Харківські футболістки розгромили суперниць - «СЛОБІДСЬКИЙ КРАЙ»\nХарківські футболістки розгромили суперниць\nУ десятому турі жіночого чемпіонату України з футболу харківський «Житлобуд-1» досить переконливо розправився з аутсайдером турнірної таблиці – київською командою «АТЕКС».\nМатч на полі люботинського стадіону «Олімпієць» одразу розпочався для гостей з «холодного душу». Вже на 26-й секунді зустрічі (!) перший м’яч у ворота киянок відправила півзахисник харківської команди Ірина Шундровська. А потім, ще до перерви, футболістки «Житлобуду-1» влаштували справжню гольову феєрію та ще п’ять разів порадували місцеву публіку забитими м’ячами. Дубль у першому таймі оформили Ірина Шундровська та Марія Тихонова, ще по одному разу в воротах гостей відзначилися Таїсія Нестеренко та Анна Татаринова.\nНа другий тайм замість основного голкіпера Ірини Саніної, яка відверто нудьгувала в воротах, наставник харків’янок Ярослав Ланцфер випустив на поле Ірину Подкуйко.\nМолодий воротар «Житлобуду-1» як мінімум у двох епізодах виручила свою команду після нечастих, але досить неприємних контратак столичної команди. Господарі ж поля, маючи солідну перевагу в шість «сухих» м’ячів, на початку другого тайму події особливо не форсували. Сплеск активності у харків’янок стався у середини другої половини зустрічі, коли на 69-й і 70-й хвилинах чергові «пробоїни» у воротах «АТЕКСу» зробили Ольга Овдійчук і Таїсія Нестеренко.\nВтім, навіть за рахунку 8:0 на свою користь зупинятися на досягнутому господарі поля не збиралися. На 86-й хвилині Овдійчук заробила пенальті, який чітко реалізувала Ольга Басанська. А вже в доданий арбітром час невгамовна Овдійчук поставила фінальну крапку в показовій грі «в одні ворота». У підсумку поєдинок завершився розгромним рахунком 10:0. До речі, у нинішньому сезоні це вже сьома перемога зі значною перевагою для «Житлобуду-1».\nНабравши в одинадцяти матчах тридцять одне очко, підопічні Ярослава Ланцфера й далі одноосібно очолюють турнірну таблицю. «Нафтохімік» з Калуша Івано-Франківської області, який наразі йде другим, хоч і зіграв на один матч менше, відстає від лідера вже на дев’ять балів.\nТепер чинний чемпіон України від футболу національного масштабу перейде до футболу масштабу континентального. Уже найближчої суботи «Житлобуд-1» стартує на Кіпрі у кваліфікаційному груповому раунді жіночої Ліги чемпіонів. Тут харків’янки зіграють три матчі проти албанської «Ada Velipoje» (11 серпня), «Klaksvikar» із Фарерських острів (13 серпня) та кіпрським клубом «Apollon Ladies» (16 серпня).\nУ ці ж дні відбудуться матчі в ще семи відбіркових групах. В 1/16 фіналу європейських футбольних баталій вийдуть переможці восьми груп та дві кращі команди, що показали в своїх квартетах другий результат. Ще 22 клуби, у тому числі минулорічних володарок трофею з французького «Ліону», від матчів кваліфікації звільнено. Вони розпочнуть турнір відразу з 1/16 фіналу.\nОлексій ЗАРЖИЦЬКИЙ, матеріал з газети "Слобідський край" №95 від 09.08.2012\nБудівельники забили козла у саду Шевченка (ФОТО)\nХарків'янин Олександр Гвоздик виграв бронзу на Олімпіаді


LISOD продовжує реалізацію науково-практичного підходу в лікуванні раку молочної залози.\nГоловна Про лікарню Медіа- центр Новини LISOD продовжує реалізацію науково-практичного підходу в лікуванні раку молочної залози.\nУсіх, хто встиг зареєструватися на курс із онкопластичної і реконструктивної хірургії, Лікарня LISOD гостинно зустріне в своїх стінах 26 листопада 2018 року.\nДва тижні інтенсивної теоретичної і практичної роботи, сучасні тенденції та практичні рекомендації, участь у міждисциплінарних консіліумах - це унікальна можливість підвищити свою кваліфікацію тим, хто займається лікуванням раку грудей.\nКурси тематичного удосконалення, організовані спільно з ХМАПО, будуть проходити до 10 грудня 2018 року.\nБажаємо учасникам курсів і викладацькому складу плідної роботи і корисного проведення часу!


