Капуста Зимівля: опис, особливості вирощування та догляду за сортом, фото | Своїми руками\nКапусту вирощують практично на всіх дачних ділянках, так як цей овоч непогано зберігається взимку, містить багато вітамінів і може використовуватися для приготування різноманітних страв. Одним з популярних сортів цього овоча є капуста Зимівля 1474, яку в народі називають просто Зимівлею. У даній статті представлена характеристика сорту, його переваги та недоліки, а також перераховані правила вирощування розсади, догляду за рослинами і усунення можливих хвороб і шкідників.\nПлюси і мінуси сорти капусти Зимівля\nОптимальні строки вирощування\nПідготовка землі на ділянці\nСорт капусти Зимівля 1474 був отриманий в 60-х роках ХХ століття вченими Всесоюзного науково-дослідного інституту селекції і насінництва. Експериментуючи із зразками капусти зарубіжних сортів, селекціонери хотіли отримати новий вид, який би відрізнявся великими розмірами плодів і їх гарною лежкістю, і міг вирощуватися в регіонах з будь-яким кліматом. Офіційно новий сорт зареєстрували в 1963 році.\nЧи знаєте ви? Відомий давньогрецький математик і філософ Піфагор займався селекцією капусти і високо цінував корисні властивості цього овочу.\nХарактеристика сорту представлена нижче:\nСорт Зимівля належить до пізньостиглі, на дозрівання врожаю потрібно 140-160 днів.\nКачан щільний, має округлу і злегка плескату форму. Він складається з тонких сіро-зелених листових пластин округлої форми і може сягати діаметра 70-120 див.\nЛистя овоча мають середні розміри і хвилясті краї, покриті шаром воскового нальоту. На зрізі вони пофарбовані в жовто-білий колір. Довжина листа складає 40-48 см, а ширина — від 32 см до 45 див.\nКачан має довгу зовнішню качан. На смак листя капусти солодкі, а їх прожилки м’які. Протягом перших 2-3 місяців після збору врожаю листя мають невеликий гіркуватий присмак, який зникає при більш тривалому зберіганні.\nУрожайність сорту з 1 м2 становить 6-7 кг. Вага одного плоду складає 2-3,5 кг\nОвочі мають гарну лежкість і можуть зберігатися до 8 місяців після збору врожаю.\nКапуста сорту Зимівля відрізняється морозостійкістю, посухостійкістю і невибаглива до поживного складу грунту.\nКапуста Зимівля швидко придбала популярність серед городників завдяки своїм численним позитивним характеристикам.\nДо достоїнств сорту відносять наступне:\nвідмінний товарний вигляд плодів;\nстійкість до розтріскування головок;\nвідмінні смакові якості, підвищений вміст вітаміну С;\nстійкий імунітет до точкового некрозу і сірої плісняви.\nЗа тривалий період існування даного сорту виявити у овоча які-небудь значні негативні якості не вдалося. Деякі городники відносять до мінусів капусти Зимівля її тривалі терміни дозрівання і невеликий гіркуватий присмак плодів у перші місяці після збору овоча.\nЩоб визначити оптимальний термін посадки насіння, потрібно враховувати кліматичні особливості конкретного регіону. У північних регіонах рекомендується вирощувати капусту Зимівля 1474 виключно розсадним способом, а в південних місцевостях насіння можна сіяти у відкритий ґрунт.\nПосів насіння на розсаду зазвичай, здійснюється на початку квітня, щоб можна було пересадити паростки на ділянку у другій половині травня або на початку червня. Якщо насіння відразу висаджується у відкритий грунт, то терміни посіву потрапляють на кінець травня, але у випадку нічних заморозків грядки з насінням потрібно обов’язково накривати плівкою.\nКапуста Зимівля 1474 невибаглива до умов вирощування, а її насіння відрізняються гарною схожістю. Але для досягнення високих показників врожайності рекомендується здійснити попередню підготовку посадкового матеріалу і землі на ділянці, а також дотримуватися нескладних правил вирощування саджанців та їх пересаджування у відкритий грунт.\nПридбання насіння капусти Зимівля 1474 рекомендується здійснювати в спеціалізованих магазинах.\nЩоб запобігти ураженню рослин хворобами та шкідниками, а також прискорити проростання садивного матеріалу, потрібно виконати такі дії з його підготовки:\nвідібрати насіння однакового розміру і правильної форми;\nзамочити посадковий матеріал у водному розчині марганцівки на 15-20 хвилин для дезінфекції, а потім промити його чистою водою;\nщоб прискорити проростання насіння, можна помістити їх в марлю і опустити на 15 хвилин в гарячу воду з температурою +50°Пн. По закінчення цього часу марлю з посадковим матеріалом потрібно остудити в прохолодній воді;\nпісля виконання всіх перерахованих вище дій насіння потрібно розкласти на папері одним шаром і підсушити при кімнатній температурі.\nІграшки з шкарпеток, робимо веселих мавпочок.\nНа вирощування міцних саджанців капусти Зимівля 1474 необхідно близько 50 днів, тому до даного процесу рекомендується приступати до початку квітня. Насіння висаджують в невеликі контейнери або індивідуальні ємності, наповнені сумішшю з городньої ґрунту, перегною, піску і деревної золи (всі інгредієнти беруть у рівних пропорціях).\nВажливо! За 10-14 днів до посадки насіння отриману грунтосуміш потрібно прожарити в духовці протягом 20 хвилин при температурі +200°С або пролити гарячим водним розчином перманганату калію для знезараження.\nПокрокова інструкція з вирощування розсади капусти Зимівля:\nГрунт в ємностях полити водою, щоб вона добре зволожити. Зробити поглиблення розміром близько 1 см на відстані 3-4 см один від одного.\nУ кожне поглиблення помістити 1-2 насіння капусти і присипати їх землею. Поверхня землі акуратно розрівняти руками.\nНакрити ємність з посадженими насінням плівкою або склом. Поставити її в добре освітлене місце, періодично зволожуючи грунт теплою водою по мірі підсихання.\nСходи з насіння з’являються через 5 днів після посадки. Після цього укриття потрібно зняти, а ємність з розсадою тримати при температурі +10°С до появи перших зелених листків.\nЧерез 7-10 днів після проростання насіння розсаду поливають слабким розчином марганцівки для дезінфекції та підживлення поживними речовинами.\nЯкщо посів насіння здійснювався в одну велику ємність, то через 10-14 днів після появи сходів, коли на них вже є по 4-5 листків, паростки пікірують за індивідуальними ємкостей. При цьому коріння паростків потрібно вкоротити на третю частину їх довжини.\nПісля пікіровки саджанці треба тримати в добре освітленому місці з температурою повітря +14…+18°С;\nТривалість світлового дня для розсади капусти повинна становити не менше 12 годин на добу. При необхідності використовують джерела штучного освітлення.\nВ міру підсихання грунту здійснюють помірний полив паростків теплою водою. Після зрошення проводять поверхневе розпушування ґрунту.\nВ якості додаткової підгодівлі можна посипати листя саджанців порошком деревного попелу.\nЄмність з саджанцями потрібно тримати в добре вентильованому місці, але берегти паростки від холодних протягів, щоб розсада не загинула.\nЩоб вирощування капусти Зимівля 1474 принесло щедрий урожай, потрібно правильно підібрати ділянку.\nМісце під капусту повинно відповідати таким вимогам:\nхороша освітленість сонцем;\nсуглинистий або глинистий склад ґрунту;\nнейтральна кислотність грунту;\nвідсутність близьких до поверхні землі підземних вод;\nдобрими попередниками для овоча є бобові, картоплю, огірки і помідори;\nне можна висаджувати дану культуру протягом 3 років на ділянці, де до цього вирощувалися турнепс, ріпу або редиска.\nЧи знаєте ви? Назва «капуста» походить від давньогрецького слова «капутум» і дослівно перекладається як «голова».\nПідготовка ділянки для висадки саджанців капусти починається ще восени, після збору врожаю.\nДана процедура включає в себе такі дії:\nретельне видалення всіх рослинних решток після збирання врожаю восени;\nглибока осіння перекопка землі з додаванням вапна;\nвнесення перегною навесні (по 1 відру на 1 м2) і повторна перекопування ділянки;\nвикопування лунок за 2 тижні до посадки розсади.\nЩоб розсада капусти добре прижилася у відкритому грунті, вона повинна зміцніти до моменту пересадки. На кожному паростку повинно бути 5-6 міцних зелених листків, а висота саджанця повинна становити не менш 15 див Зазвичай рослини досягають цих показників до кінця травня або початку червня, після чого їх висаджують на постійне місце.\nІнструкція з пересадки розсади капусти Зимівля:\nРозміщувати розсаду на ділянці потрібно за схемою 35×60 див.\nНа дно кожної лунки покласти 2 ст. л. суперфосфату, 2 ст. деревної золи і 1 ч. л. сечовини.\nТрохи полити паростки в індивідуальних ємностях водою, щоб було легше витягувати їх разом із земляною грудкою. Акуратно дістати саджанці з ємностей і помістити їх у підготовлені лунки.\nПрисипати коріння розсади землею і злегка утрамбувати її поверхня руками.\nРясно полити висаджені сіянці теплою водою.\nЯк позбутися від цвілі в пральній машині: 3 засоби\nКапуста сорту Зимівля 1474 невибаглива у догляді, але для нормального росту рослинам необхідна достатня кількість вологи і мінімальний догляд за ґрунтом на грядках. Цей сорт можна вирощувати навіть на тих ґрунтах, які містять мало поживних речовин, але для підвищення врожайності культури рекомендується вносити підживлення.\nДаний сорт може переносити короткочасну посуху, але негативно реагує на перезволоження грунту.\nВажливо! Якщо перестаратися з поливом рослин, їх коренева система повністю гине вже через 12 годин.\nОсновні правила поливу капусти Зимівля:\nу період зростання на кожен саджанець потрібно витрачати 1-5 л води;\nдорослим рослинам потрібно близько 2 відер води;\nчастота поливу залежить від погодних умов і складає 1-2 рази в тиждень. Рослини поливають після того, як верхній шар грунту підсохне;\nзрошувати капусту потрібно відстояною теплою водою з температурою +18…+23°С;\nрекомендується використовувати крапельний метод поливу за допомогою лійки;\nза 3-4 тижні до збирання врожаю полив капусти потрібно припинити, щоб качани не розтріскалися і краще зберігаються взимку.\nВнесення поживних речовин на протязі активного росту рослин допомагає значно збільшити врожайність даної культури.\nКраще всього здійснювати підживлення капусти Зимівля наступним чином:\nперше внесення добрив здійснюється через 20 днів після висадки саджанців на ділянку — їх поливають водним розчином коров’яку (1 частина кошти на 4 частини води), витрачаючи на кожну рослину за 1 л добрива;\nповторне внесення добрив здійснюється через 10 днів після першої підгодівлі — під кожну рослину вносять 1 л водного розчину курячого посліду (1 частина посліду на 4 частини води);\nще через 10 діб капусту знову поливають розчином коров’яку або пташиного посліду, витрачаючи на 1 м2 близько 6-8 л кошти;\nдля профілактики появи шкідників і додаткового живлення можна посипати листя капусти деревною золою кожні 10 днів.\nЩоб кореневі підгодівлі краще засвоювалися, їх рекомендується вносити разом з поливом капусти.\nЧи знаєте ви? Свіжий капустяний сік має омолоджуючий ефект, а також сприяє знешкодженню та загоєнню ран.\nБур’яни здатні швидко заглушити зростаючі саджанці, тому по мірі їх появи грунт навколо рослини прополюють. Віддалену бур’янисту траву потрібно винести за межі ділянки, щоб запобігти розмноженню шкідників і поява захворювань.\nПоверхневе розпушування ґрунту здійснюється одночасно з прополкою грунту і після кожного поливу. Процедуру проводять обережно, щоб не пошкодити кореневу систему капусти. Пухкий грунт сприяє хорошому доступу повітря до коріння рослини і запобігає застій води в грунті.\nПри виконанні всіх перерахованих вище рекомендацій по догляду, капуста Зимівля практично не вражається хворобами і шкідливими комахами.\nАле іноді рослинам можуть загрожувати такі інфекції:\nЧорна ніжка. Збудником захворювання є грибок, який знаходиться у верхньому шарі грунту. Він швидко розмножується в перезволоженому землі і провокує загнивання кореневої шийки — вона стає темною і деформується, а уражене рослина гине. Хворі рослини потрібно відразу ж видалити з ділянки і спалити, а грядки полити розчином перманганату калію.\nКила. Дане захворювання відноситься до грибних і проявляється появою наростів на кореневій системі капусти. При цьому корені не можуть поглинати з ґрунту вологу і поживні речовини, які необхідні рослині для зростання. В результаті наземна частина капусти погано розвивається і надалі рослина гине. Уражені інфекцією примірники видаляють з ділянки разом з грудкою землі, утвореним навколо коренів. Лунку, що залишилася після видалення рослини, рясно присипають вапном.\nСлизистий бактеріоз (мокра бактеріальна гниль). Захворювання має бактеріальну природу призводить до загнивання качана. Криюче листя починають чорніти, покриваються вологим нальотом і виділяють неприємний запах. В подальшому цей процес переходить на інші листя і капуста повністю загниває. Уражені качани потрібно видалити з ділянки, а грядки обробити хімічними препаратами (наприклад, «Триходермин»).\nНесправжня борошниста роса (пероноспороз). Джерелом цієї інфекції є грибок. На зовнішній стороні листя овоча з’являються жовтуваті плями неправильної форми, нижня поверхня яких покрита сірувато-білим нальотом. Плями поступово збільшуються в розмірах, що призводить до пожовтіння і повного відмирання наземної частини рослини. Уражені частини капусти обрізують і спалюють, а грядки обробляють хімічними препаратами (наприклад, «Оксихомом»).\nНебезпеку становлять і шкідники:\nКапустяна муха. Комаха відкладає яйця у верхньому шарі ґрунту, а личинки, що з’явилися знищують кореневу систему і качан овоча. Рослина починають помітно відставати в рості, а при сильному ураженні качан псується зсередини і стає непридатним для зберігання. Можна відлякати шкідника з грядок, посипавши міжряддя сумішшю з тютюну і вапна. З хімічних препаратів можна використовувати «Базудин».\nСлимаки. Ці шкідники являють собою товстих гусениць, комах, капустяне листя. На качані при цьому помітні круглі наскрізні отвори, а поверхня листя покрита липким слизом. Уражені листи капусти жовтіють і відмирають. При невеликій кількості шкідників збирають їх вручну, а міжряддя посипають тирсою — за ним слимаки не можуть пересуватися, — або меленим червоним перцем. З хімічних засобів використовують 0,5% розчин мідного купоросу або препарат «Мета».\nБілянка (капустянка). Ця біла метелик відкладає яйця серед листя капусти. З яєць з’являються личинки, які знищують качан зсередини, поїдаючи його соковиту м’якоть. Ознакою появи білани є обгризені листя овоча. Для боротьби з шкідником грядки обприскують водним розчином господарського мила, а при сильному ураженні застосовують хімічні препарати (наприклад, «Інта-Вир»).\nПопелиця. Ці дрібні зелені комахи та їх личинки живляться соком капустяного листя. В результаті їх появи листя стають жовтими або рожевими, а їх краї скручуються і підсихають. Капуста стає рихлою і поступово зникає. На початковій стадії можна позбутися шкідника за допомогою обприскувань грядок розчином часнику або тютюну. При значному ураженні проти попелиці застосовують інсектициди («Іскра-М», «Семпай»).\nЩоб запобігти виникненню всіх перерахованих вище проблем, потрібно провести профілактичні заходи:\nобробляти грунт і насіння капусти перед посадкою;\nдотримувати правильний режим поливу;\nвидаляти з ґрунту рослинні рештки;\nздійснювати осіннє перекопування грунту;\nдотримуватися рекомендованої схеми посадки капусти;\nперіодично оглядати рослини на предмет появи ознак ураження хворобами чи шкідниками.\nКачани капусти даного сорти дозрівають в кінці вересня або початку жовтня. Плоди стійкі до заморозків, але до настання серйозних холодів і сезону дощів їх рекомендується прибрати з грядки, щоб овочі не почали гнити.\nВажливо! Капуста Зимівля 1474 може витримувати заморозки до -6°С, зберігаючи свої хороші смакові якості, привабливий товарний вигляд.\nОсновні правила збирання та зберігання врожаю капусти Зимівля:\nкачани треба викопувати в суху погоду, щоб листки були сухими і не загнили;\nзбирання врожаю проводять обережно, щоб не пошкодити плоди;\nкачан витягають із ґрунту разом з корінцем і очищають його від верхніх листків;\nпісля викопування капусту потрібно прибрати з сонця і розвісити в тіні для просушування;\nприміщення, в якому просушуються овочі, повинне добре провітрюватися;\nзберігання плодів здійснюється в темному підвалі з хорошою вентиляцією і температурою повітря близько 0…+2°С;\nдля зимового зберігання підходять тільки цілі качани без механічних пошкоджень і гнилі;\nу сховищі овочі можна укладати на стелажі, підвішувати до стелі або складати їх у невеликі ємності, пересипаючи кожен шар плодів крейдою. Зверху ємності накривають шаром сухої соломи.\nЯкщо дотримувати перераховані вище рекомендації, то капуста Зимівля відмінно переносить тривале зимове зберігання.\nСмакові якості овоча при цьому не погіршуються, тому його використовують для приготування:\nперших страв (капусняку, борщів, супів);\nовочевих гарнірів і рагу;\nначинки для випічки;\nквашених закусок і солінь.\nКапуста сорту Зимівля 1474 поєднує в собі відмінні смакові якості, простоту вирощування і гарну лежкість, тому часто вибирається городниками для вирощування на великих і дрібних ділянках. Використовуючи характеристику сорту і рекомендації по вирощуванню, перелічені в цій статті, ви легко зможете отримати щедрий урожай великих качанів, які будуть радувати вас своїм насиченим смаком протягом всієї зими.


