на адреси редакції порталу (з дописом "На конкурс").\nредакція журналу "Київська Русь" і порталу "Захід-Схід"\nДодано (22-10-08, 08:09)\n- поезію Марини Павленко, Олега Короташа, Ірини Шувалової, Андрія Любки, Тетяни Мельник, Олега Короташа, Віка Коврея, Оксани Лущевської, Сергія Татчина, Ірини Дементьєвої, Володимира Вакуленка-К., Марії Титаренко, Дани Рудик, Оксани Радушинської, Вікторії Йіхової, Романа Кисельова, Тані-Марії Литвинюк, Марії Морозенко, Дмитра Дроздовського, Наталії Лапіної, Галини Бокшань, Теда Лещака, Юлії Косівчук\n- прозу Юрія Камаєва, Тимура Литовченка, Світлани Горбань, Степана Карачка, Лариси Омельченко, Віктора Заславського, Ігора Скрипника, Марини Павленко, Тараса В»єнца, Владислава Івченка, Олега Андроса, Іллі Контішева, Вікторії Кобиляцької, Юрія Дудки, Юлії Смаль, Зої Жук, Вікторії Йіхової, Любові Сердунич, Анни Савранської, Уляни Явної\nДобірку портретів видатних українців від Сергія Студінського представлено у розділі "Силуети". Тут можна познайомитись з колекцією картин i кераміки від Наталії Данченко, авторки обкладинки цього номера.\nТакож до вашої уваги - галерея полотен від Лесі Кара-Коці, роботи Світлани Журавської, Юліїї Косівчук, Дениса Мамчика, Макса Дмитріва, Аліни й Каріни Гаєвих, Уляни Балан, осінні фотозамальовки Вікторії Йіхової та Світлани Горбань.\nУ розділі "Акт":\nСергій Студінський, Наталя Лапіна й Світлана Горбань в інтерв'ю Оксани Лущевської.\nРоман Коваль в інтерв'ю Миколи Владзімірського, Роман Скиба (літературний портрет від Наталії Пасічник), Клайв Стейплз Люїс (аналітика Зої Жук), Стівен Кінг (літературна полеміка Лариси Омельченко), Дмитро Лазуткін, Іван Андрусяк, Василь Фольварочний (читайте добірку рецензій від Тетяни Дігай), а також - репортаж Костя Чаваги з фотовиставки Юрія Гаврилюка.\nТакож ви зможете прочитати переклади з іншомовних літератур авторства Ярослави Шекери, Анни Багряної, Дмитра Чистяка, Володимира Чернишенка, Олени Кобчинської, Віктора Заславського, Наталії Пасічник.\nДодано (27-12-08, 17:46)\n27.12.2008 вийшов 6-й різдвяний випуск порталу "Захід-Схід".\nРедакція порталу "Захід - Схід" має чудову нагоду представити читачам нових обдарованих авторів - учасників конкурсів "Різдвяне Диво" та добірку дитячих творів-лауреатів від "Мистецької сторінки".\nПереможців конкурсу "Різдвяне Диво", що проводиться спільно з видавництвом "Свічадо", редакція нашого часопису оголосить 10 січня 2009 року. Читачі матимуть змогу ознайомитись із кращими творами, що надійшли на конкурс "Різдвяне Диво" у різних розділах "Заходу-Сходу" та висловити власну думку щодо прочитаного у "Відгуках". Слідкуйте за рубрикою "Конкурси".\nВ "Історичному порталі" пропонуємо до вашої уваги нове оповідання Юрія Камаєва:\n...Лейтенант у новенькій шинелі із порожнім рукавом голосував флягою над розбитим важкою технікою шляхом. Туди, на захід, йшли валки танків, тягачів із гарматами, вантажівок, набитих солдатами у сірих шинелях - ось натовп великий, що його зрахувати не може ніхто, з усякого люду, і племен, і народів, і язиків... Усе це незабаром перетвориться у тлін і капітюжений брухт у черговій наступальній операції.. Втім, це вже без нього, йому треба в протилежний бік, додому...\nІнтерв"ю з Маріанною Кіяновською шановні читачі зможуть прочитати в "АКТі"\n...Письменник пише собою, крізь себе, але зовсім не обов’язково про себе. Коли Золя з величезною правдоподібністю на кількох сторінках описує сцену пологів - це аж ніяк не означає, що це могло бути його безпосереднім досвідом. Інша річ - він міг це бачити, він зміг це уявити - в собі, перепустивши ці біль і радість крізь себе. Але якби сцену пологів якось так описала я - це було би сприйнято радше автобіографічно. Чому так? Тому що я - жінка? А що робити з автобіографічністю, коли письменник пише про смерть? Коли я пишу про любов і про смерть, я пишу про любов і про смерть, але ж насправді я ще нічого про смерть і про любов не знаю. Бо хто із живих може знати, що таке істинна любов? І хто із живих був далі, ніж на порозі смерті? З іншого боку, всім нам любов і смерть частково привідкриті, кожен із нас має якесь потаємне, глибоке, сокровенне знання про ці та деякі інші речі, але я переконана, що це абсолютно не людський, тобто цілком неземний досвід, це досвід причетної до Абсолюту безсмертної людської душі...\nУ розділі "Пентакль" читайте -\nріздвяні та інші вірші В'ячеслава Семенка:\n...Там із маком в макітрі чекання рука розтирає,\nкраплі літнього сонця - пшенично-медова посвята.\nПо стеблині дідух у куті душі вмерлих збирає,\nпід липневий укіс роздухм'янили хату дівчата...\n...добірку поезії Вікторії Йіхової\n...Від Різдва до Різдва -\nодноденна далека дитяча зима\nвиринає з забутих вже січнів,\nде навколо стола ще родина уся,\nде Вертеп, Коляда, і Кутя..\nй горішкOві шкарлупки-човни\nщо пливуть по уявних морях,\nа в долоньках запаленi свIчки...\n...та різдвяну поезію Оксани Радушинської\n...Хтось виворожує Різдво між скелець часу.\nХтось виворожує… А чи, як воду, вродить…\nВже на жертовник для снігів проміння чашу\nЯкийсь мудрець, підперши небо, зводить...\nУ "Силуетах" ви можете помилуватися чудовими роботами митців - наших постійних авторів: Аліни та Каріни Гаєвих, Всеволода та Дарини Малиновських, Уляни Балан, Олі Музиченко, Світлани Журавської, Ольги Лавської, Наталі Данченко та Сергія Студінського.\nУ розділі "Акт" читайте ексклюзивне інтерв'ю Оксани Лущевської з відомою українською письменницею й чудовою поеткою, а до того ж красивою й непересічною жінкою - Мариною Павленко:\n...Перебуваючи зі своїми студентами у фольклорно-етнографічній експедиції в селі Осітна Христинівського району, випадково дізналась, що там із післявоєнних часів проживає італійка Леа Сорезіна. У війну вона була на заробітках в Німеччині й мала необережність закохатися в українця-остарбайтера. Одружились, уже ростили трьох діток, та чоловіка все тягло на батьківщину… Дорогою чоловіка замучило КДБ, а Леа з дітьми назад в Італію вже, звісно, не пустили… Про ті кола пекла, які довелося пройти цій мужній і надзвичайно дотепній жінці (ох, ким тільки не була: й передовою свинаркою, і передовою дояркою, і прибиральницею, і…), — у моєму романі. Утім, прикметно, що саме СВІТЛИМ романом про чорне життя назвав у пресі цей твір глибокошанований мною Юрій Мушкетик...\nПроза Алісії Зорич предаставлена у "Пігмаліон Studio"\nНавіть уві сні я щомиті подумки повторювала ці два слова, в яких відобразилися всі мої потаємні жадання. Нічого не помічаючи навкруги, сновигаючи, аби не зупинятись і не залишатися на одному місці, я все шукала того, з ким, нарешті, змогла би знайти своє щастя. У руці, сама того не помічаючи, стискала гребінець. Здається, перед тим, як поснути, я встигла покласти його під свою подушку і промовити: «Суджений, причеши мені голову»... Так, це було ворожіння в ніч на Різдво. Вперше я наважилася дізнатися про свою долю. Вперше відчула себе справжньою чаклункою, і... це сподобалось мені...\n"Різдвяну листівку з Альбендорфу" від Дани Рудик ви знайдете в "Історичному порталі"\n...Anno Domini 1838 у сілезького годинникаря і слюсаря Лонґінуса Віттіґа померла дружина. Їх п’ятирічний син Клаус ночами погано спав, часто плакав і кликав маму. Щоб трохи заспокоїти малого і кудись подіти себе, майстер Віттіґ узявся різьбити рухомі фігурки для різдвяної шопки. Коли на Альбендорф* опустилась ніч, тиха і свята, у просторій вітальні Віттіґів урочисто бамкав годинник з великими тягарцями, а череватий креденс пишався горою медових пряників на білосніжній серветі...\nМістичне оповідання Олександри Куліш "Таємна вечеря" читайте у "Пентаклі":\n...Миколка глянув на вогонь, який не був червоним чи жовтогарячим, а палав сліпучо білим. Вогонь приворожив його.\n- Ось і Вечірня Зоря, - сказала Варвара і показала на першу зірку, - вона – це клич до Святої Вечері, товаришка Місяця. Вона сповіщає про народження Світла в космічній Ночі. Вона вісниця години народження Ісуса Христа. Посланниця Божа.\nХлопці заслухалися і, несподівано, перехрестилися, бо відчули справжню силу Різдва. Місяць і сніг освітили вулиці. Все покрилося голубим сяйвом. Землю накрила ніч...\nУ різних розділах шукайте поезію та прозу від Марії Козиренко:\nДівчинка ліпить фігурки із хлібного м’якуша,\nТепле вікно їй загрожує простором вулиці.\nЯк уже схопить за руку – то буде нелегко\nБачити світло очима малої прибулиці.\nДівчинка ліпить фігурки із тіста солоного,\nЗлизує присмак зі шкіри і мружиться зрідка.\nСоло на голій розстроєній віолончелі,\nІ до руки потягнулася із павутиння борідка...\nМініатюри Галини Карєвої ви знайдете у розділі "Пігмаліон Studio":\n...Надворі йшов дощ, плакали шибки на вікнах, плакало моє серце…\nЯ писала тобі листа, дивлячись на географічну карту і розуміла, що отримаєш його ти не скоро. Така далека країна, далека, бо я ніколи не зможу дістатися неї. «Чи повернешся ти? – питала я. – Чи чекати мені на тебе? Адже в нашому містечку так мало що змінилось...»\nУ розділі "Просторове" читайте різдвяне оповідання Анни Багряної:\n...Було вже добре за північ. Мороз хапав за вуха, за ніс. Віскі било по скронях важкими спазмами. Білі дерева мовчали. Не хотіли нічого говорити.\n“Завтра піду до церкви. Поставлю свічку за її щасливу долю. Замовлю заздравну, чи як там воно називається - коли за живих просиш… Заплачу, скільки треба. От тільки імені не знаю, щоб написати на папірчику. Нічого страшного. Напишу: “Мала з вертепу”. А Господь вже сам здогадається, за кого я...\nУ розділі "Фейлетон" пропонуємо до вашої уваги прозу від Тетяни Мельник:\n...- Ти - вчителька? – Олег сидів за столом навпроти дівчини і з цікавістю її розглядав.\n- Так, майже. Навчаюсь на третьому курсі історичного.\n- Ааааа, то це Свиненки до свого синка гувернантку найняли?\nРепліка Олега примусила Ліну усміхнутись. Вона здивовано подивилась на чоловіка і трохи непевно промовила:\n- Але ж, їхнє прізвище Золотаренки…\n- Нічого дивного: були Свиненками, а стали Золотаренками. Прізвища продаються та купуються так само, як харч, одяг, ювелірні вироби, зрештою, люди. Свиненко старший зараз до міської ради балoтується, а там і без нього «свиненків» вистачає. Ось і змінив чоловік прізвище...\nУ цьому ж розділі читайте цикл щемких замальовок про заробітчанське життя українців в Італії журналістки Лесі Заморської:\n...На Святвечір моя бабуся завжди плаче. Вона згадує всіх померлих родичів, а також тих, хто не зміг прибути на святкову спільну вечерю, як от мене. Бо через заробітки я опинилась у італійському містечку Конегляно, що за 60-сят км від Венеції.\n- Христос рождається! - ледь встигаю вимовити традиційне привітання по телефону, як клубок в горлі вибухає відчайдушним риданням. Це вже моє друге Різдво в Італії.\nПо той бік проводу, на Тернопільщині, мама теж всхлипує. Хвилини стають вічністю, кордони ростуть до безкінечності. Та голос шестирічного синочка повертає до дійсності:\n- Мамо, а ти вже їла кутю?..\nНапоєні морськими вітрами оповідання Антона Санченка шукайте у розділі "Під штандарами":\n...А той чорноморський стиль дійсно був дуже старовинний, так ще прапрадіди наші гребли на своїх чайках та байдаках. І нічо так, Пороги, граючи, проходили, море впоперек перетинали чи до Стамбула, чи до Трапезонта, а не по Гангутським шхерам никалися й галери посуху волоком перетаскували, як декотрі на Балтиці, але нічого того Котляревський, звісно, не сказав, було б кому те слухати...