Тріюмф сатани слідний у наш час по всьому світі включно з Церквою. Цей тріюмф не був би ніколи жодним тріюмфом, якщо б сатана не добрався до Церкви. Уся ж бо його ціль змагатися проти Бога й усього, що Боже. І на нічому іншому не могло сатані так сильно залежати, як на підриві Церкви, Божої установи. Як довго бо, Церква була б вільна від впливів сатанічної сили, ніхто й не міг би й помітити її наявности серед нас, ба, навіть не був би й свідомий існування сатани взагалі. Та й успіхи його не були б тоді ніякими успіхами, а хіба тільки танталевими зусиллями без ніякого висліду. А що проліз цей нечистий у Церкву, то ніщо цього так наочно і так неомильно не розкриває, як багатострадна історія Української Католицької Церкви нашого таки століття. Ця ж бо Українська Церква мала стати незбагненими вироками Божого Провидіння за єдиний сиґнал наявности цієї демонічної сили, діяння її у світі і в Церкві. Одночасно теж ця Українська Католицька Церква, бувши першою і вирішною жертвою сатанічного шалу, отвирала цілому світові і в тому числі й Церкві очі на винятковий час панування сатани.\nНі на одному народі світу і на ніякій іншій Церкві не спідні ще й по сьогоднішню хвилю так достотно диявольські затії, як на українському народі і на його Церкві. А тому, що ніде інде, а тільки в українців народ і Бог (чи Церква) щось одне і нерозривне та й ці дві сутності невід’ємно переплетені з собою, тому й найболючіше, найнаглядніше і найдовше доводиться українцям відчувати отой генеральний і, можливо, вже й останній штурм сатани.\nЯкщо йдеться про український народ, то Бог упродовж усієї історії України заправляв цей народ до цього вирішного часу. Народи народжувалися, проявляли себе в історії і… зникали з фону цієї історії, або вироджувалися і топилися в інших народах, чи хочби засклеплювалися у незначних своїх рештках без ніякої значущости серед світу. І це ставалось у дуже багатьох випадках на протязі того самого часу, у якому доводилось формувати себе українцям у народ, розвивати своє життя і виживати свої найчорніші лихоліття. Історія українського народу назагал така, що цей народ мусів би вже давно зникнути з лиця землі. Обставини вижиття для цього народу були далеко жорстокіші і безвиглядніші за всі інші народи. Але Бог подавав цьому народові постійно силу вижити найнеімовірніші безвихіддя і Бог видимо й досі піддержує цей народ. Бог піддержував і зберігав цей народ недвозначно для вищої якоїсь цілі. Це особливо наглядне і понад усякий сумнів відчувальне на голгофському шляху Української Католицької Церкви.\nІсторія цієї Церкви, зокрема від XV віку — це одне безперервне гоніння. Гоніння не менше за те, що мало місце за перших християнських часів. Вдержатись цій Церкві на протязі понад 400 років у таких умовинах, це чудо понад всі чуда. А в парі з тим ще й видати з себе стільки то незлічених святих, мучеників, ісповідників і праведних,боговідданих душ—посеред постійних рік крови і гір святих праведних трупів» — то чи це не наочний доказ того, що Бог покликав цю Церкву до виняткової ролі у найбільш винятковий з усіх досі час? Зокрема в останніх 40-50 літ Бог хоче вияскравити перед очима всього світу один з найбільш знаменних фактів. Коли 400-літні гоніння Української Церкви не вінчалися досі якоюсь іншою перемогою, як тільки безустанною хвалою Бога і гордощами всієї Церкви Господньої, то цим разом Бог вибрав цю Церкву як ту єдину, що має вирішити про окаяний той курс,на який ступила останніми десятиліттями Церква, Христова Церква. А в особливий спосіб, чи цей курс має закінчитись перемогою сатани, а чи може стати за прозріння для тих, що з Божої Волі керують Його Церквою.\nДля того, щоб зрозуміти таке поставлення справи, зосередімо себе на Українській Церкві останніх 40 років. Не може бути найменшого сумніву в тому, що серед загального хаосу, який нанесла друга світова війна, цілий світ, включаючи Церкву, став по стороні і в обороні СССР, отже сатани. Папа Пій XII був хіба той єдиний і був тим останнім голосом, що намагався спинити блискавичний похід сатани. З його смертю шанси сатани зросли непомірно. Церква, тобто її найвищий провід, задеклярувала себе за всяку ціну на співжиття не тільки з СССР, але й з тим загальним духом світу, який віяв із царства сатани. І, власне, диво! Українська Католицька Церква стала у цих наближеннях каменем спотикання, а чи не єдиною передумовою цих несамовитих єднань і дружби Божого зі сатанічним. По людському це дається увиразнити так з боку сатани, як і з боку Церкви. Сатана на ніщо більше не міг так пориватися, як на Українську Католицьку Церкву. Вона бо була найбільш випробовувана цілими століттями і була заправлена всією своєю історією, щоб стати найважливішим авангардом Христової Церкви. Що ж, отже, більше могло бути на увазі сатани, як Українська Церква? І він не міг заспокоїтися, аж доки і сліду не залишиться з цієї Церкви. Перше його досягнення виявилось у збуренні українського католицького бастіону, що з ласки і сприяння усього світу знайшовся у самих межах сатанічного володіння. Це, очевидно, не сталося шляхом дипломатичних штучок. Найжорстокіші насилля, катування, розстріли, арешти і сибірські каторги багато тисяч вірних Христові душ супроводили тоді ліквідацію Української Церкви і супроводять далі аж по сьогоднішній день.\nЗ другого боку Церква не могла на нікого так упевнено покладатися, як на абсолютну льояльність і вірність аж до геройства Української Церкви Христовій Церкві. Цілі віки і сотні прецеденсів говорили про те.