1 Недоліки та проблеми DELL Vostro 5470\n2 позитивні моменти\nУльтрабук корпоративного класу Vostro 5470 наділений масою примх, які припадуть до вподоби тим, хто багато часу провів в пошуках відносно недорого легкого і досить продуктивного апарату. Почати мабуть варто з ціни, тому як для кого то ціна даного апарату здається досить прийнятною, а для кого то занадто завищеною. І проблема тут в тому, що даний апарат є ультрабуком (тонкий, зручний, легкий і при цьому продуктивний), а серед ультрабуків цін нижче 500 доларів просто не буває.\nРозписувати технічні характеристики і інші цифри сенсу не бачу з ними ви можете ознайомитися на оф. сайті dell або в будь-якому інтернет магазині який ще продає або продавав такий ноутбук. Тому почати треба з недоліків і з проблемних місць ноутбука. А позитивних моментів підійдемо трохи пізніше\nНедоліки та проблеми DELL Vostro 5470\nІстотних недоліків у даного апарату практично немає, але якісь недоліки все ж виявляються. І найбільша проблема це те, що велика кількість таких ноутбуків вийшло з конвеєра з глючний модулем Wifi, хоча ця проблема і вирішується програмно, але осад залишається. Хоча багатьом власникам даних ноутбуків довелося робити заміну даного модуля самостійно вже після покупки, а ті хто звернувся по гарантії (в залежності від постачальника) чекали повернення свого ноута досить довго. Також треба відзначити, що без належного досвіду в розбиранні будь-якого роду техніки для заміни та ремонту краще звернутися до спеціалізованого сервісного центру, будь це заміна клавіатури -http: //mskcomp.ru/noutbuki/zamena-klaviatury-na-noutbuke/, заміна модуля Wifi або ж банальна чистка.\nНаступним не дуже приємним моментом є добре розрекламований але абсолютно даремний сканер відбитку пальців. Проблема в тому, що даний сканер не має оригінального програмного забезпечення від DELL, в комплекті йдуть тільки драйвера і якщо на windows 8 він ще хоч якось працює, то в сімки абсолютно відмовляється. І виникає питання, а навіщо він потрібен цей сканер, якщо можна просто поставити пароль на ОС.\nГлянсове покриття дисплея відмінно передає кольори, зберігаючи яскравість і контрастність картинки на належному рівні. Але від відблисків на глянсовому екрані нікуди не деться. І навіть при викрученій яскравості підсвічування на максимум в сонячний день краще знаходиться в тіні щоб не милуватися власним відображенням.\nДо плюсів можна приписати досить непогану начинку, в яку входить, дискретна графіка від Nvidia, яка не жере оперативку, як в більш нової моделі. Є слот під SSD гвинт, правда тільки під половинчастий (був придбаний в Китаї окремо за 40 баксів). Дисплей підтримує технологію сенсорного введення, яка після тривалої роботи стає досить зручною і часто економить багато часу.\nРозкладка клавіатурній панелі залишилася стандартною, і найголовніше, що навіть при малому ході клавіші чітко і ясно присутнє відчуття натискання, за рахунок тугого ходу. Клавіатура цілком зручна для наборів великих текстів. Але підсвічування, на жаль — немає.\nВиправити роботу Wifi модуля можна за допомогою деяких налаштувань самого модуля опис яких знаходиться тут. Якщо на вашому ноутбуці до сих пір не варто SSD гвинт, його потрібно поставити, хоча б гігабайт на 128, а потім залити на нього операційну систему — продуктивність підвищується в рази. І як підсумок поспішаю помітити, що dell vostro 5470 ще буде служити як мінімум року 2 не втрачаючи конкурентноздатності.\nDell Vostro 5470 відгуки власника. Проблеми, рішення Ссылка на основную публикацию\nЯк почистити друкувальну головку принтера Canon


Частину території Донбасу потрібно визнати окупованою – Фірсов » Слово і Діло\n10 березня 2015, 19:11\nТериторії Донбасу, які знаходяться під контролем бойовиків, потрібно офіційно визнати окупованими.\nПро це в ефірі «5 каналу» заявив народний депутат від «Блоку Петра Порошенка» Єгор Фірсов, передає «Слово і Діло» з посиланням на пресс-службу «УДАРу».\nНа його думку, Верховній Раді потрібно приймати непопулярні рішення, намагаючись виправити ситуацію на сході країни. «Парламенту потрібно прийняти рішення про те, що не контрольована силовиками територія є тимчасово окупованою. Щодо Криму це рішення прийняли, а стосовно Донбасу – досі ні», – каже депутат.\n«Утім, варто відзначити, що, по суті, в Криму це була анексія. На Донбасі ж Росія вчинила набагато хитріше – зайняла території і сказала, що це українські території і ми несемо за них відповідальність», – зазначив Фірсов.\nПолітик вважає, що потрібно прийняти саме політико-правове рішення про непідконтрольність частини Донбасу українській владі. «В умовах інформаційного вакууму це дуже важливий момент для жителів регіону. Їм потрібно чесно сказати, що територія контролюється Росією, пояснивши, що всі соціальні виплати і всі зобов’язання України будуть виконані після відновлення територіальної цілісності країни», – резюмував Фірсов.


Багатофункціональний реле ZUBR MF 25: продаж, ціна у Запоріжжя. Реле струму від "ООО "ЭНЕРГОУСТАНОВКА"" - 1333610576\nБагатофункціональний реле ZUBR MF призначене для захисту однофазної електромережі від неприпустимих відхилень напруги, а також перевищення споживання струму та активної потужності. З його допомогою ви можете обмежувати споживану активну потужність підключеного обладнання. Реле діє за принципом відсікача: при перевищенні встановлених значень — відключає навантаження.\nТочність вимірювання напруги і струму\nКатегорія продукції: Багатофункціональний реле Струм, А: 25 Спосіб монтажу: На DIN-рейку Кількість фаз: 1 ф. (230 Вольт) Термозахист: Є TrueRMS: Є Проф. затримка відключення: Є Нижня межа напруги: 120-210 В Верхня межа напруги: 220-280 В Номінальна потужність навантаження: 5 500 ВА Час відключення навантаження при зниженні напруги: 176-210 В - 10 с, 164-176 В - 0,5 с, нижче 164 В - 0,04 с Час відключення навантаження при перевищенні напруги: понад 264 В - 0,04 с, 220-264 В - 0,5 с Основний межа струму: 0,1-25 А Обмеження активної потужності: 0,1-5,5 кВт Точність вимірювання сили струму: ±0,1 А ±2 % Номінальний струм навантаження: 25 А (макс. 30 А протягом 10 хв.) Час затримки включення навантаження: 3-600 з Час затримки вимкнення навантаження: 0-240 з Тип реле: Електромагнітне Напруга живлення: 100-420 В Перетин дроту: не більш 16 мм2 Маса: 0,21 кг ±10 % Габаритні розміри (Ш х В х Г): 53 х 85 х 70 мм Кількість комутацій під навантаженням, не менше: 100 000 циклів Кількість комутацій без навантаження, не менше: 1 000 000 циклів Ступінь захисту за ГОСТ 14254: IP20 Потужність, ВА: 5 001 - 7 000 Комплект поставки: реле, гарантійне свідоцтво, гарантійний талон, технічний паспорт, інструкція, пакувальна коробка


Головна > Насіння квітів > Багаторічники > Хризантема\nХризантема Голден Бол 0,1 г\nОднорічна рослина висотою 25 см. Квіти дрібні, жовтого кольору. Діаметр суцвіття 7 см. Листя ланцетоподібне. Стебло щільно-гіллясте, прямостояче. Суцвіття – кошики, поодинокі, махрові. Посів у відкритий ґрунт у травні. Сходи проріджують на відстані 20-30 см. Цвіте з червня по серпень. Світлолюбна, холодостійка і посухостійка рослина. Невибаглива до умов вирощування, але віддає перевагу вапнованим, легким, помірно родючим ґрунтам. Використовується для створення груп, рабаток, поодиноких насаджень, а також на зріз.\nХризантема Повість осені 0,1 г\nХризантема Срібна Принцеса 0,1 г\nБагаторічна рослина висотою 40 см з великими квітами білого кольору має компактну кущову форму. Цвіте з червня до серпня. Насіння дозріває у великій кількості. Сіють весною або під зиму в гряди. Сходи з’являються дружно.\nБагаторічна хризантема. Висота рослини - до 80 см. Формує великі квіти білого кольору, має компактну кущову форму. Сіють у відкритий ґрунт у травні, або восени. Сходи з'являються дружно. Сіянці пікірують в грядку на відстані 10 см. Через рік рослини висаджують на постійне місце. Цвітуть на другий рік. Рослини зростають виключно на відкритих або злегка затінених ділянках. Невимогливі до грунту, але вологолюбні. На сирих ділянках висаджувати не рекомендується, оскільки зимою рослини можуть загинути. Використовується для створення груп, рабаток, поодиноких насаджень, а також на зріз.