\nПрозу Вікторії Кобиляцької читайте у "Просторовому":\n...До десяти років я вірила в існування Діда Мороза. Та що там вірила! Якось навіть майже побачила його! Добре пам’ятаю, як 31 грудня ввечері довго не лягала спати, а потім крутилася у ліжку. Чекала, що Дід Мороз ось-ось має прийти. Але все ж заснула. Прокинулася, коли почало світати. Побігла до ялинки в іншу кімнату, а там ще немає подарунків. Ну, думаю, попався! Лягла в ліжко і, затамувавши подих, почала чекати. Вхідні двері рипнули, і хтось увійшов до кімнати. А потім дуже швидко вийшов...\nУ розділі "Пентакль" пропонуємо також до вашої уваги чудові казки Володимира Читая:\n...Задумав цап одного разу провідати свою куму козу Рогалю. Зібрався й пішов. Ось уже й її подвір‘я. Аж бачить, хвіртка зачинена на клямку із середини. Він в ту хвіртку рогами: бум-бум!! Постукав трохи, але ніхто не відчиняє. Він знову, вже сильніше: Бум-бум!! Не йдуть його зустрічати.\nПочула той стукіт сусідка вівця, вийшла, й до нього:\n- Цапе! Ти чого грюкаєш? Подивися, паркану біля хвіртки немає. Усі до Рогалі повз хвіртку ходять! Вже навіть стежку протоптали. Хіба не бачиш?\n- Ні, - каже цап, - я через хвіртку увійду!..\nОповідання Олександра Гріна у перекладі Ірини Гей ("Переклади"):\n...Екіпаж рушив до однієї з рестораційок Гайстріта. Нещасного звали Джон Ів. Він приїхав до Лондона з Ірландії шукати якусь роботу. Ів був сирота, вихований у родині лісничого. Окрім початкової школи, він не отримав ніякої освіти. Коли Іву було 15 років, його опікун помер, дорослі діти лісничого виїхали – хто до Америки, хто до Південного Уельсу, хто до Європи, а Ів якийсь час наймитував у одного фермера. Надалі йому випало скуштувати долі вуглекопа, матроса, служника в ресторації, а 22-річним він захворів на запалення легенів і, покинувши шпиталь, вирішив пошукати щастя в Лондоні. Але конкуренція та безробіття швидко дали йому зрозуміти, що знайти роботу не так уже й легко. Він ночував у парках, на причалах, виголодався, охляв і був, як ми бачили, знайдений на дорозі Стильтоном, власником торгових складів у Сіті...\nЗ новими поезіями Сергія Татчина шановні читачі зможуть познайомитись "Під штандарами":\nДівчинко, Господине, Ґаздине Вітру…\nКришталеві сльози зі щік твоїх витру.\nДовго і ніжно дихатиму в долоні,\nпередчуватиму майбутнє в твоєму лоні.\nА в зіницю закотився, як мак, літак,\nв пошуках маршрутів порізно вижити,\nна яких і не віриться в щось_не_так\nпід блідолицим небом,\nвід вологи вижатим…\nРЕДАКЦІЯ ЛІТЕРАТУРНО-МИСТЕЦЬКОГО ПОРТАЛУ "ЗАХІД-СХІД" ВІТАЄ УСІХ З НАСТУПАЮЧИМ 2009 РОКОМ ТА РІЗДВОМ ХРИСТОВИМ!\nЗИЧИМО МІЦНОГО ЗДОРОВ"Я, ВСІЛЯКИХ ГАРАЗДІВ ТА НЕПРОМИНАЮЧОГО НАТХНЕННЯ![color=blue]\nДодано (08-03-09, 12:18)\nСьогодні вийшов 7-й випуск нашого порталу - "ФЕРОМОНИ".\n18 БЕРЕЗНЯ ПОРТАЛУ "ЗАХІД - СХІД" ВИПОВНЮЄТЬСЯ РІК!\n1-Й ВИПУСК НАШОГО ВІРТУАЛЬНОГО ЧАСОПИСУ ВИЙШОВ У БЕРЕЗНІ 2008 РОКУ. ВІДТОДІ ПОБАЧИЛИ СВІТ ЩЕ ШІСТЬ ЙОГО НОМЕРІВ.\nЗАЛИШАЙТЕСЬ З НАМИ, БУДЬТЕ НАШИМИ ЧИТАЧАМИ ТА ДОПИСУВАЧАМИ! ЩИРО ДЯКУЄМО УСІМ ТИМ, ХТО ВЖЕ ПОПОВНИВ ГРОНО НАШИХ АВТОРІВ І ВИЕКСПОНУВАВ СВІЙ ТВОРЧИЙ ДОРОБОК НА НАШИХ СТОРІНКАХ!\nУв "Історичному порталі" читайте прозу Юрія Камаєва і Тетяни Мельник, вірші Дмитра Княжича:\nУ землю – зір, а дух – у небо.\nДо боку кріпиш сагайдак.\nІ серце з-під забрала ребер\nУ розділі "Силуети" ви можете помилуватись чудовою графікою Наталі Данченко, Уляни Балан, Юлії Косівчук і сестер Гаєвих, живописом Галини Інгули, Сергія Студінського й Оксани Садовченко, вишивкою Ольги Лавської.\nПереклади Сергія Цушка, Анни Багряної, Ірини Гей, Гєника Бєлякова, Оксани Лущевської та Ірини Карівець з литовської, російської, болгарської та англійської літератур, а також непересічна поезія Хільде Домін у тлумаченні Тетяни Мельник - у розділі "Переклади":\n...Усі мої кораблі\nЗабули маршрут до гавані\nі ноги мої – дорогу.\nНе посіяно і не зібрано\nце як відсутність минулого\nта відсутність майбутнього,\nхіба що якась квола сценка за день...\nУ "Просторовому" читайте оповідання Марини Павленко:\n...— Кіндратівно, тільки поглянь! — до товаришки.\nКраса — очі вбирає! По розцяцькованому капрону — блакитнющі незабудки! Завбільшки з добрий полумисок.\nШтори в залі — синіми горохами: ніби навмисне до таких тюлів!\n— По дев’ятнадцять! — циганка вихоплює запитання з самого погляду.\nІ показує ще одні. Так само розцяцьковані, але — у величезних, червоних — аж очі рвуть! — ромашках? Як-як? Гер-бе-рах?\n— По двадцять дві! — раптово підскакує циганча, завваживши ще більший захват...\nУ розділі "Акт" читайте інтерв'ю Оксани Лущевської з Оксаною Луцишиною:\n...Не знаю. Не люблю слова «табу» - не уявляю собі, що з ним робити. Воно стало кічем, кліше, чимось трішки телевізійним, втратило зміст від надужиття. Всі ці дебати на зразок – чи матюки у тексті повинні бути табу, чи ні – я не сприймаю всерйоз. Гомбровіч колись гарно про це висловився, мовляв, нікого не зачепили справді важливі теми, які він підняв у творі, зате вживання лайливого слова – це викликало читацьке обурення. Отак і у нас. Якщо поняття табу підмінено якимись там несуттєвими матюками чи несуттєвими ж описами сексуальних сцен, то що ж тоді мають на увазі ті, котрі стверджують, що для них немає табу? Виходить якась логічна загадка. Тому я давно вже не переймаюся такими термінами. Люблю якісну літературу...\nТам ви знайдете рецензії та аналітику від Тетяни Мельник, Тетяни Дігай, Дани Рудик, Антона Санченка, Зої Жук, Юлії Гончар і Лариси Омельченко.\nУ розділі "Фейлетон" ви знайдете колоритну прозу від Максима Кідрука:\n...Практично все у Мексиці не так, як у нас, і навіть не так, як у Західній Європі. Не те щоб краще, чи гірше, просто, все не так, усе інакше. Зовсім інші, незнані дерева та рослини, інші машини на вулицях (особливо строкаті вантажівки та автобуси з довгими носами-капотами — таких ніколи не бачив), по-іншому сплановані будови, незвичайні дорожні знаки та розмітка. Навіть небо над головою, вічно засотане олов’яною плівкою смогу, і те здавалось чужим і незнайомим.\nНа що воно схоже? На Мексику. І крапка...\nПоезію від Анастасії Богуславської читайте у "Просторовому":\nВагітні жінки мають легку\nСвітлу, наче лампадка,\nВагітна твоїм доторком,\nТож знайомі останнім часом дивуються,\nКажуть: ти так покращала.\nВоно і не дивно,\nАдже маленький чортик у грудях\nПерекидає гарячу вуглинку\nІз лапки на лапку.\nЦе так комічно\nІ трішечки боляче...\nЗ новою добіркою поезій Теда Лещака шановні читачі познайомляться у розділі "Пігмаліон Studio":\n...І хочеться затримати цей присмерк,\nЩоб разом з ним пройти крізь сірі стіни,\nЩоб вижити. Щоб дихати пітьмою,\nЩоб жити тишею, пелюстками, Тобою…\nІ мандрувати поруч із зірками,\nГарячими від щастя ліхтарями\nІ мріяти… І вірити… І жити…\nІ розум по дорозі не зустріти…\nНовели Ждани Дідич ви знайдете у розділах "Фейлетон" та "Пентакль":\nДля неї кожна нота мала барву, мелодія була палітрою, з якої вона хапала кольори тонкими пальцями й звивала в повітрі завжди інакший узор. Її раптові імпоровізації змушували вчителя здригатися, коли мелодія ставала в її руках чимсь іншим; з усіх піаністів лиш її він рекомендував до органного класу.\nВона не була найкращою, але коли сідала за мануал, було видно, що створена для цього. Її гра була танцем її ліктів, і пліч, і шиї, і пальців, і всеї постави, а кисті – порцеляновими піалами, повними світла. Вона розчинялася в звуках без осаду, без сумніву – легко, як злітає птах...\nЗ прозою Дани Рудик шановні читачі зможуть познайомитись у "Фейлетоні":\n...Гаряча хвиля вдарила у моє обличчя. Дивні почуття змішались нараз у душі. Це була дрібка ніжности до того трохи незугарного трамвайного залицяльника, що, однак, виявився по-дитячому відвертим у своїх почуттях. І дошкульний сором за мій легковажний, ба, навіть стервозний вчинок. І якесь щемке відчуття чогось непідробно справжнього, що пройшло повз. Я несвідомо посміхнулась, пригадуючи...\n"Історію одного самоствердження" від Ірисі Ликович читайте "Під штандарами":\nВирвавшись із пропахлих сіном сільських тенет, ми прагнули скуштувати всі міські зваби. Ми поїдали очима хлопчаків і вечорами обмірковували, кому би віддати свою таку затяжну цноту. Хоча, цнотливицею, як виявилося дещо пізніше, була лише Ніна. Такою вона й залишилася назавжди. Принаймні, у моїй пам’яті. Місто ковтнуло її, але пожувавши років з чотири, виплюнуло, так і не перетравивши...\nУ цьому ж розділі ви можете прочитати твори Андрія Зланіча, Владислава Івченка, Ірини Дементьєвої, Володимира Вакуленка-К., Ярослава Гадзінського, Юлії Косівчук, Вано Крюгера, Олексія Чупи та Олександра Войтка.\nДобірку жіночої прози читайте у розділі "Пігмаліон Studio" від:\nВам ніколи не спадало на думку, що на спині знаходиться найбільша кількість ерогенних зон жінки? Втім, це лише мій здогад. Одна справа, коли «тато маму не цілує». На це ще можна дивитися крізь пальці. Але коли тато відмовляється мамі потерти спинку, то це вже справді трагічно. Вчені давно довели: для того, щоб почуватися щасливою, людині потрібно зовсім небагато. А саме –– постійно відчувати чийсь дотик на своєму тілі...\nТи думаєш про мене. І я це відчуваю. Часами моє обличчя аж пашить і тоді я просто знаю, що це ти думаєш про мене. Зазвичай подібне буває ще й тоді, коли простуджуюсь. Тоді цілі дні ходжу по хаті в теплій байковій піжамі і п’ю чаї з медом. А обличчя пашить і я нічого не можу з тим зробити. Дістаю із шафки градусник – так і є, температура підвищена. Напевно, треба пити пігулки, роблю висновок і плетуся на кухню...\nВогні нічного міста живуть своїм власним яскравим життям. І я живу. У будь-якому випадку, намагаюся. Уважно ступаю крок за кроком. Ці височезні підбори не люблять мене, і я відповідаю їм взаємністю. Хто ж таке вигадав? Здається, за десятки сторіч ми мали б порозумнішати... Але, видимо, не в царині моди - неймовірно, як мені вдається втриматися на ногах...\nВона хотіла подарувати йому себе і світ надодачу, а він був розпещеним сином головного еколога якогось там району. Він любив її так, як міг любити неглибокий егоїст, та, все ж, це були найщиріші почуття у його порожньому існуванні. Вона багато знала і ділилася б тими знаннями, а він за все життя прочитав лише «Біле Ікло» Джека Лондона і два некрологи. Він був вайлуватим красенем з м’якими вустами і лагідними руками, а вона мала сталеве нутро, яке дало тільки одну слабину...\nТи сидів переді мною у сусідньому ряді. Йшли «пари» одна за одною, то цікаві, а то й нудні, та не це було важливо, важливо було бачити тебе.\nКожного дня, збираючись на заняття, я раділа, адже там, в холодному приміщенні, замерзлі, але веселі, сиділи студенти, а серед них ти – радість життя мого.\nОповідання "Плагіатор" від Тимура Литовченка, головного редактора часопису "УФО", ви знайдете у "Пентаклі":\n...Нотна тека вже лежить у траві, скрипка притиснута до підборіддя, смичок плавно ковзає по струнах. Повітря наповнюється невимовно прекрасною музикою. А я стою й не знаю, що робити. Пам’ятаю, у дитинстві я несамовито заздрив таланту свого вчителя… Невже привид Густава Дормона спокушатиме мене партитурою диявольського концерту, що звiв з глузду небораку Хартлента?!