Огляд економічної літератури\nЕкономічна характеристика організації\n1.Сущность оборотного капіталу, характеристика, стадії кругообігу 1.1.Состав, структура і класифікація оборотного капіталу підприємства\n1.2.Істочнікі формування оборотного капіталу\n1.3.Ефектівность використання кругообігу оборотного капіталу\n1.4. Оптимізація оборотного капіталу\n2. Аналіз впливу кругообігу оборотного капіталу на підприємство\n2.1.Аналіз динаміки структури оборотних активів\n2.2.Аналіз динаміки та структури джерел формування\n2.3.Аналіз ефективності використання оборотного капіталу 3.Аналіз ефективності використання оборотного капіталу\n3.1.Прогнозірованіе оборотного капіталу\n3.2.Определеніе потреби в оборотному капіталі\n3.3.Вибор оптимальних джерел фінансування\nабо Оптимізація оборотного капіталу\nВ умовах ринкової економіки особливо ретельного аналізу потребують зміни складу і динаміки оборотних активів як найбільш мобільної частини капіталу, від стану яких в значній мірі залежить фінансовий стан підприємства. При цьому слід мати на увазі, що стабільна структура оборотного капіталу свідчить про стійке, добре налагодженому процесі виробництва і збуту продукції. Ефективне використання оборотного капіталу відіграє значну роль у забезпеченні нормалізації роботи економічного суб'єкта, підвищення рівня рентабельності виробництва і залежить від безлічі факторів. До зовнішніх факторів, як правило, відносять загальноекономічну ситуацію: податкове законодавство, умови отримання кредитів і процентні ставки по них, можливість цільового фінансування, участь у програмах, що фінансуються з бюджету. Названі фактори визначають рамки, в яких будь-який економічний суб'єкт може скористатися внутрішніми резервами раціонального руху оборотних коштів.\nОтримання прибутку сьогодні - це результат правильних рішень про пропорції вкладення капіталу в оборотні кошти, прийнятих ще до початку операційної діяльності підприємства. Від того, як використовуються оборотні виробничі фонди, залежить величина прибутку підприємства, а отже і його подальший розвиток. Оборотний капітал бере участь у процесі виробництва і є одним з основних питань управління на підприємстві. Загально відомо, що для нормального функціонування кожного господарюючого суб'єкта оборотні кошти являють собою насамперед грошові кошти, використовувані підприємством для придбання оборотних фондів і фондів обігу. Раціональне та економне використання оборотних фондів є першочерговою задачею підприємства. У зв'язку з цим особливого значення набуває дослідження проблем, пов'язаних з підвищенням ефективності використання оборотних коштів підприємств, так як незалежно від форм власності, галузевих та технологічних особливостей, масштабів виробництва, рух вартості ресурсів та їх кругообіг стають можливі тільки завдяки обслуговуванню цих процесів оборотними засобами .\nУ вищевикладеному полягає актуальність теми цієї випускної кваліфікаційної роботи «Оцінка впливу кругообігу оборотного капіталу на фінансову стійкість підприємства" (на прикладі ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа").\nМетою цієї випускної кваліфікаційної роботи є виявлення шляхів зміцнення фінансової стійкості підприємства ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\nДля досягнення поставленої мети є такі такі завдання:\n- Дослідження сутності, характеристики, стадій кругообігу оборотного капіталу;\n- Аналіз динаміки структури оборотних активів;\n- Аналіз динаміки та структури джерел формування оборотного капіталу;\n- Аналіз ефективності використання оборотного капіталу;\n- Визначення потреби в оборотному капіталі на основі ЕММ;\n- Вибір оптимальних джерел фінансування для ефективності використання оборотного капіталу.\nОб'єкт дослідження - товариство з обмеженою відповідальністю "Дорстройсервіс-Уфа", раніше зареєстроване постановою голови адміністрації Жовтневого району м. Уфи № 125 від 2 лютого 1995р. створено відповідно до Цивільного кодексу Російської Федерації, Федеральним законом "Про товариства з обмеженою відповідальністю". Нова редакція Статуту прийнята в зв'язку з приведенням у відповідність до чинного законодавства.\nПредмет дослідження: система управління оборотним капіталом.\nПрактична значимість цієї випускної кваліфікаційної роботи полягає у можливості реалізації запропонованих заходів щодо ефективного використання оборотного капіталу в діяльності ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\nПЕРЕГЛЯД ЕКОНОМІЧНОЇ ЛІТЕРАТУРИ\nПоняття оборотні кошти зустрічається в економічній літературі приблизно з початку минулого століття. Розуміння сутності та функцій оборотних коштів було в той час однаковим. Основною функцією визнавалося розрахунково-платіжну обслуговування кругообігу коштів, фінансування поточних витрат підприємств. До складу оборотних коштів включали грошові суми, необхідні на закупівлю матеріалів, сировини, на заробітну плату виробничому і адміністративному персоналу, на сплату податків та інших витрат підприємства, сплачених у поточному періоді.\nПриблизно до кінця 20-х - початку 30-х років відбулося превалювання натуральних показників над вартісними при плануванні та аналізі діяльності підприємства. Результатом цього стало те, що вихідна і кінцева фаза руху оборотних коштів - платежі - втратила своє першорядне значення і відійшла на другий план, а запаси сировини, матеріалів і готової продукції, заділи незавершеного виробництва в натуральному вираженні, тобто по суті проміжні ланки, придбали першочергове значення і представлялися головним змістом цієї економічної категорії.\nЗ початку 50-х років вченими стали висуватися наступні версії визначення сутності категорії оборотних коштів: В.П. Дьяченко визначав сутність оборотних коштів як вартість оборотних фондів і фондів обігу , Б.С. Геращенко і В.С. Геращенко доповнили це визначення тим, що вартість обов'язково повинна виступати в грошовому вираженні . У 60-70-і роки при визначенні сутності оборотних коштів все більше підкреслюється саме грошова природа оборотних коштів, а не вартісна.\nА.М. Бірман, наприклад, визначав оборотні кошти наступним чином: оборотні кошти - це кошти підприємства, вкладені в оборотні виробничі фонди і фонди обігу , тобто в даному визначенні підкреслюється грошова сутність оборотних коштів. До цієї формулюванні схилявся і І.С. Усатов, але він не відзначав платіжно-розрахункову функцію оборотних коштів . Якщо А.М. Бірман у своєму першому визначенні сутності оборотних коштів побічно зазначив платіжно-розрахункову функцію, то в більш пізній період його формулювання цю функцію вже включає. Він, наприклад, пише, що «Оборотні кошти надаються підприємству для того, щоб воно могло безперебійно платити за матеріальні цінності в натурі, коли вони надійдуть на підприємство, що дозволяє нормально авансувати витрати в незавершене виробництво, витрати майбутніх періодів в продукцію, відвантажену, але ще не оплачену і інші види розрахунків ». С.Б. Барнгольц дає наступне визначення оборотних коштів: «Оборотні кошти - це кошти, авансовані для формування запасів оборотних фондів і фондів обігу, малоцінних і швидкозношуваних предметів (у межах їх собівартості, що включає і амортизаційні відрахування), необхідних для підтримки безперервності кругообігу» . Але хоча тут і зазначено, що грошові кошти авансуються і включають в себе створення малоцінних і швидкозношуваних предметів, не береться до уваги розрахунково-платіжну призначення оборотних коштів, тоді як їх участь у забезпеченні безперервності кругообігу і полягає у платіжно-розрахунковому обслуговуванні кругообігу.\nП.Г. Бунич на початку - середині 70-х років відзначав у своєму визначенні платіжно-розрахункову функцію наступним чином: "Оборотні кошти підприємств - це грошові кошти, що знаходяться в розпорядженні для утворення оборотних фондів і фондів обігу» . Дане визначення, на наш погляд, має обмежений і не відображає всієї сутності оборотних коштів характер, показуючи лише вихідну форму руху оборотних коштів, не враховуючи амбівалентності оборотних коштів. Береться до уваги те, що в процесі кругообігу оборотні кошти беруть після грошової стадії стадію виробничу, потім товарну і в підсумку знову грошову. Приблизно схоже визначення оборотних коштів з С.Б. Барнгольц ми знаходимо і в П.М. Жевтяка, проте воно є найбільш «досконалим», оскільки найбільш точно вказує на те, що оборотні кошти авансуються з метою забезпечення кругообігу засобів. У ньому більш виражено показується розрахунково-платіжну обслуговування кругообігу.\nПідсумовуючи вищевикладене, можна сказати, що оборотні кошти, є формою руху вартості, її кругообігу на господарському підприємстві. Вони авансуються у вигляді грошей для створення запасів основної сировини, матеріалів, допоміжної сировини, виробничого інструменту, інвентарю, напівфабрикатів та готової продукції. Функція їх криється у платіжно-розрахунковому обслуговуванні кругообігу цінностей: шляхом платежів вони регулюють його темпи та обсяги. У цьому втіленні оборотні кошти служать фінансовим важелем управління поточною господарською діяльністю підприємства.\nПри переході від планово-адміністративної економіки до ринкової вітчизняні економісти отримали можливість вивчити і застосувати набутий західними економістами досвід і напрацювання. Поряд з терміном «оборотні кошти» в літературі стали використовуватися такі терміни, як «поточні активи», «оборотний капітал», «оборотні активи». Найчастіше ці терміни багатьма авторами ототожнюються як одна і та ж складова майна. Однак, як нам видається, можна оскаржити правомірність даного підходу. Наприклад, у визначенні оборотних коштів М.М. Селезньова вказує, що кошти, що інвестуються організацією в поточні операції протягом кожного циклу, є оборотними засобами, або поточними активами . Л.М. Павлова у своїх працях ототожнює обігові кошти з оборотними активами ; В.В. Ковальов ж вказує на те, що «термін оборотний капітал (синонім у вітчизняному обліку - оборотні кошти) відноситься до поточних активів підприємства» . Отже, спростувати даний методологічно невірно трактується підхід деякими авторами представляється можливим завдяки порівняльному аналізу сутності даних понять.\nАналіз економічної літератури показав, що існує загальна ознака, по якому виробляється виділення оборотних коштів і поточних активів з майна підприємства. Такою ознакою є часовий період, протягом якого функціонує даний вид засобів. Сучасні автори під періодом функціонування розуміють час, протягом якого кошти можуть бути звернені в кошти.  Підходи до визначення можливої тривалості періоду є подібними. Для оборотних коштів вчені пропонують застосовувати тривалість періоду в один рік або кругообіг, який являє собою виробничий цикл. Сучасні автори також вважають, що це може бути як рік, так і виробничий цикл.\nПроаналізувавши склад елементів оборотних коштів і поточних активів, можна зробити висновок про існування одного основного відмінності між ними - відсутність серед елементів, що виділяються радянської економічної школою, елемента «короткострокові інвестиції». Пояснюється цей факт, мабуть, тим, що дана економічна категорії в плановій економіці була відсутня, так як не існувало на той момент поняття короткострокових вкладень з метою отримання вигоди, тому короткострокові інвестиції і не могли увійти до складу оборотних засобів. Проведемо порівняльний аналіз понять «оборотні кошти» та «поточні активи».\nНа відміну від інших активів оборотні активи повністю споживаються і переносять свою вартість на створюваний продукт, поточним ж активів відповідає можливість звернення в грошові кошти. Критерієм функціонування в обох є часовий інтервал, тривалістю ж періоду функціонування у поточних активів називається один рік, або операційний цикл, у оборотних коштів один рік, або кругообіг. Кругообіг ж оборотних коштів є операційний цикл плюс цикл комерційно-фінансовий, тобто тривалість періоду функціонування оборотних коштів довшим на час комерційно-фінансового циклу. За складом елементів, як уже згадувалося, поточні активи містять, на відміну від оборотних коштів, елемент короткострокові інвестиції.\nСучасні автори демонструють наступне бачення проблеми амбівалентності даних категорій. Р.В. Романовський оборотні активи визначає так: «Оборотні активи - грошові кошти, а також ті види активів, які будуть обернені в гроші, продані або спожиті не пізніше, ніж через рік: легко реалізовані цінні папери, рахунки дебіторів, товарно-матеріальні запаси, витрати майбутніх періодів . Оборотні активи можуть включати або не включати в себе готівку і її еквіваленти на вибір компанії ». Дане бачення сутності оборотних активів оригінально тим, що Р.В. Романовський пропонує компанії на вибір включати чи не включати до складу оборотних засобів готівкові грошові кошти, що, на нашу думку, є помилковим. Оборотні кошти, наприклад невеликої торгової фірми, можуть складатися з готівкових грошових коштів та запасів товарів для перепродажу, і це співвідношення може досягати значення п'ятдесят на п'ятдесят. Таким чином, компанія «на свій вибір» «позбавляє» себе половини оборотних коштів. Він не пропонує варіант, куди в такому випадку можливо віднести готівку і її еквіваленти.\nТаким чином видно, що більшість сучасних вітчизняних авторів оборотні кошти ототожнюють з поточними активами, а також з оборотним капіталом, вважаючи його синонімом у трактуванні зарубіжних економістів.\nПідприємство ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» існує з 02 лютого 1995 року і до цих пір успішно займається оптовим продажем господарських товарів.\nЗа 12 років на ринку продажу добре зарекомендувало себе як постачальник недорогих і якісних товарів. Клієнтами підприємства є: бюджетні організації, такі як: районні відділи освіти, лікарні як міста Уфи, так і інших міст Башкирії; комерційні фірми та індивідуальні підприємці. Офіс і склад знаходяться на одній території, що дуже зручно для клієнтів. Товар на фірму поставляється з різних міст Російської Федерації і ближнього зарубіжжя залізничним і автотранспортним шляхом.\nРазом з тим, підприємство має внутрішні резерви підвищення ефективності використання оборотних коштів. До заходів з вишукування таких резервів належать:\n- Раціональна організація виробничих запасів (ресурсозбереження, оптимальне нормування);\n- Скорочення перебування оборотних коштів у незавершеному виробництві (впровадження новітніх технологій, особливо безвідходних, оновлення виробничого апарату, застосування сучасних більш дешевих конструкційних матеріалів);\n- Ефективна організація звернення (вдосконалення системи розрахунків, раціональна організація збуту, наближення споживачів продукції до її виробникам, контроль за оборотністю засобів у розрахунках).\nНаявність у підприємства власного оборотного капіталу, його склад і структура, швидкість обороту і ефективність використання багато в чому зумовлюють фінансовий стан господарюючого суб'єкта і стійкість його положення на фінансовому ринку, а саме: платоспроможність, ліквідність, можливості подальшої мобілізації фінансових ресурсів.