Не всім по душі ягоди журавлини з-за їх кислого смаку, тому при всій користь цього продукту мало хто наважується є його в свіжому вигляді. А ось домашній пиріг з журавлиною дозволить не тільки насолодитися смачны десертом, але і включити в раціон корисні ягоди.\nПиріг з журавлиною – класичний рецепт\nКласичний журавлинний пиріг – це пісочна основа на жовтках і начинка з свіжих ягід журавлини, залитих яєчно-цукровий гоголь-моґелем. Готується він дуже швидко і просто.\nЗ масла, жовтків і борошна замісити туге тісто, з якого після стабілізації в холодильнику сформувати основу пирога.\nПромиту журавлину укласти на піщану основу. Білки збити з цукром в пишну піну і залити нею ягоди. Ягоди перед тим, як покласти в начинку, потрібно обов’язково промити і обсушити, давши спочатку стекти вологи на друшляку, а потім розклавши їх на паперовому рушнику.\nПровівши в духовці від 30 до 50 хвилин при 175 – 180 градусах, пиріг буде готовий.\nПиріг з журавлиною і сметаною має хрустку основу і ніжну, нагадує заварний крем, начинку з яскравими вкрапленнями ягід. Така випічка не тільки зробить смачними домашні посиденьки за чаєм, але і буде гідно виглядати на святковому столі.\n90 г м’якого вершкового масла;\n3 яйця (одне з них в тісто);\n100 г цукру (в тому числі, 5 г ванільного);\nРецепт пирога по кроках:\nВершкове масло розтерти з цукровою пудрою, додати сіль, яйце, цедру і борошно. З отриманого тіста сформувати кулю, який на півгодини прибрати в холод.\nВистелити тестом форму для випічки, зверху встановити вантаж (наприклад, квасоля або горох) і пекти 10 – 15 хвилин при 180 градусах.\nПотім прибрати вантаж, на дно рівним шаром покласти ягоди і залити їх кремом зі сметани, збитою з цукром, яйцями і крохмалем. Тепер пиріг повинен провести ще 40 хвилин в духовці до загустіння сметаною заливки.\nРубане пісочне тісто (воно ж ложнослоеное) прекрасно справляється з роллю основи для багатьох ягідних пирогів.\nДля такого журавлинного пирога потрібно взяти:\n300 г вершкового масла з морозильника;\n360 г цукру (в тому числі, 200 в начинку);\n500 – 600 г журавлини;\nМасло натерти на тертці прямо в просіяне борошно і швидко перемішати все до отримання крихти. Яйця і жовток збити з цукром і сіллю до розчинення всіх кристалів. Яєчну суміш вилити в борошняну крихту і швидко зібрати тісто в грудку. Приблизно на годину прибрати його в холод.\nЖуравлину разом з цукром проварити на середньому вогні до загусання. На це в середньому може знадобитися 10 – 15 хвилин.\nЗ стабилизировавшегося в холоді пісочного тіста сформувати основу пирога. Відправити її на 7 – 10 хвилин у духовку з робочою температурою 180 градусів, попередньо зробивши кілька проколів виделкою. Це дозволить тесту не здуватися і не пузиритися.\nУ журавлинну начинку додати трохи панірувальних сухарів, щоб вони ввібрали в себе зайву вологу. Перекласти начинку трохи зазолотившуюся основу, розрівняти і ще на 10 – 12 хвилин повернути в духовку.\nЗаморожені ягоди і фрукти можна зустріти в магазинах круглий рік. Це вагомий аргумент, щоб побалувати домашніх і приготувати нескладний, але смачний пиріг з замороженої журавлиною і родзинками.\nДля його виконання підготуйте:\n230 г цукрового піску (в тому числі, 90 г в начинку);\n270 г журавлини;\nВершкове масло збити з цукром, а потім по одному ввести до нього яйця. Після цього невеликими частинами підсипати борошно, просіяне з розпушувачем і замісити туге тісто. Прибрати основу на 20 – 30 хвилин на холод.\nПромиті родзинки і заморожену журавлину викласти в сотейник, засипати цукром і влити воду. Відправити посудину на середній вогонь і варити до випаровування рідини. Трохи дати начинці охолонути, всипати в неї крохмаль і перемішати. Якщо за рецептом потрібна не морожена журавлина, то її можна швидко зробити такий, затока на кілька хвилин окропом.\nТісто розділити в пропорції 2:1. Здебільшого сформувати основу пирога, яку заповнити начинкою, а меншу частину натерти поверх начинки через тертку. До повної готовності пиріг повинен провести в духовці приблизно 30 хвилин при t=180 – 200°С. Охолоджують випічку прямо у формі.\nДуже м’яким і пухнастим, з хрусткою глянцевою скоринкою. виходить пиріг з журавлиною на дріжджовому тісті.\n2 яйця (1 для змазування пирога);\n300 – 400 г журавлини;\n150 – 200 г винограду без кісточок.\n100 г просіяного борошна змішати з сухими дріжджами, 30 г цукру і кефіром. Отриману густу, як сметана, опару на півгодини поставити в тепло.\nДля здоби яйце змішати з 60 г цукру і розтопленим вершковим маслом. З’єднати цю суміш з опарою і замісити тісто, поступово додаючи борошно. Дати тісту підійти протягом 1 – 1,5 годин, один раз обмяв його в процесі.\nДля начинки журавлину подрібнити за допомогою м’ясорубки і змішати з цукром за смаком.\nЗ тіста сформувати пиріг, розкотивши частина на пергаменті в коло, а з двох скручених в косичку джгутиків зробивши бортики. Наповнити начинкою основу пирога і прикрасити його зверху гратами з тіста і виноградними ягодами.\nВ духовій шафі змащений яйцем пиріг повинен провести приблизно 20 – 30 хвилин при 180 градусах.\nНескладних в приготуванні і дуже красивим зовнішнім виглядом виходить пиріг з карамелізованою разом з горіхами журавлини і бісквіта на сметані. Використання мультиварки в процесі приготування дозволяє отримати пухкий бісквіт, а завдяки тому, що журавлина виявляється зверху, випічка не потребує додаткового оформлення.\nІнгредієнти, необхідні для цього журавлинного пирога:\n250 г цукру (100 г – в начинку, 150 г – в тісто);\n150 г вершкового масла (50 г у начинку, 100 г в тісто);\n50 г рубаних горіхів;\nУ чашу мультиварки, включеної на розігрів, розтопити вершкове масло для начинки і змішати його з цукром, щоб вийшла кашка. У неї висипати журавлину і горіхи, добре перемішати все і рівномірним шаром розподілити по дну мультикастрюли.\nУ збите з цукром масло по одному додавати яйця, потім по черзі вводити сметану і суміш із сухих компонентів. Отримане тісто розподілити поверх журавлини. Готувати пиріг в режимі «Випічка» 60 хвилин, перевіряючи готовність зубочисткою.\nПри першому погляді на цю випічку, здається, що це якийсь дивовижний красивий квітка розпустилася на блюді, але це всього лише красиво розкладені скибки яблука і ягоди журавлини. Втім, не тільки красою, але і смаком здатний полонити цей пиріг!\nПерелік інгредієнтів для його випічки буде наступним:\n300 – 400 г яблук;\nцукор і кориця для обсипання.\nПечемо наступним чином:\nБорошно, сіль, мускатний горіх і розпушувач просіяти і гарненько перемішати. Яйця, цукор і дуже м’яке вершкове масло збити міксером до світлого стану.\nЗ’єднати яєчно-масляну суміш і сипучі компоненти, влити молоко і перемішати. Отримане тісто вилити у змащену маслом форму.\nЗверху у вигляді квітки викласти внахлест нарізані часточками яблука. У центр яблучного «бутона» покласти жменя журавлини, а решта ягоди розкидати в хаотичному порядку.\nЗверху посипати пиріг сумішшю цукру і кориці. Пекти при 180 градусах до готовності приблизно 40 – 50 хвилин.\nЦей пиріг з сиром і журавлиною – ще один варіант відкритого пирога з основою з пісочного тіста, який знаходиться у фаворитах у багатьох господинь завдяки ідеальним пропорціям кислого і солодкого.\nДо складу цієї випічки входять:\n250 г цукру (з них 100 г підуть в тісто);\n100 г дуже м’якого вершкового масла;\n200 – 220 г борошна;\nОдне яйце збити з цукровим піском. Не вимикаючи міксер, ввести в яєчну масу вершкове масло, а слідом за ним борошно і розпушувач. Вимісити дуже ніжне і пластичне тісто, яке буде схоже на пластилін. Для стабілізації прибрати його на 40 хвилин на холод.\nЩоб приготувати начинку, міксером або блендером збити яйця з цукром і сиром. Коли маса стане однорідною, додати манну крупу і вимиті ягоди журавлини, перемішати.\nЗ охолодженого тіста сформувати у формі основу для пирога, викласти в неї сирно-журавлинну начинку і випікати при 180 градусах приблизно 50 – 60 хвилин.\nНадзвичайно красиво виглядає відкритий пиріг з журавлиною і м’яким безе (меренгою).\nСолодкість невагомих білих меренговых «хмаринок» делікатно врівноважує ягідну кислинку.\nДля основи пирога, начинки і безе потрібно взяти такі пропорції інгредієнтів:\n250 – 300 г журавлини.\nЯйця розділити на білки і жовтки. Жовтки розтерти з 50 г цукру і влити в крихту з рубленого з борошном олії. Вимішувати масу, поки тісто не збереться в грудку.\nРозподілити пісочну основу по внутрішнім стінкам форми і прибрати на півгодини в холодильник. Потім випікати корж приблизно півгодини при 200 градусах до красивого золотистого кольору.\nЖуравлину розім’яти з 200 г цукру. Решті солодкий пісок і охолоджені білки збити в пишну піну. Частина цієї піни (приблизно 100 мл) змішати з журавлиною.\nУ зазолотившуюся в духовці основу пирога перекласти журавлинну начинку, а зверху відсадити з кондитерського мішка або просто викласти ложкою безе. Поставити пиріг в духовку і тримати до того моменту, коли меренга стане кольору кави з молоком.\nГотове листкове тісто дає великі можливості для реалізації різних смачних задумів (пироги, слойки, торти, тістечка). Так, шматок купленого в магазині або приготованого самостійно листкового тіста може перетворитися в ароматний журавлинний пиріг.\n30 г картопляного крохмалю.\nТісто розморозити, але частину залишити окремо, щоб з неї вирізати грати для оформлення пирога. Більший шматок розкачати і вистелити ним дно і борти форми, в якій пиріг буде пектися.\nДля начинки очищений буряк натерти на тертці з малими отворами. Окремо журавлину засипати цукром і розім’яти толкушкой для картоплі. Змішати журавлину, буряк і крохмаль.\nВикласти начинку на основу пирога, зверху оформити гратами і на 20 хвилин відправити в духовку пектися при 190 градусах.\nЗаливний пиріг з журавлиною\nКоли хочеться приготувати щось смачненьке до чаю, виручить холодець тісто на кефірі, яке в поєднанні зі свіжими або замороженими ягодами журавлини вже перетворюється на смачний ягідний пиріг. Готової випічки певного шарму додасть легка пороша з цукрової пудри.\nПерелік компонентів, які входять до складу журавлинного ласощі:\n14 г розпушувача (або 7 г соди);\n100 – 150 г ягід журавлини (заморожених або свіжих);\nванілін для аромату за смаком.\nЗбиті в пишний пінний крем курячі яйця разом з цукром, з’єднати з кефіром, ваніліном, борошном і розпушувачем. Повинно вийти текуче налите тісто.\nФорму для майбутнього пирога змастити маслом або вистелити пергаментом, перелити після цього в неї тісто, розрівняти, а зверху щедрим шаром накидати журавлину.\nВідправити наливна пиріг на 30 – 40 хвилин в духову шафу, прогрітий до 180 градусів. Подавати випічку постигла, нарізавши на порційні шматки.\nНезвичайна шарлотка з ягодою\nШарлотка в уявленні багатьох – це бісквітний пиріг з яблуками. Але для нього чудово підходять і кислі ягоди журавлини. Випічка виходить яскравою і освіжаючої.\nм’яке вершкове масло для змащування форми.\nЗ допомогою міксера яйця з цукром перетворити в пишну піну, у яку акуратно просіяти борошно з розпушувачем. Перемішати тісто лопаткою рухами знизу вгору.\nФорму для шарлотки змастити вершковим маслом, дно посипати цукром, викласти на нього рівним шаром промиту журавлину і зверху – бісквітне тісто. Далі на 40 хвилин пиріг з журавлиною відправляється в духовку, де готуватися при 200 – 220 градусах.\nЭкзальский пиріг з журавлиною від Олени Чекаловой\nЭкзальский пиріг – це основа з пісочного тіста з найніжнішим наповненням з фруктів, ягід і крем-брюле.\nДля такого пирога з журавлиною, приготованого за рецептом Олени Чекаловой з передачі «Щастя є», потрібно для тіста:\n15 – 200 г журавлини;\nВсі інгредієнти тесту з’єднати в одній посудині і замісити еластичне пісочне тісто. Вистелити ним підготовлену форму і прибрати на деякий час в духовку.\nЯблука нарізати тонкими скибочками й укласти на пісочну основу, зверху розподілити журавлину. Відправити пиріг в духовку до напівготовності на 30 хвилин при двохстах градусах.\nЖовтки збити з цукром, тонкою цівкою влити в них гарячі вершки і перемішати. Залити цією сумішшю пиріг і доготувати його в духовці протягом 10 – 15 хвилин.\nЖуравлинна випічка з лимоном\nЛимон, журавлина чудово доповнюють один одного в солодкій випічці.\nТак, для універсального пісочно-дріжджового пирога з клюквено-лимонною начинкою потрібно взяти:\n400 г масла (маргарину);\n410 г цукру (10 г – в тісто);\n100 – 150 г журавлини;\nУ молоці розчинити цукор і дріжджі. Масло порубати з борошном. Отриману крихту з’єднати з молочною сумішшю. Зібрати тісто в грудку і прибрати на холод.\nЛимон обшпарити окропом і разом з журавлиною пропустити через м’ясорубку. Кашку змішати з цукром.\nТісто розділити навпіл. Одну частину розкачати в пласт товщиною 10 мм і розподілити по ньому начинку. Вкрити її другим таким же шаром. Защипнути краї пирога і спекти його до готовності (40 хвилин на середньому вогні).\nЖуравлина – корисна ягода, яка чудово поєднується з солодкою випічкою. Її соковитість і кислинка надають десертів особливий шарм, а насичений червоний колір – яскравість і деяку святковість.