\nСхрестивши пальці рук, як вчила мене у дитинстві стара нянька, я прожогом побіг геть. Мене ж переслідувала породжена смичком спокусника музика, прекраснiшої вiд якої не було в цiлому світі. А може, й не буде ніколи.\nУривок із роману "Увертюра" Світлани Горбань та Наталі Лапіної шановні читачі прочитають у розділі "Просторове":\n...Андрій загинув красною смертю. Мабуть, колись про нього згадають у своїх мемуарах академіки Марченко й Цукерман. А Ровмейко, ставши справжнім художником, намалює якесь епічне полотно.\nПовернувшись додому, довго стояла біля вікна, дивилась на фотографію Сергія Станішевського. Він втратив друга, і вона теж. Це їх немов зблизило, принаймні, в уяві дівчини.\nВін підтримав її, коли загинув батько. Женька відвідає матір Андрія. Обов'язково відвідає. І не один раз.\nУ неї стисло серце, коли подумала: а які троянди ростуть у Бонюковому палісаднику? Темно-бордові? Палево-жовті? Ті самі?..\nУ різних розділах нашого порталу читайте твори Анни Рибалки, Оксани Лущевської, Петра Гниди, Олександра Пащенка, Тараса В'єнца, Вікторії Йіхової, Віти Левицької, Галини Бокшань, Юрія Гаврилюка, Ірини Мацко, Зоряни Биндас, Оксани Радушинської, Лариси Омельченко, Мар'яни Нейметі, Владислава Константінова, Ігоря Ботнарука, Ірини Метелиці, Богдана Коломійчука, Олександра Бика, Тані-Марії Литвинюк та Лідії Стрельченко.\nДодано (11-05-09, 15:13)\nДО УВАГИ ШАНОВНИХ ЧИТАЧІВ - 8-Й ВИПУСК НАШОГО ВІРТУАЛЬНОГО ЧАСОПИСУ. СПОДІВАЄМОСЬ, ЩО НА ЙОГО СТОРІНКАХ ВИ ЗНАЙДЕТЕ ДЛЯ СЕБЕ ЦІКАВІ ЗРАЗКИ ПРОЗИ, ПОЕЗІЇ, КРИТИЧНО-ІНФОРМАЦІЙНИХ МАТЕРІАЛІВ ТА ВІЗУАЛЬНОГО МИСТЕЦТВА, ВІДКРИЄТЕ НОВІ ІМЕНА... Й ЗАЛИШИТЕСЬ З НАМИ НАДАЛІ. ДЯКУЄМО ЗА ВІДВІДИНИ НАШОГО ПОРТАЛУ!\nНасамперед ми хочемо поділитися з Вами гарними новинами.\nПерша новина: ми раді вітати у нашому гроні наших нових співредакторів (знаних нашим читачам в якости авторів) - Анну Хромову, поетесу, перекладача й авторку обкладинки цього випуску та Андрія Зланіча, поета і письменника.\nДруга: запрацював сайт журналу "Киїська Русь" - www.kyivskarus.com\nТож долучайтесь до числа його активних читачів та дописувачів!\nУв "Історичному порталі" читайте прозу Марини Павленко, Лариси Омельченко, Анастасії Кохан, Уляни Явної, поезію Романа Кухарука, культурологічну розвідку Євгенії Більченко та рефлексії Валерія Верховського на актуальні теми:\n...«Сучукрліт» виник у дев’яностих (не плутаймо його з сучасною українською літературою). Переважно його заснували "австріяки", тож вторинність написана йому на генетичному коді. Детективи, що насилу розходяться двотисячними накладами, фантастика без мрії, цинічна поезія… Вони нас переконують, що інших письменників нема й не буде. Майже переконали… самих себе .\nТі, хто краще вмів просити, вже пригрілися на своїх місцях, свою останню барикаду вони відчайдушно захищають, а до читача їм байдуже, вони переконують, що читачів на всю велику Україну від трьох до п’яти тисяч - і край. Я називаю їх ВКПБ (всеукраїнська кругова порука бездарних), бо сучукрліт – назва, що дійсності не відповідає та на користь лише ВКПБістам. Їхня мрія - слухняний «маленький українець», конформіст у вишиванці, якого держава має виховати їм на втіху уроками рідної літератури та українознавства...\n...Човен чалить. Коропи\nПрихиріли від журби.\nСвітла чиста молода\nТихо хлипає вода.\nЧовен плаче, бо весло\nАж за берег занесло.\nОчевидно, то не ми –\nСлово вирвалось. З тюрми.\n...Після цього згадають кожна свої рідні місця, звідки їх повисмикувано, аби притулити — без коріння — на оцій чужій-чужинецькій землі.\nЗгадуватимуть і втиратимуть сльози.\nПотім вип’ють за ‛інтернаціонал‛.\nА що вже війна за їхніми спинами — навіть не помітять...\nУ розділі "Силуети" до Вашої уваги: фоторепортаж з виставки картин Всеволода Шарка та Аліни й Каріни Гаєвих, а також роботи Світлани Балух, Сергія Студінського, Наталі Данченко, Єлизавети Сироїд, Юлії Косівчук, Дарії Малиновської, Олі Музиченко, Оксани Усенко й Раїси Чорної.\n...а пес мав десь твої філософеми\nнаївний як записка шестикласниці\nплентався за тобою не хотів відчепитися\nможе моя душа в того пса вселилась\nбо тепер не знаю де її знайти...\n"Під штандарами" Ви знайдете прозу й поезію від Сергія Татчина, Олени Пашук, Владислава Івченка, Андрія Зланіча, Ірини Дементьєвої, Олексія Чупи, Петра Гниди, Ірисі Ликович та Андрія Любки.\n...Стоїть самотня маленька дівчинка біля малесенької річки, ні, біля малесенького канальчика, і плаче. Тато казав, що якщо хочеш купатися, потрібно попросити маму, аби нагріла воду в кастрюльці, а потім вилити її в канал. Бо ж осінь і холодно.\nА дітям інколи так хочеться купатися! Навіть якщо холодно. Навіть якщо осінь. Бо дітям байдуже, що холодно. А ще більше їм байдуже від осені. Бо діти вміють мріяти. Діти живуть мріями...\n...Лице зими у віспинах відлиги.\nОстанні дні – як м’яті сторінки.\nНотую сни, гортаю тлусті книги,\nведу щоденник „Небо і Жінки‛.\nХоча, жінки і небо – різні речі,\nя їх в собі поєдную для втечі:\nне від жінок у небо й навпаки,\nа від самого себе і до себе,\nбо де жінки, то там – напроти – небо,\nа в небі все – на відстані руки.\n...Після телебачення я поїхав у Конотоп, там пішов до Єфремова, крупного місцевого бізнесмена, власника футбольної команди. Його офіс розташовувався в розкішній новобудові в центрі, двері охороняли декілька громил кримінального вигляду. Але я знав, як на таких потрібно дивитися. Як на лайно, як на шісток. І у них не виникло питань, вони шанобливо розступилися. Секретарка кинулася, було, сказати, що шеф зайнятий, але я пройшов далі й опинився у великому, багато уставленому всякою всячиною кабінеті. Вдалині, за величезним столом, сидів чоловік років сорока, доглянутий, угодований, чимось схожий на протестантського проповідника, з тих, хто виступає по телевізору. Я пройшов, сів напроти господаря і простягнув йому декілька аркушів...\n...На Вімблдоні третій день дощі,\nй напівпорожню пляшку буцнув Червень,\nі пиво капає, мов залишки душі,\nі скло смарагдове, мов трупна зелень.\nНа Вімблдоні третій день дощі,\nі, остаточно відокремившись від тари,\nзлетіло пиво, але злі бомжі\nздадуть пляшки, й триватиме сансара.\nУ "Пентаклі" виекспоновано твори Олександра Дерманського, Анни Хромової, Юрія Гаврилюка, Дани Рудик, Тетяни Мельник, Ольги Павленко, Юлії-Ванди Мусаковської, Олександра Пащенка, Ірини Заверухи, Вікторії Йіхової, Зої Жук та Маріанни Маліної.\nЗа свій танець у нагороду\nти хотіла просити в Антипи\nі золотом виткані шати.\nнавісніла мати :\nВона — в Трускавці. Пробирається поміж гострими вершинами якихось шпичастих гір. То піднімається, то спускається вниз, і сама дивуючись, як можна між тими шпилями протиснутись, настільки вони густо натикані.\nУрешті й вулиця. Плавом пливе народ. Людське юрмовисько аж кишить навколо — ніде голці впасти. Знaйомих же — хоч би душа!..\nI раптом Григорій (виявляється, він був тут, поруч) одвертається від неї і йде геть. Ніякий натовп йому не заважає. Люди мовби щезають з його дороги, а він упевнено простує за... високою гарною білою жінкою!..\nВсі переплутались світи,\nВсі перехрещено дороги.\nА я піду по тій, де ти,\nІ кину небо тобі в ноги.\nПозавчора я сиділа на набережній і дивилась, як заходить сонце. Позавчора небо було чисте і тепле, і сонце просто впало у воду, наче монета у фонтан. Це усі помітили. Кожен із щоденних спостерігачів заходу сонця на набережній: четверо пенсіонерів, молода жінка з візочком, я і безхвостий сірий кіт. Ми всі це помітили...\n...Хто він із ким він зночі\nХто він із ким він зранку\nХто його квіткою пристрасті\nГратися буде вправно\nХто ж його Квіткою буде\nЛяже слухняно у ложе?!\nі бездоганність ліній\nмайже не мають імені...\nУ розділі "Акт" Ви знайдете фоторепортаж Дани Рудик з варшавської зустрічі з Євгенією Кононенко, розповідь Зої Жук про незвичну постать Наталени Королевої, статтю Оксани Лущевської про місце імажинізму в американській поезії, інтерв'ю Наталії Пасічник з Сергієм Пантюком і рецензії від Тетяни Дігай та Лариси Омельченко.\nІсторія життя Наталени Королевої захоплива, ніби пригодницький роман із її доробку. Аж не віриться, що це доля реальної людини, а не вигадка письменницької уяви.\nНародилася Кармен-Альфонса-Фернанда-Естрелья-Наталена в Північній Іспанії. Її тато, польський граф Адріан-Юрій Дунін-Борковський, мешкав у Франції та займався археологією – лиха доля змусила його покинути рідну землю, адже після загибелі його батька підчас польського повстання 1963 року майно родини було конфісковане… Підчас своїх мандрів Європою молодий чоловік познайомився з Марією-Кларою де Кастро Лачерда Медіні-Селі, спадкоємицею старовинного іспанського роду, корені якого сягають ХІІ століття. Але молодята не встигли зазнати родинного щастя. – мати дівчинки померла при пологах. Довгі роки граф не хотів бачити доньку – йому боліла смерть дружини...\nУ "Перекладах" тлумач Ірина Карівець познайомить Вас зі зразками англомовної екфрастичної поезії, а Гєник Бєляков - зі своїми перекладами віршів Чарльза Буковскі. Також Ви тут прочитаєте вірші Хільде Домін у перекладі Тетяни Мельник і поезії Емі Ловелл у тлумаченні Оксани Лущевської. А ще ви матимете змогу познайомитись з "творчою кухнею" перекладача і поета - підглянути робочі моменти тлумачення рубаїв (рубоїв) Омара Хайяма Олександром Дяченком та Миколою Цибенком:\nНе відомі нам таїнства Божих думок,\nНе засвоїти мудрості нам на дрібок,\nА коли в судний день тінь завіси впаде,\nНас не буде – до вічності зробимо крок.\nУ "Просторовому" до Вашої уваги представлено твори Світлани Балух, Тараса В'єнца, Марини Павленко, Анни Рибалки, Наталки Доляк, Оксани Лущевської, Оксани Радушинської, Юлії-Ванди Мусаковської, Наталії Пасічник, а також непересічні вірші Галини Мирослави:\nТвого тепла падучий п’янко квіт,\nРозводить вуст солоні небозводи.\nІ вигнута півмісяцем у ритм,\nТи – первісна.\nІ витончена в подих\nТонким звиванням талії, плечей,\nУ танці часу ти – земна колиска\nЙ опора вічності розхитаних очей.\n...За кілька тижнів на подвір'ї з'явилася череда зубастих бульдозерів і десяток спецівок з прокуреними голосами. Добряче порипавши наш старий будинок, товариство всілося за домашні канапки з ковбасою, а по обіді, підбадьорена міцним самогоном горлала ‛Розпрягайте хлопці...‛ і ‛Чий-то кінь...‛, демонструючи неабиякі здібності в найкращих національних традиціях. Наступного дня пішов дощ, і вони гуртом місили багнюку, не звертаючи за лайкою уваги на те, як плакали де-не-де вцілілі вікна. Дітлахи качалися в багнюці, гатили камінням у горобців і вищали від задоволення. Всім було весело. Будинок відповідно радів, що його не чіпали. А мені чомусь, мов від серця відлягло, коли я побачила, що нашу «фортецю» залишили у спокої. Кожен удар, який завдавали будинкові, начебто відбивався на мені, залишаючи невидимі синці і подряпини...\nУ розділі "Intermezzo" Ви знайдете творчий доробок Ждани Дідич, Наталки Доляк, Зоряни Биндас, Насті Богуславської, Ігоря Ботнарука, Лариси Омельченко, Сергія Кузькова (Северина), Марії Павлюх та Анни Пінчук.\n...- Ти хочеш сісти? – питає кадебешник в мене, коли ми опиняємось в ізольованій кімнатці.\n- Дякую, постою, – відповідаю зухвало.\n- От блядь. Через таких, як ти, мої діти по світу з торбою підуть.\n- Я вимагаю... – починаю, але змінюю тональність, - Я знаход\nПовідомлення відредагував: corda - Ср, 22-10-08, 08:20