\nА все ж ніхто з майбутніх поколінь не повірить, яка була реакція зі сторони Церкви. Один пастирський лист із ледь-ледь відчутним натяком на те, що скоїлося на українських землях і зазив… до молитов за «терплячу Церкву», чи докладніше: — мовчазну… Тридцять літ пізніше вже й цього не було. Церква прийняла мовчки ліквідацію Української Католицької Церкви. Навіть віртуально погодилась на цю ліквідацію! їй треба було доконче запевнення на … «діялоги», що мали вможливити співжиття Церкви з Росією … Не сміємо забувати, що провід Церкви, чи Апостольська Столиця, розглядала нас, українців, як інтегральну частину Росії уже від віків. Факт, що понад 5 мільйонів українців-католиків віками зазнавали від москалів переслідувань як нація і Церква, не доходив ніяк до Апостольської Столиці. Україна була завжди в очах Риму невід’ємна частина Росії. Для цього був націлений ганебної слави висказ всемогучого колись кардинала Тіссерана про «велікую» і «малую» Росію, того кардинала, що повинен би принаймні елементарне знати про ту Церкву, яку тримав на свому посторонку через майже 50 літ. Для Риму було тільки по дорозі тримати з Росією. Тільки з цією потужною Росією можна б було чогось путнього договоритися. Якась там, «відлучена від своєї прадідної Церкви», Церква, нехай вона і страждуща, і мученицька, і геройська, хіба на те тільки існує, що створює Церкві проблеми …\nОтож, суб’єктивно беручи справу, тобто з боку Риму, яка взагалі може бути кривда цій Церкві? Коли прийде колись до порозуміння двох Церков, римської і російської, а можливо й до об’єднання, чи воз’єднання їх, то всі ці нещасні непорозуміння, ну, скажімо перед Богом, «драматичні» переходи, обернуться у тріюмф Церкви… (блаженні вірующії…). Позабули вже давно всемогутні верхи Церкви найважливішу з Божих скрижалей заповідь: Не взивай Імені Господнього надармо …\nУ процесі цих несамовито задуманих «діалогів» виявилося, що перше, ніж мали б початися взагалі якісь діялоги, то «Українская Католіческая Церква» (У російській термінології «уніятская»), не сміє ніде існувати. Які ж бо можуть бути переговори, коли російську «церкву» ділиться і роздирається надвоє?… Рим, рад — не рад, мусів бути консеквентний … до зумасшедшего свого пляну, чи «побожного» свого маріння …\nНа своє нещастя Апостольська Столиця не взяла до уваги, що такого пляну не сила перевести секретним договорюваннями, чи паперовими «актами». Не сила й драконськими затисками заставити тих українців, що вже не одне пекло пережили, слухняно і мовчазно схилити свої голови у такій справі перед всесильним Римом. Догадувались уже цим разом і ці всесильні, що їм самим не повезе. Отож пустилися взятись за так би сказати, легітимні засоби. Найкраще і найуспішніше переведуть вони цю справу таки через єпископів тієї незборної Церкви …\nКоли історія цієї фази снувань Риму довкруги Української Католицької Церкви ще кого не переконує у тому, що тут йдеться не так про політику у добрій вірі, отже про ту людську слабість, яка хотіла б розв’язувати Божі справи хитрощами, а про зовсім отверті діялоги Церкви зі сатаною, то ми мусимо вияскравити цю саме історію аж до сліпучого ефекту. Послуговуємося твердими, усім знаними і ніким досі не запереченими фактами.\nКоли за стараннями Апостольської Столиці (добродушного Папи Івана XXIII) удалося Римові вирвати Голову Української Католицької Церкви, тоді ще Києво-Галицького Митрополита, Кир Йосифа Сліпого з досмертної каторги на Сибірі і привезти його з тріюмфом до Риму, то одночасно зобов’язано його, застереженою в цій трансакції, клявзулею. Блаженніший Отець Йосиф не смів ні словечка сказати про совєтський режим, чи хочби щось говорити про живу дійсність у цьому сатанічному союзі. Питання, що кричить на ввесь світ, це: в ім’я чого це мало б статися??? Навіщо взагалі такі обумовлення цього «визволення»? Коли б Блаженніший Отець просив-благав Апостольський Престіл визволити його, можливо таке обумовлення було б якось зрозуміле. Коли б задумував покидати своїх вірних напризволяще в їх чорній годині і рятувати себе, що і так був ізольований від своїх вірних, можливо також, не обійшлось би без кондицій. Але було якраз навпаки! Привезений із далекої каторги до Москви український Первоієрарх, довго відмовлявся і не хотів їхати до Риму. Тільки виразний наказ Папи заставив Блаженнішого покінчити з каторгою. Зате ж це «визволення» було незвичайно зручне для ватиканської політики. Стан бо здоров’я українського Первоієрарха не віщував йому більше, як два-три роки його життя. Але добрий жест зі сторони Апостольської Столиці напевно приймуть мякосердні українці за найбільше своє щастя … Зі скорою смертю Мученика за Церкву, були б розв’язані руки ватиканських політиків … Але сталося, як зовсім не бажалося. Блаженніший Отець Йосиф за Божою ласкою і без найменшого сумніву за волею Божого Провидіння ожив наперекір усім рахункам. Бог, який послав цього Мужа у вільний світ, дав йому таких сил, що й молода, багатонадійна людина у розквіті усіх своїх сил і таланів не могла б ніколи їх виявити. Зі своєї сторони Блаженніший Отець Йосиф додержував цієї, вимушеної на ньому, обітниці не без постійного кривавлення його серця. З другої ж сторони він і не був у силі скрити цього, що це його «визволення» — це не визволення, що мало б виключне відношення до його особи тільки. Він почував, і то за виразним голосом Бога почував, що він, як Голова усієї Української Католицької Церкви, повинен і мусить себе виявити цим винятковим Головою для воістину виняткового нашого часу і він мусить рятувати ту свою Церкву, яку приречено на певну смерть.\nУже на першій офіційній зустрічі з ієрархією усієї Христової Церкви підчас другої сесії Другого Ватиканського Собору Блаженніший Отець Йосиф перед 2400 зібраними Отцями Собору у базиліці св. Петра заявив, що це перший раз за свою історію Українська Католицька Церква участвує в усій своїй сучасній повноті на цьому Вселенському Соборі. Багатохвилинні оплески і повстання з місць усього священного збору стверджували тим самим, що Українська Католицька Церква, де б вона і не знайшлася у світі, є одна і неподільна. І вона тільки тоді є собою, коли вона очолена правним своїм Головою. А щоб не зайшли в цій матерії якісь леґалістичні софістикації і маніпуляції, Блаженніший Отець Ісповідник випередив можливість їх і проречисто поставив вимогу: щоб КИЄВО-ГАЛИЦЬКУ МИТРОПОЛІЮ ПІДНЕСТИ ДО ГІДНОСТИ ПАТРІЯРХАТУ.