\nЗа результатами проведеного дослідження на тему «Оцінка впливу кругообігу оборотного капіталу на фінансову стійкість підприємства" сформувалися висновки.\nНайбільшу питому вагу в активі балансу аналізованого підприємства має оборотний капітал.\nНезважаючи на скорочення фізичного обсягу поставок виручка ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" за 2005 і 2006 рр.. збільшилася в порівнянні з 2004 р.\nОдночасно зі збільшенням виручки від продажу товарів народного споживання спостерігаємо значне зростання витрат обігу.\nОборотні активи ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" у період з 2004 по 2006 рр.. мають у цілому тенденцію до скорочення, в тому числі за рахунок зменшення дебіторської заборгованості на 364743 тис. руб. та інших оборотних активів на 138974 тис. руб.\nВ аналізованому періоді скоротилася і вартість усього майна на 710966 тис. руб., Так що відсоток оборотних активів у складі майна скоротився на 9,4%.\nУ клієнтів Товариства підвищилася платоспроможність і йде робота по поверненню дебіторської заборгованості. Тим не менш, розмір дебіторської заборгованості продовжує залишатися на критичному рівні.\nНайменшу частку в оборотних активах займають грошові кошти, що говорить про їх недостатності у ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\nУ 2006 році має місце зменшення джерел майна за рахунок скорочення позикового капіталу аналізованого підприємства, однак за елементами його структури простежується тенденція зростання. Збільшення позикового капіталу свідчить про те, що в аналізованому періоді підвищилася фінансова залежність компанії ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" від інвесторів.\nВласний же капітал зростає в динаміці в порівнянні з 2004 роком у 2006 році збільшився на 38%.\nУ цілому по вертикальному і горизонтальному аналізу майнового стану організації, можна зробити висновки, що на кінець 2006 року у ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" спостерігаються зрушення в кращу сторону.\nПоказники всіх видів рентабельності ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" за 2005 і 2006 року знизилися в порівнянні з 2004 роком, тобто організація стала працювати гірше.\nАналіз фінансової стійкості ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" показав, що фінансово-економічний стан Товариства знаходиться в критичному стані, що пов'язано з високою часткою короткострокових позикових коштів (в основному кредиторської заборгованості) у загальній величині джерел.\nТакож позначається недостатність власних оборотних коштів, хоча коефіцієнт забезпеченості запасів власними оборотними засобами має тенденцію до збільшення.\nПозитивними моментами є зниження дебіторської і кредиторської заборгованості.\nЗниження запасів продукції до оптимального рівня, також є позитивним моментом, так як капітал не консервуються на тривалий час. І хоча, більшість коефіцієнтів фінансової стійкості не відповідають межам норм, спостерігається тенденція до їх наближенню до необхідного рівня.\nДеякі показники вже наблизилися до необхідних значень нормативів або мають незначні відхилення від них, що говорить про те, що фінансово-економічна стійкість ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" відновлюється.\nДля успішного розвитку аналізованого підприємства в нових умовах необхідна оптимальна фінансова стратегія.\nГоловною стратегічною функцією фінансів є забезпечення підприємства ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" необхідними і достатніми фінансовими ресурсами для виконання його місії.\nФінансова стратегія повинна включати в себе способи і дії для головної стратегічної мети, а саме: формування фінансових ресурсів і централізоване стратегічне керівництво ними; виявлення вирішальних напрямків і зосередження на них ресурсів; ранжування та поетапне досягнення цілей; відповідність фінансових дій економічному стану та матеріальним можливостям підприємства ; об'єктивний облік фінансово-економічної обстановки і реального фінансового стану підприємства на кожному відрізку часу; створення та підготовка стратегічних резервів; облік економічних і фінансових можливостей підприємства і конкурентів; маневрування і боротьба за ініціативу для досягнення вирішальної переваги над конкурентами.\nТаким чином, успіх фінансової діяльності підприємства ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" може бути забезпечений при взаємній ув'язці теорії і практики фінансової стратегії; при відповідності фінансових стратегій фінансовим можливостям підприємства.\nПрогноз фінансових результатів ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" може розроблятися із застосуванням різних методів і форм.\nПри цьому передбачається при розробці фінансового плану виходити з того, що визначення коштів, необхідних для фінансового розвитку підприємства, вимагає оцінки фінансового плану як інвестиційного проекту. Це означає, що передбачені фінансовим планом витрати повинні бути обгрунтовані їх економічна ефективність. Прогноз фінансових результатів тільки тоді достовірним, коли обгрунтовані всі показники, які розробляються в інших розділах плану. Так, виручка від реалізації визначається виходячи з прогнозних цін і повинна базуватися на серйозних маркетингових опрацюваннях. Найбільший вплив на точність розрахунків прогнозу фінансових результатів надає планований обсяг поставки та витрати на виробництво. При їх визначенні необхідно проводити розрахунки в кількох варіантах, які враховують можливі зміни в плановому періоді. Прогнозування обсягів продажів, витрат на виробництво реалізованої продукції, доходів і витрат від позареалізаційних операцій та інших складових має враховувати можливості підприємства щодо вишукування додаткових резервів зростання виробництва і реалізації продукції. Такі додаткові можливості можуть бути визначені вже на стадії розробки фінансового плану, який повинен бути складений з урахуванням специфіки діяльності підприємства ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа". Для того щоб оцінка додаткових фінансових можливостей, виявлених в результаті аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства, була реальною, її необхідно виробляти в декількох варіантах, що враховують різні умови в плановому періоді.\nОцінка фінансового стану ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» показує, що намітилася тенденція зниження платоспроможності і фінансової стійкості підприємства, тому доцільно виявити фактори, що впливають на ліквідність. Ліквідність в основному відбивається показником оборотності оборотних коштів, тому необхідно:\n- Виділити коло факторів, що впливають на коефіцієнт мобільності оборотних коштів;\n- Виходячи з отриманих результатів, розробити заходи щодо поліпшення фінансового стану ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа».\nВраховуючи специфіку ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» на торгово-закупівельної діяльності до факторів, що впливає на мобільність оборотних коштів, віднесені:\n- Оборотність матеріальних запасів товарів;\nСкладено рівняння регресії - модель, за якою будуть розроблятися заходи оптимізують коефіцієнт мобільності оборотних коштів.\nЗ регресійного аналізу видно, що найбільший вплив на мобільність оборотних коштів має оборотність запасів товарів, це очевидно, тому що аналізоване підприємство ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» займається торгово-закупівельними операціями. Тому необхідно оптимізувати постачання та обсяги зберігання. Економіко-математичне моделювання дозволяє вирішувати завдання такого виду.\nОбсяг необхідних коштів для закупівлі товару в середньому на один квартал становить 9 500 тис. руб.\nНа аналізованому підприємстві спостерігається непокритий джерелами фінансування обсяг поточної потреби у фінансуванні (1 361 461 -1 452 101 = - 90 640). Тому необхідно оптимізувати структуру поточних пасивів і поточних активів з метою мінімізації непокритого джерелами фінансування обсягу потреби в оборотному капіталі. Це завдання можливо вирішити за допомогою критерію Гурвіца.\nДля цього розробляються варіанти управлінських рішень з оптимізації структури поточних активів і пасивів.\nЗа результатами економіко-математичного моделювання виявилося, що найбільш оптимальним є управлінське рішень № 3, за умови прийняття якого:\n- Коефіцієнт забезпеченості оборотних активів власними оборотними засобами збільшиться на 0,06;\n- Коефіцієнт забезпеченості запасів і витрат власними оборотними засобами - на 0,16;\n- Оборотність поточних активів збільшитися на 0,2.\n1. Положення про підведення підсумків роботи промислових підприємств РБ, затверджено постановою Кабінету Міністрів РБ від 16 травня 2000 р. № 44.\n2. Закон РФ «Про акціонерні товариства» від 26.12.95 р. № 208-ФЗ.\n3. Методичні положення щодо оцінки фінансового стану підприємств і встановленню незадовільною структури балансу: Затверджено розпорядженням Федерального управління в справах про неспроможність (банкрутство) від 12.08.1994 р. № 31-р.\n4. Методичні рекомендації з розробки фінансової політики підприємства: Затверджено наказом Міністерства економіки РФ від 01.10.1997г. № 118 та ін\n5. Постанова Уряду РФ «Про деякі заходи щодо реалізації законодавства про неспроможність (банкрутство) підприємств» від 20 травня 1994 року № 498.\n6. Наказ Мінфіну Росії і ФКЦП «Порядок оцінки вартості чистих активів АТ» від 5 серпня 1996р. № 71-149.\n7. Наказ про затвердження «Методичних вказівок по проведенню аналізу фінансового стану організації» від 23 січня 2001р. № 16.\n8. Положення про бухгалтерський облік та звітність в РФ, затверджене наказом Мінфіну РФ № 170 від 26.12.1994г.\n9. Положення з бухгалтерського обліку «Облікова політика підприємств», затверджене наказом Мінфіну РФ № 100 від 28 липня 1994 р. (ПБУ 1 / 94).\n10. Положення з бухгалтерського обліку «Бухгалтерська звітність організацій», затверджене наказом Мінфіну РФ від 8 лютого 1996 р. № 10.\n11. План рахунків бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності підприємств та Інструкція з його застосування, затверджені наказом Мінфіну СРСР від 1 листопада 1991 р. № 56, з урахуванням змін, затверджених наказами Мінфіну РФ від 28.12.1994 р. № 173, від 27.03.1996 р . № 91, від 17.02.1997 р. № 15.\n12. Наказ Мінфіну РФ «Про річний бухгалтерської звітності організацій» від 12.11.1996 р. № 97.\n13. Наказ Мінфіну РФ «Про квартальної бухгалтерської звітності організацій» від 3.02.1997 р. № 8.\n14. Розпорядження ФУДН - «Методичне положення по оцінці фінансового стану підприємств і встановленню незадовільною структури балансу» від 12 серпня 1994р. № 31.\n15. Федеральний Закон Російської Федерації «Про неспроможність (банкрутство) підприємств» від 19.11.1992г. № 3929-1.\n16. Аналіз фінансово-економічної діяльності підприємства / / За ред. А. І. Любушина. М.: Юніті, 2000 .- 112с.\n17. Аналіз господарської діяльності: Учеб. Посібник / / М. М. Фурсова, А. А. Ільїн, Л.В. Моїсеєва; ВГУЕС. Владивосток, 2000 .- с.74.\n18. Алексєєва Т.Є. Оцінка фінансової діяльності компанії і проблема неплатежів / / Фінанси і кредит. 1999. № 2, с.20.\n19. Баканов М.І та ін Теорія економічного аналізу. - М.: Фінанси і статистика, 2000 .- с.416.\n20. Борисов Л. Аналіз фінансового стану підприємства / / Економіка і життя: бухгалтерське додаток 2000. № 5, с.17.\n21. Бурцев В.В. Ревізія фінансової системи підприємства / / Менеджмент у Росії і за кордоном. - 2000. № 3, с.43.\n22. Вілісова Ф., Крючкова О., Крашеннінікова М. Розрахунок і оцінка фінансових коефіцієнтів ліквідності / / Економіка і життя: бухгалтерське додаток 2000. № 12, с.22.\n23. Вілісова Ф., Крючкова О., Крашеннінікова М. Розрахунок і оцінка фінансових коефіцієнтів рентабельності / / Економіка і життя: бухгалтерське додаток 1999. № 51, с.23.\n24. Вілісова Ф., Крючкова О., Крашеннінікова М. Система показників, що характеризують фінансовий стан. Розрахунок і оцінка фінансових коефіцієнтів ринкової стійкості. / / Економіка і життя: бухгалтерське додаток 1999. № 48, с.23.\n25. Вілісова Ф., Крючкова О., Крашеннінікова М. Етапи і стандартні прийоми (методи) фінансового аналізу. / / Економіка і життя: бухгалтерське додаток 1999. № 48, с.23.\n26. Гіляровський Л.Т. Про оцінку кредитоспроможності господарюючого суб'єкта / / Фінанси. 1999. № 4. с.53.\n27. Глазунов В.М. Аналіз фінансового стану підприємства / / Фінанси та кредіт.1999. № 2. с.15.\n28. Еріцян А. Оцінка вартості чистих активів акціонерного товариства. / / Економіка і життя: бухгалтерське додаток, 2001. № 37, с.17.\n29. Ковальов В.В. Фінансовий аналіз. М.: Фінанси і статистика, 1998 .- с.512.\n30. Ковальов А.І. та ін Аналіз фінансового стану підприємства. М.: Центр економіки і маркетингу, 2000 .- с.208.\n31. Кондраков Н.П. Основи фінансового аналізу. М.: Главбух, 1998 .- с.112.\n32. Крейнина М.М. Управління рухом дебіторської і кредиторської заборгованості підприємства / / Фінансовий менеджмент. - 2001. № 3, с.14.\n33. Лущик Б. Чи загрожує вашому підприємству банкрутство? / / АКДИ: економіка і життя, 2001. № 10, с.119.\n34. Матвєєва В.М., Шутенко В.В. Фінансовий аналіз дозволяє попередити неспроможність / / Фінансовий менеджмент пробний номер / 2000. с.22.\n35. Павлова Л.М. Фінанси підприємств. М.: Фінанси і статистика, 1998 .- с.86.\n36. Савицька Г.В. Аналіз господарської діяльності підприємства. - М.: ИНФРА-М, 2002. - С.313.\n37. Селезньова М.М., Іонова А.Ф. Фінансовий аналіз: Навчальний посібник. - М.: ЮНИТИ-ДАНА, 2002. - С.343.\n38. Фоміна О. Рекомендації з аналізу фінансового стану підприємства / / «НЕГ». 2000р. № 10, с.5.\n39. Економічний аналіз / / За ред. Л. Т. Гіляровський. - 2-е вид., Доп. - М.: ЮНИТИ-ДАНА, 2002. - С.615.\n Дьяченко В.П. Боротьба за прискорення оборотності коштів - новий, вищий етап оволодіння виробництвом / / Питання економіки. - 1949. - № 4.\n Геращенко Б.С., Геращенко В.С. Питання економіки промисловості СРСР на сучасному етапі комуністичного будівництва. - М., 1962.\n Бірман О.М. Планування оборотних коштів. - М., 1956.\n Усатов І.С. Планування оборотних засобів промислового підприємства. - М., 1961.\n Барнгольц С.Б., Сухарєв А.М. Оборотні кошти промислових підприємств. - М., 1957.\n Бунич П.Г. Економіко-математичні методи управління оборотними коштами. - М., 1973.\n Селезньова М.М., Іонова А.Ф. Фінансовий аналіз. - М.: Юніті, 2001.\n Павлова Л.М. Фінанси підприємства. - М.: Юніті, 1998.\n Ковальов В.В. Фінансовий аналіз: Управління капіталом. Вибір інвестицій. Аналіз звітності. - М.: Фінанси і статистика, 1998.\n Абрютина М.С., Грачов А.В. Аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства. - М., 2002.\nБаранов Е. Динаміка промислового виробництва і ділової активності підприємства / / Економіст. - 2001. - № 8.