На 5 820 тис. грн. оштрафовано роботодавців Львівщини за використання незадекларованої праці – Головне управління Держпраці у Львівській області\nНа 5 820 тис. грн. оштрафовано роботодавців Львівщини за використання незадекларованої праці\nУ травні 2021 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області за використання праці неоформлених працівників до фінансової відповідальності притягнуто 4 суб’єкти господарювання.\nТрьох роботодавців оштрафовано на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України. У зв’язку з повторним виявленням неоформлених працівників впродовж двох років на підставі абзацу 3 цієї статті у травні винесено 1 санкцію.\nОкрім цього, 4 фізичним особам– підприємцям, які є платниками єдиного податку першої – третьої груп, винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.\nЗагалом з початку року за допуск до роботи працівників без належного оформлення трудових відносин на Львівщині винесено 29 санкцій на загальну суму 5 820 тис. грн.\nГоловне управління Держпраці у Львівській області наголошує: працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та повідомлення територіального органу ДФС.\nРоботодавець порушує законодавство, якщо мають місце: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору; підміна трудових відносин цивільними; оформлення працівника на неповний робочий час у разу фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві; виплата заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та податків.\nНа Львівщині нагороджено переможців регіонального туру Всеукраїнського конкурсу дитячого малюнку «Охорона праці очима дітей»\nОсновні заходи організації робіт підвищеної небезпеки, що виконується за нарядом-допуском?


Як вирощувати хосту з насіння в домашніх умовах. Що потрібно для того, щоб насіння швидко проросли: температура, вологість, освітлення. Коли саджанці можна висаджувати у відкритий грунт.\nВи любите хости? Я просто обожнюю! Це-квітка називають королевою тіні, і це, без сумніву, заслужене звання — ці рослини мають абсолютно розкішні великі листя різного кольору, який зберігає яскравість кольору тільки в густій тіні. На яскравому сонці листя хост набувають самий звичайний зелений колір.\nХости настільки різноманітні, що клумби квіткові композиції можна сформувати з них одних, висаджуючи поряд різні рослини — хости відрізняються не тільки формою листя і їх забарвленням, але і розмірами.\nІснують справді велетенські екземпляри висотою більше метра, а є маленькі компактні форми не вище 30-40 см. Ця обставина дозволяє поєднувати їх в різних композиціях.\nДо недавнього часу я рассаживала своїх красунь шляхом ділення куща. Легкий помах лопати навесні — і від великої хости відділяється маленький шматочок, який без всяких проблем приживається на новому місці.\nОднак нещодавно я освоїла новий досвід — вирощування хости з насіння в домашніх умовах. Поспішаю їм з вами поділитися, і сьогодні ми поговоримо про те, як виростити хосту цим способом.\nДля чого розмножувати хосту насінням\nУ цієї рослини, на мій погляд, є тільки один недолік — її саджанці дорого коштують. Якщо ви є власником тінистого ділянки, то вам знадобиться досить велика кількість цих квітів, що вдарить по кишені.\nВирощування хости з насіння вирішить цю проблему. Воно має ряд переваг:\nможна придбати насіння хост самих різних сортів і вирішити питання з декоруванням тінистих куточків саду раз і назавжди;\nмайже всі сорти хост після цвітіння в кінці літа зав’язують насіння, які зовсім нескладно зібрати самому, — потрібно просто почекати, коли утворилися насіннєві коробочки стануть темними і почнуть розкриватися;\nвисіваючи насіння, ви можете бути впевнені в тому, що ваш посадковий матеріал буде правильно вирощеним і здоровим — адже його якість залежить тільки від вас.\nЯк бачите, існує досить багато плюсів у вирощуванні саджанців з насіння.А як це правильно зробити, ми зараз розповімо.\nСкладності правила вирощування хости з насіння\nВідразу потрібно врахувати, що вам належить досить трудомістка робота, яка призведе до гарних результатів не відразу — вирощена з насіння хоста досягне відносної декоративності тільки на четвертий рік після посадки, в той час як придбаний саджанець заколоситься практично відразу. Тим не менш, результат того вартий.\nОтже, що вам потрібно запам’ятати в першу чергу:\nдля того, щоб виростити саджанці з насіння, грунт повинна бути стерильною. Цього можна домогтися, заморозимо її в холодильнику або прокалив в духовці. Ці маніпуляції дозволяють знищити бактерії, які є в субстраті;\nнасіння проростає в приміщенні, температура якого не опускається нижче 20 градусів. Це дуже важлива умова, про нього потрібно пам’ятати і дотримуватися температурний режим;\nнасінню хости для гарній схожості потрібно не лише тепло, але і волога — грунт для них завжди повинен бути зволожений. Однак тепло і волога часто служать причиною загнивання, тому анітрохи не менше насінню потрібна ще одна складова — свіже повітря. Приміщення, де ви тримаєте ємність з насінням, обов’язково потрібно провітрювати, не допускаючи застою теплого повітря;\nдля того, щоб уникнути випрівання, ємності для вирощування насіння обов’язково потрібно зробити дренажні отвори, через які зайва волога буде йти;\nдо появи сходів можна тримати ємність з висадженими насінинами в темному приміщенні, а ось після того, як вони проростуть, саджанці обов’язково треба підсвічувати.\nПравила висаджування насіння хости\nЯк вже було сказано вище, потрібно обов’язково підготувати грунт для висаджування насіння, інакше вони просто не проростуть. І підготовка грунту полягає не тільки в його прожарюванні або заморожування.\nНасіння хости вимагають субстрату, який складається з трьох частин:\nЦі складові потрібно змішати між собою і наповнити цією живильною сумішшю ємність для пророщування насіння. Ви можете просто придбати кожен з цих компонентів окремо, а потім з’єднати їх в рівних пропорціях.\nГотову поживну суміш і слід прожарювати в духовці або помістити на добу в морозильну камеру.\nДалі вам потрібно виконати наступне:\nпідготувавши суміш, подбайте про ємності — найкраще взяти неглибокий прямокутний пластиковий контейнер і виконати в його дні кілька дірочок — це допоможе уникнути застою води;\nнасипавши в підготовлену ємність поживну суміш, вирівняйте її і насипте на поверхню насіння. Заглиблювати їх не потрібно, достатньо просто присипати зверху вермікулітом. Після цього просто зволожте насіння, побризкавши на них водою з розпилювача;\nпісля цього ємність потрібно накрити прозорим пакетом або просто звичайним склом, після чого поставити з темне приміщення. Насіння проростає приблизно 15 днів, якщо стоять у теплому приміщенні (не менше 20 градусів). Якщо температура нижча, то час сходів насіння збільшиться;\nплівку обов’язково необхідно періодично піднімати, щоб забезпечити до них доступ свіжого повітря.\nЩо робити після того, як насіння проросли\nВідразу після того, як з’явилися перші маленькі сходи, контейнер потрібно переставити туди, де більше світла, після чого підсвічувати його лампами для правильного формування паростків.\nЧерез деякий час, після того, як на розсаді з’явилися перші листочки, саджанці обов’язково потрібно пікірувати — простіше кажучи, розсадити їх по маленьким горщикам. Їх можна виставити на балкон або на вулицю, як тільки ви будете впевнені, що нічних заморозків більше не буде.\nПри цьому бажано забезпечити своїм рослинам нижній полив, встановивши горщики з саджанцями (або ємність з розсадою, якщо ви полінувалися робити пікіровку) в піддон з водою. За допомогою маленьких дірочок у дні ємностей рослини будуть вбирати оптимальне для них кількість вологи і ніколи не пересохне.\nВисаджувати маленькі хости безпосередньо в грунт можна буде тільки на початку липня, коли вони остаточно зміцніють і загартовуватися. Після цього за рослинами потрібно уважно стежити, прополювати і ретельно розпушувати, щоб вони швидше вкоренилися і добре почували себе у вашому саду.\nЯк висадити хости у відкритий грунт\nВрахуйте, що хоста з насіння буде рости дуже повільно. До кінця літа у неї з’явиться не більше 3-4 листочків, і це абсолютно нормально. Тому будьте готові до того, що ваші хости придбають декоративний вигляд не раніше, ніж через два, а то й три роки. А поки що, дочекавшись липня, виконайте наступне:\nпідготуйте відповідний ділянку, вибравши місце в тіні або півтіні;\nперекопайте грунт, прибравши з неї по можливості всі корені — маленьким сіянцям зовсім не з руки боротися з бур’янами за життєвий простір;\nвідразу вибирайте для кожного саджанця окреме місце з урахуванням їх майбутнього розміру, оскільки вже через два-три роки кущ почне здобувати бажані вам обриси;\nбажано обгородити кожен кущик, щоб ви не втратили малюків в зеленій траві. Хости приживуться і пустять коріння в будь-якому випадку, але завжди краще знати, де саме висаджений ваш малюк;\nнамагайтеся збирати всі бур’яни, але пам’ятайте, що при вириванні трави ніжні молоді корені хост можуть бути травмовані, тому звертайте на це увагу. Краще залишити поряд з саджанцем трохи бур’янів, ніж пошкодити кореневу систему юного рослини;\nретельно розпушуйте ґрунт біля малюків і поливайте їх теплою водою. Тоді до кінця літа малюки вже досить зміцніють, щоб пережити зимові холоди.\nХоста — це морозостійка рослина і воно легко переносить наші суворі зими. Однак молоді рослини, які ви виростили з насіння і тільки-тільки вкоренили у себе на ділянці, обов’язково потрібно вкривати хоча б перший рік.\nЗробити це зовсім нескладно, ніяких спеціальних укриттів хоста не вимагає — досить просто насипати зверху сухого листя або торфу, цього більш ніж достатньо.\nНавесні, як тільки зійшов сніг і морози трохи відступили, просто отгребите зі своїх рослин укриття і дайте їм можливість отримувати сонячне світло і свіже повітря в достатній для них кількості. Зовсім скоро хости почнуть випускати молоді пагони. На другий рік хоста вже почне випускати свої красиві листя.\nДоглядати за молодими рослинами потрібно точно так само, як у минулому році — прополка, полив і розпушування люблять усі без винятку садові квіти.\nЯк бачите, ніяких складнощів при вирощуванні хости з насіння немає, хоча доведеться запастися терпінням — рослина, висаджена подібним чином, зростає дуже повільно. Але це, мабуть, єдиний недолік. Все інше відноситься виключно до переваг:\nрозмноження хости насінням зовсім не б’є по вашій кишені, при цьому ви можете підготувати саджанці в такій кількості, що без праці декоруєте хоч всі темні куточки вашого саду;\nви будете впевнені, що ваш посадковий матеріал був вирощений у відповідному грунті і в тих умовах, які йому були необхідні;\nви зможете загартувати свої рослини і підготувати їх для безболісного висаджування у відкритий грунт, при цьому коренева система маленьких хост буде сформована саме так, як потрібно;\nвам буде дуже приємно через кілька років усвідомлювати, що всі ці прекрасні рослини у вашому саду, які надають йому таку красу, були вирощені особисто вами з маленьких насіння і висаджені в тінисті куточки вашого прекрасного ділянки.\nТому вирощування хост з насіння — це чудово.