Їзда в нетверезому стані, перевищення швидкості та погодні умови: патрульні назвали причини виникнення ДТП на Прикарпатті - Дзеркало Коломиї\nЇзда в нетверезому стані, перевищення швидкості та погодні умови: патрульні назвали причини виникнення ДТП на Прикарпатті\n6 Лют 2017, 13:27\nЗ початку 2017 року на Прикарпатті сталися 223 ДТП.\nПро це розповів заступник начальника управління – начальник відділу забезпечення безпеки дорожнього руху та спеціальних заходів УПД ГУНП в Івано-Франківській області Андрій Прус на брифінгу щодо стану аварійності на дорогах Прикарпаття.\nВін зазначив, що така аварійна ситуація у зимовий період здебільшого трапляється через погодні умови. Однак, цьогоріч кількість ДТП з постраждалими зменшилась на 26% (всього 20 випадків), а також на 50% менше ситуацій із загиблими у порівнянні з минулим роком, передає “Дзеркало Коломиї” з посиланням на Курс.\n“Причиною є те, що водії, які не впевнені у своїх навиках керування, залишають свої транспортні засоби і пересідають на громадський транспорт. Відповідно, спостерігаємо ситуацію, коли в складних погодних умовах ми маємо хай незначне, але зменшення аварійності”, – розповів Андрій Прус.\nСкладним залишається проїзд на дорогах Коломийського, Яремчанського, Верховинського, Надвірнянського районів. Це пов’язано зі збільшенням кількості туристів у цих регіонах.\nЧитайте також: Деталі смертельної ДТП у Коломиї: водій загинув у свій день народження. ФОТО\nУ січні було дев’ять ДТП з потерпілими дітьми, одна дитина загинула.\n“Причиною часто є те, що діти в транспорті знаходяться не за правилами дорожнього руху – або знаходяться на передньому сидінні автомобілів, або на задньому сидінні без ременів безкпеки. Водії ігнорують ремені безпеки, особливо коли це стосується здоров’я та життя дітей”, – зауважив Прус.\nНайчастіше ДТП з постраждалими траплялися через перевищення швидкості руху, а також через наїзд на перешкоди та виїзд на зустрічну смугу руху.\nЩе однією причиною ДТП є їзда в нетверезому стані. Таким чином у 2017 році було травмовано сімох людей.\n“Треба звертати увагу на це і пішоходам, які мають пам’ятати, що крім прав мають ще й обов’язки. Вони мають самі звертати увагу на рух автотранспорту, його швидкість та видимість, коли переходять дорогу. Водію важче зупинити автомобіль, який важить до тонни більше навіть при швидкості 50-60 км/год, ніж пішоходу призупинитися на секунду і пропустити автомобіль”, – порадив Андрій Прус.\nЗагалом, від початку року до адміністративної відповідальності притягнуті 768 водіїв, у тому числі – 91 протокол склали за їзду у нетверезому стані.\nТ.в.о. заступника начальника управління – начальник відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції м. Івано-Франківська Яна Юнесова розповіла, що за цей період в Івано-Франківську патрульні зафіксували 93 ДТП, з яких 13% з потерпілими, здебільшого через наїзд на пішохода. Зокрема, було травмовано 19 осіб, троє загинули.\n“ДТП з потерпілими найчастіше у нас стаються чомусь у четвер та вівторок, – розповіла Яна Юнесова. – За годинами скоєння ДТП з потерпілими, то найбільша їх кількість стається о 22-24 год. та о 12-14 год.”\nВ Івано-Франківську найбільш аварійними є вулиці Галицька, Коновальця, Крихівецькій. В поліції пояснюють, що це пов’язано лише з довжиною цих вулиць, особливі аварійні ділянки правоохоронці не відзначають.\n“Хоч статистика краща, ніж в минулому році, але не спонукає до того, щоб ми розслабилися і говорили, що у нас все гарно”, – додав Андрій Прус.\nмітки: водіння в нетверезому стані, ДТП, Прикарпаття, рух, швидкість\nКримінал (984) Відео (968) Дзеркало краю (32) Інтерв'ю (58) Афіша (238) Історії успіху (41) Фото (635) Гроші (42) Суспільство (9393) Новини (17485) Авторські колонки (161) Туризм (369) Культура (1795) Історія (87) Політика (1277) Технології (225) Спорт (717) Першопрохідці (23) Економіка (1074) Статті (905)


Гоголеве с Садиба М.В.Гоголя 2009 р. Заворожене місце\nПошук по розділу сайта 2009 р. Заворожене місце\n– Садиба М.В.Гоголя\n2009 р. До 20 березня завершать ремонтувати музеї Гоголя\n+ 2009 г. Гоголь с нами. Яркие впечатления\n2009 р. Заворожене місце\n+ Микола Гоголь (1809 - 1852)\n⇑ Садиба М.В.Гоголя\nВасилівка, родинне помістя Гоголів-Яновських, метушливо готується до радощів ювілейного стресу. 1 квітня сюди, в шишацьку глибинку, на меморіальне паломництво потягнуть валки VIP-екскурсантів – Президент, міністри, чиновники, сановиті митці. А зараз ауру місця порушує стукіт кельм і перегукування будівельників. Ми ж хочемо, щоб ви побували тут «до того, як…»\nУ світі існує чотири музеї Миколи Гоголя (тут, у Гоголевому; у Сорочинцях, де він народився і виплакав у пелюшках перші півроку свого життя; у Москві – в будинку на Нікітському бульварі, де він помер, приватний музей у Петербурзі – у будинку графа Толстого). Гоголеве – певно, найголовніший музей, масштабний і повноцінний, «корінний зуб» гоголіади. Це те місце на землі, де Гоголь сумарно провів найбільше часу. Тут він зустрів і першу в своєму житті відьму.\n…Років приблизно в дев’ять Микола стояв у цій вітальні, й раптом крізь прочинене вікно застрибнула кішка, чорна, як пекельна смола. Маленький Гоголь вирішив помститися темним силам за переляк – погнався за кішкою, ухопив і поніс до ставу топити. І що ви думаєте – таки втопив! Хлопчик, з якого невдовзі виросте світовий геній, не був садистом. Він просто вважав, що то відьма.\n«Гоголь не був містиком, я думаю. Це вже в останній період життя занурився у релігію. Фантазії про нечисту силу, яка викрадає місяць на небі і таємно стежить за всіма людьми, навіяла його мама, – Катерина Денисівна Чернова, головний зберігач фондів музею, розповідає цю історію посеред вітальні, де ще пахне паркетним лаком, і показує на вікно, через яке в життя Гоголя вдерлася перша відьма.\n– Марія Іванівна вірила в існування містичних сил. Вона мала щасливий шлюб, але, ви знаєте, шестеро з дванадцяти її дітей народилися мертвими або помирали ще немовлятами, причому не виживали саме хлопчики. Тому Марія Іванівна була певна, що саме в цьому будинку незримий фатум тяжіє над чоловіками роду Гоголів. Подеколи вона навіть переселялася у флігель. Так, саме той, де Микола Васильович пізніше працював над другим томом «Мертвих душ».\nУ кожному музеї є своя легенда для відвідувачів. Але тільки в хорошому музеї самі співробітники вірять у цю легенду. «Коли почалися ремонтно-реставраційні роботи, до нас прийшла чорна кішка, – посміюючись, розповідає Катерина Денисівна. – Ми подумали, чи це часом не та сама? Звідки взялася – не ясно, десь приблудилася з боку ставу».\nЦю містифіковану зайду творча група «УМ» не побачила, та й не пошкодувала про це. По-перше, не факт, що то відьма, по-друге, ще більше не факт, що вона «та сама», непритоплена Гоголем, і, нарешті, по-третє, навіщо хрещеній людині стрічатися з нечистою силою, хіба з інтересу.\nЗате ми побачили, як «УМ» долучилася до вшанування ювілею геніального письменника: посеред залів на розкладених газетах сохли щойно вифарбувані лаком столики та інші експонати. Оригінальних речей саме з родини Гоголів у нас майже немає, зізнається головний зберігач фондів, здебільшого предмети того періоду. Адже садиба не збереглася, і в 1984 році її відновлювали з цілковитого зеро, з голого місця.\nРаритетними експонатами поділився насамперед музей у Сорочинцях (він був найпершим, створеним ще в 1929 році в будинку лікаря Трохимовського, де начебто перебувала мама Миколи Васильовича після пологів). «На щастя, – каже Катерина Денисівна, – збереглося багато малюнків друзів сім’ї, за якими поталанило відтворити садибу батьків Гоголя. Насамперед за малюнками художника Волкова. Завдяки цьому ми знаємо навіть, як були пофарбовані стіни у кімнатах».\nОрнамент невибагливий – білі стіни у широку блакитну, а у спальнях – жовту смужку. Невідомим залишається малюнок паркета, тому його зробили як «просто паркет».\nТак само, як і Шевченко, Гоголь любив малювати все, що траплялося на очі, і таким чином допоміг своїй майбутній «меморіальності». Ось його лист батькам з начерками вітража. «В Європі зараз модно вітражі», – писав він, це і недорого, і красиво, а замовити кольорове скло можна на миргородському заводі, де виготовляли пляшки. Щодо «красиво» можна посперечатися, принаймні в пропозиції Гоголя: грубі лінії, великі шматки синьо-зеленого та жовтого скла у поєднанні з матовим білим.\nАле вже вийшло, як геній сказав. Тобто намалював. Саме такими, як йому хотілося, ви побачите вікна у спальні ліворуч. З його ж малюнків у славетній Решетилівці створили і копію килимка над ліжком. Але нас зачепило слово «модно»… Так, Микола Васильович стежив за модними течіями, любив гарно вдягатися, можливо, був франтом, особливо після того, як побував у Римі, звідки мандрував усією Європою, підтверджує Катерина Чернова.\n«Ви запитаєте, за який кошт подорожував, не маючи особливих на те статків? Напрошувався до когось із заможних людей, що їхали в Париж, у компанію, і йому часто не відмовляли, адже Гоголь «римського періоду» був гострословом, чудовим компаньйоном у мандрівці», – пояснює пані Катерина. Музейники склали карту Європи – вона помережана точками, де ступала нога Гоголя, подорожнього за чужий рахунок. Назвемо це меценатством.\nЗ Єрусалима він привіз дуже цікаву чи то ікону, чи то картину. Лик Христа, довгий ніс з горбинкою, пасмо чорного волосся спадає на одне око. Копія цієї картини висить там, де й за Гоголя, – над письмовим столиком у флігелі. Коли ви побачите її на власні очі – зрозумієте: цей образ дуже схожий на самого Гоголя (принаймні яким він укарбувався в нашу уяву з картини Міллера).\n«Бог, схожий на мене? Чи я, схожий на Бога»? Втім є у кутку й інша божниця, «традиційна» ікона – Микола Чудотворець. Теж Микола. Ставні зачинені, напівтемно. Аскетична кімната. Це було вже в той час, коли Гоголь рушав у свою головну, найважчу, подорож, що закінчилася у Москві 21 лютого 1852 року добровільним виснаженням організму, Великим постом, який тихо перейшов у смерть. Досі нерозгадану, таємничу смерть.\nШлейф таємничості тягнувся і після смерті Гоголя. Під час Другої світової війни експонати сорочинського музею перевезли в Полтавський краєзнавчий, а звідти, коли німці підійшли ближче до Полтави, пакували в евакуацію. «Всі предмети гуртом, не розбираючи на документи, меблі, цінності, зібрали в один вагон і відправили в Росію, – переповідає пані Чернова. – Дорогою вагон (який, зауважте, не був останнім у потягу) безслідно зник. Пошуки його, вже повоєнні роки, не увінчалися успіхом».\nБезслідно зник, щоправда, значно раніше, на початку ХХ століття, і батьківський будинок Миколи Васильовича. Проте в цьому разі все сталося грубо, без втручання містичної сили. Племінник Гоголя Василь Головня, який успадкував садибу, вирішив, що будівля старомодна. Вона, певно, докучала нерозумному нащадку, котрий натомість зберегти своє ім’я в скромному рядку історії, вирішив стати таким собі містечковим російським геростратом.\n«Чтоб почитатели творчества моего гениального дядюшки не упрекали меня в негодном отношении к дому, в коем он вырос, я решил этот дом снесть», – так племінник пояснив в одному з листів свою недбалість до «збереження історичної спадщини». І дім з дерев’яними колонами та ґанками, і всі флігелі було знищено. Залишилися сад і став. А поодаль – могила батьків Гоголя. На ній уже розцвіли проліски.