\n Романовський М.В. Фінанси підприємства. - М.: РЮІД, 2000.\nМісце знаходження Товариства: 450059, Російська Федерація, Республіка Башкортостан, м.Уфа, вул. Р. Зорге, 17.\nЗгідно статуту підприємства ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» має право займатися наступними видами діяльності:\n· - Оптова, роздрібна торгівля (створенням власних торгових точок, магазинів, торгівля виносна, у павільйонах, кіосках, на лотках і інших тимчасових спорудах);\n· Торгово-закупівельна діяльність продуктами харчування, товарами народного споживання, продукції сільського господарства, ліками, медичними засобами та препаратами, медичною технікою і обладнанням, продукцією виробничо-технічного призначення, технікою, обладнанням, автомобілями, іншими транспортними засобами, а також запасними частинами та комплектуючими виробами до них;\n· Реалізація харчових продуктів, товарів народного споживання, продукції сільського господарства, продукції виробничо-технічного призначення, будівельних матеріалів, будівельних деталей і конструкцій, виробів декоративно-прикладного мистецтва і народних промислів (в т.ч. продушіни тваринництва, рослинництва, птахівництва, рибальства, звірівництва, бджільництва, конярства).\nЧисельність співробітників ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» 30 чоловік.\nСтруктура управління на ТОВ «Дорстройсервіс - Уфа» представлена на схемі 1.\nГенеральний директор ТОВ «Максимум»\nТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» опт роздріб\nНачальник Начальник Завідувач Головний\nкомерційного відділу складом бухгалтер\nВодії - Кладовщик Співробітники\nСхема 1. Структура управління на ТОВ «Дорстройсервіс - Уфа»\nВсі працівники фірми мають свої права та обов'язки, які розписані в посадових інструкціях. Розглянемо на прикладі бухгалтера його коло обов'язків.\nУ посадовій інструкції також конкретно розподіляються функції кожного фахівця. Розглянемо на прикладі головного бухгалтера його коло обов'язків.\nЗдійснює організацію бухгалтерського обліку господарсько - фінансової діяльності та контроль за економним використанням матеріальних, трудових і фінансових ресурсів, збереженням власності підприємства.\nФормує відповідно до законодавства про бухгалтерський облік облікову політику, виходячи зі структури й особливостей діяльності підприємства, необхідності забезпечення його фінансової стійкості.\nЗабезпечує раціональну організацію бухгалтерського обліку і звітності на підприємстві і в його підрозділах на основі максимальної централізації обліково - обчислювальних робіт і застосування сучасних технічних засобів та інформаційних технологій, прогресивних форм і методів обліку і контролю, формування і своєчасне представлення повної і достовірної бухгалтерської інформації про діяльність підприємства , його майновий стан, доходи і видатки, а також розробку і здійснення заходів, спрямованих на зміцнення фінансової дисципліни.\nОрганізує облік майна, зобов'язань і господарських операцій, що надходять, основних коштів, товарно - матеріальних цінностей та грошових коштів, своєчасне відображення на рахунках бухгалтерського обліку операцій, пов'язаних з їх рухом, облік витрат виробництва і обігу, виконання кошторисів витрат, реалізації продукції, виконання робіт ( послуг), результатів господарсько - фінансової діяльності підприємства, а також фінансових, розрахункових і кредитних операцій.\nЗабезпечує законність, своєчасність і правильність оформлення документів, складання економічно обгрунтованих звітних калькуляцій собівартості продукції, виконуваних робіт (послуг), розрахунки по заробітній платі, правильне нарахування та перерахування податків і зборів у державний, регіональний та місцевий бюджети, страхових внесків у державні позабюджетні соціальні фонди , платежів у банківські установи, коштів на фінансування капітальних вкладень, погашення у встановлений термін заборгованостей банкам по позиках, а також відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства.\nЗдійснює контроль за дотриманням порядку оформлення первинних та бухгалтерських документів, розрахунків і платіжних зобов'язань, витрат фонду заробітної плати, за встановленням посадових окладів працівників підприємства, проведенням інвентаризацій основних засобів, товарно - матеріальних цінностей та грошових коштів, перевірок організації бухгалтерського обліку і звітності, а також документальних ревізій у підрозділах підприємства.\nБере участь у проведенні економічного аналізу господарсько - фінансової діяльності підприємства за даними бухгалтерського обліку і звітності з метою виявлення внутрішньогосподарських резервів, усунення втрат і непродуктивних витрат.\nВживає заходів з попередження нестач, незаконного витрачання грошових коштів і товарно - матеріальних цінностей, порушень фінансового і господарського законодавства. Бере участь в оформленні матеріалів по нестачах і розкраданнях грошових коштів і товарно - матеріальних цінностей, контролює передачу в необхідних випадках цих матеріалів у слідчі і судові органи.\nВживає заходів з нагромадження фінансових коштів для забезпечення фінансової стійкості підприємства.\nЗдійснює взаємодію з банками з питань розміщення вільних фінансових коштів на банківських депозитних внесках (сертифікатах) і придбання високоліквідних державних цінних паперів, контроль за проведенням облікових операцій з депозитними і кредитними договорами, цінними паперами.\nВеде роботу з забезпечення суворого дотримання штатної, фінансової і касової дисципліни, кошторисів адміністративно - господарських та інших витрат, законності списання з рахунків бухгалтерського обліку нестач, дебіторської заборгованості та інших втрат, збереження бухгалтерських документів, оформлення і здачі їх у встановленому порядку в архів.\nБере участь у розробці і впровадженні раціональної планової й облікової документації, прогресивних форм і методів ведення бухгалтерського обліку на основі застосування сучасних засобів обчислювальної техніки.\nСтежить за збереженням документів бухгалтерського обліку і за організацією зберігання документів бухгалтерського обліку.\nДавати підлеглим йому співробітникам і службам доручення, завдання з кола питань, що входять в його функціональні обов'язки.\nКонтролювати своєчасне виконання завдань і окремих доручень підлеглими йому працівниками.\nЗапитувати й одержувати необхідні матеріали і документи, пов'язані з питань діяльності Головного бухгалтера.\nВступати у взаємини з підрозділами сторонніх установ і організацій для вирішення оперативних питань виробничої діяльності, що входять до компетенції Головного бухгалтера.\nПредставляти інтереси підприємства в сторонніх організаціях з питань, що належать до компетенції Головного бухгалтера.\nДля більш докладної характеристики ТОВ «Дорстройсервіс - Уфа» розглянемо основні техніко-економічні показники.\n- Техніко-економічні показники ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\n% До баз. році\n1. Фізичний обсяг реалізації продукції, тисяч тонн\n2. Виручка від продажу всього, УРАХУВАННЯМ\nв тому числі: товарів народного споживання, тис. руб.\n3. Валовий дохід усього, тис. руб.\n4. Витрати обігу, тис.руб.\n5. Прибуток з продажу, тис.руб.\n6. Рентабельність продажів, у відсотках (стор. 5 / стор.2)\n7. Прибуток до оподаткування, тис. руб.\n9. Рентабельність продажів, у відсотках\n10. Чистий прибуток на одного працівника, тис. руб.\nДані таблиці 1. свідчать, що незважаючи на скорочення фізичного обсягу поставок виручка ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" за 2005 і 2006 року збільшилася в порівнянні з 2004 роком.\nОдночасно зі збільшенням виручки від продажу товарів спостерігаємо значне зростання витрат обігу. Витрати обігу за 2006 рік порівняно з 2005 роком зросли на 135 відсотків.\n1.Сущность ОБОРОТНОГО КАПІТАЛУ, ХАРАКТЕРИСТИКА, СТАДІЇ КРУГООБІГУ\n1.1. Склад, структура і класифікація оборотного капіталу\nКапітал - це кошти, якими володіє суб'єкт господарювання для здійснення своєї діяльності з метою одержання прибутку .\nОборотний капітал можна визначити як складову продуктивного капіталу, яка включає в себе частину постійного капіталу (сировина, матеріали, паливо, незавершене виробництво) і весь змінний капітал. Інакше кажучи, в оборотний капітал входить вартість предметів праці (постійний капітал) і змінний капітал, що витрачаються на купівлю робочої сили. При цьому постійний має властивість самозростання за рахунок отримання додаткової вартості, а змінний - може тільки відтворюватися в колишньому обсязі.\nСучасні західні підходи фінансового менеджменту в основі своїй спираються на концепцію поточних активів - оборотного капіталу підприємства, розглядаючи і основний капітал як фонди, ресурси для вкладення з метою отримання доходу, фонди, вкладені в підприємство у вигляді акціонерного капіталу (статутного фонду) або у вигляді інших форм довгострокового фінансування, тобто розглядають продуктивний капітал просто як гроші, абстрагуючись від матеріальних форм існування капіталу та його руху.\nОтже, оборотний капітал - це кошти, обслуговуючі процес діяльності, які беруть участь одночасно і в процесі виробництва, і в процесі реалізації продукції.\nОсобливістю оборотного капіталу є те, що він не витрачається, не споживається, а авансується в різні види поточних витрат господарюючого суб'єкта. Метою авансування є створення необхідних матеріальних запасів, заділів незавершеного виробництва, готової продукції та умов для її реалізації. Таким чином, оборотний капітал, призначений для забезпечення безперервності процесу виробництва і реалізації продукції, може бути охарактеризований як сукупність грошових коштів, авансованих для створення і використання оборотних виробничих фондів і фондів обігу.\nЗа функціональним призначенням, або ролі в процесі виробництва та обігу, оборотний капітал підприємства поділяється на оборотні виробничі фонди і фонди обігу. Виходячи з цього поділу оборотний капітал можна охарактеризувати як кошти, вкладені в оборотні виробничі фонди і фонди обігу і що здійснюють безперервний кругообіг у процесі господарської діяльності.\nОборотні виробничі фонди підприємств складаються з трьох частин:\n· Виробничі запаси - це предмети праці, необхідні для початку виробничого процесу, що складаються із сировини, основних і допоміжних матеріалів, палива, пального, запасних частин і комплектуючих виробів;\n· Незавершене виробництво (предмети праці, що вступили у виробничий процес: матеріали, деталі, вузли і вироби) та напівфабрикати власного виготовлення;\n· Витрати майбутніх періодів - це нематеріальні елементи оборотних виробничих фондів, що включають витрати на підготовку і освоєння нової продукції.\nПоряд з перерахованими речовими елементами, задіяними у виробничих запасах чи в незавершеної продукції, оборотні виробничі фонди представлені також витратами майбутніх періодів,\nнеобхідними для створення заділів, встановлення нового обладнання і т.п.\nТаким чином, оборотні виробничі фонди обслуговують сферу виробництва, повністю переносять свою вартість на знову створений продукт, при цьому змінюють свою початкову форму. І все це - протягом одного виробничого циклу або кругообігу.\nІнший елемент оборотних коштів - фонди обігу. Вони безпосередньо не беруть участь в процесі виробництва. Їх призначення полягає в забезпеченні ресурсами процесу обігу, в обслуговуванні кругообігу коштів підприємства та досягненні єдності виробництва та обігу. Фонди обігу включають: готову продукцію на складах, товари в дорозі, грошові кошти і кошти в розрахунках зі споживачами продукції, зокрема, дебіторську заборгованість.\nОб'єднання оборотних виробничих фондів і фондів обігу в єдину категорію - оборотні кошти обумовлено тим, що, по-перше, процес відтворення - це єдність процесу виробництва та процесу реалізації продукції. Елементи оборотного капіталу безупинно переходять зі сфери виробництва в сферу обігу і знову повертаються у виробництво. По-друге, елементи оборотних фондів і фондів обігу мають однаковий характер руху, кругообігу, що становить безперервний процес.\nФінансовий стан підприємства і його стійкість в значній мірі залежать від того, яким майном володіє підприємство, в які активи вкладено капітал, і який дохід вони йому приносять.\nКошти підприємства можуть використовуватися як в його внутрішньому обороті, так і за його межами (дебіторська заборгованість, довгострокові і короткострокові фінансові вкладення, грошові кошти на рахунках).\nВеликий вплив на фінансовий стан підприємства надає склад і структура позикових коштів, тобто співвідношення довгострокових, середньострокових і короткострокових фінансових зобов'язань.\nЗалучення позикових коштів в оборот підприємства - явище нормальне. Це сприяє тимчасовому покращенню його фінансового стану за умови, що вони не заморожуються на тривалий час в обороті і своєчасно повертаються. Інакше може виникнути прострочена кредиторська заборгованість, що, в кінцевому рахунку, призводить до виплати штрафів і погіршення фінансового становища.\nОборотний капітал може перебувати в сфері виробництва (запаси, незавершене виробництво, витрати майбутніх періодів) і в сфері обігу (готова продукція на складах і відвантажена покупцям, кошти в розрахунках, короткострокові фінансові вкладення, готівка в касі та на рахунках у банках, товари та ін). Капітал може функціонувати в грошовій і матеріальній формах. У період інфляції знаходження коштів у грошовій формі приводить до зниження їх купівельної спроможності, тому що вони не переоцінюються через інфляцію.\nУ залежності від ступеня схильності інфляційним процесам всі статті балансу класифікуються на монетарні і немонетарні. Монетарні активи - статті балансу, що відображають кошти і зобов'язання в поточній грошовій оцінці. Тому вони не підлягають переоцінці. До них належать грошові кошти, депозити, короткострокові фінансові вкладення, кошти в розрахунках. Немонетарні активи - основні засоби, незавершене капітальне будівництво, виробничі запаси, незавершене виробництво, готова продукція, товари для продажу. Реальна їх вартість змінюється з плином часу та зміною цін і тому вимагає переоцінки.\nЗалежно від ступеня ризику вкладення капіталу розрізняють оборотний капітал з:\n- Мінімальним ризиком вкладень (грошові кошти, короткострокові фінансові вкладення);\n- Малим ризиком вкладень (дебіторська заборгованість за мінусом сумнівних боргів, виробничі запаси за вирахуванням залежаних, залишки готової продукції за вирахуванням не користується попитом, незавершене виробництво);\n- Високим ризиком вкладень (сумнівна дебіторська заборгованість, залежані запаси, що не користується попитом готова продукція).\nКапітал при обчисленні, оцінці та аналізі необхідно розглядати з двох позицій: з одного боку - за джерелами його формування, і з іншого - по фізичній формі його існування.\nЗ правових позицій капітал слід розглядати як співвідношення майна і зобов'язань, що виникають при формуванні цього майна.