Який особистий контроль, якщо немає особистості?: ibigdan\nЯкий особистий контроль, якщо немає особистості?\nХлопець загинув. В муках 4 доби, без води та жодної підтримки, стікаючи кров'ю на спеці. Нагадую, Зеленський брав цю ситуацію під особистий контроль. Він особисто контролював ситуацію прямо з елітної державної дачі на чорноморському узбережжі, куди відбув вчора на відпочинок, а може, й не тільки.\nЖодних заяв не було зроблено у намаганнях евакуювати хлопця, жодних намагань долучити світову спільноту, щоб вплинути на російських терористів. Він геть нічого не зробив. Натриндів на камеру про «ту сторону» та поїхав мочити дупу в морьці. Він просто кинув людину на смерть.\nЯкщо вас цікавить, як виглядає особистий контроль президентом ситуації з вбивством військового медика росіянами на Донбасі - то якось отак ¯\__(ツ)_/¯https://t.co/zsHJrIX2Gr\n🎥: Софія Середа | Facebook pic.twitter.com/2NPfRCA422\n- Букви (@Bykvu) July 17, 2020


Європа проти смертних вироків у США - Чорнa хронікa - TCH.ua\nЄвропа проти смертних вироків у США\nЧорнa хронікa 23 серпня 2007, 08:49\nУ Техасі стратили 32-річного Джоні Рея Коннера, засудженого близько десяти років тому до смерті за вбивство.\nУ Техасі смертельний вирок здійснюють через ін'єкцію. (Фото: bbc.co.uk)\nУ Техасі стратили 32-річного Джоні Рея Коннера, засудженого близько десяти років тому до смерті за вбивство іммігрантки з В'єтнаму Катіанни Нгуєн.\nЗа даними звинувачення, 17 травня 1998 року Коннер увірвався в магазинчик, який належав Нгуєн, вистрелив їй в голову і спробував сховатися з виручкою. Він також ранив у плече покупця, який знаходився у той момент в магазині. Очевидець - Хуліан Гутієррес - вижив, і разом з двома іншими свідками упізнав в Корнера - грабіжника і вбивцю. Також на місці злочину були виявлені відбитки пальців Коннера.\nВ той же час Коннер відмовився визнати свою провину і намагався оскаржити вирок. Його адвокати будували апеляцію на тому, що у Коннера була стара травма ноги, і на момент злочину він кульгав, тоді як жоден з свідків не згадував про кульгавість злочинця.\nСторона звинувачення, у свою чергу заявила, що під час розгляду справи в суді Коннер кульгавим не був. Відповідна медична експертиза не проводилася.\nНапередодні страти Коннера Рада Європи направила губернаторові Техасу Ріку Перрі звернення з проханням про її відміну і введення в штаті мораторію на страту, проте губернатор відмовився це робити.\n"Техас давно ухвалив рішення про те, що страта - відповідне покарання за найжахливіші злочини, що здійснюються проти наших громадян. Не дивлячись на нашу пошану до друзів з Європи і на те, що ми вітаємо їх інвестиції в економіку штату і зацікавленість в його законах, техасці чудово справляються з управлінням своїм штатом", - заявив представник губернатора Роберт Блек.\nВирок був приведений у виконання через введення смертельної ін'єкції. Перед смертю Коннер звернувся із словами розкаяння до родини загиблої Нгуєн, яке спостерігало за стратою через спеціальне вікно.\nПісля восьми хвилин після введення смертельного препарату лікарі констатували смерть засудженого.\nКоннер став 21-м злочинцем, страченим в Техасі цього року і чотирьохсотим за останню чверть століття. На майбутній тиждень в Техасі призначені страти ще трьох засуджених.\nГенеральний секретар Ради Європи Тері Девіс неодноразово підкреслював прагнення європейського співтовариства переконати американську владу в необхідності відміни страти. „Ми в Раді Європи вважаємо, що у наш час відміна страти порівнянна з відміною рабства 200 років тому", - заявив він.\nУ липні за сприяння Ради Європи була відкладена страта Троя Девіса, засудженого за вбивство поліцейського. Свідчення проти Девіса, надані на суді, визнали недостатніми, і його справа була відправлена на перегляд до Верховного суду США.


В статті досліджено методичні аспекти використання web-квестів для організації проектної діяльності учнів на уроках інформатики, а також наведено практичні рекомендації для вчителів щодо методики розробки власних web-квестів.\nWeb-квест, як метод організації проектної діяльності учнів на уроках інформатики\nВ умовах глобальної інформатизації та комп’ютеризації суспільство вимагає від кожної людини, що має на меті стати успішною, володіння сучасними технологіями. Отже, вміння знаходити, систематизувати, оформлювати та презентувати інформацію з використанням комп’ютера є одним з найважливіших умінь, які ми, як вчителі інформатики, маємо сформувати у учнів. В сучасній педагогіці на зміну пасивній моделі навчання, яка розглядає учня, як «об’єкт» приходять активні (учень – «суб’єкт» навчання) та інтерактивні (учень – «суб’єкт» взаємодії, що бере активну участь в процесі навчання, самостійно обираючи освітній маршрут).\nОднією з найперспективніших складових сучасного освітнього процесу є проектна діяльність учнів, адже вона створює умови для творчого саморозвитку та самореалізації учнів, формує всі необхідні життєві компетенції, які на Раді Європи були визначені як основні в ХХІ столітті: полікультурні, мовленнєві, інформаційні, політичні та соціальні. Самостійне здобування знань, систематизація їх, можливість орієнтуватися в інформаційному просторі, бачити проблему і приймати рішення відбувається саме через метод учнівського проекту.\nВинахідниками технології освітнього web-квесту є Bernie Dodge та Tom March, професори універсітета Сан-Дієго (США) . Одним з перших квестів, що були запропоновані студентам універитета, став ресурс «Пошук у Китаї» , який і на сьогоднішній день існує, оновлюється та користується великою популярністю. Починаючи з 1995 року новітньої технологією зацікавилось багато педагогів, серед яких: Биховський Я.С., Brucklacher, B., и Gimbert, V., Желізняк Л.Д.\nМетою використання на уроках проектних технологій і, зокрема, такої форми роботи, як web-квест, є виховання кмітливого, самостійного, креативно мислячого учня, здатного орієнтуватися в багатогранності інформації, що міститься в різних джерелах, ефективно працювати в групі, доводити власну думку та аргументувати вибір (свій власний або групи), а також грамотно презентувати проект, використовуючи можливості сучасних комп’ютерних технологій.\nОсвітній web-квест – це інтерактивне освітнє середовище, розроблене вчителем з урахуванням мети та завдань уроку. На сторінках такого сайту учні знаходять сценарій, за яким вибудовується проектна діяльність на уроці (або на протягом циклу уроків).\nСтруктурно ресурс має містити такі розділи:\nВступ. В цьому розділі необхідно зазначити цілі, що ставляться перед учнями на початку проходження квесту, викласти чіткий і зрозумілий план роботи або огляд web-квесту.\nЗавдання. Розробляючи основу квеста, необхідно керуватись знаннями учнів, вимогами програми та ураховувати вікові особливості дітей.\nОпис алгоритму роботи учня (або групи учнів). Під час планування діяльності, кожен з учасників має отримати роль, згідно з рівнем власних можливостей, знань та з урахуванням індивідуальних інтересів. Доцільним буде викласти алгоритм дії, який допоможе учням рухатись у правильному напрямку.\nОцінювання. Учень має бути ознайомлений з критеріями, за якими буде оцінюватися його робота. Найчастіше це: розуміння завдання, повнота виконання роботи, результативність роботи та наявність креативного підходу.\nСписок джерел. Даний пункт може бути присутній або відсутній в залежності від віку учнів та особливостей тематики квесту. Джерелами інформації може стати: всесвітня павутина, підручник, періодичні відання, додаткова література тощо.\nВисновки. Завершальним етапом web-квесту, як і будь-якої форми роботи на уроці має бути рефлексія, яку можна провести у різній формі: усному обговоренні, виставленні балів собі та товаришам за роботу на уроці, написанні коментарів до квесту на сторінці веб-ресурсу.\nНайважливішим з вищезазначених розділів, а також найбільш змістовним є саме «завдання». Bernie Dodge пропонує такі види робіт, як: переказ, планування та проектування, самопізнання, компіляція, завдання творчого змісту, розв’язування аналітичних задач, головоломки, таємничі історії та детективи, журналістські розслідування, оцінка та систематизація інформації, дискусія та переконування, а також проведення наукових досліджень.\nРобота учнів над інтерактивним квестом полягає в проходженні таких етапів:\nПочатковий (командний) етап. Учні знайомляться з тематикою web-квеста, умовами його проходження і завданнями, після чого об’єднуються у команди (кількість членів команди прописується умовами квесту). Утворюючи команди, учні розподіляють ролі згідно здібностей та інтересів кожного учасника.\nРольовий. На цьому етапі складаються план виконання майбутнього проекту та кожен з учасників групи веде індивідуальну роботу задля досягнення загального результату. Координуючи роботу учнів важливо акцентувати увагу на відсутності змагальної мети, адже робота кожного з команди важлива і є незамінним складовим загального успіху.\nЗаключній етап. Команди презентують свої проекти, обмінюючись інформацією та оцінюючи виконану роботу по заздалегідь встановленим критеріям. Одним з варіантів оформлення колективного проекту може бути створення освітнього сайту, на сторінках якого будуть розміщені матеріали, що були підібрані учнями у ході виконання завдань. Проте, якщо проект виконувався учнями середніх класів, це може бути презентація, відеоролик або інший вид роботи з урахуванням рівня знань та вікових особливостей дітей.\nЯк створити власний web-квест?\nКрок №1. Робота вчителя по створенню інтерактивного середовища для проведення уроку з певної теми починається зі встановлення цілей, які необхідно досягти на певному етапі і аналізу вмінь та навичок, якими вже володіють учні.\nКрок №2. Змістовний аналіз теми та визначення місця в ній інтерактивного уроку та типу web-квеста (короткотерміновий (на 1 урок) чи такий, що розрахований на кілька уроків).\nКрок №2. Розробка квесту (підбір ролей, встановлення завдань для кожного учасника) з урахуванням тематики, кількості учнів у групі та очікуваних результатів.\nКрок №3. Підбір матеріалів, на які учні можуть спиратись під час роботи. Наявність посилань на ресурси, які можуть бути корисними є обов’язковим, якщо ресурс розраховано на учнів 5-7 класів та бажаною, якщо квест будуть проходити учні 9-11 класів.\nКрок №4. Безпосереднє створення web-ресурсу. Ви можете використати можливості конструкторів сайтів, таких як UCOZ (www.ucoz.ua), створити web-квест в системі Google Apps for Work (https://apps.google.com/intx/ru/products/sites/), або розробити авторський сайт, розмістивши його на платформі будь-якого безкоштовного хостингу.