\nІронія сучасної нашої доби, а чи виразні диявольські кіхті проглядають з цього історичного і найбільш торжественного моменту. Наша бо Церква і без формального Патріярхату втішалася статусом рівнопатріяршої Церкви. На жаль тільки теоретично, бо в дійсності Східня Конґреґація узурпувала собі цю Церкву від довшого вже часу і вона була паном життя і смерти цієї Церкви. Власне, цей іменно торжественний, наскрізь виправданий і життя запевнюючий Українській Церкві, внесок мав стати за сигнал довгого і систематичного ланцюга подій, які свідчать по сьогоднішній день про акції сатани руками римської адміністрації. Ніщо ж бо інше не стало причиною нескінченного ряду шикан, драконських заборон, всякого рода обструкцій, репресій, злослов’я, а то й блюзнірств, гидкого кривлення душею, обману, несусвітньої брехні і безлічі провокацій (інтенціонально плянованих), а виключно одна однісенька справа: справа нам завжди законно належного патріярхату!!!\nНіхто з вижильців страшної нашої доби не йме віри, що домагатися свого права стане в Божій Установі за первопричину такого просто до не подумання стану в Христовій Церкві. Ніхто не повірить, що для цього, щоб за всяку ціну вдержати «статус кво» і всевладність в Українській Церкві Східньої Конґреґації (яка була найзавзятішим промотором «діялогів» з Москвою), треба було аж такої здетермінованости не то що «унешкідливити» Голову цієї Церкви, але й покінчити з таким відважним раз на завжди.\nЦя підтеза вимагає деяких уточнень. Ішлося зразу про певну дипломатичну гру, до речі, — зовсім неспівмірну з Божою Установою. Бож де як де, а від Божої Установи треба радше вичікувати ясного і рішучуго «так», або й «ні», а не вихилясів, крутійства, а то й інтриґ і витівок, негідних Церкви.\n18-літня Голгофта Української Католицької Церкви почалася з питання: хто властиво очолює Українську Католицьку Церкву? Хто її начальний адміністратор і найвища влада? — Питання настільки дивовижне, що через нещасливі обставини в минулому, вже прогулому, і таки певне занедбання української ієрархії, владу над Українською Католицькою Церквою узурпувала собі Східня Конґреґація (до речі, ця узурпація не була ніяким формальним актом підперта). Задавнення цієї узурпації могло єдино бути якимсь атутом. Але й цей козир випадав з рук у консеквенції до виразних декретів Другого Ватиканського Собору і до чудом з’явленого на Соборі Голови Української Католицької Церкви. Це все однак не перешкодило Східній Конґреґації, за якою ще стояла ґіґантична машина Ватикану, провадити далі свої тверді пляни щодо ватикансько-московських порозумінь. Коли б ще ці політичні махінації проводились у тайні і засекреченні, то не скоро вони б набрали тих вимірів, як насправді їх вони набрали. Але, як у кожній конспіративній роботі, так і тут мусіло таки колись виявитися, про що властиво йдеться. Темпо мусіло бути приспішене, а то грозило повним провалом того, що не роками, а від століть паморочило голови церковним достойникам. Найнезручніша обставина була та, що Блаженніший Отець Йосиф був саме тоді у зеніті всесвітньої своєї слави, шаноби й авторитету. Був уже Кардиналом Римської Церкви, а титул його Верховний Архиєпископ був закономірно вже інтерпретований, як рівнопатріярший. Отож ставити отверто своє чоло Конґреґації, чи Курії, було б хіба шаленством. Що ж отже, залишалося? Ті, які обкручували Українську Католицьку Церкву своїми ж руками і ті, які вибирали для неї своїх ставлеників, хіба не надармо трудились … І не завелись. Очевидно, так, очевидно для цього таки найкраще підходили власні єпископи цього ж таки Верховного Архиєпископа…. Якщо це не свідчить ще про явну дію сатани в Церкві, то як же окреслити ці і послідовні до них дії церковної верхівки? При цьому ще вся первезна ревнивість завербованих до цієї акції українських єпископів, як кооператорів потужної ватиканської машини, аж кричить про наявність сатани в Церкві і про сатанічність прислут українських вислужників.\nТяжко повірити, щоб колинебудь досі церковний провід ужив, чи хочби подумав про такий засіб. Це понад всякий сумнів диявольський засіб. У чому він? — Живцем роздерти найбільш загартовану зі всіх Церкву, Церкву у наш апокаліптичний час, найбільш може живущу, а її єпископів запрягти до нищення того авторитету, якого сам сатана не в силі був знищити!\nПерейдімо хочби найзагальніше всі етапи цієї сатанічної офензиви за час останніх 18 літ по сьогоднішній день. Зразу треба було все ще сякого-такого маскування. У дальшому розгорненні бойової акції конечним було виявити якесь категоричне ставлення до Голови тієї Церкви, який твердо поставив, що його Церква одна й неподільна і такою мусить залишитися по всі віки.