\nЗ фінансової точки зору капітал підприємства повинен визначатися як змінюється в часі співвідношення майна підприємства та його боргів. За цим базою для розробки принципів обліку капіталу підприємства повинна служити об'єктивна правова основа, а для обчислення, оцінки та аналізу стану і руху капіталу необхідно частіше використовувати фінансові підходи.\nБізнес в будь-якій сфері діяльності починається з певної суми готівки, за рахунок якої купується необхідну кількість ресурсів, організується процес виробництва і продукції. Згідно ілюстрації 1.1. капітал у процесі свого руху проходить послідовно три стадії кругообігу: заготівельну, похідну і збутову.\nЗакупівлі Виробництво Реалізація\nМалюнок 1.1. - Стадії кругообігу капіталу\nНа першій стадії авансований і інвестований капітал використовується для придбання засобів виробництва, предметів праці та робочої сили, це виробляється в грошовій формі, у сфері обігу. На другій стадії, в процесі виробництва компоненти першій стадії перетворюються на товар, при цьому вартість даного товару перевищує вартість його складових частин, тому що містить, крім авансованого капіталу, і додаткову вартість. Тому рух коштів в процесі кругообігу в першій і другій стадіях відбивається у вигляді витрат. У третій стадії, реалізації - у вигляді доходів. Так виникає в процесі виробництва додаткова вартість виражається у формі доходу, принесеного капіталом. Цей процес можна визначити як нашарування операційного прибутку на авансований, інвестований капітал у процесі кругообігу.\nКругообіг - процес, що відбувається постійно і представляє собою оборот капіталу. Завершивши один кругообіг, оборотний капітал вступає в новий, тобто кругообіг відбувається безперервно і відбувається постійна зміна форм авансованої вартості. Разом з тим на кожен даний момент кругообігу оборотний капітал функціонує одночасно у всіх стадіях, забезпечуючи безперервність процесу виробництва. Авансована вартість різними частинами одночасно знаходиться в багатьох функціональних формах - грошовій, продуктивній, товарній .\nПрискорення кругообігу вивільняє (мобілізує) кошти. При цьому між обсягом капіталу і часом його обороту існує пряма залежність. Чим довше триває період обороту, тим більша сума знаходяться в обігу коштів. Отже, чим швидше капітал зробить кругообіг, тим більше підприємство отримає і реалізує продукції при одній і же сумі капіталу за певний відрізок часу. Затримка руху коштів на будь-якій стадії веде до сповільнення оборотності капіталу, потребує додаткового вкладення коштів і може викликати значне погіршення фінансового стану.\nЦільовий установкою управління оборотним капіталом є визначення його обсягу і структури, джерел їх покриття і співвідношення між ними, достатнього для забезпечення довгострокової виробничої і ефективної фінансової діяльності підприємства. Угруповання активів підприємства представлена на малюнку 1.2 ..\nМалюнок 1.2. - Групування активів підприємства\nНезважаючи на важливу роль капіталу як субстанції, що формує бізнес в процесі додатку до капіталу праці та підприємницької ініціативи вивчення питань формування, руху і відтворення капіталу в дослідженнях сучасних фахівців не приділяється належної уваги. Найчастіше капітал розглядається лише як щось похідне, що грає другорядну роль, а на перше місце виноситься процес діяльності підприємства. У цьому випадку природно принижується роль капіталу, але ж саме капітал є основою виникнення і здійснення діяльності підприємства, оскільки доходи підприємству приносить саме капітал у процесі його функціонування, руху, а не сама по собі діяльність підприємства. Тільки капіталу властива приносити дохід. Так відбувається не через його рідкості, а в силу того, що капітал є матеріальною субстанцією, механізмом, здатним приносити дохід, оскільки він приводить у рух працю та ідеї, втілюючи їх у підприємницькій ініціативі.\n1.2. Джерела формування оборотного капіталу\nУ ході аналізу джерел формування капіталу визначається їхня величина, вивчається структура і динаміка, проводиться оцінка балансових співвідношень між окремими групами джерел капіталу. Джерела, використовувані підприємствами для формування капіталу, поділяються на власні, позикові і безоплатно отримані.\nДо власних відносять кошти, вкладені в підприємство власниками чи учасниками (статутний капітал), нерозподілений прибуток і створені підприємством фонди власних коштів. У той же час, оскільки джерела формування капіталу мають різну природу, то і принципи оцінки їхньої вартості повинні бути різними.\nСтатутний капітал, що відображаються в балансі, є мінімальним авансованих капіталом для створення та початку роботи підприємства, інакше його можна називати стартовим капіталом. Формування статутного капіталу підприємства можливе як у вигляді грошових коштів, так і у формі матеріальних і нематеріальних активів. Він є частиною величини власного капіталу, внесеної засновниками (учасниками) у момент створення підприємства. Величина формованого статутного капіталу визначається, як правило, можливостями власників - засновників і необхідними умовами для здійснення даного виду бізнесу. При цьому мінімальна сума статутного капіталу підприємства встановлюється відповідно до вимог російського законодавства.\nВартість внеску власників до статутного капіталу підприємства повинна оцінюватися за номіналом суми внеску і відображати реально авансовану в підприємство суму. Тому облік статутного капіталу має здійснюватися за номінальною вартістю акцій або внеску засновників до статутного капіталу підприємства. Фонди власних коштів підприємства також відносяться до власного капіталу власників підприємства і створюються за їх рішенням, маючи при цьому різні причини формування. За природою формування фонди поділяють на дві категорії: обов'язкові фонди (резервні) і створюються з метою перерозподілу прибутку на збільшення власного капіталу, споживання чи інвестування.\nРезервний капітал створюється за рішенням власників у розмірі, відображених в установчих документах у відповідності до вимог законодавства, за рахунок використання чистого прибутку, і призначається для покриття можливих збитків і втрат, що виникли внаслідок надзвичайних (незапланованих) обставин.\nДодатковий капітал відображає розміри збільшення поточного капіталу в результаті вироблених переоцінок основних засобів, виникнення емісійного доходу, а також для врахування збільшення капіталу підприємства за рахунок безоплатно отриманого майна. Кошти додаткового капіталу можуть використовуватися на збільшення статутного капіталу, на покриття збитків підприємства, на розподіл засновникам. Додатковий капітал не використовується для поточного споживання підприємством і служить для підтримки певного рівня величини капіталу підприємства. Облік фондів і нерозподіленого прибутку, сформованих підприємством, належить виконувати балансовій оцінці, при цьому вони мають бути показані в облікових регістрах за фактичною, поточної вартості для підприємства.\nДо позикових джерел капіталу необхідно віднести всі залучені підприємством засоби, незалежно від того, звідки вони отримані і за якою ціною. Позиковими джерелами капіталу є: банківські кредити, позики надані іншими інвесторами, фінансування з державного бюджету і тимчасово залучені кошти кредиторів. Вони повинні відображатися в обліку за поточною вартістю на момент отримання коштів.\nТимчасово залучені засоби (кредиторська заборгованість) виникають в рамках утворюється товарного кредиту в залежності від умов оплати і сумлінності партнерів, а також при затримках в оплаті праці співробітників підприємства та ін Даний вид джерел капіталу оцінюється по поточній вартості на момент виникнення.\nЗагальна структура джерел капіталу підприємства може бути представлена за допомогою схеми, показаної на малюнку 1.3.\nДжерело формування капіталу підприємства - авансований капітал - дає підприємству абстрактне право на розпорядження активами. При цьому за ознакою власності джерела капіталу підрозділяються на власні і позикові. З метою проведення зовнішнього, фінансового аналізу, капітал при наявному поділі його на власний і залучений, необхідно оцінювати в єдності джерел його утворення, в цілому, як залучений капітал.\nОтже, джерелами формування оборотних коштів є власні, позикові і додатково залучені кошти. За рахунок власних джерел формується, як правило, мінімальна стабільна частина оборотних коштів. Наявність власних оборотних коштів дозволяє організації вільно маневрувати, підвищувати результативність і стійкість своєї діяльності.\nБезоплатно отримані підприємством кошти виявляються у формі фінансування з бюджетів різного рівня, а також у вигляді спонсорської допомоги від різних організацій, фінансової допомоги, отриманої від установ.\nМалюнок 1.3. Схема структури джерел капіталу\nФормування оборотних коштів відбувається у момент створення організації, коли формується її статутний фонд. Джерелом в цьому випадку служать інвестиційні кошти засновників організації. Надалі мінімальна потреба організації в оборотних коштах покривається за рахунок власних джерел: прибутку, статутного капіталу, резервного капіталу, фонду накопичення та цільового фінансування. Однак у силу цілого ряду об'єктивних причин (інфляція, зростання обсягів виробництва, затримки в оплаті рахунків клієнтів та ін) у організації виникають тимчасові додаткові потреби в оборотних коштах. Коли покрити ці потреби за рахунок власних джерел неможливо, фінансове забезпечення господарської діяльності супроводжується залученням позикових джерел: банківських і комерційних кредитів, позик, інвестиційного податкового кредиту, інвестиційного внеску працівників організації, облігаційних позик, а також джерел, прирівняних до власних коштів, так званих стійких пасивів. Це кошти, які не належать організації, але постійно знаходяться в її обороті. Ці кошти є джерелом формування обігових коштів у сумі їх мінімального залишку. До них відносяться: мінімальна перехідна з місяця на місяць заборгованість по оплаті праці працівникам організації, резерви на покриття майбутніх витрат, мінімальна перехідна заборгованість перед бюджетом та позабюджетними фондами, кошти кредиторів, отримані як передоплата за продукцію (роботи, послуги), кошти покупців за застав за поворотну тару, перехідні залишки фонду споживання.\nПозикові кошти являють собою в основному короткострокові кредити банку, за допомогою яких задовольняються тимчасові додаткові потреби в оборотних коштах. Основними напрямками залучення кредитів для формування оборотних коштів є: кредитування сезонних запасів сировини, матеріалів та витрат, пов'язаних з сезонним процесом виробництва; тимчасове заповнення недоліку власних оборотних коштів; здійснення розрахунків і опосередкування платіжного обороту.\nБанківські кредити надаються у формі інвестиційних (довгострокових) кредитів або позичок. Призначення банківських кредитів - фінансування витрат, пов'язаних з придбанням основних і поточних активів, а також фінансування сезонних потреб організації, тимчасового зростання товарно-матеріальних запасів, дебіторської заборгованості, податкових платежів, екстраординарних витрат. Короткострокові позички можуть надаватися урядовими установами, фінансовими компаніями, комерційними банками, факторинговими компаніями.\nПоряд з банківськими кредитами джерелами фінансування оборотних коштів є також комерційні кредити інших організацій, оформлені у вигляді позик, векселів, товарного кредиту, авансового платежу.\nІнвестиційний податковий кредит надається організації органами державної влади і являє собою тимчасову відстрочку податкових платежів організації. Для отримання інвестиційного податкового кредиту організація укладає кредитну угоду з податковим органом за місцем реєстрації організації.\nІнвестиційний внесок працівників - це грошовий внесок робітника у розвиток економічного суб'єкта під певний відсоток. Інтереси сторін оформляються договором або положенням про інвестиційний внесок.\nПотреби організації в оборотних коштах можуть покриватися також за рахунок випуску в обіг боргових цінних паперів або облігацій. Облігація засвідчує відносини позики між її власником і особою, емітували документ. Облігації припускають терміновість, зворотність і платність з фіксованою, плаваючою або рівномірно зростаючої купонною ставкою, а також з нульовим купоном (безпроцентні облігації). Виплата доходу по безпроцентних облігаціях здійснюється один раз при погашенні цінних паперів за викупною ціною. По термінах позики облігації класифікуються на короткострокові (1-3 роки), середньострокові (3-7 років), довгострокові (7-30 років). Облігації організації є високоприбутковими цінними паперами, хоча надійність їх нижче, ніж у інших цінних паперів.\nСлід також виділити інші джерела формування оборотних коштів, до яких відносяться засоби організації, тимчасово не одержувані за цільовим призначенням (фонди, резерви й ін).\nВизначення доцільності залучення того чи іншого фінансового джерела проводиться на основі порівняння показників рентабельності вкладень даного виду і вартості (ціни) даного джерела. Особливо актуальна ця проблема для позикових коштів.\nУ процесі кругообігу оборотних коштів джерела їх формування, як правило, не розрізняються, але це не означає, що система формування оборотних коштів не впливає на швидкість і ефективність використання оборотних коштів. Надлишок оборотних коштів буде свідчити про те, що частина капіталу організації не діє і не приносить доходу. Недолік його гальмує хід виробничого процесу, уповільнюючи швидкість господарського обороту коштів організації.\nПитання про джерела формування оборотних коштів важливий ще й тому, що кон'юнктура ринку постійно змінюється, а отже, потреби організації в оборотних коштах не стабільні. Покрити їх тільки за рахунок власних джерел найчастіше практично неможливим. Привабливість роботи організації за рахунок власних джерел відходить на другий план. Досвід показує, що в більшості випадків ефективність використання позикових коштів виявляється більш високою, ніж власних. У таких умовах основним завданням управління процесом формування оборотних коштів стає забезпечення ефективності залучення позикових коштів.\nНа закінчення відзначимо, що серед показників структури джерел капіталу необхідно виділити наступні:\n1. Структуру окремих джерел капіталу та їх динаміку за період:\n· Величину власних джерел;\n· Величину довгострокових позикових джерел;\n· Величину короткострокових позикових джерел.\n2. Вартість, середньозважена вартість і структура вартості джерел капіталу.\n3. Сукупний показник вартості джерел капіталу.\n4. Показник ефекту фінансового важеля, те ж саме, що і "гірінг", але тільки в цьому випадку розглядається як інструмент управління капіталом, а не просто як показник структури джерел капіталу.