\nКрок №5. Застосування технології під час уроку та дослідження результатів шляхом порівняння з минулими роками таких показників, як: рівень мотивації учнів до виконання проекту, результативність учнівської діяльності, змістовність проектних робіт.\nПротягом двох років у Херсонській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №54 з поглибленим вивченням іспанської та інших іноземних мов Херсонської міської ради активно ведеться робота з впровадження хмарних технологій на уроках інформатики. На ряду з використанням навчального середовища Microsoft Office 365, в 2015-2016 навчальному році на уроках інформатики в нашій школі була застосована інтерактивна технологія web-квеста. Виконання проекту було запропоновано учням 10-А класу під час вивчення теми «Комп’ютерні презентації та публікації». Оскільки більшість учнів класу досить добре знайомі з технічною стороною створення комп’ютерних презентацій, було прийнято рішення поглибити та розширити знання з теми саме за допомогою виконання проекту через проходження web-квеста «Супер доповідач!» (http://scool54.esy.es/).\nМетою уроку було не лише поглиблення знань учнів з безпосередньої теми, а й ознайомлення з основними вимогами, що висуваються до змісту та оформлення слайдових презентацій, основними правилами ораторського мистецтва, а також найбільш поширеними помилками, яких припускаються доповідачі під час виступів.Працюючи над проходженням квесту, учні виконували пошукову роботу, систематизували інформацію, оформлювали її у вигляді комп’ютерної презентації та захищали власні проекти.\nЗа результатами проектної діяльності учнів можна зробити висновок, що завдяки творчому підходу до організації проектної діяльності учнів на уроках інформатики через розробку власних web-квестів, досягається:\nріст мотивації учнів до самоосвіти;\nзакріплення вмінь та навичок роботи з програмним забезпеченням;\nвдосконалення вміння знаходити, фільтрувати, опрацьовувати, оформлювати та презентувати інформацію;\nоволодіння окремими прийомами ораторського мистецтва;\nефективна реалізація креативного потенціалу;\nзростання особистісної самооцінки учнів.\nТакож технологія використання web-квестів дає безліч можливостей для реалізації міжпредметних зв’язків шляхом розробки інтерактивних завдань, що вимагатимуть від учнів знань різних напрямків. Прикладом такого web-квесту є інтернет-ресурс «7 природних чудес України», виконання якого доцільно запропонувати учням 6-х класів під час вивчення теми «Комп’ютерні мережі» на уроках, присвячених пошуку інформації в Інтернеті або учням 10-х класів у рамках вивчення теми «Компь’ютерні презентації та публікації».\nРежим доступу http://tommarch.com/strategies/webquests/\nНайперший веб-квест . Режим доступу http://tommarch.com/webquests/china/chinaquest.html\nЖелізняк Л.Д. Технологія «Веб-квест» на уроках інформатики. [Електронний ресурс] – Режим доступу http://osvita.ua/school/lessons_summary/edu_technology/30734/\nПроектна діяльність [Електронний ресурс] – Режим доступу http://ukped.com/skarbnichka/396.html\n10 клас, 8 клас, 9 клас, Інформатика, Середня освіта, Старша школа\n04.12.2017 о 14:52\nВеб – квест це відкриття для мене і дана стаття доступно висвітлю всі позитивні аспекти даної форми роботи. Думаю учням буде цікаво на такому уроці і впевнена що результат не змусить сбе чекати. Спробую на основі вашої публікації самостійно створити веб – квест, тож дякую за доступний матеріал.\n07.11.2017 о 00:27\nВеб-квест дійсно цікава форма роботи з учнями. Сама була керівником команди у міському веб-квесті, знаю, що дітям дуже сподобалось. А от самій створити веб-квест ще не приходилось.\n10.10.2017 о 21:31\nХороша технологія, доцільно ще використати до дня безпечного інтернету, дякую за Web-квест. Добре, що є приклад проведення, бо читаючи статтю хотілося перейди до застосування, дякую за корисні посилання.\n14.02.2017 о 01:01\nВикористання ІКТ сьогодні є тією необхідністю, без якої уже стає важко обходитися на уроці, тому така форма роботи з якою познайомила нас Світлана Віталіївна – як web-квест – є сучасною і актуальною в наш сучасний час. Дана публікація є помічником для тих, хто мріяв створити свій сайт. Дякую за Вашу роботу.\n13.02.2017 о 22:08\nНадзвичайно популярна на сьогодні тема, яку представили для нас на тільки теоретично, а й поділились власним досвідом.\nДякую Світлані Віталіївні за цікаву, корисну та актуальну для всіх вчителів публікацію. Із задоволенням її прочитала. Поради авторки є доцільними особливо для вчителів інформатики. Обов’язково ними скористаюся.\nТема є цікавою, актуальною та пізнавальною для всіх педагогів. У даній статті послідовно викладаються методичні аспекти технології «Веб-квест» та практичні рекомендації з власного досвіду Світлани Віталіївни. Обов’язково скористаюся Вашими порадами. Дякую за цінний та доступний матеріал.\n28.01.2017 о 14:52\nВчитель впроваджує інновації у своїій педагогічній діяльності. Чітко розписана робота учнів над інтерактивним квестом, є пояснення даного терміну, рекомендації для створення власного веб-квесту. Цінними є джерела інформації.\n28.01.2017 о 12:11\nСучасний світ потребує іноваційних підходів як для освіти так і для людства в цілому. Ваша робота приваблює своєю новизною та актуальністю. Багато корисної інформації може отримати кожен освітянин який перегляне Вашу роботу. Дякую Вам.\n28.01.2017 о 12:07\nСучасна тема освітньої діяльності висвітлена Світланою Віталіївною. Послідовно викладена публікація. Вона є корисною, оскільки наведені практичні рекомендації для створення власних web-квестів. Розписані приклади роботи по класах, є посилання на інтернет ресурси. Досить змістовно, широко розкрито тему з досвіду роботи.\n28.01.2017 о 06:07\nДана робота буде корисною не тільки інформатикам, а всім вчителям, що ставлять мету формування самостійного та креативно мислячого учня. Безперечно, в мережі є маса інформації, присвяченої цій тематиці, але саме в цій публікації рідною мовою, в доступній формі, компактно і конкретно подано і структуру web-квесту, і інструкцію по його створенню, і етапи його проходження. дітьми. Для повноти картини можна було б додати шаблон web-квесту, що буде корисним вчителям, які тільки знайомляться з цим видом проектної діяльності. Світлано Віталіївно, зайшла за посиланням на Ваш web-квест «Супер доповідач!» , Вашу поетапну роботу побачила, але чомусь не знайшла заключного етапу, а саме роботи учнів. Дякую і творчих успіхів!\nОлійник Світлана Віталіївна сказав:\n30.01.2017 о 15:54\nДякую за схвальні відгуки. Намагаюсь впроваджувати новітні технології на своїх уроках та допомогаю іншим вчителям нашої школи. Проводила майстер-класи та практичні заняття по створенню власних сайтів та блогів для вчителів школи, використанню хмарних технологій у навчанні. Також на базі школи працює гурток з веб-дизайну для учнів 6-10 класів. Як доводить моя практика, учні 6-7 класів досить легко опановують мови HTML та CSS, не кажучи вже про роботу з системою автоматизованого створення сайтів Ucoz.


Кіровоградщина: алкоголь і ревнощі ледь не вбили дитину — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nКіровоградщина: алкоголь і ревнощі ледь не вбили дитину\nОпубліковано Понеділок, 20 травня 2013, 17:58 . в Суспільство\nСварка між співмешканцями у одному із населених пунктів Онуфріївського району Кіровоградської області ледь не коштувала життя їх маленькій донечці, яка опинилася в епіцентрі з’ясування стосунків. Родич травмував дівчинку ножем, після чого підпалив оселю. Правоохоронці за «гарячими слідами» затримали підозрюваного у скоєнні замаху на вбивство малолітньої.\nСправа новоархангельського храму: суд знову відмовив позивачу\nКіровоград: інспекторів з захисту прав споживачів спіймали на хабарі


Україна підвищує мита на сотні видів товарів | Велика Епоха\nУкраїна підвищує мита на сотні видів товарів\nКиїв хоче максимально підняти мита на сотні види імпортних товарів: автотранспорт, сільськогосподарську та побутову техніку, фрукти та овочі, м'ясо, сигарети, квіти, шприци тощо ― всього 350 найменувань, що може загрожувати втратами для глобальної системи торгівлі на суму $18 трлн, повідомляє агентство Reuters.\nВідповідний документ з 85 сторінок додатків з грифом «таємно» був направлений членам Світової організації торгівлі (СОТ) 14 вересня. У ньому говориться, що Україна готова «вступити в переговори і консультації» з членами СОТ щодо «поступок».\nКрок України члени СОТ назвали «безпрецедентним». Існує стаття 28 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, що датується 1940-м роком, яка часто використовувалася до створення СОТ (у 1995 році). Відтоді вона застосовувалася не більше 30 разів, і то, в основному, для технічних коригувань тарифів по кількох товарах, але жодного разу не перевищувала 10 видів імпорту за один раз.\nКиїв же підвищує мита відразу на 350 видів імпорту, а в такій ситуації досить складно знайти необхідне число інших товарів, на які б можна було знизити тарифи. Тепер, згідно зі ст. 28, Україна повинна буде «компенсувати» підвищення мит зниженням тарифів на інші товари.\n«За нашими попередніми підрахунками, підвищення мит Україною вплине на значний обсяг торгівлі, зокрема на експорт ЄС, на загальну суму майже €2 млрд», ― прокоментував по електронній пошті виданню Reuters спікер ЄС з питань торгівлі Джон Кленсі.\nІнший дипломат зазначив американському виданню: «Це лазівка в правилах Генеральної угоди з тарифів і торгівлі й вимагає юридичної процедури. Якщо прикладом України скористаються й інші країни, то бути великій біді». Два адвокати сказали, що з метою врегулювання суперечок СОТ статтю 28 поки неможливо заперечити, треба досконально вивчити справу.\nТепер, не менше 35 членів СОТ мають право вести переговори з Україною, але цей процес дуже складний, і може зайняти роки. Якщо сторони не домовляться, то Київ може підняти тарифи в односторонньому порядку. У той же час, великі торгові країни не зможуть так само вчинити, оскільки мита діють для всіх держав.\n«Рішення України викликало у нас багато питань і може створити серйозні проблеми. Ми вважаємо, що такі ж проблеми і питання виникли і в інших членів СОТ. Остаточно оцінити наслідки рішення України ми зможемо тільки після того, як отримаємо додаткову інформацію з Києва, і вже після цього будемо робити свої подальші кроки», ― цитує Reuters думку прес-секретаря торгового представника США Рона Керка у Вашингтоні Керола Гатрі.\nРаніше, у вересні минулого року, прем'єр-міністр України Микола Азаров заявляв агентству «Інтерфакс»: «Настав час почати нам переговори з СОТ, щоб змінити деякі положення на свою користь. І ми це зробимо».