\nУ міжчасі, коли ще висувалося всякі нічим необгрунтовані концепції, утопійні теорії і на лукавстві базовані теорійки, Блаженніший Отець Йосиф успів уже зробити все, про що могла тільки мріяти якась велика ідеальна душа, щоб піднести ту Церкву, яку прирекла ватиканська машина на повну загладу. Блаженніший набудував вікопомних уже монументів, придбав своїй Церкві всіх можливих засобів квітучо і боговгодно розвинути своє життя … А треба постійно мати на увазі і перед своїми очима, що кожний його крок був систематично підриваний, бльокований і саботований якраз зі сторони тих, від кого найменше можна було цього вичікувати. Понадто ж, як і не підходило для цього вкрай зруйноване здоров’я Блаженнішого, то Блаженніший Отець Йосиф піднявся всесвітніх архипастирських подорожей. Відбув їх чотирма наворотами. Чотири всесвітні подорожі до своїх вірних! Ніхто не повірить, що миряни мусіли за кожним разом умовляти, а то й погрожувати своїм єпископам-владикам і примушувати їх… «запросити» улюбленого вірними Архипастиря до дієцезій своїх єпископів … коли ж ці архипастирські всесвітні візитації своїх вірних закінчилися, тоді щойно почалися істинно сатанічні шабаші проти Блаженнішого. Організували їх ніхто інший, а «наші» єпископи. Найординарніші пасквілі, низькопробні памфлети у вулично-порнографічному стилі, такого ж духа проповіді з Божих місць, або ж писання «побожного» «Світла», «Голосу Христа Человіколюбця», «Церковні Вісті» чікагської «Зорі» і ще інших церковних часописів і журналів під безпосередньою юрисдикцією «наших» єпископів — посипались як з рогу обильности. Цих документів ганьби вже не можливо знищити, бо вони масово циркулювали і багато хто їх для документації зберігає. Можливо завернути з дороги беззаконня, можливо покаятися і дати якісь докази поправи, але не можливо цієї ганьби вже відкликати, або тієї страшної плями вигубити. Що ж до змісту цієї окаянної «творчости», то він препотворний.\nВоістину, кращої характеристики не можна всім цім виступам і продукціям дати, як це дослівно передвіствували фатімські провіщення: «Єпископи стануть проти єпископів … Сам сатана буде маршувати в їхніх рядах!»\nНота бене! Зовсім певно до ніодної у світі Церкви не знайшли ці страшні провістування навіть у наших апокаліптичних часах свого примінення і повного здійснення, а якраз в Українській Церкві … за благословенням Ватикану. Щоб хтось, борони Боже, не подумав, що це випадок тих біснуватих, про яких читається в євангеліях, і що радше треба над ними уболівати, як документувати їх витівки, то тут треба сказати, що це ставалось так масово і так часто, що такі потворності мали ще й марку ортодоксальности. Ті, які поборювали свою Церкву і головним чином свого Патріярха, були відзначувані орденами заслуги і повищеннями в церковних достоїнствах. Понадто всі вони придумали собі навіть канонічні рації своєї поведінки: «Для нас — найвищий закон: Папа. Його воля понад усе! «Митрополит» Сліпий хоче патріярхату. Папа не дає. Ми стоїмо за Папою»…\nДля майбутнього історика, якщо ще такий виживе ці наші апокаліптичні часи, буде зовсім незрозуміло, чому такі орґії у парі з такою заявою? Для нас, живущих ще, це може стати ясно тільки тоді, коли всі ці т. зв. рації приймемо за звичайне замилювання очей, а на першому місці поставимо явно задекляроване і безпощадне нищення того, що не вкладається у церковно-сатанічні діялоги. Треба ж мати перед очима, що ніодин декрет II Ватиканського Собору не перейшов ще досі повністю у життя Церкви, за винятком хіба тих кількох, що послужили радше розірвати Церкву … А й ті, що їх переведено у життя Церкви, вільно стосуються до всіх Церков за винятком Української Католицької Церкви. Навіть ті Церкви, які традиційно не втішалися досі статусом помісности, як всі римокатолицькі Церкви, сьогодні цю помісність практикують. Але, борони Боже, щоб Церква, яка канонічно уже 1000 літ була помісною, мала цю свою помісність. Їй викопано вже могилу … І хреста вже на ній поставлено. Навіть і напис уже поставлено: «Тут спочиває …» Тільки ж залишено ще місце на дату… Східня Конгрегація подбала про всі детайлі. Вона вже від ряду літ узурпувала собі право підбирати відповідних для своїх цілей кандидатів на єпископів і митрополитів Української Католицької Церкви. Кандидатів скрупулятно скрінінґується, а у 100% мають кваліфікації ті, що вороже наставлені проти Голови УКЦеркви, Патріярха Йосифа, і ті, що не визнають помісности цієї Церкви. І, коли такий вибранець знає уже 3-4 місяці наперед, що він буде єпископом Української Церкви, то Голова тієї Церкви довідується про таку номінацію ніби то його таки владики на передодні вже повністю підготовленої інсталяції, якої вже не можливо завернути. Починаючи тільки з року «визволення» Блаженнішого Патріярха Йосифа, у таких умовинах і в такий спосіб були поставлені єпископ: Марусин, Химій, Кривий, Стах, Лостен, а недавно й митрополит Любачівський.\nКоли б ми хотіли бути сьогодні строгими, раціоналістичними прагматистами і намагалися шукати логічного процесу і виводів із фактів, що нас застукують зо всіх сторін кожного майже дня, а особливо розуміння того всього, що твориться сьогодні в Церкві, то даремні були б всі наші зусилля. Ми мусіли б визнати себе безрадними, а наші людські міркування мусіли б розгубитися десь у темряві. Ч.\nНайболючіший і найбільш неймовірний є той факт, що це все мусіло постигнути та ще й сконцентруватися якраз довкруги тієї Церкви, що завжди досі зі своїх найжорстокіших випробувань виходила тільки з хвалою, або й зі сяйвом мученицького геройства. Раптом щось скоїлось із цією Церквою. Уже її представники, ті саме, що радше повинні б покласти за неї своє життя, спекулюють на ній і навіть її коштом піддержують діялоги зі сатаною.\nОсь факти, що недвозначно стверджують, що провіщуване перед віками царство сатани, чи антихриста вже перед нами. Факти, накреслені в цьому ескізі, очевидно, далеко не всі. Але автор був би навіть щасливий, коли б хтось зміг бодай ці факти, які він підносить, раціонально заперечити, чи хочби проінтерпретувати їх, як такі, що, нехай вони і вкрай ненормальні, то все ще не говорять, що зерова хвилина загальнолюдської катастрофи вже таки ось-ось перед нами.\nПокищо автор, розглядаючи всі ці апокаліптичні факти, керується вірою, що як довго у Церкві Христовій є такі Петрові наслідники, як Папа Іван Павло II, то «врата адові» не подолають тієї Церкви, що її для нашого спасіння здвиг сам Ісус Христос.\nТе, що мусіло сповнитися, сповнюється. Те, що ще перед нами, теж неминуче?: Але слово Господнє для нас твердь і сила. Воно мусить і бути для нас — ДОРОГА, ПРАВДА І ЖИТТЯ.