\nВід того, наскільки оптимально співвідношення власного і позикового капіталу, багато в чому залежить фінансовий стан підприємства і його стійкість.\n1.3. Ефективність використання кругообігу оборотного капіталу\nДосягнутий в результаті прискорення оборотності ефект виражається в першу чергу в збільшенні випуску продукції без додаткового залучення фінансових ресурсів. Крім того, за рахунок прискорення оборотності капіталу відбувається збільшення суми прибутку, так як зазвичай до вихідної грошовій формі він повертається з приростом. Якщо виробництво і реалізація продукції є збитковими, то прискорення оборотності коштів веде до погіршення фінансових результатів і «проїдання» капіталу.\nЗвідси випливає: потрібно прагнути не тільки до прискорення руху капіталу на всіх стадіях кругообігу, але і до максимальної віддачі, яка виражається в збільшенні суми прибутку на один карбованець капіталу. Підвищення прибутковості капіталу досягається раціональним та економним використанням усіх ресурсів, недопущенням їх перевитрати, втрат на всіх стадіях кругообігу. У результаті капітал повернеться до свого початкового стану в більшій сумі, тобто з прибутком. Таким чином, ефективність використання капіталу характеризується його прибутковістю (рентабельністю) - відношенням сум балансового прибутку до середньорічної суми сукупного капіталу.\nЕфективне використання оборотного капіталу відіграє велику роль у забезпеченні нормалізації роботи підприємства, підвищення рівня рентабельності виробництва і залежить від безлічі факторів. У сучасних умовах величезний негативний вплив на зміну ефективності використання оборотних коштів і уповільнення їх оборотності становлять фактори: порушення договірної та платіжно-розрахункової дисципліни; високий рівень податкового тягаря; зниження доступу до кредитів внаслідок високих банківських відсотків. Всі перераховані фактори є об'єктивними і, безумовно, впливають на використання оборотного капіталу підприємства.\nРазом з тим, підприємства мають внутрішні резерви підвищення ефективності використання оборотних коштів. Заходи щодо вишукування таких резервів входять у завдання фінансових служб. Це:\n· Раціональна організація виробничих запасів (ресурсозбереження, оптимальне нормування);\n· Скорочення перебування оборотних коштів у незавершеному виробництві (впровадження новітніх технологій, особливо безвідходних, оновлення виробничого апарату, застосування сучасних більш дешевих конструкційних матеріалів);\n· Ефективна організація звернення (вдосконалення системи розрахунків, раціональна організація збуту, наближення споживачів продукції до її виробникам, систематичний контроль за оборотністю засобів у розрахунках).\nНаявність у підприємства власного оборотного капіталу, його склад і структура, швидкість обороту і ефективність використання багато в чому зумовлюють фінансовий стан господарюючого суб'єкта і стійкість його положення на фінансовому ринку, а саме:\n· Платоспроможність, тобто можливість погашати в строк свої боргові зобов'язання;\n· Ліквідність, тобто здатність у будь-який момент здійснювати необхідні витрати;\n· Можливості подальшої мобілізації фінансових ресурсів.\nУправління оборотним капіталом важливо у вирішенні ключової проблеми фінансового стану: досягнення оптимального співвідношення між зростанням рентабельності виробництва (максимізацією прибутку на вкладений капітал) і забезпеченням стійкої платоспроможності, яка служить зовнішнім проявом фінансової стійкості підприємства. Виключно важливим завданням є забезпеченість запасів і витрат підприємства джерелами їх формування і підтримання раціонального співвідношення між власним оборотним капіталом і позиковими ресурсами, що направляються на поповнення оборотних коштів [38, 112].\nЕфективність використання капіталу визначається результатами від його функціонування і зв'язком з витратами, необхідними для отримання цих результатів. В даний час під ефективністю використання капіталу, як правило, мається на увазі величина прибутку, отриманої на один карбованець вкладеного капіталу.\nТак як стан капіталу в процесі діяльності підприємства постійно змінюється, на нашу думку, крім показника величини одержуваного прибутку, ефективність функціонування капіталу повинна визначатися і більш загальним показником - величиною приросту капіталу за період. Тому в якості основних критеріїв при оцінці ефективності використання капіталу необхідно застосовувати кілька показників, а саме: прибуток, одержувану підприємством за звітний період, зміна показників фінансового стану в цілому, показників ділової активності підприємства, і величину приросту капіталу підприємства за період.\nПри визначенні ефективності використання капіталу варто використовувати як методи фінансово-інвестиційного аналізу, так і методи комплексного аналізу капіталу.\nВплив величини капіталу на інші показники діяльності підприємства можна побачити за допомогою схеми, наведеної на малюнку 1.4.\nОсновними завданнями аналізу ефективності функціонування капіталу є:\n1. Визначення впливу прибутку на капітал;\n2. Встановлення приросту капіталу;\n3. Оцінка впливу на фінансове становище підприємства стану показників капіталу.\nМалюнок 1.4. - Взаємна зв'язок величини капіталу та інших показників діяльності підприємства\nУзагальнюючим показником ефективності використання оборотного капіталу є показник його рентабельності, що розраховується як співвідношення прибутку від реалізації продукції до величини оборотного капіталу:\nР ОК = П РП / С ОК * 100% (1.1.)\nде Р ОК - рентабельність;\nЗ ОК - оборотний капітал.\nТривалість одного обороту (оборотність оборотного капіталу) в днях визначається діленням оборотного капіталу З ОК на одноденний оборот, який визначається як відношення обсягу реалізації до тривалості періоду в днях чи як відношення тривалості періоду до кількості оборотів До ПРО:\nПРО ОК = З ОК: РП / Д = (С ОК Д) / РП = Д / К ПРО (1.2.)\nде ПРО ОК - оборотність оборотного капіталу;\nД - тривалість періоду в днях;\nДо ОБ - кількість обертів.\nШвидкість обороту характеризує прямий коефіцієнт оборотності (кількість оборотів) за певний період часу - рік, квартал. Цей показник відображає число кругообігів, скоєних обіговими коштами підприємства, наприклад, за рік. Він розраховується як частка від ділення обсягу реалізованої продукції на оборотний капітал, який береться як середня сума оборотних коштів:\nДо ПРО = РП / С ОК (1.3.)\nПрямий коефіцієнт оборотності показує величину реалізованої продукції, що припадає на 1 карбованець оборотних коштів. Збільшення цього коефіцієнта означає зростання числа обертів і веде до того, що: зростає випуск продукції або обсяг реалізації на кожен вкладений рубль оборотних коштів; на той же обсяг продукції потрібна менша величина оборотних коштів.\nЗворотний коефіцієнт оборотності або коефіцієнт завантаження оборотних засобів показує величину оборотних коштів, що витрачаються на кожен рубль реалізованої продукції:\nДо З = З ПРО / РП = 1 / К ПРО (1.4.)\nде З - коефіцієнт завантаження;\nЗ ОБ - величина оборотних коштів.\nДля характеристики джерел формування запасів і витрат виділяють декілька показників.\nВласні оборотні кошти (ВОК) - абсолютний показник, який представляє собою різницю між власним капіталом і необоротних активів:\nВОК = стр.490 - стр.190 (за даними форми 1) (1.5.)\nВласні та довгострокові позикові кошти (СДОС) - визначається як різниця між власними і довгостроковими позиковими коштами і необоротних активів:\nСДОС = ВОК + стр.510 (за даними форми 1) (1.6.)\nЗагальна величина основних джерел формування запасів і витрат підприємства (ООС) - абсолютний показник, що характеризує достатність нормальних джерел формування запасів і витрат.\nНа думку різних авторів даний показник розраховується по різному. Одні автори (Шеремет А.Д., Савицька Г.В.) вважають, що його треба обчислювати додаванням до попереднього показника величини короткострокових кредитів і позикових коштів і розраховується за формулою (1.7). Інші автори, такі як Ковальов В.В. і Борисов Л.М., вважають, що загальна величина основних джерел формування запасів і витрат, крім також попереднього показника і величини короткострокових кредитів і позик включає в себе частину кредиторської заборгованості (залучення товарних кредитів та авансів під роботи і замовлення) і розраховується за формулою (1.3.8):\nООС = СДОС + стр.610 + стр.621 + стр.622 стр.627 (1.8.)\n* - Формули заповнюються за даними форми 1\nЗапаси і витрати (ЗІЗ) - абсолютний показник, що характеризує наявність у підприємства запасів і витрат у незавершеному стані для ведення нормальної фінансово-господарської діяльності:\nЗІЗ = стор.210 (за даними форми 1)\nОдним з показників, що характеризують фінансовий стан підприємства, є його платоспроможність - це можливість своєчасно погашати свої платіжні зобов'язання. Для оцінки платоспроможності підприємства використовуються показники ліквідності.\nЕфективність використання капіталу характеризується його прибутковістю (рентабельністю). Для характеристики інтенсивності використання капіталу розраховуються коефіцієнти його оборотності.\nОсновні показники рентабельності розраховані в таблиці 1.1.\nАналіз ділової активності та рентабельності полягає в дослідженні рівнів і динаміки різноманітних фінансових коефіцієнтів оборотності і рентабельності, які є відносними показниками фінансових результатів.\nПрибуток від продажу /\nПрибуток від продажів /\nПоказує, скільки прибутку припадає на один карбованець витрат\n3. Загальна рентабельність всього капіталу\nБалансова (чиста) прибуток /\nСередній розмір капіталу (валюта балансу)\nПоказує ефективність використання всього капіталу\n5. Термін окупності власного капіталу\nСередній розмір власного капіталу /\nПоказує за скільки років власники окуплять свої вкладення при існуючому рівні прибутковості\n6. Рентабельність інвестиційного капіталу\nСередня вартість власного капіталу і довгострокових зобов'язань\nПоказує ефективність використання капіталу, вкладеного в діяльність організації на тривалий період часу\nПоказує ефективність використання основних засобів та інших необоротних активів\nДілова активність характеризує результати і ефективність поточної основної діяльності. Оцінка ділової активності проводиться на якісному й кількісному рівні. Основні показники ділової активності розраховані в таблиці 1.2.\nВзаємозв'язок між показниками рентабельності сукупного капіталу і його оборотності виражається наступним чином:\n1. Продуктивність праці або вироблення на одного працівника\nВиручка від продажів /\n3. Оборотність запасів, в оборотах\nСобівартість і витрати обігу / середовищ. виробництв. запаси\nХарактеризує тривалість проходження запасами всіх стадій виробництва і реалізації\nВиручка продажів /\nХарактеризує швидкість погашення дебіторської заборгованості підприємства\n5. Оборотність кредиторської заборгованості\nСобівартість і витрати обігу /\nХарактеризує швидкість погашення кредиторської заборгованості підприємства\nХарактеризує швидкість оборотності власного капіталу підприємства\n· Наявність власних оборотних коштів - як різниця між капіталом і резервами (розділ III пасиву) і необоротні активи (розділ I активу); характеризує чистий оборотний капітал:\nВОК = IIIр П - Iр А, (1.10.)\nIIIр П - розділ III пасиву балансу;\nIр А - розділ I активу балансу;\n· Наявність власних і довгострокових позикових джерел формування запасів і витрат (СД) - визначається шляхом збільшення попереднього показника на суму довгострокових пасивів:\nВД = ВОК + IVpП; (1.11.)\nде IVpП - розділ IV пасиву балансу.\n· Загальна величина основних джерел формування запасів і витрат (ОІ)-розраховується шляхом збільшення попереднього показника на суму короткострокових позикових коштів - стор 610 розділу V пасиву:\nОІ = СД + КЗС (1.12.)\nде КЗС - короткострокові позикові кошти.\n1) надлишок «плюс» чи недолік «мінус» власних оборотних коштів (ΔСОС) - Ф з:\nΔСОС = СОС-3, (1.13.)\nде 3 - запаси (рядок 210 розділу II активу балансу);\n2) надлишок «плюс» чи недолік «мінус» власних і довгострокових позикових джерел формування запасів і витрат (АСД) - Ф т:\nΔСД = СД-3; (1.14.)\n3) надлишок «плюс» чи недолік «мінус» загальної величини основних джерел формування запасів (доячи) - Ф 0:\nΔОІ = ОІ - 3. (1.15.)\nВиявлення надлишків (або недоліків) джерел коштів для покриття запасів і витрат дозволяє, у свою чергу, визначити тип фінансової ситуації в організації.\n1.4.Оптімізація оборотного капіталу\nОсновною метою аналізу оборотного капіталу є визначення рівня забезпеченості підприємства оборотними активами і виявлення резервів підвищення ефективності їх функціонування. Результати аналізу використовуються фінансовим менеджером при виборі політики формування оборотного капіталу (блок А2), і є необхідною інформацією, яка визначає шляхи і резерви для оптимізації оборотного капіталу (блок А3).\nПолітика формування оборотного капіталу повинна відображати загальну філософію фінансового управління підприємством з позиції прийнятного співвідношення рівня прибутковості та ризику фінансової діяльності. Обрана політика управління оборотним капіталом надає керуючий вплив на рішення задачі оптимізації оборотного капіталу. Для процесу оптимізації оборотного капіталу керуючої інформацією є також і план виробництва підприємства на майбутній період. Вихідний інформацією даного блоку є оптимальний обсяг і структура оборотного капіталу, що забезпечують максимальні значення прибутку та рентабельності.\nПеред остаточним прийняттям планових оптимальних значень обсягу і структури оборотного капіталу можна частково оцінити ефективність розрахованих даних, спрямувавши їх у блок А1. Цим обумовлений контур зворотного зв'язку між блоками А1 та А3.\nПроведемо декомпозицію таких функцій діаграми, як "Аналіз оборотного капіталу підприємства" (А1) і "Оптимізація оборотного капіталу" (А3). Процес аналізу оборотного капіталу підприємства (Малюнок 1.5.) Починається з аналізу структури оборотних коштів (блок А11). Тут розраховуються середні величини структурних елементів оборотних коштів за аналізовані періоди, які потім передаються в наступний блок і процентне співвідношення (відношення даних величин до загальної величини оборотного капіталу).\nМалюнок 1.5. Аналіз оборотного капіталу (А1)\nНаступним етапом аналізу є оцінка власних оборотних коштів (ВОК) і ліквідності балансу (блок А12). На виході отримуємо показники ліквідності (коефіцієнти ліквідності, величину і рівень чистого оборотного капіталу), показники, що визначають частку участі СОС у формуванні активів (коефіцієнт забезпеченості організації СОС, коефіцієнт забезпеченості запасів СОС, коефіцієнт маневреності). Дані показники мають дуже велике значення, тому що використовуються для оцінки фінансової стійкості підприємства. Розраховані середні величини оборотного капіталу, які використовуються у цьому блоці в якості проміжних обчислень, передаються в блок А13 в якості вхідної інформації.