Верховний суд оскаржує введений Кабміном карантин. ТОП-5 новин | РУДАНА\nГоловна » Новини » Верховний суд оскаржує введений Кабміном карантин. ТОП-5 новин\n05.06.20 - 9:20\nНіхто з нас не хоче повторного спалаху коронавірусу і повернення жорстких правил карантину. Але для цього необхідно дотримуватися правил, які всі добре знають! Будьте свідомими, не допускайте повторного спалаху! – МОЗ.\nТОП-5 свіжих новин.\n1. У Львові 64 медпрацівники отримали негативні результати на коронавірус. Ті, які вже перехворіли на недугу й повністю одужали, повернулися до роботи. З початку карантину коронавірусом захворів 171 медик (лікарі, медичні сестри, лаборанти та адмінпрацівники).\n2. До Конституційного суду України надійшло подання Верховного суду, яке оскаржує введені урядом карантинні обмеження від 20 травня. Зокрема, на думку пленуму, передбачене урядом здійснення протиепідемічних заходів, пов’язаних із самоізоляцією, обмежує право особи на свободу пересування.\n3. Німеччина перерахує Глобальному альянсу з вакцин та імунізації (GAVI) в період з 2021-го до 2025-го року 600 мільйонів євро. Крім того, наголосила Ангела Меркель, GAVI отримає від ФРН 100 мільйонів євро в межах ініціативи ЄС щодо боротьби з пандемією коронавірусу. За словами посадовиці, ефективна вакцина має бути доступна для людей по всьому світу.\n4. 4 червня у Донецькій області наявність COVID-19 підтвердили в ще 21-ї людини. Більшість нових хворих – 19 - є мешканцями Слов’янська. Це найвищий добовий приріст нових випадків коронавірусу від початку спалаху.\n5. У Кам’янці-Подільському Хмельницької області на колективному швейному підприємстві виявили спалах коронавірусу, який дирекція фабрики нібито спочатку «приховувала, щоб доробити замовлення для Італії».\nНайбільший антирекорд: в України вперше зафіксували 829 нових випадків Covid-19. ТОП-5 новин\nВерховний суд оскаржує


“Дівчинка схудла і боїться лишатися сама”, – мама школярки, яку намагались зґвалтувати – "ДЗВІН"\n“Дівчинка схудла і боїться лишатися сама”, – мама школярки, яку намагались зґвалтувати\nСторона потерпілої у справі щодо спроби зґвалтування черкаської школярки клопотатиме про перекваліфікування справи.\nНині суд розглядає її за статтею “Розбещення неповнолітніх” та “Розбій”, тоді як мама потерпілої дівчинки переконана, що її слід розглядати за статтею “Спроба зґвалтування”.\nПро це мама 13-річної дівчинки Яна розповіла журналістам “18000”.\n– Дитина після цього випадку прив’язала нас до себе. Самостійно сама ніде не може перебувати, окрім школи. Туди, як і на додаткові гуртки, ми привозимо і відвозимо її. Раніше вона все самостійно робила. Зараз вона схудла, постійно тривожна, збентежена. У 13-ть вона важить 30 кілограм, – говорить її мати.\nНині дівчинка пройшла курс занять із психологом. Фахівець порадила не згадувати цю історію, однак дівчинці ще тривалий час доводилося переглядати фото, аби впізнати чоловіка.\n– Ми хочемо максимального покарання. Зараз клопочемо, щоби перекваліфікували справу із розбещення до спроби зґвалтування, – говорить жінка.\nЗа її словами, до цього часу сторона обвинувачення не намагалася з ними сконтактувати.\nЯк відомо, у ці хвилини справу почали розглядати у закритомі режимі. Журналістів було видалено із залу.\nНагадаємо, у жовтні минулого року чоловік схопив дівчинку на перехресті вулиць Михайла Грушевського-Благовісної, далі силоміць потягнув її в напрямку бульвару Шевченка. Він змушував дитину “смоктати пальці його рук та цілував її у губи”, акцентуючи увагу на тому, що він буде вступати з останньою у тривалі статеві стосунки природнім і неприроднім способом, неодмінно буде її ґвалтувати та згодом продасть для подальшої сексуальної експлуатації.\nВже у лютому Віталію Сташевському було повідомлено про підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.


Асад заговорив про нові поставки російської зброї — Вікіновини\nАсад заговорив про нові поставки російської зброї\nІнші новини Сирії\nРосія завдала авіаудару по польовому госпіталю в сирійській провінції Ідліб, загинуло щонайменше 13 осіб\nБойовики ІДІЛ викрали 90 ассирійських християн\nУ Сирії почали ліквідацію хімічної зброї\nТакож завітайте на портал «Сирія»\nПрезидент Сирії Башар аль-Асад дав зрозуміти, що він отримав з Росії новий транспорт зброї і погрозив відплатними діями проти Ізраїлю, якщо той здійснить повітряні атаки проти його країни.\nВ інтерв'ю ліванській телевізійній станції аль-Манар Ассад нерішуче відповів, чи нова зброя включає модерні оборонні системи S-300, які йому обіцяла Росія.\nМосква не підтвердила повідомлення про доставку цих систем. Цього тижня росіяни обіцяли постачити ракети ППО, кажучи, що вони допоможуть не допустити іноземного втручання у громадянський конфлікт у Сирії. Однак російські ЗМІ, посилаючись на військові джерела, заявили, що Росія дотепер не постачила Сирії ракети S-300 і, можливо, не зробить цього протягом ще кількох місяців. За повідомленням, оборонні ракетні системи, можливо, будуть постачені не раніше, ніж у вересні.\nПоки що не було коментарів з боку Ізраїлю з погрозою застосувати силу, щоб не дозволити передачі російської зброї. Головний цивільний аеропорт Ізраїлю був би в радіусі дії цих ракет. Вони також ускладнили б Ізраїлеві здійснити повітряні удари проти Сирії.\nЦя стаття містить матеріали зі статті «Асад заговорив про нові поставки російської зброї», опублікованій VOA News, що знаходиться в суспільному надбанні (умови).\nОтримано з https://uk.wikinews.org/w/index.php?title=Асад_заговорив_про_нові_поставки_російської_зброї&oldid=31457\nОстаннє редагування: 1 червня 2013, 07:32\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 07:32, 1 червня 2013.


Лебединський районний краєзнавчий музей | Рідна країна\n42200 Сумська область, м.Лебедин, вул. Леніна, 37\nЛебединський краєзнавчий музей було створено в 1996 році. Сьогодні в залах музею розміщено близько 10 тисяч експонатів. Серед них – археологічні знахідки, документи та матеріали, пов’язані з історією, духовною та матеріальною культурою Лебединщини.\nСеред цікавих експонатів: останки мамонта, що були знайдені в 1963 році під час будівництва автовокзалу в Лебедині, посуд, особисті речі графа Капніста та ін.\nНа чільному місці розміщено матеріали про перебування у 1859 році Т.Г.Шевченка на Лебединщині. Музейна бібліотека сьогодні налічує близько 200 примірників шевченкіани.\nУ музеї зібрані цікаві матеріали про Лебединщину в період Великої Вітчизняної війни 1941—1945 років. Це фотографії, документи про партизанський рух в краї, матеріали про лебединів – учасників штурму Берліна, кавалерів ордена Слави, земляків — Героїв Радянського Союзу, серед яких — двічі Герой Радянського Союзу, маршал бронетанкових військ П.С.Рибалко.\nОкремий розділ присвячений Почесним громадянам Лебедина.\nУ залі «Музична спадщина Лебединщини» представлено матеріали, що розповідають про життєвий і творчий шлях етнографа і музикознавця О.І. Стеблянка, всесвітньовідомого співака І.Н.Стешенка, про перебування в Лебедині у 1893 році видатного російського музиканта С.В. Рахманінова.\nБільшу частину зали займає експозиція про творчий і життєвий шлях славетного українського співака Бориса Романовича Гмирі, творчий доробок якого — 37 оперних партій, 545 камерних творів та народних пісень.


Зоя Антонова - біографія, особисте життя, фото, фільмографія, чутки та останні новини\n(біографія, фото, відео) Zoya Antonova\nІм’я: Зоя Антонова ( Zoya Antonova )\nДата народження: 31 травня 1987 р.\nЗоя Антонова: біографія\nЗоя Антонова (Фромичева-Корсакова) – молода білоруська актриса, яка привернула до себе увагу глядачів після зйомок у мелодрамах «Серце не камінь», а потім повторила успіх з телесеріалом «Мій чужий дитина».\nЗоя родом з Білорусі. Вона виросла в Мінську, в сім’ї, яка не мала прямого відношення до кінематографу. Вже в шкільні роки дівчина стала проявляти досить високий творчий потенціал, який батьки намагалися заохочувати і підтримували дочку в її починаннях.\nОтримавши атестат зрілості, Зоя Антонова вступила в Білоруську державну академію мистецтва, де протягом п’яти років навчалася в майстерні Ст. Ст. Котовицкого і в підсумку стала володаркою диплома за спеціальністю «актриса драматичного театру і кіно».\nЩе в студентську пору дівчина дебютувала на професійній сцені Театру-студії імені Євгена Мировича у виставі «Еврідіка», який поставив її художній керівник академії. Після вузу Антонову запросили в знаменитий Мінський драматичний театр білоруської армії, де вона задіяна досі.\nНезважаючи на те, що Зоя Антонова живе і грає в театрах Білорусі, її дебют в кіно припав на картину російського виробництва. Вона знялася в одній із серій детектива «Ваша честь», що і стало її першим досвідом в кінематографі. Потім були мелодрама «Улюблена дочка папи Карло», кримінальні фільми «Детективне агентство «Іван да Мар’я» і «Журов-2», любовна історія «Катіна щастя».\nСпіввітчизники теж не забували про молодій актрисі. Зоя була задіяна в кримінальній драмі «Клянемося захищати» і мелодраматичних стрічках «Тихий центр» і «Ця жінка до мене». Але набагато більше Антонову запрошували в російські проекти. Впізнаваність до неї прийшла після виходу на телеекрани іронічного фільму про розслідуваннях «Сімейний детектив» і мелодрами «Серце не камінь».\nПісля цього актриса стала більш затребуваною. У її фільмографії з’явилися мелодрами «Заради тебе» і «З коханими не розлучаються», романтичні картини «Замок на піску» і «Поклич і я прийду», містичний детектив «Алхімік. Еліксир Фауста».\nЗа останній рік Зоя взяла участь у величезній кількості зйомок. На екрани вийшли гостросюжетний фільм «Бігти не можна загинути», кримінальна драма «Капкан для зірки», психологічна драма «Печиво з передбаченням», мелодрама «Будинок для ляльки», жіноча історія «Остання жертва Анни». У червні 2016 року глядачі стали стежити за подіями нового телесеріалу з участю Зої Антонової – романтичної драми «Мій чужий дитина», а сама актриса відправилася продовжувати свою творчість у новому проекті «Не того поля ягода».\nНа одному курсі з Зоєю Антонової в Білоруській академії мистецтва навчався Сергій Фромичев-Корсаков. Молоді люди незабаром стали близько спілкуватися, а через деякий час одружилися.\nЗоя взяла прізвище чоловіка, але в титрах кінофільмів і театральних афішах продовжує з’являтися під своїм справжнім ім’ям. Кілька років тому у Зої і Сергія народився первісток – син, якого назвали Іваном. Батьки дуже трепетно піклуються про малюка, приділяють йому максимум уваги і намагаються, щоб їх досить трудомістка професія не відбивалася на хлопчика.\n2011 — Ця жінка до мене\n2012 — Серце не камінь\n2013 — З коханими не розлучаються\n2014 — Замок на піску\n2014 — Поклич і я прийду\n2015 — Бігти не можна загинути\n2015 — Будинок для ляльки\n2015 — Печиво з передбаченням\n2015 — Мій чужий дитина\nКінотеатр: 5 сонників трактують, до чого сняться кінотеатр або зоровий зал\nЕмір Кустуріца — біографія, особисте життя, фото, фільми, музика та останні новини\nЗнищи в собі школяра\nІгор Бочкін — біографія, особисте життя, фото, фільмографія, чутки та останні новини


Музей мистецтв Прикарпаття долучився до міжнародної акції «Ніч у музеї» | Курс\nМузей мистецтв Прикарпаття долучився до міжнародної акції «Ніч у музеї»\nКультура 09:02, 18.05, 2014\nТретій рік поспіль Музей мистецтв Прикарпаття запросив відвідувачів оглянути експозиції вночі.\n«Третій рік підряд ми відкриваємо свої двері, відкриваємо свої серця для тих, хто сьогодні увійшов до нас у музей. Складно сьогодні проводити свято у музеї через те, що сьогодні йде війна, сьогодні гинуть люди, — зазначив директор музею Михайло Дейнега. — Але я вважаю, що життя продовжується. Ми довго думали, чи варто робити такий захід у цей нелегкий час. Але потім вирішили: нехай мистецтво, культура очищають наші душі та дають нам наснагу боротися, жити і працювати в ім’я України».\n«Ніч у музеї» розпочалася з молитви за Україну, після того відвідувачі послухали класичну музику у виконанні музикантів Івано-Франківського музичного училища імені Дениса Січинського.\nЩороку у ніч на 18 травня, у Міжнародний день музеїв, тисячі європейських музеїв та галерей дозволяють вночі оглянути свої експозиції. У 2012 році Музей мистецтв Прикарпаття вперше долучився до міжнародної акції «Ніч у музеї».