Макарони по-флотськи — ще один смак дитинства, ситне і улюблене багатьма блюдо. Там, де необхідно щось швидко приготувати, макарони з тушонкою — ідеальне рішення. Для реалізаціїї рецепта зовсім не потрібно якийсь особливий кулінарний професіоналізм.\nПродукти для цієї страви коштують недорого, а ситно нагодувати макаронами по-флотськи велику компанію практично не складе труднощів. Макарони з тушонкою гарні на обід і вечерю, вдома і на дачі, їх можна приготувати в туристичному поході або на пікніку.\nМакарони по-флотськи люблять гурмани різного віку. Головний секрет — це яловича тушонка, бажано зроблена по ГОСТу, і якісні макарони. А далі залишається справа за малим — включити плиту або розпалити вогонь.\nЯк приготувати макарони по-флотськи з яловичої тушонкою:\nЗакип’ятити воду в каструлі, додати 1 ч. ложку солі і опустити макарони в киплячу воду. Варити макарони так, як написано на їх упаковці.\nРозігріти сковороду, налити 1 ст. ложку масла, додати нарізану цибулю. Смажити цибулю 1 хвилину на середньому вогні.\nУ сковороду з цибулею додати натерту моркву і смажити ще 3 хвилини на середньому вогні.\nПотім додати тушонку і смажити ще 1 хвилину.\nКоли макарони будуть готові, відокремити 100 мл води, в якій варилися макарони, в окрему ємність — вона стане в нагоді для подальшої готування. Іншу воду потрібно злити.\nВ макарони додати 1 ст. ложку масла і добре струсити, щоб масло розподілилося рівномірно, тоді макарони НЕ будуть прилипати один до одного.\nДодати готові макарони в сковороду, перемішати макарони з м’ясом і овочами.\nПотім додати 100 мл залишеного відвару від макаронів, посолити і поперчити за смаком.\nДодати петрушку і кріп, ретельно перемішати макарони з тушонкою і зеленню. Вимкнути вогонь.\nМакарони по-флотськи з яловичої тушонкою готові.\nАнна Неділя, 28 Жовтня 2018 р. 10:37 #\nЗанадто багато моркви.вийшло солодким.Не смачно.\nДимитрій Середа, 13 Февраля 2019 р. 15:49 #\nЗа смаком треба було морква покласти. Особисто я взагалі блюдо цибулею і морквою НЕ порчу. Тільки макарони і тушонка\nSinyeva П’ятниця, 13 Марта 2020 р. 19:06 #\nМельхіседек Четвер, 30 Апреля 2020 р. 19:43 #\nМаленькі поправки до рецептом.\nОбов’язково ретельно перемішувати цибулю після додавання моркви. Морква забере все масло і цибулька можна перетримати.\nНе зовсім правильний термін- обсмажити 1 хвилину тушонку. Вона не встигне обсмажити через розсолу. Завдання за 3-4 хвилини розтопити жирок з банки і розібрати шматочки яловичини. Я зазвичай роблю це двома вилками. Щоб волокна були дрібніші.\nОсь після того, як бульйон в сковородочке закипів, настає час макарошек. Закидаємо і ретельно перемішуємо. Сіль, перець, чесночёк і імбир (можна сушений) за смаком.\nА ось зелень, особливо кріп, термічно не обробляти, т.е. не смажити. Додавайте в готову страву. Якщо частина страви залишиться на інший прийом їжі, то від кропу воно скисає набагато швидше. Те ж саме з супами, особливо влітку. Додавайте його в тарілку.\nОлена Вівторок, 28 Июля 2020 р. 10:45 #\nА я обсмажую овочі на жиру з тушонки, а потім вже додаю саме м’ясо і бульйон. Так і масло економиться і жиру для перетравлення набагато менше 😊\nАндрій Неділя, 18 Апреля 2021 г. 22:02 #\nВадим Понеділок, 03 Мая 2021 г. 21:58 #\nзробив швидко! Рецепт хороший, тільки тушонку треба хвилини 3 -4 гасити, так як жир повинен розтопитися. І зелень заважати не треба. Сіль, хто не особливо сприймає, можна не додавати. Тушонка дає своє. За смаком, можна і пізніше додати.\nМакарони з тушонкою готують часто, і якщо ви любите макарони, то напевно хотіли б дізнатися який-небудь новий оригінальний рецепт макаронів з тушонкою.\nПрості хитрощі про те, що потрібно вибирати макарони твердих сортів і нежирну тушонку, бо так корисніше — знають усі. Додамо тільки, що в страви з тушонкою, потрібно додавати сіль і приправи в кінці приготування, так загальний смак вашого страви буде більш гармонійним.\nМи сьогодні для вас приготували кілька нескладних і цікавих рецептів, які обов’язково прикрасять ваше щоденне меню.\nМакарони з тушонкою — як приготувати 15 різновидів\nМакарони з тушонкою — смажені на сковороді\nПікантні макарони з тушонкою\nМакарони з тушонкою в горщику\nЗапіканка з макаронів з тушонкою в духовці\nЗапіканка з макаронів з тушонкою і ковбасним сиром\nМакарони «Весняні» по-флотськи\nМакарони з тушонкою в томатному соусі з помідорів\nМакарони тушковані з томатною пастою\nМакарони з тушонкою в казанку\nМакарони з домашньої тушонкою (з курки)\nМакарони з тушонкою і соусом\nМакарони по — флотськи (класичний варіант)\nЦей рецепт макаронів напевно найпростіший і популярний, адже все, що потрібно — це просто зварити макарони в воді і відкрити банку тушонки. За бажанням можна ще натерти сир.\nМакарони (будь-якого типу) — 500 г\nТушонка (будь-якого типу) — 500 г\nЗваріть макарони в підсоленій воді (додаткові рекомендації на упаковці). Готові макарошки можна промити водою або додати трошки масла, щоб не склеїлися.\nДрібненько наріжте цибулю з морквою.