\nСлід зазначити різницю між даними, що зв'язують блоки А11 => А12 і А12 => А13. У першому випадку були отримані середні величини оборотних коштів - це дані розділу II балансу "Оборотні активи", де згруповані основні функціональні форми оборотних коштів. У другому випадку мова йде про середні величини оборотного капіталу, тобто розраховуються, додатково, дані розділу V балансу "Короткострокові пасиви".\nНа третій стадії аналізу проводиться розрахунок і оцінка показників оборотності оборотних коштів. Вихідними даними є показники оборотності оборотного капіталу, на підставі яких можна визначити наскільки швидко кошти, вкладені в поточні активи, перетворюються в реальні гроші.\nАналіз оборотного капіталу завершується оцінкою ефективності використання оборотного капіталу (блок А14). При аналізі ефективності використання оборотного капіталу досліджують всі складові операційного та фінансового циклів, розраховують рентабельність оборотних активів, визначають вплив використання оборотних коштів на прибуток предпріятія.Особенностью діаграми, декомпозірующей аналіз оборотного капіталу, є те, що функції всіх блоків можуть виконуватися паралельно. Проте, встановлені нами зв'язки між блоками дозволяють оптимізувати процес аналізу за рахунок зниження кількості розрахункових операцій.Процесс оптимізації оборотного капіталу (блок А3) можна представити у вигляді наступних етапів (Малюнок 1.6.).\nМалюнок 1.6. Оптимізація оборотного капіталу (А3)\n1. Оптимізація обсягу оборотного капіталу (блок А31). Якщо величина оборотного капіталу занижена, то підприємство буде постійно зазнавати нестачу коштів, мати низький рівень ліквідності, перебої у виробничому процесі, втрату прибутку. Навпаки, чим більше перевищення поточних активів над поточними зобов'язаннями, тим вище ліквідність підприємства, проте, збільшення величини оборотних коштів у порівнянні з оптимальною потребою в них приводить до уповільнення їх оборотності і також знижує величину прибутку. Тому оптимізація обсягу оборотного капіталу повинна виходити з вибраного типу політики формування оборотних активів, забезпечуючи заданий рівень співвідношення ефективності їх використання і ризику. Процес оптимізації відбувається з урахуванням результатів аналізу оборотного капіталу в попередньому періоді. На даний блок робить прямий вплив планований обсяг виробництва. Результатом є оптимальний обсяг оборотного капіталу на майбутній період, який передається в блоки А32 і А33 в якості вхідної інформації.\n2. Оптимізація співвідношення постійної і змінної частин оборотного капіталу (блок А32). Потреба в окремих видах оборотних активів і їх сума в цілому істотно коливається в залежності від сезонних і інших особливостей здійснення операційної діяльності. Тому в процесі управління оборотними активами слід визначати їх сезонну (або циклічну) складову, яка представляє собою різницю між максимальною і мінімальною потребою в них протягом року. Оптимізація співвідношення постійної і змінної частин оборотного капіталу будується на основі результатів аналізу динаміки рівня оборотних коштів. Отримані результати: максимальні і середні суми змінної і постійної частин оборотного капіталу служать вхідною інформацією для блоку А33.\n3. Оптимізація структури оборотного капіталу (блок А33). У процесі оптимізації вирішується задача визначення такої структури оборотного капіталу, яка забезпечує найбільше значення прибутку і рентабельності оборотних коштів. Крім того, ця структура повинна забезпечувати фінансову стійкість підприємства, що безпосередньо пов'язано з вибором джерел фінансування оборотних коштів. Результатом виконання даної функції є:\n· Оптимальний обсяг і структура оборотного капіталу, які є кількісним обгрунтуванням прийняття рішень для фінансового менеджера в процесі планування та оперативного управління оборотним капіталом;\n· Розраховані максимальні значення прибутку і рентабельності оборотного капіталу, які були отримані в результаті оптимізації оборотного капіталу.\nПобудована функціональна модель може служити основою для створення програмного комплексу підтримки прийняття рішень з управління оборотним капіталом підприємства.\n2. АНАЛІЗ ВПЛИВУ КРУГООБІГУ оборотного капіталу на підприємствах ТОВ «ДОРСТРОЙСЕРВІС-УФА»\n2.1. Аналіз динаміки структури оборотних активів\nФінансово-економічний аналіз діяльності ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» проведено за періоди - 2004, 2005 і 2006 років на основі даних квартальної бухгалтерської звітності. Квартальна бухгалтерська звітність складається з бухгалтерського балансу (форма 1) і звіту про прибутки і збитки (форма 2).\n- Аналіз змін у складі майна ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа»\nВартість всього майна (всіх активів)\n- Основні засоби та капіталовкладення\n- Оборотний капітал (поточні активи)\n- Кошти в розрахунках\nЗ аналізу таблиці 2.1. бачимо, що найбільшу питому вагу в активі балансу має оборотний капітал: за 2004 рік він склав 2037360 тис. крб.; 2005 рік - 2446243 тис. крб.; 2006 рік - 1641561 тис. крб., з чого випливає, що оборотні активи мають тенденцію до зниження, в порівнянні з 2004 роком вони знизилися на 9,4%. Причому, зниження оборотного капіталу спостерігається не тільки за структурою майна, але і в динаміці. Так, за 2006 рік, у порівнянні з 2005 роком оборотні активи зменшилися на 20%. Розглянемо у зв'язку, з чим були викликані ці зміни.\nЗниження оборотного капіталу за 2006 рік було викликано, в першу чергу, зниженням, як питомої ваги, так і в динаміці дебіторської заборгованості. Її частка до 2006 року знизилася з 49,9% до 38,8%, що на 11,1% менше, ніж за 2004 рік. Якщо за 2005 рік порівняно з 2004 роком темп росту дебіторської заборгованості склав 115%, то за 2006 рік порівняно з 2004 роком він знизився на 30%, а порівняно з 2005 роком на 45%.\nТаблиця 2.2. -\nАналіз динаміки і структури оборотного капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" в тис. руб.\nВартість всього майна\n% Оборотних активів у майні\nЗа результатами таблиці 2.2. можна зробити висновок, що оборотні активи ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" у період з 2004 по 2006 роки мають у цілому тенденцію до скорочення, в тому числі за рахунок зменшення дебіторської заборгованості на 364743 тис. руб., а також інших оборотних активів на 138974 тис. руб.\n- Аналіз складу, структури і динаміки дебіторської заборгованості\nдовгострокова, в тому числі:\nКороткострокова, в тому числі:\nЗаборгованість учасників (засновників)\nв тому числі простроченої\nЗ детального аналізу дебіторської заборгованості ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" таблиці 2.3. випливає, що структура дебіторської заборгованості зазнала змін. Зокрема, стався зсув між довгостроковою і короткостроковою дебіторською заборгованістю.\nЧастка довгострокової дебіторської заборгованості знизилася з 34,5% - за 2004 рік до 20,1% - за 2006 рік, відповідно частка короткострокової дебіторської заборгованості збільшилася з 65,5% - за 2004 рік до 79,9% - за 2006 рік. Велика питома вага, як у довгостроковій, так і в короткостроковій дебіторської заборгованості складає заборгованість клієнтів Товариства. За 2006 рік спостерігається зниження дебіторської заборгованості в динаміці на 40%, що є позитивною тенденцією, тобто Товариство може більшою мірою розраховуватися зі своїми кредиторами і ліквідність балансу зростає.\nТакож спостерігається зменшення простроченої дебіторської заборгованості на 45%, питома вага якої склала за 2004 рік - 69%; за 2005 рік - 45,6%; за 2006 рік - 53,6%, що також сприяє поліпшенню фінансового стану Товариства. З цього випливає, що у клієнтів Товариства підвищилася платоспроможність і йде робота по поверненню дебіторської заборгованості. Тим не менш, розмір дебіторської заборгованості продовжує залишатися на критичному рівні. До того ж, якщо з початку 2006 року Товариство припинило відпускати товари народного споживання без оплати, то на кінець року практика відпуску товарів без оплати частково відновилася.\nДо управлінських рішень щодо проведення заходів з управління дебіторською заборгованістю ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" можна віднести:\n- Контроль за станом розрахунків з покупцями і співвідношенням дебіторської та кредиторської заборгованостей, оскільки значне підвищення дебіторської заборгованості створює загрозу фінансовій стійкості організації та залучення додаткових дорогих джерел фінансування;\n- Розширення кола споживачів продукції з метою зменшення ризику несплати одним або кількома великими покупцями;\n- Використання системи знижок при довгостроковій оплаті.\nТакож значне місце в оборотному капіталі ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" мають запаси (см.табл.2.4.), А саме така складова їх частина, як товари для перепродажу.\nАналіз зміни часу обороту ресурсів організації, вкладених в запаси і розрахунки, дає можливість визначити резерви зменшення потреби в оборотних коштах шляхом оптимізації запасів, їх відносного зниження в порівнянні зі зростанням виробництва, прискорення розрахунків або, навпаки, залучення коштів в оборот при несприятливому положенні справ.\nПитома вага запасів за аналізовані періоди мав тенденцію до збільшення (за 2004 і 2005 року - 15,5%; 2006 рік - 20,5%). В динаміці, збільшення запасів і витрат за 2005 та 2006 року в порівнянні з 2004 роком залишилося практично на одному рівні і склав приблизно 120%.\nЗбільшення абсолютної суми і питомої ваги запасів і витрат у загальному обсязі оборотних коштів може свідчити про:\n- Прагненні шляхом вкладень у виробничі запаси захистити грошові активи від знецінення під впливом інфляції;\n- Нераціональність обраної господарської стратегії, внаслідок якої значна частина поточних активів иммобилизована у запаси, ліквідність яких може бути невисокою.\n- Аналіз стану запасів ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\n- Витрати у незавершеному виробництві (витратах звернення)\n- Товари для перепродажу (готова продукція)\nХоча зростання запасів і витрат може призвести до підвищення ліквідності поточних активів, потрібно виявити і проаналізувати причини відволікання коштів з господарського обороту, оскільки такий стан справ може призвести до зростання кредиторської заборгованості та погіршення фінансового стану організації.\n- Встановити забезпеченість організації нормальними перехідними запасами сировини, матеріалів, незавершеного виробництва, готової продукції, товарів;\nПроведення подібних розрахунків дозволяє в якійсь мірі визначити внесок кожного підрозділу організації (складів, цехів) у підвищення ефективності використання оборотних коштів.\nВивчаючи таблицю 2.4., Бачимо, що найбільшу вагу в даному розділі мають товари для перепродажу (за 2004 рік - 91%; за 2005 рік - 87,1%; 2006 рік - 83,6%), які в динаміці в порівнянні з 2004 роком склали в 2005 році - 114%, у 2006 році - 110%. Зменшення запасів товарів народного споживання в даному випадку оцінюється позитивно, так як вони знаходяться вище нормативного рівня. Найменшу частку в оборотних активах займають грошові кошти, що говорить про їх недостатності у ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\nПри цьому позитивною тенденцією є збільшення в 2006 році питомої ваги грошових коштів у порівнянні з попередніми періодами (за 2004 рік - 1,8%; за 2005 рік - 1,4%; за 2006 рік - 3,2%, що в динаміці склала 159%, тобто сума грошових коштів збільшилася на 59% в 2006 році в порівнянні з 2004 роком. Детальна інформація про склад і динаміку грошових коштів представлена в таблиці 9.\nВ даний час основна частка грошових коштів перемістилася на розрахунковий рахунок, питома вага якого виріс з 10,5% до 63,1%. Менш значну частку в майні ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" складають необоротні активи (за 2004 р .- 19,1%; 2005 р. - 18,7%; 2006 р . - 28,5%), питома вага яких збільшився в порівнянні з 2004 роком на 9,4%.\nТаблиця 2.5 .-\nАналіз складу, структури та динаміки грошових коштів\nТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" у тис.руб.\n2.2. Аналіз динаміки та структури джерел формування\nАналіз джерел формування майна (капіталу) має винятково велике значення, оскільки керівництво підприємства повинно подавати за рахунок яких ресурсів буде здійснюватися діяльність. Забезпечення необхідними фінансовими ресурсами є головним моментом у життєдіяльності підприємства. У зв'язку з цим далі проведемо аналіз динаміки і структур джерел формування капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\nБудь-який господарюючий суб'єкт потребує джерела коштів для фінансування своєї діяльності. Залучення того чи іншого джерела фінансування пов'язане з певними витратами: акціонерам, наприклад, потрібно виплачувати дивіденди, банкам відсотки за надані ними позики та ін Загальна сума коштів, яку потрібно сплатити за використання певного обсягу фінансових ресурсів, виражена у відсотках до цього обсягу, називається ціною капіталу. В ідеалі передбачається, що поточні активи фінансуються за рахунок короткострокових, а кошти тривалого користування - за рахунок довгострокових джерел. Завдяки цьому оптимізується загальна сума витрат по залученню коштів. Отже, формування капіталу підприємства відбувається як за рахунок власних, так і за рахунок позикових джерел коштів. За даними бухгалтерського балансу, проаналізуємо зміни у складі, динаміці і структурі джерел засобів організації ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа". Розрахунки виконані в таблиці 2.6. і 2.7., де для повноти фінансової картини були проведені вертикальний та горизонтальний аналіз.\n- Аналіз змін в джерелах капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" у тис.руб.\nВсього джерел майна (весь капітал)\n- Власний капітал в обороті\n- Довгострокові позики\nу 341 разів\nв 289 разів\nРезультати розрахунків, представлені в таблиці 2.6., Дозволяють судити про те, що в 2006 році має місце зменшення джерел майна за рахунок скорочення позикового капіталу аналізованого підприємства, однак за елементами його структури простежується тенденція зростання. Власний же капітал зростає в динаміці в порівнянні з 2004 роком у 2006 році збільшився на 38%. У зв'язку з цим далі слід більш детально зупиниться на структурі джерел капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\n- Структура джерел капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\nЗ аналізу джерел капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа", бачимо, що найбільшу питому вагу в структурі капітал складають позикові кошти (за 2004 рік - 73%; за 2005 рік - 73,1%; за 2006 рік - 59%). З цього випливає, аналізоване підприємство в основному користується позиковими засобами, хоча їх питома вага до загальної суми пасивів знизився на 14%; темп зростання також мав тенденцію до зниження з 119% (за 2005 рік) до 73% (на за 2006 рік), в той час як власний капітал має тенденцію до збільшення - темп зростання в 2006 році в порівнянні з 2004 роком склав 138%.