Міжнародне право:10. Міжнародні протоки і міжнародні канали - Международное право, европейское право\nМіжнародне право:10. Міжнародні протоки і міжнародні канали\nПротоки відіграють важливу роль у міжнародному мореплаванні, створенні єдиної системи морських шляхів. Протока — це природний морський прохід, що з'єднує райони того самого моря або моря й океани між собою. Хоча у світі існує числена кількість проток, лише частина з них може бути віднесена до категорії міжнародних. Якщо виходити з критерію їх використання лише для судноплавства однієї держави, то таких проток, очевидно, не існує. Але навіть тоді, коли протока використовується для проходження суден декількома або багатьма державами, це також не надає ій статусу міжнародного. Визначальним моментом для віднесення тієї або іншої протоки до категорії проток, використовуваних для міжнародного судноплавства, є: а) розташування протоки на світових морських шляхах; б) її інтенсивне використання протягом досить тривалого періоду для цілей мореплавання багатьма державами; в) така протока повинна з'єднувати морські просто ри, що користуються статусом відкритого моря, і бути або єдиним, або найбільше коротким шляхом між такими просторами. Доктрина міжнародного права давно визнає, що міжнародні протоки, на відміну від інших морських проток, являють собою окрему категорію. Причому з різноманітних ознак міжнародних проток на перше місце висувався критерій важливості для міжнародного судноплавства. У цьому відношенні датський юрист Е. Брюель особливо підкреслював, що інтерес до використання таких проток повинний бути загальним. Конвенція ООН з морського права 1982 року встановила такі види проток, використовуваних для міжнародного судноплавства: а) протоки між одною частиною відкритого моря або економічної зони, у котрих будь-які судна користуються правом безперешкодного транзитного проходу з метою безперервного і швидкого проходу або прольоту через протоку (Баб-ель-Мандебська, Гібралтарська, Дрейка, Ла- Манш, Магелланова, Па-де-Кале, Сингалурська і ін.); б) протоки між островом і континентальною части ною прибережної держави, у котрих застосовується право мирного проходу як для транзиту, так і для заходу в територіальні і внутрішні води; в) протоки між одним районом відкритого моря і територіальним морем держави, у котрих також засто совується право мирного проходу; г) протоки, правовий режим яких регулюється спе ціальними міжнародними угодами (Чорноморські протоки, Балтійські протоки і т.д.). Незалежно від правового статусу вод протоки, а вони можуть належати як до внутрішніх морських вод, так і до територіального моря прибережної держави, відповідно до загальних принципів міжнародного права, що випливають із положень статей 34 — 36 Конвенції з морського права 1982 року, у протоках забезпечується свобода судноплавства, що не зачіпає, проте, суверенітет прибережної держави. З іншого боку, держави, що гра-ничать із протокою, не повинні перешкоджати транзитному проходженню або прольоту над протоками морських і повітряних суден інших держав і повинні відповідним чином оповіщати про будь-яку відому їм небезпеку для судноплавства або прольоту. У протоках установлюється режим мирного проходу. Водночас держави, що межують з міжнародною протокою, вправі в межах, передбачених міжнародними угодами, регулювати транзитний і мирний проходи суден і літальних апаратів через протоку, зокрема, установлювати правила щодо: — безпеки судноплавства; — запобігання забруднення із суден; — недопущення рибальства; — навантаження і розвантаження товарів, посадки і висадки осіб у порушення митних, фіскальних, санітарних або імміграційних правил і т.п. Розглянемо коротко правовий режим найбільш важливих міжнародних проток. Географічно Чорноморські протоки не існують. Під Чорноморськими протоками розуміють Босфор, Дарданелли і з'єднуюче їхнє Мармурове море. Через ці протоки здійснюється вихід із Чорного моря в Середземне, і тому вони є важливими морськими шляхами для держав, розташованих у басейні Чорного моря. Найважливіше значення мають Чорноморські протоки і для України, що має міцний торговий флот, яка веде інтенсивну торгівлю через, свої морські порти і що надає їх для торгівлі іншим країнам. Крім того, Україна має і військово-морський флот, а також ряд військово-морських баз, що здатні у своїй сукупності впливати на політичну і військову обстановку в Чорному і Середземному морях. Береги проток належать одній державі — Туреччині, тому в минулому від її рішень залежав їхній правовий статус. Спочатку, після захоплення в 1453 році Туреччина закрила протоки, і Чорне море стало внутрішнім морем однієї цієї держави.\nАле в результаті історичних змін у військово-політичному становищі Туреччини в наступні сторіччя статус проток змінювався, хоча й у цьому сторіччі, наприклад, під час Балканської війни 1912-1913 років протоки об'являлися закритими. Конвенція про протоки, що була укладена 20 липня 1936 року у швейцарському місті Монтре, діє дотепер, «признаючи і підтверджуючи принцип свободи проходу і мореплавання в Протоках». Конвенція встановлює два режими: режим плавання для торгових суден і режим для воєнних суден. У мирний час торгові судна користуються правом повної свободи проходу вдень і вночі, незалежно від прапора і вантажу. При цьому виключається виконання яких-небудь формальностей, за винятком санітарного огляду під час входження в протоку, що проводиться відповідно до міжнародних санітарних правил, як удень, так і вночі з максимально можливою швидкістю. Лоцманська проводка через протоку і користування буксирними суднами є необов'язковими. При проходженні протоками здійснюється уплата зборів за проходження. Крім того, за проходження із кожної нетто-тонни Туреччиною стягаються санітарний і маяковий збори. Ці положення зберігають силу і під час війни, якщо Туреччина не є в ній воюючою стороною. Деякі обмеження можуть бути введені у випадку війни, коли Туреччина є воюючою стороною. Але і тоді торгові судна, що належать країні, яка не знаходиться в стані війни з Туреччиною, будуть як і раніше користуватися правом вільного проходу, за умови, що вони сприяють противникові. Проте ці судна повинні будуть проходити через протоки вдень і тільки за вказаним владою маршрутом. Це ж стосується випадків, коли Туреччина опинилася б під загрозою війни. Правовий режим, установлений конвенцією 1936 року для військових кораблів, у свою чергу, підрозділяється на режим для кораблів чорноморських і нечорномор-ських держав. Для останніх установлюються визначені обмеження. Невеликі військові і допоміжні судна незалежно від прапора проходять протоки вдень, при цьому про майбутнє проходження уряд Туреччини за дипломатичними каналами повинен бути попереджений: нечорноморсь-кими державами за 15 днів, чорноморськими — за 8 днів. Лінійні лінкори чорноморських держав і кораблі, прирівняні до них, тоннажем понад 15 тис. тонн проходять через протоки по одному, у супроводі не більше двох міноносців. Тільки підводні човни чорноморських держав проходять через протоки поодинці, вдень і в надводному стані, із метою повернення на свої бази після ремонту на верфях, розташованих поза Чорним морем, або у разі їх купівлі за межами Чорного моря. Туреччина сповіщається про це заздалегідь. Військові судна нечорноморських держав, до яких можуть бути віднесені тільки легкі надводні кораблі тоннажністю до 10 тис. тонн або які мають калібр снарядів до 203 мм, проходять загонами не більш як 9 кораблів. По духу конвенції нечорноморські держави не можуть проводити через протоки кораблі з ядерною зброєю, тому що вона за міцністю незрівнянна зі снарядами калібру 203 мм. Загальний тоннаж усього загону при транзиті протоками не може перевищувати 15 тис. тонн. Загальний тоннаж суден нечорноморських держав, що перебувають у Чорному морі, не може перевищувати 30 тис. тонн, а час їхнього перебування — 21 день. Зазначений тоннаж у виняткових випадках може бути доведений до 45 тис. тонн. У випадку, якщо Туреччина опиниться в стані війни або під загрозою військових дій, вона може призупинити або обмежити проходження через протоки військових кораблів. Конвенція встановила порядок польотів над протоками: нерегулярні польоти вимагають попередження за три дні, регулярні — загальне повідомлення про дати польотів. Гібралтарська протока є природним водним шляхом, що з'єднує Середземне море й Атлантичний океан. Вона розташована між південним краєм Піренейського півострова Європи і північно-західної частини Африки. Особлива важливість цього морського шляху обумовлена тим, що на акваторію Середземного моря виходять береги 20 європейських і африканських країн, що мають потужні торговий і військовий флоти. Гібралтарська протока має довжину 59 км, ширину — від 14 до 44 км. Територія протоки контролюється трьома значними портами: Гібралтаром (належить Великобританії), Альхесірасом (Іспанія) і Танжером (Марокко). Гібралтарська протока омиває береги двох континентів: Європейського й Африканського. З африканської сторони на береги Гібралтару виходить Марокко, із європейської — Іспанія. Сам же Гібралтарський півострів як і раніше є колонією Великобританії. Це було встановлено статтею 10 Утрехтського договору від 13 липня 1713 року між Великобританією й Іспанією, відповідно до якої Іспанія уступила «короні Великобританії в повну і нероздільну власність місто і замок Гібралтар разом із портом, укріпленнями і фортами, до них належними». У березні 1980 року Іспанія ввела в дію ордонанс про нейтральне судноплавство по протоці. "Він не містив яких-небудь обмежень для плавання з метою транзиту між Середземним морем і Атлантичним океаном, передбачаючи, що для нейтральних суден протока залишається вільною за умови, що їхні документи і вантаж будуть «перебувати у доброму порядку». У підписаній в квітні 1904 року спільній англо-французькій декларації цими державами, які суперничають у протоці, була підтверджена свобода судноплавства по протоці. У жовтні 1904 року до цієї декларації приєдналася й Іспанія. Згодом Франція, Іспанія і Великобританія в єдиному документі, прийнятому в листопаді 1912 року, підтвердили свободу судноплавства в Гібралтарі. Після набуття незалежності, 26 травня 1956 року Марокко підписало Договір із Францією, яким визнало себе правонаступником договорів Франції, у тому числі і щодо Гібралтару. Тим самим усі прибережні й інші заінтересовані держави підтвердили право безперешкодного плавання в протоці. Під Балтійськими протоками мають на увазі три протоки, що забезпечують вихід із Балтійського в Північне море й Атлантичний океан. Це Великий Бельт — 115 км (найглибший і найширший, і тому названий «великим»); Малий Вельт, що має найбільшу протяжність (125 км); і Зунд — найкоротший за своєю протяжністю (102 км). Води Великого і Малого Бельтів перекриваються територіальними водами Данії, а води Зунда — територіальними водами Данії і Швеції. Відповідно до Актів про збройний нейтралітет 1780 і 1800 років Балтійське море було оголошено закритим морем, у тому смислі, що прибалтійські держави вправі приймати стосовно нього необхідні міри для недопущення на морі і його берегах воєнних дій або насильства. Тому протоки були закриті для військових суден неприбережних держав. За Копенгагенським трактатом від 14 березня 1857 року, укладеним між Данією, Росією й іншими 14 заінтересованими державами й таким, що не втратив сили дотепер, Данія відмовилася від усіх мит і зборів за проходження через протоки, отримавши від учасників угоди замість того компенсацію розміром 30 476 325 риксдалерів. Майже третину цієї суми виплатила Росія. Трактат відміняв стягування мит і зборів і містив формули, що проголошували свободу судноплавства по протоках. Згодом, правда, Данія неодноразово в односторонньому порядку вводила різноманітні обмежувальні правила і вимоги, що дотепер не признаються законними світовим співтовариством. До них належать, наприклад, правила про запит, обмеження кількості військових кораблів, введені в 1951 році, нормативний акт, що надає право міністру оборони Данії змінювати умови проходу через протоки і прольоту над ними, прийнятий у 1976 році. Протоки Ла-Манш і Паде Кале, як називають їх французи, відокремлюють берега Франції від берегів Великобританії. Англійці, незважаючи на те, що це протоки, називають їх Англійським і Дуврським каналами. До прийняття Конвенції ООН з морського права 1982 року судноплавство в протоках регламентувалося загальними принципами міжнародного права щодо свободи судноплавства. Правом транзитного проходу в протоках користувалися торгові судна і військові кораблі будь-якої держави. В даний час аналогічний порядок регламентований нормами Конвенції. Магелланова протока є однією з найбільш протяжних міжнародних проток. Вона розташовується між південним краєм Південної Америки й архіпелагом Вогняна Земля і з'єднує Атлантичний і Тихий океани. її довжина складає 575 км, найменша ширина — 2,2 км. Правовий статус протоки визначався взаємовідносинами Чилі й Аргентини, що ще в 1873 році у відповідь на запит Великобританії визнали свободу судноплавства по протоці, а 23 липня 1881 року в Буенос-Айресі (Аргентина) уклали двосторонній договір, у статті 5 якого проголошена свобода судноплавства по протоці і її нейтралізації «на вічні часи». Договір між Аргентиною і Чилі від 10 грудня 1941 року скасував нейтралізацію каналу і передбачив тільки свободу судноплавства по ньому для плавання торгових і воєнних суден усіх держав. Свобода судноплавства і транзитного проходження в Малаккській і Сингапурській протоках проголошена в заяві урядів Індонезії і Малайзії від 16 листопада 1971 року, хоча до цього робилися спроби заперечити міжнародний характер цих проток. Таку ж позицію займав Сінгапур. Водночас ці держави особливо занепокоєнні в зв'язку зі зростаючими потоками сирої нафти, перевезеної через протоки, і вживають заходів зі зберігання екологічної безпеки в них. Міжнародні канали являють собою з'єднуючі моря й океани штучні споруди, розташовані на шляхах інтенсивного морського судноплавства і використовувані всіма державами відповідно до міжнародного права і національного законодавства. Вони набувають статусу міжнародних, якщо використовуються в інтересах інтенсивного торгового судноплавства і якщо їхній правовий режим регламентований угодами, укладеними між державами. Особливістю правового режиму міжнародних каналів і є саме те, що вони, будучи частиною території держави-власниці каналу, підпадають під дію відповідних міжнародних договорів, що істотно обмежують правомочності даної держави. Принципи правового режиму міжнародних каналів: — повага суверенних прав власника каналу і невтру чання в його внутрішні справи; — свобода судноплавства каналом для суден усіх держав без будь-якої дискримінації; — обов'язок користувача додержуватися норм міжнародного права і національного законодавства держа-ви-власниці каналу. Режим судноплавства більшостю каналів характеризується такими основними рисами: — канали в мирний час відкриті для всіх невійськових суден і військових кораблів усіх держав; — адміністрації каналу попередньо повідомляється назва і приналежність судна, отримується свідоцтво на судно (у більшості каналів обмежується проходження суден визначенням розмірів і тоннажу), передбачена сплата зборів; — установлюються правила проходження каналу. У воєнний час воюючим державам у каналі забороняється висаджувати і приймати на борт війська, вантажити і розвантажувати військові вантажі і т.д.; стосовно території каналу забороняється блокада. Детально правовий режим каналів регулюється національним правом відповідної держави і міжнародних договорів, наприклад Конвенцією щодо забезпечення вільного плавання по Суецькому каналі 1888 року. Найбільш значними каналами, що мають до того ж суттєве значення для судноплавства, є Суецький канал, Панамський канал, Нільський канал і деякі інші. Суецький канал відкриває шлях з Індійського океану в Середземне море через Баб-ель-Мандебську протоку і Червоне море, прокладений по території Єгипту. Археологічні розкопки, проведені в Єгипті в середині XX сторіччя, дозволили дізнатися, що перше поєднання Червоного моря з Нілом і Середземним морем за допомогою прориття каналу належить ще до XIV сторіччя до нашої ери до епохи фараона Рамзеса . Канал, що проривається час від часу і постійно заноситься пісками, за всіх часів мав величезне значення як в економіці, так і в політиці регіону. Фірман правителя Єгипту Саїда-паши 1855 року надав Загальній компанії морського Суецького каналу, заснованій французом Ф.\nЛесепсом, право на прориття каналу і його наступну експлуатацію протягом 99 років, після чого територія каналу й усі його споруди повинні були перейти під суверенітет і у власність Єгипту. Будівництво каналу почалося в квітні 1859 року і завершилося його відкриттям 17 листопада 1869 року. Протяжність каналу — 161 км, ширина — від 120 до 318 м. На каналі відсутні шлюзи. Канал створювався в колоніальні часи і його статус із 1880 року визначався режимом міжнародної концесії. Він довгий час належав Загальній компанії морського Суецького каналу, що фактично була англо-фран-цузьким підприємством із Правлінням в Олександрії і юридичним місцезнаходженням в Парижі. Всіма справами концесії відала вища рада Компанії Суецького каналу, що складається з 33 директорів, хоча фактичним хазяїном каналу і прилягаючої до нього з обох берегів території була Великобританія, що у 1875 році, скупивши акції єгипетського хедива (правителя Єгипту), стала володаркою пакета 44% акцій. Основні прибутки компанії складалися з достатньо високого мита, стягнутого із кожної тонни вантажу, що провозиться, і плати за проїзд із пасажирів. У 1888 році в Константинополі представниками 9 держав (Австро-Угорщиною, Великобританією, Німеччиною, Голландією, Італією, Іспанією, Росією, Туреччиною і Францією) була підписана конвенція, що передбачала вільне плавання по каналі комерційних суден і військових кораблів усіх держав у будь-який час, у тому числі й у воєнний. Відповідно до Конвенції до каналу ніколи не повинно застосовуватися право блокади. У воєнний час не допускається ніяких ворожих дій ні в межах власне каналу, ні в межах трьох морських миль від його вхідних портів. Військові кораблі воюючих держав повинні проходити через канал без зволікання і не затримуватися в портах Суец і Порт-Саїд більше 24 годин. Між виходом із цих портів військових суден воюючих держав повинно пройти не менше 24 годин. У липні 1956 року президент Єгипту Гамаль Абдель Насер видав указ про націоналізацію Компанії Суецького каналу з передачею всього майна, усіх прав і обов'язків Єгипту. Після цього відбувся ряд драматичних подій — рішення Єгипту, спровокувало проти нього збройну агресію Великобританії, Франції й Ізраїлю, що була успішно відбита лише завдяки ефективній допомозі і підтримці з боку СРСР. У цей період канал продовжував функціонувати. Проте, зробивши для себе певні висновки з цих подій, 24 квітня 1957 року Єгипет проголосив обов'язковість для себе букви і духу Константинополь-скої конвенції, рішучість забезпечувати і підтримувати вільне і безперервне судноплавство. Тільки в 1967-1976 роках Суецький канал був закритий у зв'язку з окупацією його території й ушкодженнями, отриманими в ході єгипетсько-ізраїльського конфлікту. У повному обсязі він початків функціонувати після укладання єгипетсько-ізраїльського мирного договору 1979 року. Панамський канал розташований у найбільш вузькій частині Центральної Америки, що з'єднує Північну і Південну Америку. Канал з'єднує порти Атлантичного узбережжя (Кристобаль, Колон) і Тихого океану (Панама, Бальбоа). Панамський канал має довжину 81,6 км (штучне озеро Гатун і 65, 2 км власне каналу). Ширина каналу від 150 до 300 м, він має на своєму протязі 12 шлюзів. Будувався канал із 1881 по 1914 роки, перший океанський корабель пройшов по ньому 3 серпня 1914 року, хоча офіційно він був відкритий тільки в 1920 році. У будівництві такого каналу були насамперед зацікавлені Сполучені Штати, що за Хей-Паунсефотському договором 1901 року, скориставшись скрутним становищем Великобританії в період англо-бурської війни, одержали територію Панамського каналу у своє повне заступництво. Територія каналу, що одержала міжнародно-правовий статус, об'являлася нейтральною, гарантувався вільний прохід через канал військових і торгових суден усіх держав, як у мирний, так і у воєнний час. У 1902 році США, погрожуючи будівництвом альтернативного каналу на території Нікарагуа, за 40 млн. доларів викупили у французів концесію на будівництво Панамського каналу. В результаті пошуку різноманітних варіантів прокладки водного шляху в 1903 році США одержали від Колумбії смугу землі шириною 10 миль за одноразову плату в 10 млн. доларів і щорічні платежі по 250 тис. доларів протягом 100 років. Але через якийсь час, у тому ж 1903 року, 12 серпня, провінція, по території якої проходив канал, не без втручання США, оголосила себе незалежною державою Панамою, котру 13 листопада відразу ж визнали США. Через три дні США уклали з Панамою договір, відповідно до якого Сполученим Штатам давалося право необмеженого контролю над зоною каналу на вічні часи. Канал був оголошений недоторканним і вільним для доступу в будь-який час суднам усіх країн. Суверенітет Панами над каналом був відновлений за Договором про Панамський канал від 7 вересня 1977 року, яким скасовувалися всі старі угоди щодо каналу, хоча до 1979 року територія всієї зони Панамського каналу знаходилася під юрисдикцією США, а потім відповідно до договору стала управлятися спеціальною змішаною американо-панамською комісією. Водночас США зберігали на термін до 31 грудня 1999 року право регулювання транзиту через канал, як і ряд інших прав. Другим Договором про постійний нейтралітет і експлуатацію Панамського каналу і Протоколом до нього, від того ж числа, проголошувалося, що канал буде відкритим для мирного транзиту суден усіх країн на умовах повної рівності і недискримінації. З 1 січня 2000 року над Панамським каналом цілком відновлений суверенітет Панами. Кільський(Північно-Германський) канал з'єднує Балтійське і Північне море, прорізаючи по території ФРН півострів Ютландію, і має своєю основною задачею забезпечення більш спокійного, ніж у Північному морі, плавання між гирлом Ельби в Північному морі і Кіль-скою бухтою на Балтиці. Протяжність каналу, відкритого в 1895 році, складає 98,7 км. На каналі діє система шлюзів. В даний час канал знаходиться під повною юрисдикцією ФРН. До кінця Першої світової війни канал був внутрішнім водним шляхом Німеччини, оскільки цілком розташований на її території. На Версальскій мирній конференції був установлений режим каналу на принципах, що застосовувалися до режиму Суецького каналу. Хоча під час Другої світової війни Німеччина, по суті, скасувала свободу плавання каналом, після закінчення війни цей режим був відновлений, але яких-небудь нормативних розпоряджень з цього приводу немає. Це ж стосується одного із найбільш коротких європейських каналів — Коринфського (довжина 6,3 км), що з'єднує Іонічне й Егейське моря, цілком проходячи по території Греції, і одного із самих значних штучних водних шляхів — Берегового каналу в США (біля 900 км), що з'єднує Бостон і Бофорт. Сайменсъкий канал з'єднує озеро Сайма і Фінську затоку (довжина 55 морських миль). Канал був зданий в оренду Фінляндії Радянським Союзом у 1962 році терміном на 50 років. Всі ці канали є невід'ємною частиною державної території відповідного суб'єкта міжнародного права. Плавання по цих каналах, як і по Нільському каналу, визначається загальними нормами міжнародного права, що проголошують свободу судноплавства.\nМіжнародне право:1. Поняття і види територій - Международное право, европейское право\nМіжнародне право:2. Державна територія - Международное право, европейское право\n70. Укладання міжнародних договорів. - Шпаргалки по праву\nМіжнародне право:5. Міжнародна (недержавна) територія - Международное право, европейское право\nМіжнародне право:2. Кодифікація міжнародного морського права - Международное право, европейское право\nМіжнародне право:3. Безпосередні переговори, посередництво, добрі послуги - Международное право, европейское право