\nВідкрийте тушонку. Жир, який зверху банки, викладіть на сковорідку і обсмажити в ньому лук з морквою до м’якості.\nДодайте в сковорідку м’ясо з банки. Акуратно розімніть ложкою шматочки м’яса, перемішайте з готовими овочами.\nПотім додайте в сковорідку макарони, обережно перемішайте.\nСпробуйте на смак, якщо потрібно досоліть або поперчіть.\nВикладіть м’ясо з макаронами на тарілки і сиром.\nЯкщо ви гурман, то можете додати ваші улюблені спеції для м’яса або простий чорний перець. Можете використовувати островатий і будь-якої пікантний сир.\nЦе не зовсім звичайний рецепт макаронів, який готують для різноманітності. Блюдо виходить низькокалорійним і відмінно підійде тим, хто звертає увагу на калорії. Для того, щоб воно було зовсім нежирним — вибирайте тушонку з м’яса птиці або яловичини, телятини.\nМакарони — 500 г\nТушонка — 300 г\nПриправа хмелі-сунелі або ін. — 1 ч.л.\nРозігрійте суху сковорідку і викладіть в неї макарони, обсмажте їх «на суху» — вони купують трохи жовтуватий відтінок, підрум’яняться.\nДодайте в сковороду тушонку, акуратно розділяючи м’ясні шматочки виделкою.\nЗалийте блюдо окропом, так щоб воно було повністю покрито водою. Накрийте кришкою і тушкуйте на невеликому вогні (до готовності страви, випаровування води).\nГотову страву спробуйте на смак, досоліть і додайте приправу.\nЦей рецепт макаронів дуже простий, він робиться на підставі традиційного рецепту, але в нього ще додаються смажені овочі, зелень, приправи.\nМакарони (краще якісь незвичайні, фігурні) — 500 г\nТушонка — 500 г\nБолгарський перець великий — 1 шт\nМожна додатково взяти ще якісь сезонні овочі — 300 г\nростить. масло — 2 ст.л.\nЗваріть макарони в підсоленій воді (додаткові рекомендації на упаковці).\nПоріжте полуколечкамі цибулю, моркву наріжте соломкою або потріть на тертці. Перець і інші овочі, теж поріжте соломкою.\nСпассіруйте овочі в сковороді на олії до напівготовності.\nУ відварених макаронів злийте воду і відразу ж додайте в сковороду з овочами, все акуратно перемішайте.\nДодайте в сковорідку тушонку. Акуратно розімніть ложкою шматочки м’яса. Спробуйте на смак, досоліть і посипте приправами.\nЗалежно від типу тушонки і вашого смаку: тушонку можна перемішати з макаронами; можна розігріти м’ясо в сковороді окремо і подати, як м’ясо з гарніром.\nГотову страву можна зверху присипати мелкорезанной зеленню.\nМакарони, запечені в горщику дуже смачне ароматне блюдо. Страви в горщиках завжди виходять дуже ніжні і з приємним домашнім смаком. Крім того, такі страви дуже легко засвоюються організмом.\nТушонка (яловича) — 1 банка\nСир плавлений — 2 ст.л\nмасло вершкове. — 2 ст.л.\nЗваріть макарони в підсоленій воді (додаткові рекомендації на упаковці), до напівготовності.\nПоріжте полуколечкамі цибулю, обсмажте його на сковорідці в жирі з тушонки.\nПотім в сковороду викладіть м’ясо з банки. Трохи обсмажте м’ясо на несильному вогні, накривати кришкою не потрібно.\nСпробуйте м’ясо і додайте за смаком сіль і приправи.\nДо цього рецепту добре підходять спеції: каррі, паприка, чорний мелений. перець.\nНа іншій сковороді розтопіть масло і рівномірно всипте борошно, обсмажте її на слабкому вогні (приблизно 2 хв.).\nВлийте акуратно молоко, безперервно помішуючи соус, і дайте йому трохи прокипіти на слабкому вогні (приблизно 10 хв.).\nДодайте в соус плавлений сир. Добре перемішайте соус і трохи посоліть.\nУ сковороду з м’ясом додайте макарони, соус (залиште трохи, щоб полити блюдо зверху вже горщиках).\nЯкщо вам не хочеться возитися з соусом, його можна замінити томатною пастою.\nЗмастіть всередині горщики для запікання маслом, викладіть туди макарони з м’ясом, полийте соусом.\nЯкщо хочете, то можна ще зверху потерти трохи твердого сиру, щоб з’явилася гарна скоринка.\nЗапечіть горщики в духовці при 200 ° С (приблизно 15 хв.).\nЗ макаронів можна зробити на швидку руку смачну запіканку. Така запіканка готується дуже легко і добре урізноманітнює ваше щоденне меню. Її краще робити з будь-яких круглих макаронів (макарошки будь-якої форми з дірочкою — рогалики та ін.).\nМакарони — 1 кг\nмасло ростить. — 2 ст.л.\nЯкщо тушонка жирна, то масло не потрібно.\nЗваріть макарони в підсоленій воді, до напівготовності.\nДрібненько наріжте цибулю, обсмажте на сковорідці в маслі (жирі з тушонки).\nУ будь-якому посуді змішайте макарони, тушонку, цибуля.\nПотім акуратно викладіть масу в форму для випікання запіканки (форму змажте маслом).\nУ зручну невелику посуд розбийте яйця, влийте молоко, поперчіть. Розмішайте все до однорідної суміші.\nАкуратно і рівномірно залийте яєчно-молочною сумішшю запіканку.\nПоставте запіканку в духовку 220 ° С приблизно на 20 хв.\nПотріть сир і посипте рівномірно запіканку.\nПотім поставте блюдо в духовку ще хвилин на 5 (до утворення скоринки).\nЗа бажанням, готову страву можна присипати ще зеленню, прикрасити свіжими нарізаними помідорами.\nНіжна смачна запіканка з макаронів, яку можна швидко приготувати на будь-який випадок. Для запіканки краще вибирати круглі макарони (макарошки будь-якої форми з дірочкою — рогалики, пір’я або підійдуть ще черепашки).