\nПозиковий капітал, як відомо, підрозділяється на довгостроковий і короткостроковий. Довгостроковими позиками і кредитами Товариство не користується, тому найбільш ретельному аналізу піддаються короткострокові зобов'язання організації.\nУ даній ситуації необхідно провести аналіз складу, структури та динаміки кредиторської заборгованості аналізованого підприємства.\nМетодика аналізу кредиторської заборгованості аналогічна методиці аналізу дебіторської заборгованості. Аналіз проводиться за даними аналітичного обліку розрахунків з постачальниками, розрахунків з іншими кредиторами. Основними завданнями є:\n- Оцінка та аналіз динаміки та структури кредиторської заборгованості за сумою та кредиторам;\n- Виділення суми простроченої кредиторської заборгованості, в тому числі строкової, оцінка факторів, що вплинули на її освіту;\n- Визначення сум штрафних санкцій, що виникли в результаті утворення простроченої кредиторської заборгованості.\nТаблиця 2.8 .- Аналіз джерел капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\nАбсолютна сума, тис. грн.\nЗ таблиці 2.8. бачимо, що велика питома вага в короткострокових коштах Товариства займає кредиторська заборгованість, яка за 2006 рік склала 91%, що менше, ніж у 2005 році на 8%. Зниження питомої ваги кредиторської заборгованості до загального підсумку, пов'язано із залученням підприємством у 2006 році короткострокових кредитів у банку, питома вага яких збільшився з 0,4% (за 2004рік) до 4,8% (за 2006року).\nТакож спостерігаємо зниження кредиторської заборгованості в порівнянні з 2004 роком на 33%. Простежується тенденція зростання короткострокових позик в 12 разів і інших короткострокових зобов'язань в 289 разів у 2006 році в порівнянні з 2004 роком.\nЗбільшення позикового капіталу свідчить про те, що в аналізованому періоді підвищилася фінансова залежність компанії ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" від інвесторів.\nТаблиця 2.9 .-\nАналіз складу, структури та динаміки кредиторської заборгованості ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\nзаборгованість перед внебюджетнмимі фондами\nв тому числі прострочені зобов'язання\nЗ структурного аналізу кредиторської заборгованості (таблиця 2.9.) Можна зробити висновок, що основну частину займає заборгованість ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" перед постачальниками (за 2004 рік вона склала 60,8%; за 2005 рік - 69%; за 2006 рік-72 , 9%). Незважаючи на збільшення їх питомої ваги до загальної кредиторської заборгованості, темп зростання знизився з 135% (за 2005 рік) до 81% (за 2006 рік). Це говорить про те, що організація по можливості розраховується зі своїми постачальниками, повертає борги.\nВелике значення у формуванні структури капіталу відіграє власний капітал організації. З аналізу джерел капіталу випливає, що питома вага власного капітал за 2004 рік склав 27%; 2005 рік - 26,9%; 2006 рік - 41%.\nЗбільшення частки власного капіталу в 1,5 рази пов'язане, перш за все, із зростанням величини додаткового капіталу (за 2004 рік - 44,7%; за 2005 рік - 40,3%; за 2006 рік - 70,8%), тобто переоцінки основних фондів. При цьому спостерігається одночасне зниження чистого прибутку ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа".\nУ цілому по вертикальному і горизонтальному аналізу майнового стану організації, можна зробити висновки, що за 2006 рік у ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" спостерігаються зрушення в кращу сторону.\nЗменшення дебіторської та кредиторської заборгованості, в тому числі й простроченої, говорить про підвищення рівня платоспроможності організації.\nПриведення запасів до нормативного рівня веде до вивільнення грошових ресурсів, що зміцнює фінансову стійкість підприємства.\nНесприятливим моментом є зниження прибутку організації, а значить і ділової активності.\nПасив балансу характеризується практично рівними частками власного капіталу і короткострокових зобов'язань, що також є позитивним моментом, хоча і спостерігається досить висока ступінь фінансової залежності підприємства ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" від позикових коштів.\n2.3. Аналіз ефективності використання оборотного капіталу\nАналіз ефективності використання власного і позикового капіталу організацій являє собою спосіб накопичення, трансформації і використання інформації бухгалтерського обліку та звітності, який має на меті:\n- Оцінити поточний і перспективний фінансовий стан організації, тобто використання власного і позикового капіталу;\n- Обгрунтувати можливі і прийнятні темпи розвитку організації з позиції забезпечення їх джерелами фінансування;\n- Виявити доступні джерела коштів, оцінити раціональні способи їх мобілізації;\n- Спрогнозувати становище підприємства на ринку капіталів.\nДілова активність характеризує ефективність поточної діяльності підприємства і пов'язана з результативністю використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів підприємства, а також з показниками оборотності.\nПоказники оборотності коштів ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\nТермін оборотності, (дні)\nОборотність поточних активів (оборотних)\nОборотність запасів і витрат\nОборотність поточних оборотних активів ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" згідно з таблицею 2.10. за 2006 рік порівняно з 2004 зменшилася на 29 днів, але збільшилася в порівнянні з 2005 роком і тривалість проходження оборотних активів стала складати 110 днів. Збільшення коефіцієнта оборотності поточних активів з 2,6 до 3,3 є позитивним чинником, що говорить про хорошу роботу з дебіторами, запаси не затримуються на зберіганні, грошові кошти знаходяться в роботі. Підприємство повинно прагнути до скорочення тривалості одного обороту, що ми і спостерігаємо (на 29 днів).\nОборотність запасів характеризує тривалість проходження запасами всієї стадії реалізації, тобто в 2004 році запаси проходили стадію реалізації за 27 днів, а в 2006 році запаси стали проходити реалізацію за 35 днів, тобто коефіцієнти оборотності знизилися з 13,5 до 10,3. Тобто, спостерігається зменшення в оборотах - значить, підприємство ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" не ефективно використовує свої запаси. У звітному періоді, в порівнянні з базисним терміном оборотності зменшився на 8 днів повільніше. Зате оборотність дебіторської заборгованості зросла, що призвело до скорочення тривалості одного обороту в 2006 році, в порівнянні з 2004 роком на 31 день - це свідчить про налагоджувати взаємодію з дебіторами.\nОборотність кредиторської заборгованості, характеризує швидкість погашення кредиторської заборгованості, яка в 2005 році в порівнянні з 2004 роком підвищилася на 42 дні і оборотність стала складати 92 дні.\nШвидкість оборотності власного капіталу порівняно з 2004 роком зменшилася на 15 днів, коефіцієнт оборотності знизився з 8,1 до 6,0 рази, - це свідчить про проблеми з реалізацією. Дійсно, реалізація фізичного обсягу товарів народного споживання ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" з року в рік падає.\nІз загального аналізу випливає, що підприємство ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" у 2005 році знизило терміни оборотності в днях дебіторської та кредиторської заборгованості, що свідчить про поліпшення фінансового стану організації, здатності відповідати за своїми зобов'язаннями. За всіма іншими показниками оборотності засобів Товариство, навпаки, підвищило терміни оборотності в днях, що свідчить про зниження ділової активності підприємства на ринку збуту товарів народного споживання. Це означає, що ділова активність підприємства у звітному періоді зросла.\nДля оцінки фінансово-економічного стану підприємства необхідний аналіз, що визначає ефективність використання підприємством своїх коштів.\nДо показників, що характеризує ефективність діяльності (у тому числі і використання оборотного капіталу), відносяться коефіцієнти оборотності (ділової активності) і рентабельності.\nТаблиця 2.11 .-\nПоказники рентабельності ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа"\nРентабельність продажів (прибуток від продажів до виручки від продажів, у%)\nРентабельність основної діяльності (прибуток від продажів до повних витрат, у%)\nРентабельність основної діяльності (прибуток від продажів до витрат обігу, у%)\nЗагальна рентабельність капіталу (балансовий прибуток на рубль активів у%)\nРентабельність власного капіталу (балансовий прибуток на карбованець власного капіталу у%)\nТермін окупності власного капіталу (власний капітал на чистий прибуток)\nФондорентабельность (балансовий прибуток до основних засобів та інших позаоборотних активів у%)\nЯк бачимо з отриманих даних таблиці 2.11., Показники всіх видів рентабельності ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" за 2005 і 2006 року знизилися в порівнянні з 2004 роком, тобто організація стала працювати гірше.\nРентабельність продаж характеризує ефективність комерційної діяльності Товариства: у 2004 році з 1 рубля виручки організація мала 4,7 копійки прибутку від основної діяльності; в 2005 році цей показник знизився на 1,6 копійку, і став складати 3,1 копійки прибутку. У 2006 році рентабельність продажів мала тенденцію до збільшення в порівнянні з 2005 роком і склав 4 копійки прибутку з 1 рубля виручки.\nЗниження показника рентабельності продажів ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" пов'язане з пониженням реалізації фізичного товарообігу товарів народного споживання, пов'язаного з розширенням діяльності конкуруючих фірм. І хоча, за 2006 рік реалізація продукції була менше, ніж за 2005 рік - поліпшення показника рентабельності продажів пов'язане із зниженням оптових цін постачальників і відповідно збільшенням торгової надбавки у Товариства, яка збільшилась на стільки, що її вистачило при одночасному зниженні у 2006 році роздрібних цін .\nРентабельність основної діяльності (окупність витрат) у торговельних організацій розраховується двома способами: відношенням прибутку до повних витрат організації або до витрат обігу. Перший показник показав, що ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" з кожного рубля повних витрат мало прибутку: за 2004 рік - 4,9 копійки, 2005 рік - 3,2 копійки і 2006 рік - 4,2 копійки. Зниження за 2005 рік рентабельності основної діяльності на 1,7 копійки пов'язано з високою ціною постачальників товари.\nЯкщо рентабельність основної діяльності ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" до повних витрат збільшилася в 2006 році, то його другий показник обчислюється тільки до витрат обігу знижується. У 2004 році на 1 рубль витрат обігу приходилася 1,1 рубля прибутку; в 2006 році прибуток знизився на 66 копійок і стала складати 48 копійок з 1 рубля витрат обігу. Це пов'язано з тим, що витрати обігу збільшилися в 2 рази, при одночасному зниженні реалізації товарів народного споживання.\nЗагальна рентабельність капіталу ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" має тенденцію до зниження. Якщо за 2004 рік на 1 рубль активів доводилося 12,7 копійки балансового прибутку, за 2005 і 2006 року прибуток склала 8,5 копійки, тобто капітал використовується тільки на 8,5%. Також досить сильно знизилася рентабельність власного капіталу, тепер на карбованець власного капіталу припадає на 28,2 рубля прибутку менше, ніж у 2004 році. При цьому термін окупності власного капіталу за ряд аналізованих років значно збільшився: з 2,8 до 7 років. Це пов'язано зі зниженням балансового прибутку, більшу частку, в якій мають податки і збитки минулих років.\nПоказник Фондорентабельность ТОВ "Дорстройсервіс-Уфа" також сильно знизився. У 2004 рік на 1 рубль необоротних активів доводилося прибутку 6,2 рубля. Ця цифра знизилася майже в 2 рази в 2005 році і стала складати на 1 рубль необоротних активів 3,1 рубля, тобто вартість необоротних активів стала покривати 30,1% прибутку.\n3. ШЛЯХИ ЗМІЦНЕННЯ ФІНАНСОВОЇ\nСТІЙКОСТІ ТОВ «ДОРСТРОЙСЕРВІС-УФА»\n3.1. Прогнозування оборотного капіталу\nЕкономіко-математичні методи на сьогоднішній день широко використовуються при аналізі фінансового стану підприємства і розробці управлінських рішень щодо його оптимізації. При розробці управлінських рішень з обігового капіталу математичні методи застосовуються у визначенні прогнозного значення потреби в оборотному капіталі.\nДля застосування економіко-математичних методів, перш за все, необхідно визначитися з політикою управління оборотним капіталом на підприємстві.\nПри формуванні політики управління оборотним капіталом вирішуються такі питання:\n1. Визначається обсяг потреби в оборотному капіталі;\n2. Визначаються джерела його формування;\n3. Визначається оптимальна структура активів.\nОцінка фінансового стану ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» показує, що намітилася тенденція зниження платоспроможності і фінансової стійкості підприємства, тому доцільно виявити фактори, що впливають на ліквідність.\nЛіквідність підприємства в основному відбивається показником оборотності оборотних коштів, тому необхідно:\nНа сьогоднішній день для кількісного обгрунтування застосовуваних рішень з організації управління застосовуються економіко-математичні методи.\nПри вирішенні конкретних завдань управлінь застосування математичних методів припускає:\n· Побудова економічної і математичних моделей для задач прийняття рішення в складних ситуаціях або в умовах невизначеності;\n· Вивчення взаємозв'язку визначаються у наслідку прийняття рішень і встановлення критеріїв ефективності, що дозволяють оцінювати перевагу того чи іншого варіанта дії.\nФактори, що входять до опису моделі, можна розділити на дві групи:\n1) постійні фактори, на які ми впливати не можемо;\n2) залежні фактори, які у відомих межах ми можемо вибирати на свій розсуд.\nКритерій ефективності, що виражається деякою функцією, називається цільовою, а залежить від факторів обох груп.\nВсі моделі дослідження операцій можна класифікувати в залежності від природи і властивостей операцій, особливості застосування математичних методів.\nСлід зазначити, що, перш за все, великий клас оптимізаційних моделей. Такі завдання виникають при спробі оптимізувати планування та управління складними системами.\nВраховуючи специфіку ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» на торгово-закупівельної діяльності, до факторів впливає на мобільність оборотних коштів віднесемо: оборотність матеріальних запасів товарів і оборотність кредиторської заборгованості.\nСкладено рівняння регресії - модель, за якою будуть розроблятися заходи оптимізують коефіцієнт мобільності оборотних коштів:\nY = а + в 1 * х 1 + в 2 * х 2 (3.1.)