Проведення сюжетно-рольової гри «Дорога» для закріплення правил дорожнього руху (ПДР)\nДоброго часу доби, шановні колеги! Пропоную Вашій увазі фотозвіт про проведення сюжетно - рольової гри "Дорога" (молодший вік, яка націлена на закріплення знань правил дорожнього руху (ПДР) у дітей.\nМета: Дотримання правил дорожнього руху. Формувати навички безпечної поведінки на дорозі.\nЗавдання: 1. Закріпити знання про сигнали світлофора. 2. Розвивати увагу.\nПопередня робота: знайомство зі світлофором і його сигналами (заняття "Головний на дорозі", "Червоний, жовтий, зелений", читання літератури за темою, знайомство з дорожніми знаками (зображення дорожніх знаків, дидактична гра "Можна - не можна" (сюжетні картинки по темі).\nУстаткування: атрибути до сюжетної грі "Дорога" (розмітка, пішохідний перехід, елементи костюмів: "світлофор", "представник дорожньо-постової служби" ДПС приставка до комп'ютерної гри "Машина (кермо і зрадили)", дитячі іграшки - машини, різного розміру , коляска і ляльки.\nПід час гри, ми всі поставлені завдання відпрацювали, все ситуації на дорозі (обіграли, діти на "відмінно", показали раннє отримані знання на заняттях. Більш того, позитивні емоції дітей від гри, ще довго на згасали, що особливо приємно. Сподіваюся, що фотографії нашої гри, стануть для Вас причиною гарного настрою. Радійте разом нами і дотримуйтесь правил дорожнього руху!