StyleZhinki.ru » Суспільство » Бурі ведмеді: опис і середовище проживання. Цікаві факти про бурих ведмедів\nГрізні бурі ведмеді - величні варти лісів. Це красива тварина вважається символом Росії, хоча численні місця її проживання можна зустріти у всіх куточках нашої планети. Так як бурий ведмідь перебуває під загрозою повного зникнення, він занесений до Червоної книги. В основному це тварина мешкає в Росії, США і Канаді. Невелика кількість ведмедів збереглося в Європі і Азії.\nСпосіб життя цього важливого «господаря тайги» дуже цікавий. Скільки живе бурий ведмідь? Якої ваги може досягти? Найбільш цікаві факти про життя бурого клишоногого ми розповімо в цій статті.\nБурий ведмідь: опис зовнішнього вигляду\nЦя тварина дуже сильне. Потужне тіло вкрите густою шерстю, а на спині чітко виділяється загривок. У ній накопичено велику кількість м'язів, які дозволяють ведмедю наносити нищівні удари лапами, валити дерева або рити землю.\nГолова в нього дуже велика, з маленькими вухами і невеликими, глибоко посадженими очима. Хвіст у ведмедів короткий - близько 2 см, ледве помітний під шаром вовни. Лапи дуже сильні, з великими загнутими кігтями, що досягають довжини 10 см. При ходьбі ведмідь рівномірно переносить вагу тіла на всю підошву, як людина, і тому він належить до виду стопоходящих тварин.\nШерсть у знаменитого «господаря тайги» дуже красива - густа, рівномірно забарвлена. Бурі ведмеді мають схильність до линяння - навесні і восени вони оновлюють свою шубку. Перша зміна вовни настає відразу після сплячки і проходить дуже інтенсивно. Особливо помітні її прояви в період гону. Осіння линька протікає повільно і триває до сплячки.\nСкільки живе бурий ведмідь?\nТривалість життя клишоногого залежить від середовища його перебування. В умовах дикої природи бурий ведмідь може досягти віку від 20 до 35 років. Якщо тварина утримується в зоопарку, ця цифра збільшується майже в два рази. У неволі ведмідь може прожити близько 50 років. Настання статевої зрілості відбувається у віці від 6 до 11 років.\nРозміри і вага тварини\nСтандартна довжина тулуба клишоногого хижака коливається в межах одного-двох метрів. Найбільші ведмеді мешкають на Алясці, Камчатці і Далекому Сході. Це грізлі, істинні велетні, зростання яких при стійці на задніх лапах сягає трьох метрів.\nМаксимальна вага ведмедя (бурого) може становити 600 кг. Це справжні гіганти-важковаговики. Середня вага дорослого самця перебуває на рівні 140-400 кг, а вага самки - 90-210 кг. Самий великий самець був виявлений на острові Кадьяк. Його маса тіла була величезною - 1134 кг. Однак тварини, що живуть в середній смузі Росії, важать набагато менше - близько 100 кг.\nДо осені ця тварина накопичує великий жировий запас для майбутньої сплячки, і тому вага ведмедя (бурого) збільшується на 20%.\nВ основному ведмеді мешкають в густих лісових масивах, в болотистих місцевостях. Нерідко їх можна побачити в тундрі або високогірних лісах. У Росії ця тварина займає віддалені північні регіони. Дуже часто зустрічаються бурі ведмеді в Сибіру. Спокійні лісу тайги дозволяють клишавим відчувати себе просторо і вільно, і тут ніщо не заважає їхньому існуванню.\nУ США ведмеді живуть переважно на відкритих місцевостях - на узбережжях, альпійських луках. У Європі в основному вони живуть у гірських густих лісах.\nВ Азії також можна зустріти популяції бурого ведмедя. Їх ареал займає невеликі ділянки Палестини, Ірану, північного Китаю і японського острова Хоккайдо.\nЧим харчуються ведмеді?\nВсеїдність і витривалість - це основні якості, які допомагають вижити звірові у важких умовах. У раціоні бурого ведмедя 75% становить рослинна їжа. Клишоногий може харчуватися бульбами, горіхами, ягодами, стеблами трав, корінням і жолудями. Якщо цього мало, ведмедик може відправитися на посіви вівса або кукурудзи, покормитися в кедровниках.\nВеликі особини володіють незвичайною силою і полюють на невеликих молодих тварин. Всього одним ударом величезної лапи ведмідь може перебити хребет лосю або оленя. Він полює на косуль, кабанів, ланей, гірських козлів. Без проблем бурі ведмеді можуть харчуватися гризунами, личинками, мурахами, жабами, хробаками і ящірками.\nУмілі рибалки та маскувальники\nЧасто ведмеді харчуються падлом. Знайдені останки тварин клишоногий вміло прикриває хмизом і намагається перебувати поблизу до тих пір, поки повністю не з'їсть свою «знахідку». Якщо ведмідь недавно поїв, він може почекати кілька днів. Через деякий час м'ясо вбитої тварини стане м'якше, і він із задоволенням поласувати ім.\nНайдивнішим заняттям ведмедів є ловля риби. Вони відправляються до далекосхідним нерестовим річках, де масово скупчуються лососі. Особливо часто тут промишляють ведмедиці зі своїм потомством. Мати вміло ловить лосося і відносить його своїх дитинчат.\nОдночасно на річці можна побачити до 30 ведмедів, які часто вступають у бій за видобуток.\nУ ведмедя дуже розвинені органи нюху. Запах розклалася м'яса він чітко відчуває, навіть перебуваючи від нього на відстані 3 км. Слух його розвинений також дуже добре. Іноді ведмідь встає на задні лапи, щоб прислухатися до якого-небудь звуку або відчути напрям запаху їжі.\nЯк поводиться ведмідь в природі? Бурий «господар тайги» починає обходити свої володіння з настанням сутінків або рано вранці. У негоду або в дощові періоди він може бродити по лісі цілий день у пошуках їжі.\nШвидкість і спритність - відмінні якості звіра\nНа перший погляд це величезна тварина здається дуже незграбним і повільним. Але це не так. Великий бурий ведмідь дуже моторний і легкий в пересуванні. У гонитві за жертвою він може розвинути швидкість до 60 км / год. Ведмідь ще й чудовий плавець. Він легко може подолати по воді відстань у 6-10 км і з задоволенням купається в спекотні літні дні.\nМолоді ведмеді моторно лазять по деревах. З віком ця здатність трохи притупляється, але не зникає. Однак глибокий сніг є для них важким випробуванням, оскільки по ньому ведмідь пересувається з великими труднощами.\nВідновивши сили після тривалого сну, бурі ведмеді готові до спаровування. Гон починається навесні, в травні, і триває близько місяця. Самки сповіщають про готовність до спаровування особливим секретом, який має сильний запах. За цими мітками самці знаходять своїх обраниць і охороняють їх від суперників.\nІноді за самку між двома ведмедями виникають жорстокі бої, в яких вирішується доля, а іноді й життя одного з них. У разі загибелі одного з самців переможець може навіть з'їсти його.\nУ шлюбний період ведмеді дуже небезпечні. Вони видають дикий рев і можуть напасти на людину.\nРівно через 6-8 місяців у барлозі народжуються ведмежата. Зазвичай самка приносить 2-4 дитинчати, абсолютно лисих, з недорозвиненими органами слуху та зору. Проте через місяць у ведмежат відкриваються очі, з'являється здатність вловлювати звуки. Відразу після народження дитинчата важать близько 500 г, а їх довжина сягає 25 см. До 3 місяців у ведмежат прорізаються всі молочні зуби.\nПерші 6 місяців свого життя малюки харчуються молоком матері. Потім в їх раціон додаються ягоди, комахи, зелень. Пізніше мати приносить їм рибу або свою здобич. Близько 2 років малюки живуть разом з матір'ю, навчаються звичкам, тонкощам полювання, залягають з нею в сплячку. Самостійне життя молодого ведмедя починається у віці 3-4 років. Ведмідь-батько ніколи не приймає участі у вихованні потомства.\nБурий ведмідь - тварина непостійне. В одному місці він харчується, в іншому спить, а для спарювання може йти від звичного ділянки перебування на кілька кілометрів. Молодий ведмідь бродить по місцевості до тих пір, поки не заведе сім'ю.\nБурий господар позначає свої володіння. Тут може полювати тільки він один. Межі він мітить особливим способом, зриваючи кору з дерев. На ділянках без насаджень ведмідь може обдирати предмети, які знаходяться в полі його зору - камені, схили.\nВлітку він може безтурботно відпочивати на відкритих галявинах, лягаючи прямо на землю. Головне, щоб це місце було відокремленим і безпечним для ведмедя.\nПеред заляганням в зимову сплячку ведмідь повинен набрати необхідну кількість жирового запасу. Якщо його виявляється недостатньо, тварині доводиться бродити далі в пошуках їжі. Від цього і пішла назва - шатун.\nПереміщаючись в холодну пору року, ведмідь приречений на загибель від морозу, голоду чи рушниці мисливця. Проте взимку можна зустріти не тільки шатуна. Часто сон ведмедя може бути просто потривожений людьми. Тоді цей вгодований звір змушений шукати новий притулок, щоб знову поринути в сплячку.\nЦе зимовий притулок ведмідь вибирає з особливою ретельністю. Для барлогів обираються надійні спокійні місця, розташовані на кордонах боліт, в буреломах, на берегах річок, в затишних печерах. Притулок має бути сухим, теплим, просторим і безпечним.\nВедмідь облаштовує свій барліг мохом, виклавши з нього м'яку підстилку. Гілками дерев притулок маскується і утеплюється. Дуже часто хорошою барлогом ведмідь користується кілька років.\nЖиття бурих ведмедів полягає в пошуку їжі, особливо перед зимівлею. Перед тим як зануритися в сон, звір старанно заплутує сліди: йде по болотах, петляє і навіть крокує задом наперед.\nУ затишній барлозі ведмеді сплять всю морозну довгу зиму. Старі самці покидають свій притулок раніше всіх. Довше за інших знаходиться в барлозі ведмедиця з потомством. Сплячка бурих ведмедів триває 5-6 місяців. Починається вона зазвичай в жовтні, а закінчується в квітні.\nУ глибокий сон ведмеді не занурюються. Вони зберігають чуйність і життєздатність, їх легко потривожити. Температура тіла ведмедя під час сну знаходиться в межах 29-34 градусів. Під час сплячки витрачається мало енергії, і клишоногому вистачає його жирового запасу, придбаного в активний час. У період зимового відпочинку ведмідь втрачає близько 80 кг своєї ваги.\nВсю зиму ведмідь спить на боці, зручно згорнувшись калачиком. Рідше спостерігаються пози на спині або сидячи, з опущеною головою. Дихання і серцевий ритм при сплячці сповільнюються.\nДивно, але під час зимового сну це тварина не випорожнюється. Всі відходи життєдіяльності в організмі ведмедя проходять повторну обробку і перетворюються на цінні білки, необхідні йому для існування. Пряму кишку закриває щільна пробка, що складається з хвої, спресованої трави і вовни. Вона видаляється після виходу тварини з барлогу.\nБагато хто наївно вважають, що в період зимової сплячки клишоногий видобуває цінні вітаміни їх своїх кінцівок. Але це не так. Справа в тому, що в січні відбувається оновлення шкіри на подушечках лап ведмедя. Старий сухий шкірний покрив лопається і доставляє йому сильний дискомфорт. Щоб якось стримати цей свербіж, ведмідь облизує лапу, зволожуючи і пом'якшуючи її своєю слиною.\nНебезпечне і сильна тварина\nВедмідь - це в першу чергу хижак, могутній і страшний. Випадкова зустріч з цим розлюченим звіром не принесе нічого доброго.\nВесняний гін, зимовий пошук нового притулку - в ці періоди найбільш небезпечний бурий ведмідь. Опис або фотографії тварин, які живуть в розплідниках і доброзичливо ставляться до людей, не повинні зваблювати вас, - там вони виросли зовсім в інших умовах. На природі з вигляду спокійний звір може проявити жорстокість і легко знести вам голову. Особливо якщо ви забрели на його територію.\nОбходити стороною слід і самок з потомством. Матір'ю рухають інстинкти і агресія, тому на її шляху краще не вставати.\nБезумовно, поведінка клишоногого залежить від ситуації і пори року. Часто ведмеді самі тікають, углядівши вдалині людини. Але не варто думати, що раз цей звір може харчуватися ягодами і медом, це його улюблена їжа. Краще харчування для ведмедя - це м'ясо, і він ніколи не упустить можливості добути його.\nЦе прізвисько надійно закріпилася за ведмедем. А все від того, що при ходьбі він наступає поперемінно на праві і ліві лапи. Тому з боку здається, що ведмідь клишоногий.\nАле ця повільність і незграбність оманлива. При виникненні небезпечної ситуації цей звір миттєво пускається в галоп і легко обганяє людини. Особливість будови передніх і задніх лап дозволяє йому виявляти небувалу прудкість при підйомі в гору. Він підкорює вершини набагато швидше, ніж спускається з них.\nЗнадобилося не одне тисячоліття, щоб сформувалася така складна система проживання і життя цього дивного тварини. В результаті бурі ведмеді знайшли здатність виживати в місцевостях, де присутні суворі кліматичні умови. Природа дивна, і залишається тільки захоплюватися її мудрості і непорушним законам, що розставляє все на свої місця.\nСтатті за темою "Бурі ведмеді: опис і середовище проживання. Цікаві факти про бурих ведмедів"