\nде Y - мобільність оборотних коштів;\nв 1 і в 2 -\nх 1 - оборотність матеріальних запасів товарів\nх 2 - оборотність кредиторської заборгованості\nПерш ніж застосувати функцію необхідно перевірити доцільність складеної моделі:\n- Перевірити значущість рівняння регресії;\n- Визначити якість складеної моделі.\nДля обчислення параметрів а, в 1, в 2, вихідні дані за досліджуваний період наведені в таблиці 3.1.\nТаблиця 3.1. -\nВихідні дані для регресійного аналізу в тис.руб\n7 = 2 / (3 +4)\n8 = 2 / 3\n9 = 2 / 5\nде В - виручка, тис. руб.;\nА2 = ТП + ТО + ДЗ;\nА3 = МОЗ;\nТО - товари відвантажені;\nМОЗ - матеріальні запаси товарів;\nПараметри рівняння регресії перелічені c допомогою програми MS Exel:\nРівняння регресії прийме вигляд:\nY = 0,8902 + 0,3054 * х1-0,0294 * х2 (3.2.)\nДля перевірки значимості рівняння регресії знаходимо фактичний F-критерій Фішера за формулою:\nде Sfact-дисперсія фактична, знаходиться за формулою:\nSoc-дисперсія залишкова, знаходиться за формулою:\nТаблиця 3.2. -\nТаким чином, Fфакт = 31,129 / 0,650 = 478,9.\nF-критерій Фішера при рівні значущості 0,01 дорівнює 16,26 (табличне значення). При виконанні умови Fфакт> F 0,01 рівняння регресії вважається значимим, в даному випадку ця умова виконується: 478,9> = 16,26\nПеревірка якості складеної моделі визначається за допомогою показника середньої помилки апроксимації. Модель вважається складеної якісно, якщо значення середньої помилки апроксимації знаходиться в інтервалі від 5 до 7% включно.\nСередня помилка апроксимації перебувати за формулою:\nде Ā - середня помилка апроксимації\nРозрахунок цього показника наведено в таблиці 20. Обчислення значення середньої помилки апроксимації одно 4,5%, округляючи до цілого числа, отримуємо 5%. Це означає, що модель складена якісно і придатна для подальшого дослідження.\nДля того, щоб визначити в якому напрямі розробляти заходи, визначаємо фактори, які найбільш сильно впливають на результативну ознаку. Для цього обчислюються: коефіцієнти еластичності; і коефіцієнти кореляції.\nКоефіцієнт еластичності обчислюється за формулою:\nЕ 1 = 0,3;\nЕ 2 = -0,04;\nЦе означає, що фактори впливають на результативну ознаку наступним чином:\n- Підвищення оборотності матеріальних запасів (фактор х1) на 1% спричиняє підвищення коефіцієнта мобільності оборотних коштів на 0,3%;\n- Зростання оборотності кредиторської заборгованості (фактор х2) на 1% знижує коефіцієнт мобільності оборотних коштів на 0,04%;\nДля проведення кореляційного аналізу розраховуються коефіцієнти кореляції за допомогою MS Exel.\nОтримані показники кореляції представлені у таблиці 3.3.\nТаблиця 3.3. - Коефіцієнти кореляції\nОтримані показники характеризують зв'язку наступним чином:\n- На результативний ознака найбільший вплив надає чинник оборотність запасів товарів (коефіцієнт кореляції = 0,0999) і тільки потім кредиторська заборгованість (коефіцієнт кореляції = 0,1905).\n- Аналізовані фактори мало коррелліруют між собою, тому всі фактори рівняння регресії значущі. При обчисленні прогнозного результату (коефіцієнта мобільності оборотних коштів) будуть враховуватися всі фактори рівняння регресії.\nЯк видно з малюнка 3.1., Графік прогнозу рівняння регресії на 2 місяці 2004 року має тенденцію до зниження. Це означає, що при реалізації колишньої фінансової політики коефіцієнт мобільності оборотних коштів буде зменшуватися. У цьому випадку має місце залеживанием товарів на складах, збільшення витрат на зберігання великих (понад норму) залишків товарів.\nРис.3.1. Графік рівняння регресії.\nЗ регресійного аналізу видно, що найбільший вплив на мобільність оборотних коштів має оборотність запасів товарів, це очевидно, так як дане підприємство займається торгово-закупівельними операціями.\nПри розробці управлінських рішень з обігового капіталу математичні методи застосовуються у визначенні прогнозного значення потреби в оборотному капіталі.\nОборотний капітал підприємства відображає ресурси, вкладені в оборотні активи. Це найбільш працездатна частина капіталу, тому що в порівнянні з основним капіталом вона має більш високу оборотність. Його частка і оборотність обумовлюють дохідну або безприбуткової діяльності підприємства. Тому оборотний капітал підприємства виступає об'єктом управління, що має першорядне значення.\nОбсяг потреби в оборотному капіталі зумовлений багатьма чинниками, серед яких найбільше значення мають масштаби діяльності, галузева приналежність підприємства.\nТак як, ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» займається торгово-закупівельною діяльністю, то на мобільність оборотних коштів вплив робить оборотність запасів, тому необхідно оптимізувати постачання та обсяги зберігання. Економіко-математичне моделювання дозволяє вирішувати завдання такого виду.\nЕкономіко-математична постановка задачі виглядає наступним чином:\nП = х i (Р i - c i) мах (3.8.)\nх i - кількість i-го товару;\nр i - Ціна i-го товару;\nз i - собівартість i-го товару;\nЗразм i * З i Зхр i * EOQ i\nЗобщ. = ЕОQ i + 2 min (3.9.)\nде Зобщ. - Сукупні витрати на транспортування і зберігання;\nЗразм i - витрати на транспортування i-го товару;\nEOQ i - розмір оптимальної поставки i-го товару;\nЗхр i - витрати на зберігання i-го товару.\nРішенням даної моделі є обсяг оптимальної поставки:\nде EOQi - розмір оптимальної поставки i-того товару, шт.;\nCi-попит на i-тий товар, шт.;\nЗразмi-витрати на транспортування i-того товару, тис. руб.;\nЗ хрi - витрати на зберігання i-того товару, тис. руб.\nТобто завдання зводитися до максимізації прибутку за рахунок збільшення питомої ваги найбільш дохідних, що обертаються товарів, а також до оптимізації обсягу поставки товару. Вихідні дані для постановки та вирішення даної задачі наведені у таблицях.\nПопит на товари за 2004-2006 роки представлений у таблиці 3.4.\nТаблиця 3.4. -\nОбсяги продажів ТОВ «Дростройсервіс-Уфа» за 2004-2006 рр.. в тис. шт.\nГрафічна інтерпретація обсягів продажів представлена на малюнках 3.2-3.7.\nРис.3.2. Динаміка обсягів продажів лопат за 2004-2006 роки.\nМалюнок 3.3. Динаміка обсягів продажів віників за 2004-2006 роки\nМалюнок 3.4. Динаміка обсягів продажу мила за 2004-2006 роки\nРис.3.5. Динаміка обсягів продажів туалетного паперу за 2004-2006 роки\nМалюнок 3.6. Динаміка обсягів продажів білизни за 2004-2006 роки\nРис.3.7. Динаміка обсягів продажів посуду за 2004-2006 роки\nЗ графіків динаміки обсягів продажів видно, що попит на товари має циклічний характер, тому доцільно розрахувати обсяг оптимальної поставки на 1 рік з розбивкою на квартали для кожного найменування товарів. Для цього необхідні дані транспортних витрат і витрати на зберігання товару на складах.\nТранспортні витрати на 1 одиницю товару за 2004-2006 рік представлено в таблиці 3.5.\nТаблиця 3.5. -\nТранспортні витрати на 1 одиницю товару за 2006 рік в тис. руб.\n2006 рік, квартал\nУ витрати на зберігання входять витрати на утримання складу, орендна плата за користування площами і т.д. Сукупні витрати на зберігання представлені у таблиці 24\nВитрати на зберігання за 2006 рік в тис. руб.\nТаким чином, рішення моделі оптимальної поставки товару обчислюється за формулою 34.\nEOQ (лопати) = 58 тис.шт\nEOQ (віники) = 39 тис.шт.\nEOQ (мило) = 180 тис.шт.\nEOQ (білість) = 76 тис.шт.\nEOQ (туалетний папір) = 75 тис.шт.\nEOQ (посуд) = 37 тис.шт.\nEOQ (лопати) = 109 тис.шт.\nEOQ (віники) = 64 тис.шт.\nEOQ (мило) = 174 тис.шт.\nEOQ (білість) = 209 тис.шт.\nEOQ (туалетний папір) = 80 тис.шт.\nEOQ (посуд) = 43 тис.шт.\nEOQ (лопати) = 100 тис. шт.\nEOQ (віники) = 24 тис. шт.\nEOQ (мило) = 175 тис. шт.\nEOQ (білість) = 84 тис. шт.\nEOQ (туалетний папір) = 81 тис. шт.\nEOQ (посуд) = 32 тис.шт.\nEOQ (лопати) = 64 тис.шт.\nEOQ (віники) = 25 тис.шт.\nEOQ (мило) = 164 тис.шт.\nEOQ (білість) = 88 тис.шт.\nEOQ (туалетний папір) = 78 тис. шт.\nEOQ (посуд) = 24 тис. шт.\nТаким чином, для кожного кварталу можна розрахувати:\n· Обсяг необхідних коштів для придбання партій товару;\n· Величину передбачуваного прибутку, за допомогою множення маржі i-того товару на обсяг оптимальної поставки\nМаржа за 2006 рік по товарах становить близько 20% від вартості закупівлі товарів і становить значення представлені в таблиці 3.7.\n- Маржа на 1 січня 2007\nТаким чином, прибуток становитиме на 4 квартал 1 883,11 тис. руб.\n3.3. Оптимізація оборотного капіталу\nВ якості джерел формування оборотного капіталу можуть виступити власні і позикові ресурси. Власні ресурси в момент установи підприємства представлені статутним капіталом. У процесі функціонування підприємства джерелом відтворення оборотного капіталу виступає та частина виручки, яка становить фонд відшкодування спожитих у процесі виробництва оборотних активів.\nПозикові ресурси можуть бути представлені кредитами комерційних банків, позиками інших підприємств, товарними кредитами.\nПрактика показує, що значна частка оборотних активів підприємств у період реформування економіки РФ фінансується за рахунок кредиторської заборгованості. Це свідчить про те, що одні підприємства тримають в обороті кошти інших підприємств.\nОборотними активами є ті активи, які створюють можливість отримання економічної вигоди за один відтворювальний цикл, тобто за один оборот. До них відносяться запаси, дебіторська заборгованість, короткострокові фінансові вкладення та інші авансовані витрати, а також грошові кошти.\nВ оцінці діяльності підприємства часто використовують поняття поточні активи і поточні пасиви. Їх не слід плутати з оборотними активами та оборотним капіталом.\nПід поточними активами розуміються активи, які забезпечують отримання економічних вигод підприємству протягом року, відповідно і характеристика поточних пасивів зумовлена їх функціонуванням на протязі року. Тому залежно від технологічних особливостей і тривалості виробничого циклу не завжди оборотний капітал формує поточні активи.\nРазом з тим для більшості підприємств, виробничий цикл яких завершується протягом одного року, структура поточних активів і пасивів тотожна структурі оборотних активів і оборотного капіталу і відповідно має свій вигляд, поданий у таблиці 3.8.\nТаблиця 3.8. -\nСклад поточних активів і пасивів ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа»\nна 1 січня 2007 р .\nЗаборгованість перед бюджетом і позабюджетними фондами\nНеобхідно виділити зі складу поточних активів і пасивів чисті поточні активи і пасиви.\nТаблиця 3.9. -\nСклад чистих поточних активів і пасивів ТОВ «Дорстройсервіс-Уфа» на 1 січня 2007р.\nЧисті поточні пасиви\nНаведена структура важлива тим, що, виділивши із складу поточних активів і пасивів чисті активи та чисті пасиви, можна визначити обсяг потреби в поточному фінансуванні Товариства, або виявити нестачу ресурсів при уявний добробут і навпаки.\nЦя можливість виникає тому, що обсяг чистих активів відображає необхідний обсяг потреби в ресурсах для фінансування поточної діяльності, а обсяг чистих пасивів показує ту частину поточних активів, яка може бути профінансована за рахунок джерел, спонтанно виникають у процесі господарської діяльності. На цю величину зменшується обсяг потреби в оборотному капіталі.\nВідповідно різниця між чистими поточними активами і чистими поточними пасивами відображає непокритий джерелами, сформованими в процесі господарської діяльності, обсяг поточної потреби у фінансуванні.\nТаким чином, на даному підприємстві спостерігається непокритий джерелами фінансування обсяг поточної потреби у фінансуванні (1 361 461 -1 452 101 = - 90 640).\nТому необхідно оптимізувати структуру поточних пасивів і поточних активів з метою мінімізації непокритого джерелами фінансування обсягу потреби в оборотному капіталі.\nЦе завдання можливо вирішити за допомогою критерію Гурвіца.\nУявімо три запропоновані варіанти управлінських рішень у таблицях 3.10, 3.11, 3.12.\nТаблиця 3.10. - Склад чистих поточних активів і пасивів в тис.руб.\nТаблиця 3.11. - Склад чистих поточних активів і пасивів в тис.руб.\nСклад чистих поточних активів і пасивів в тис.руб.\nВ у всіх трьох варіантах управлінських рішень зменшується дебіторська заборгованість за рахунок факторингу, кредиторська заборгованість і заборгованість перед бюджетом та позабюджетними фондами - за рахунок залучення короткострокових кредитів, а також за рахунок сум, отриманих від факторингових компаній. У другому варіанті передбачається зміна в обсязі запасів: за рахунок оптимізації розмірів поставок обсяг запасів скоротився.\nДля того, щоб визначити найкращий варіант, на основі розроблених рішень по оптимізації структури чистих поточних активів і пасивів, заповнюється таблиця можливих результатів прийняття рішень при завданні наступних ваг:\nа = 0,7; в = 0,3\nза умови a> = 0, в> = 0, а + в = 1\nТаблиця 3.13. -\nТаблиця можливих результатів прийняття рішень\nНайбільша непокрита потреба в ОБК\nНайменша непокрита потреба в ОБК\nА * (найменша непокрита потреба в ОБК)\nВ * (найбільша потреба в ОБК)\n6 = 4 +5\nЦільова функція обчислюється для кожного можливого рішення.\nУ даному випадку ставиться умова мінімізації непокритого джерелами фінансування потреби в оборотному капіталі.\nЗ графи 6 вибирається саме мінімальне значення: 7 500.\nЦе означає, що з чотирьох можливих варіантів структур чистих поточних активів і пасивів найбільш оптимальною є структура варіанту 3.\nСклад поточних активів і пасивів\nЗа критерій ефективності запропонованого варіанту структури чистих поточних активів приймемо таку систему коефіцієнтів:\n- Коефіцієнт забезпеченості оборотних активів власними оборотними засобами;\n- Коефіцієнт забезпеченості запасів і витрат власними оборотними засобами;\nДля їх обчислення та порівняння з рівнем 2006 року прийняті вихідні дані в таблиці 3.15.\nОцінка ефективності прийняття управлінського рішення\nКоефіцієнт забезпеченості оборотних активів власними оборотними засобами;\nКоефіцієнт забезпеченості запасів і витрат власними оборотними засобами;\nТаким чином, при прийнятті управлінського рішення варіанту 3:\n- Коефіцієнт забезпеченості оборотних активів власними оборотними засобами збільшитися на 0,06;\nОборотний капітал, призначений для забезпечення безперервності процесу виробництва і реалізації продукції, може бути охарактеризований як сукупність грошових коштів, авансованих для створення і використання оборотних виробничих фондів і фондів обігу. Цільовий установкою управління оборотним капіталом є визначення його обсягу і структури, джерел їх покриття і співвідношення між ними, достатнього для забезпечення довгострокової виробничої і ефективної фінансової діяльності підприємства.\nДжерела, використовувані підприємствами для формування капіталу, поділяються на власні, позикові і безоплатно отримані. Від того, наскільки оптимально співвідношення власного і позикового капіталу, багато в чому залежить фінансовий стан підприємства і його стійкість.\nЕфективність використання капіталу характеризується його прибутковістю (рентабельністю) - відношенням сум балансового прибутку до середньорічної суми сукупного капіталу.\n851.4кб. | скачати\nАналіз капіталу КПК