Правила годування шиншил: яким повинен бути корм для цих звірків?\nmurkots.xyz » Гризуни » Шиншили » Як правильно годувати шиншилу?\nХарчування є одним з основних аспектів догляду та утримання шиншил. Останнім часом корм для шиншил можна зустріти в будь-якому зоомагазині, ці звірята люблять різні ласощі, але далеко не всіма продуктами їх можна годувати. Що їдять шиншили? Чим можна і що не можна годувати домашніх вихованців? Чим годувати шиншилу в домашніх умовах? Все про їжу і питаннях годування буде розглянуто нижче.\n2 Які продукти можна давати?\n2.3 соковиті корми\n2.5 Вітамінні і мінеральні підгодівлі\n3 Що давати не можна?\n4 Як приготувати корм для шиншил?\n5 Відео «Що має бути присутнім в кормі»\nВ першу чергу при виборі їжі або кращого гранульованого корму необхідно врахувати те, що шиншила належить до виду травоїдних гризунів. Однак на відміну від тієї ж морської свинки цей вихованець їсть на порядок менше. Проте, величезний запас енергії у цих звірків вимагає великої витрати поживних елементів. Відповідно при догляді за твариною необхідно врахувати, щоб склад корму містив в собі всі необхідні елементи, зокрема білки і вуглеводи. Зрозуміло, якщо у вашому випадку догляд за твариною має на увазі використання готових кормів.\nРаціон шиншили повинен бути продуманий грамотно. Що можна і не можна давати цій тварині ви дізнаєтеся далі, але врахуйте, що іноді гризуни відрізняються вередливістю в плані їжі. Ви цілком можете зіткнутися з тим, що ваш звір не їсть те, що ви йому дали. Також слід зазначити, що відповідно до відгуками, навіть ласощі з правильно підібраним складом незабаром можуть набриднути тварині і звір просто відмовиться його є. Тому, якщо при догляді ви не хочете зіткнутися з такою проблемою, коли звір не їсть, то пам`ятайте про те, що корм для шиншил повинен бути різноманітним.\nПравильно буде, якщо в складі корму будуть присутні великий набір продуктів.\nПри догляді за травоїдним гризуном також необхідно врахувати, що в його клітці завжди повинен знаходитися і не псуються ласощі. Зокрема мова йде про завжди забитому сіннику, зернах, а також різних гранулах. Згідно відгуками, якщо клітина у шиншили велика, а ви її годуєте усіма необхідними кормами, в складі яких є вітаміни, крім жирів і великих обсягів солодощів, то ожиріння у гризуна не буде. Але якщо ви хочете правильно скласти раціон для вихованця, то необхідно враховувати всі особливості біології вихованців.\nЗокрема якщо тваринка щось не їсть, то можливо, такий склад йому не можна давати, оскільки він йому не підходить. Ні для кого не секрет, що у шиншил дуже чутливе травлення. Тому, щоб у вашого вихованця завжди був гарний настрій і самопочуття, важливо забезпечити його стабільним раціоном. Адже навіть людина може себе відчувати недобре, якщо різко змінить раціон, так що для шиншил це є особливо важливим. Якщо ви не знаєте, чим можна і що не можна годувати своїх вихованців, читайте далі.\nЯкі продукти можна давати?\nПравильно підібраний корм для шиншил своїми руками повинен включати до складу сіно, різні гілки і кору дерев - згідно відгуками, домашній гризун із задоволенням їсть це. Першим у цьому списку має бути бобово-злакова сіно. Потрібно відзначити, що це сіно містить в своєму складі конюшина, люцерну та інші бобові рослини, крім того, для шиншили це буде ласощами, оскільки вона їсть таке сіно з великим апетитом. Такий корм для шиншил цілком нормальний, його можна і потрібно додавати до складу раціону, але давати виключно бобові звірку ні в якому разі не можна.\nТакож врахуйте, що гризун рідко їсть багато сіна відразу, але такий грубий корм для шиншил повинен бути присутнім в достатку і він повинен бути свіжим. Неякісне сіно можна додавати до складу їжі. Можна і навіть потрібно давати своєму вихованцеві кропив`яні віники, оскільки вони містять в своєму складі дуже багато вітамінів. Щоб зробити такий корм своїми руками, кропиву слід зібрати під час її цвітіння і гарненько засушити, свіжу траву гризунам давати не можна.\nІз задоволенням звірок їсть і гілки плодових дерев. Для гарного сточування зубів, що є важливим аспектом догляду, в список також можна додати гілки осики та липи. А ось гілочки вишні і дуба додавати в раціон не можна - в корі вишні отруйні речовини, а дуб викликає запор.\nНаступними в списку кормів, які можна давати шиншил, є концентрати, які представляють собою зернову продукцію, в тому числі різні крупи, висівки і хліб. Готовий корм для шиншил також можна віднести до концентрату, оскільки більшість з такої продукції має в своєму складі і інші корисні компоненти. Зрозуміло, придбати готовий корм куди простіше, ніж зробити його своїми руками. Тим більше, що на сьогоднішній день у продажу є безліч різних збалансованих кормів. Як правило, шиншила НЕ вибаглива і їсть все підряд, але іноді можуть виникнути труднощі і господареві тваринного доведеться визначити, яку продукцію звірок їсть краще.\nШиншили дуже чутливі до догляду за собою, тому якщо ви вирішили зробити такий корм своїми руками, то врахуйте, що він повинен включати в себе:\nЯчмінь. Це дуже цінне для здоров`я гризунів зерно. Воно досить тверде, тому краще його розмолоти, тоді шиншила їсть ячмінь без проблем.\nДодайте в раціон зерна вівса - в них міститься цінний для здоров`я білок і жири, але навіть при великому споживанні цього корму шиншила не страждатиме ожирінням. Але овес в чистому вигляді вихованцеві краще не давати, оскільки він його їстиме погано. Тому, якщо ви робите корм своїми руками, то вівса в нього потрібно додавати від 50 до 75%, це дуже важлива складова.\nУ складі кукурудзи міститься не менше білка, ніж у вівсі, але в цілому чистий склад кукурудзи не підходить для постійного живлення. Кукурудзу також краще розмолоти перед тим, як додати її в їжу.\nЗерна проса містять в собі корисний для здоров`я каротин, який в організмі перетворюється на вітамін А, зокрема, підвищений його вміст відзначається в червоних сортах. Проса має бути трохи, оскільки шиншили не особливо добре їдять його.\nПшениця також є не менш корисним елементом для корму.\nСоковиті корми багаті на всілякі вітаміни, мова йде про овочі, зелені і фруктах. Якщо ви робите корм своїми руками, то вам доведеться підібрати те, що подобається вашому вихованцеві. Тут все залежить від смаку гризуна - деякі соковиті корми він буде наминати з задоволенням, до інших може і зовсім не доторкнутися.\nЩо стосується овочів, то давати своїм вихованцям морквину і листя салату потрібно з обережністю - це ж не свинка. Морква допускається тільки сушена, салат як ласощі невелику кількість разів в тиждень, а огірки і помідори і зовсім давати не можна.\nЗ фруктів слід виділити яблука (сушені або часточку свіжого яблука при запорах), різні ягоди, все повинно бути порізане. А ось інжир і банани включати в раціон не можна. Не менш корисною є зелень, зокрема листя конюшини, кульбаби, листя від плодових дерев. Щоб догляд за звіром був правильним, давайте йому тільки свіжі корми, а перед самим вживанням їх слід добре очищати. Капуста і буряк в даному випадку не підходять, вони викликають розлад шлунка.\nЯкщо ви вирішили використовувати траву, то необхідно бути максимально обережним, оскільки гризунам краще не давати траву, яка росте вздовж дороги. Не давайте тварині дуже багато трави, так як при надмірних кількостях вона може викликати здуття живота. Травку можна трохи подвялить, а мити її і зовсім не потрібно. Оскільки соковиті корми в купе з хлібом можуть негативно відбитися на функціонуванні кишечника, таку їжу краще давати в різний час. В цілому соковиті корми краще давати сутра.\nПродукція тваринного походження особливо актуальна для молодих і годуючих вихованців. Але такі корми повинні бути присутніми в мінімальній кількості - не більше 5%. Йдеться про м`ясо-кісткового борошна, сироватці, допускається підмішування до корму сухого молока годуючим, ослабленим тваринам і цуценятам при отьеме від матері. Їжу потрібно давати гризуна в окрему миску, яку після їжі слід відразу ж помити.\nВітамінні і мінеральні підгодівлі\nРаціон вихованця завжди повинен включати в себе і такі добавки, зокрема, мова йде про сольовому і мінеральному камені. Якщо такі камінчики є в клітці, то звір буде вживати їх при потребі. Найбільш оптимальним варіантом стане використання вітамінних препаратів, які розбавляються з водою.\nЩо давати не можна?\nПродукції, якої не можна годувати вихованця, досить. Якщо ваш вихованець їсть будь-яку їжу, це не означає, що вона буде корисною для його організму і згодом не викличе будь-яких негативних реакцій.\nсолодощах, в тому числі печиво;\nсмажених горіхах або насінні;\nїжі зі столу;\nкормах, не призначених конкретно для шиншил;\nхурмі, оскільки в ній зазначено високий вміст йоду;\nбуряках, оскільки її слід використовувати як проносний;\nсолодкому перці, так як він сприяє газоутворення;\nпелюстках чайної троянди, якщо вони куплені в магазині (в основному такі пелюстки при вирощуванні обробляються хімією);\nнадмірній кількості сиру - може викликати здуття кишечника;\nлисті кімнатних рослин, вони можуть виявитися смертельно небезпечними для вихованця;\nчорносливі, його можна використовувати тільки в обмежених кількостях при запорах.\nЯк приготувати корм для шиншил?\nВ якості основи для корму, зробленого своїми руками, ми будемо використовувати трав`яну муку.\nМожна взяти борошно з люцерни і додати в неї зернову суміш:\nЦе була основа.\nЯк добавки використовуйте:\nзасушені листя смородини та малини, а також кропиви;\nмелені ягоди шипшини.\nВсі ці інгредієнти змішуються і зволожуються водою, поки корм не буде являти собою корж. Далі, суміш можна пропустити через м`ясорубку і отриману їжу слід викласти на просушку. Коли минула доба, корм можна давати вихованцеві.\nВідео «Що має бути присутнім в кормі»\nПро основні інгредієнти корму для шиншил ви зможете дізнатися з відео.\nСтатті за темою "Як правильно годувати шиншилу?"


Виграй свою частину від $ 10,000 в Depositors Freerolls на Titan Poker | PokerNews\nВиграй свою частину від $ 10,000 в Depositors Freerolls на Titan Poker\n2012 Лютий 28 valshmel\nСкачайте Titan Poker через PokerNews , внесіть перший депозит, і ви отримаєте право брати участь у розіграші грошових призів. Про те, що потрібно робити, розказано нижче.\nВнесіть свій перший депозит на Titan Poker , і ви зможете отримати ЧОТИРИ Безкоштовні квитки для участі у фріролах для нових депозиторів з призовим фондом $2 500 кожен.\nДвічі на місяць по четвергах, в 20:00 за часом сервера на Titan Poker проводяться фріроли для нових депозиторів з призовим фондом $2 500 . До участі в турнірах допускаються всі гравці, що зробили перший депозит.\nДля участі в даних турнірах не потрібно вносити вступні внески (бай-іни) і платити комісійний збір за гру!\nПраво на участь в даних фріролах не може бути обміняно на особисті гроші або на участь в інших акціях. Термін дії пропозиції обмежений до трьох місяців з моменту надання права на участь в турнірах.\nВи новачок на Titan Poker? Для прийняття участі у фріролі нових депозиторів - New Depositors $2 500 Freeroll необхідно:\nСкачати софт Titan Poker\nЗареєструвати ігровий рахунок\nВнести перший депозит, використовуючи бонусний код "UAPNEWS"\nЗапрошення на New Depositors $ 2,500 Freerolls надають право на участь в них гравцям по четвергах, тому учасникам необхідно встигнути зареєструватися на турнір, що проходить в той же вечір.\nЗверніть увагу: якщо ви внесли перший депозит в четвер, ви отримаєте запрошення лише на наступному тижні, що дозволить вам користуватися цією пропозицією починаючи з фріролів наступного тижня.\nРобіть більше депозитів - вигравайте більше грошей\nПісля того, як ви зробите свій перший депозит, ви зможете виграти свою частку щомісячного $5 000 призового фонду в щотижневому фріролі для депозиторів!\nКожен понеділок в 17:00 за Грінвічем (1200 EST) Titan Poker проводить щотижневі фріроли для вкладників. Ці турніри відкриті для всіх гравців, які зробили депозит протягом попереднього тижня (з понеділка по неділю до турніру). Змагаються з гравцями зі всього світу і виграйте частина гарантованого призового фонду в розмірі $1 250 !.\nКвитки будуть зараховані на рахунок відразу, після внесення депозиту. Термін дії квиток - 15 днів. Тобто, якщо ви з якихось причин не змогли взяти участь в одному з турнірів для депозиторів, то зможете це зробити в найближчі два тижні.\nКвитки не підлягають обміну або продажу. Їх також не можна передавати третім особам.\nДетальніше про правила участі в турнірах на Titan Poker\nзавантажити Titan Poker через PokerNews , зробіть депозит, використовуючи бонусний код "UAPNEWS" і виграйте свою частину призового фонду в цих ексклюзивних турнірах\ntitan poker безкоштовний покер титан покер завантажити titan poker 200% до $ 2000 бонус на Tіtan poker\nНе пропустіть $ 3,500 Deep Stack PokerNews Freeroll на Titan Poker\n$ 3,500 Deep Stack PokerNews Freeroll на Titan Poker