Боротьба чорнобильця за заслужену пенсію | Вікна-Новини\nВін боровся за гідну пенсію, і таки її виборов. Наш колега телеоператор Анатолій Мартиненко два роки судився, аби йому дали заслужені чорнобильські виплати. Через страшну дозу радіації, що дістав її 30 років тому, він став інвалідом. Залишився без ноги, відмовили нирки, почали падати слух і зір, але в суді на це не зважили. І тоді ми вирішили розповісти про нього. Завдяки розголосові Анатолій виграв. Пенсія піде йому на лікування й життя, та на протез навіть із нею не назбирати. І ми з вами можемо допомогти йому звестися на ноги.\nVideo: Боротьба чорнобильця за заслужену пенсію\nВін боровся за гідну пенсію, і таки її виборов. Наш колега телеоператор Анатолій Мартиненко два роки судився, аби йому дали заслужені чорнобильські виплати. Через страшну дозу радіації, що дістав її 30 років тому, він став інвалідом


Кутова шліфувальна машина недорого ᐈ Купити болгарку з гарантією Київ, Дніпро, Україна\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Nowa SK 1150h Profi\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Nowa SK 1250hs Profi\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Nowa SK 1200bls\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Зеніт ЗУШ-230/2200\nВи отримаєте +118 балів\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Зеніт ЗУШ-125/1250 РС\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Зеніт ЗУШ-125/870\nПотужність 870 Вт\nКутова шліфувальна машина (болгарка) ТехАС ТА-01-422\nКутова шліфувальна машина (болгарка) ТехАС ТА-01-423\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Vitals Ls1275BRc\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Sturm AG9012T\nКутова шліфувальна машина (болгарка) ТехАС ТА-01-431\nКутова шліфувальна машина (болгарка) ТехАС ТА-01-430\nКутова шліфувальна машина (болгарка) BauMaster AG-9012BE\nКутова шліфувальна машина (болгарка) BauMaster AG-9012L\nКутова шліфувальна машина (болгарка) TexAC ТА-01-424\nКутова шліфувальна машина (болгарка) ТехАС ТА-01-440\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Енергомаш УШМ-90112\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Енергомаш УШМ-90230П\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Енергомаш УШМ-90180Р\nКутова шліфувальна машина (болгарка) Nowa SK 2200cs\nКороткий опис і функціонал недорогих болгарок\nБолгарки недорогі для будинку - часто найпоширеніші інструменти для будівельних робіт, при необхідності взаємодії з різними матеріалами, будь то тендітні дерев'яні, пластикові або міцні залізобетонні і металеві конструкції, а також тими, які покриті лаком або фарбою і потребують полірування - всю цю роботу здатна виконати якісна недорога болгарка.\nМіж недорогими болгарками та болгарками для частого (професійного) використання є різниця, але щоб зрозуміти, яка болгарка потрібна саме вам варто не забувати, що:\nПобутові недорогі болгарки ідеально підійдуть для домашньої експлуатації за умови не постійного використання. Відрізняються доступними цінами і широким асортиментом для вибору, де кожен зможе знайти для себе ідеальну модель.\nНапівпрофесійні болгарки для будинку - мають відмінне співвідношення за ціною і якістю, є наймасовішими пристроями для будівництва і знайдуть своє застосування як на великих підприємствах і заводах, так і при періодичному використанні для домашніх робіт. Але коштують вони значно дорожче, оскільки володіють великим набором функцій, які пересічному користувачеві можуть і не знадобитися.\nРозрізняються недорогі болгарки в тому числі і за розмірами і способом застосування:\nНевеликі та легкі на підйом болгарки для будинку, які ефективно можуть застосовуватися в важкодоступних місцях і приміщеннях, часто мають вагу до двох кілограм, завдяки чому з'являється можливість використання навіть однією рукою. Через невеликі габарити граничний діаметр нарізного диска не перевищує 125 мм. Універсальні і прості в застосуванні, дадуть можливість зайнятися самим різним спектром діяльності, починаючи від полірування поверхонь матеріалів і закінчуючи нарізкою не габаритної арматури.\nСередні за розміром. Недорогі болгарки для будинку з цієї категорії укомплектовані відрізним диском з діаметром до 180 мм. Збільшені габарити і маса (від трьох до п'яти кілограм) не дозволяють з такою ж легкістю переносити її з одного місця в інше, як попередні, але в цих моделях значно розширено список функцій для ефективної обробки матеріалу.\nДворучні. Недорогі болгарки цього сегмента - найбільші і важкі на підйом, часто встановлені на верстат для найбільшої ефективності роботи. Насадка з діаметром до 230 мм сприяє якісній обробці практично будь-якого матеріалу в залежності від типу використовуваного диска. Жодна сталева і залізобетонна конструкція не стане для вас проблемою, в разі наявність у вас такого потужного пристрою.\nЗалежно від обраної вами моделі, болгарки можуть бути укомплектовані наступними функціями, значно полегшуючи вашу діяльність. Але варто пам'ятати, що якщо ви зібралися купити болгарку недорого, швидше за все ці функції там присутні не будуть, або будуть тільки деякі з них!\nНалаштування положення рукоятки і захисного кожуха, що сприяє більш якісному і точному виконанні робіт, а також підвищенню зручності використання (в тому числі і для лівші).\nУ разі закушування - існує функція миттєвого відключення електродвигуна. Сприяє значному підвищенню загального рівня безпеки.\nРегулятор швидкості обертання насадки - в залежності від обраного вами режиму, обрані оберти підтримуються на одному рівні незалежно від навантаження, що надходить безпосередньо на ваш інструмент. Дозволяє більш точно взаємодіяти з різними матеріалами і забезпечує більш високу якість робіт.\nПлавний пуск - система, що запобігає різкому старту болгарки. Найчастіше зустрічається на професійних моделях.\nКрім функціональних та інших специфічних характеристик, варто відзначити, що недорогі болгарки істотно відрізняються між собою продуктивністю двигуна.\nКупити болгарку недорого можна в нашому інтернет-магазині Такіда в Дніпрі і Києві або з доставкою по всій країні.\nДіапазон цін категорії Недорогі болгарки від 445 до 25467 грн.\n"Електроінструмент Недорогі болгарки від Такі Да\nСередній рейтинг товарів категорії Недорогі болгарки 4.67 На основі 164 відгуків


Мамочка, благослови мене. Особиста трагедія Жоао Канселье | Amunt-Valencia-BLog\n09.10.2017 by Valenok\nЖоао Канселье, в даний час, один з головних героїв серед Валенсіаністов. По-перше, завдяки приголомшливому голу, забитому ним на останніх хвилинах домашнього матчу проти «Депортіво», який «Валенсія» виграла з рахунком 3-0, а по-друге, завдяки його святкування, наступного після забитого м'яча і дискусії, що розгорнулася після цього .\nКанселье вийшов на 80-ій хвилині матчу, замінивши травмованого Хосе Гайя, але не в оборону, як очікувалося, а в півзахист. Звідти він зумів розкрити оборону «Депора», перестав на той момент чинити опір, і з правої ноги вразив ліву штангу воріт. Без питань.\nАле те, що повинно було стати джерелом радості для португальця, обернулося повною протилежністю. Відразу ж після забитого м'яча, футболіст притискає вказівний палець до губ і стикається з «Местальї», в жесті, який не має ніякого іншого тлумачення, як жест мовчання Валенсіаністов.\nРеакція була логічною, враховуючи сезон, який проводить команда, тобто, якщо у когось є причина злитися і критикувати клуб, його керівників і гравців, отже, вони відчують себе ображеними, коли Канселье наказує їм закрити роти. Як висновок: свист стадіону і навіть кричалки проти португальця.\nЦе були останні хвилини матчу. Як тільки вони закінчилися, самі партнери по команді попросили Канселье пояснити причини свого вчинку. І він це зробив. По-перше, він вибачився перед уболівальниками за свій жест ще будучи на стадіоні, неодноразово служив руки в подобі молитви, звертаючись до трибун. Потім перед камерами:\n- Я повинен вибачитися, тому що я не мав нічого поганого в сторону уболівальників. Люди не зрозуміли мене, і я вибачаюся за це. Це було помилкою з мого боку, і я прошу вибачення. Я був неправий, це не має нічого спільного з фанатами. Я хочу вибачитися, у мене поганий час, мій вихід як і планувалося був спрямований тільки на благо команді.\nПісля виходу з роздягальні, він сказав щось подібне і для VCF радіо:\n- «Месталья» має повне право так реагувати на мою адресу, я був неправий і перепрошую, але це не зітре цей жест. Але я прошу вибачення від усього серця, тому що в глибині душі знаю, що вже зробив так і нічого не можу змінити - тільки вибачитися.\nЩо має на увазі Канселье, коли говорить, що психологічно йому важко? Це вагомий привід для того, щоб виправдати свою помилку під час святкування гола? Відповідь лежить в минулому. Життя Жоао назавжди змінилася вранці 5 січня 2013 року, коли він їхав в машині зі своєю матір'ю по одній з магістралей поблизу Лісабона. Автомобіль, через погану дорогу, закрутило і згорнуло з шосе, зазнавши серйозну аварію.\nЖоао був виписаний через кілька годин з незначними травмами, але Филомена, його мама і чоловік, який завжди його підтримував, померла. Канселье було 18 років, він тільки почав з'являтися на тренуваннях першої команди. Це був удар для нього.\nУ зв'язку з цим, в своєму першому інтерв'ю після приїзду в «Валенсію» в 2015 році, Канселье сказав без коливань, що свій перший гол у футболці «Валенсії» він присвятить своїй мамі: «Це людина, яка завжди буде в моєму серці. Тепер вона дивиться на мене зверху »\nКанселье не ставить свої особисті проблеми, як привід для того, щоб виправдати свою помилку. Про це говорить і його сторінка в інтернеті. Відразу ж після матчу він написав наступне:\n- Я прошу вибачення від усього серця, це не дуже хороший жест з мого боку, вболівальники не винні в тому, що відбувається зі мною. Я сам у всьому винен, але я щасливий перемозі ... ..\nІ найголовніше, в кінці тексту, є невелика особиста поправка - «Мамочка, благослови мене».\n← Офіційно: жоффрей кондогбіа — новий футболіст «Валенсії»\nОфіційно: Нето — футболіст «Валенсії» →


Під час четвертого дня «Студентської весни» герої серіалів шукали любов та багатство - ЗНУ\nНовини пресслужби ЗНУ / Новини / Під час четвертого дня «Студентської весни» герої серіалів шукали любов та багатство\n03.04.2019 10:55 Все Головні новини Факультети Історичний факультет юридичний факультет Інженерний інститут конкурс «Студентська весна-2019»\nРозкриваючи актуальну для цьогорічного конкурсу тематику «Міста і країни», студенти історичного факультету презентували стародавню країну контрастів та екзотичних тварин, місце мрій і романтики – Індію. Вони розіграли на сцені дійство у стилі індійської мелодрами, оповідаючи класичну історію про закоханих, яким заважають поєднатися батьки. На тлі заплутаного сюжету про кохання бідного індійського студента Раджеша і багатої нареченої Чандракарти, викрадення її злочинцем Джаганатом, розлучення братів-немовлят, якими виявилися обидва головні герої, розвертається ще один лейтмотив – демонстрація талантів учасників команди. Це – і костюмована хореографія у стилі Боллівуда, і пісні про кохання під гітару, християнський реп у виконанні неперевершеного Емануеля Ада Осайлі (спеціальність «Міжнародні відносини»), і свято фарб Холі. Майстерно підібраний реквізит і костюми, чудова акторська гра й витівки хитромудрого Джаганата не залишили байдужими ані глядачів, ані представників конкурсного журі. Натомість обох акторів, що виконували ролі розлучених братів – відзначили квитками на молодіжну party-програму.\nФормат латино-американського карнавалу, футбольної ліги та безкінечно заплутаного бразильського серіалу обрали для свого виступу під назвою «Carnival party. Зворотній бік карнавалу» студенти юридичного факультету. Яскраві костюми, ритми запальної румби протягом усього сюжетного дійства супроводжували пристрасті героїв серіалу. Місто контрастів – Ріо-де-Жанейро, багатий Педро й бідний Хуан, закохані й авантюристи, і, звичайно, плутанина із родинними відносинами, різноманітні інтриги. А ще – чудова хореографія, виступи вокалістів команди, гострі жарти тощо. Врешті-решт, плутанина завершується, правда тор жествує й усі – щасливі. Глядачі нагородили виступ юристів гучними оплесками, а журі відзначило якісну хореографію та гру акторів.\nНе менше задоволення присутні в залі цього вечора отримали від виступу команди Інженерного інституту ЗНУ. Адже їх розважали насамкінець конкурсного вечора улюблені відомі персонажі: Остап Бендер, який шукав заховані скарби в Одесі, чудернацькі тьотя Роза та її син Яша, задиркуваті матроси та місцева шпана тощо. Усі вони демонстрували свої таланти – численні пісенні виступи солістів, дуетів і тріо, хореографічні композиції у супроводі відомих пісень про Костю-моряка, «Ах Одесса» та інших. Маленькі мініатюри за участю самого Бендера та інших цікавих персонажів, які розгорталися на фоні таких колоритних місць, як Набережна, одеський порт, Потьомкінські сходи, вулиця Дерибасівська, пляж Ланжерон тощо, котрі найкращим чином презентували тематику портового міста.\nОкрім сюжетного дійства на сцені, окрасою вечора став інтерактив у залі, організований дотепною ведучою Любов’ю Науменко та учасниками команд, які жартували з представниками журі. Приємні враження цього дня продовжив і конкурс імпровізації та вболівальників, які підтримували свої творчі колективи.\nНагадаємо, що гала-концерт конкурсу «Студентська весна 2019» відбудеться 17 квітня.