\nТушонка (краще яловича) — 700 г\nмасло вершкове. — 15 г\nПанірування (можна сухарі)\nЗелень (можна сушену)\nДрібненько наріжте цибулю, обсмажте на сковорідці в жирі з тушонки.\nДо цибулі додайте м’ясо і трохи обсмажте.\nПоріжте кубиками помідори і додайте їх сковорідку, де смажиться м’ясо.\nПосоліть, посипте приправою, зеленню.\nЗалиште блюдо нудитися на повільному вогні приблизно хвилинок 10.\nКовбасний сир поріжте кубиками, а твердий — потріть на тертці.\nУ зручну невелику посуд розбийте яйця, додайте сир (залиште трохи натертого сиру для посипання запіканки), поперчіть. Розмішайте все до однорідної суміші.\nУ зручній посуді змішайте макарони, м’ясо, яєчно-сирну суміш — все акуратно і добре перемішайте.\nФорму для випікання запіканки змастіть маслом, обсипте паніруванням.\nПотім акуратно викладіть запіканку в форму для випікання.\nПосипте зверху запіканку тертим сиром.\nПоставте запіканку в духовку 180 ° С на 30-40 хв.\nЦей рецепт робиться на основі класичного рецепту макаронів по-флотськи, але в нього додаються овочі. Солодкий червоний перець, робить звичне просте блюдо більш живим і смачним.\nЧервоний болгарський перець — 2 шт\nмасло ростить.(Якщо тушонка нежирна) — 1 ст.л.\nЗваріть макарони, до напівготовності (але замість солі покладіть в воду приправи).\nЗлийте воду з макаронів і покладіть в них вершкове масло.\nДрібненько наріжте цибулю, обсмажте на сковорідці в маслі з тушонки.\nСоломкою поріжте перчик, обсмажте до напівготовності.\nНатріть на тертці моркву, прожарьте до готовності.\nВикладіть тушонку до овочів в сковорідку, перемішайте масу, протушкувати на несильному вогні хвилинок 5.\nЦе простий і не зовсім звичайний спосіб приготування макаронів. Якщо ви готуєте макарони часто, то обов’язково спробуйте цей рецепт, він добре урізноманітнює ваше звичайне меню.\nТушонка (куряча) — 350 г\nКвасоля (червона або зелена стручкова) — 3 ст.л\nКукурудза консервована — 3 ст.л\nЛимонний сік — близько 1 ст.л.\nЗа бажанням замість червоної квасолі можна використовувати заморожену зелену стручкову квасолю.\nЗваріть макарони (без солі).\nЗлийте воду з макаронів, додайте в каструлю тушонку, квасоля, кукурудзу. Залиште на слабкому вогні на кілька хвилинок.\nДрібно поріжте цибулю і перчик.\nЛук ошпарьте гарячою водою.\nУ каструльку з макаронами покладіть цибулю і перчик, перемішайте.\nПідсолити ваше блюдо, присипте зеленню, приправка, додайте лимонний сік.\nЦе напевно найпростіший рецепт приготування макаронів з тушонкою. Вам навіть не потрібно їх варити в каструлі, а потім промивати, обсмажувати в сковорідці інгредієнти — просто складіть все в мультиварку, натисніть потрібну кнопку і трохи почекайте.\nТушонка (куряча або яловича) — 350 г\nСир (за бажанням) — 30 г\nПокладіть в мультиварку макарони, тушонку. влийте воду. Посоліть на свій смак, додайте улюблені спеції або просто чорний перчик. Все добре перемішайте.\nНа мультиварці поставте режим «Плов», таймер 30 хв.\nНатріть сир, поріжте дрібно зелень — посипте готову страву.\nМакарони з тушонкою можна приготувати з кетчупом або томатною пастою, але ми розглянемо більш цікавий варіант — макарони з помідорами у власному соку.\nСіль, приправа (орегано)\nОпустити макарони в киплячу підсолену воду і варити до напівготовності, злити воду.\nПотерти помідори на крупній тертці, вилити в сотейник і довести до кипіння.\nВикласти в сотейник тушонку, макарони, приправу і перемішати суміш . Прогріти блюдо на сковороді.\nВрахуйте при виборі тушонки, що в її склад має входити лише м’ясо, спеції і цибулю. Найкраще зарекомендували себе свинячі консерви, виготовлені за ГОСТ 32125-2013, і яловичих — по ГОСТ Р54033-2010. Бажано попередньо зняти зверху весь жир.\nПодавати блюдо гарячим з салатом зі свіжих овочів.\nМакарони тушковані з томатною пастою блюдо ситне, швидко готується.\nмасло ростить. — 2 ст. л.\nмасло слівоч. — 1 ст. л.\nСіль, спеції (перець, коріандр, паприка — на ваш смак)\nВідварити макарони, посолити воду і постійно помішуючи. Воду злити, додати столову ложку вершкового масла, ретельно перемішати.\nПорізати на шматочки цибулю і посмажити на олії близько 5 хвилин. Посипати сіллю, цукром, суміш перемішати.\nПорізати дрібно часник, обсмажити з цибулею близько хвилини.\nДодати до смажених овочів винний оцет, томатну пасту і смажити близько двох хвилин.\nВидалити з тушонки жир, потовкти її, додати до суміші і протушкувати.\nКоли суміш закипить, підлити трохи води, додати спеції і\nвідварні макарони. Все ретельно перемішати.\nБлюдо ситне, калорійне, соковите, готується в казанку. Його можна готувати в домашніх умовах на плиті або на природі на відкритому вогні (на дачі, в похідних умовах).\nМорква, цибуля, помідори — по 2 шт\nСіль, спеція «хмелі — сунелі»\nНарізати великими шматочками морква, помідори і цибулю.\nПрогріти казан, покласти жир з тушонки і розтопити.\nДодати порізані овочі обсмажити все до м’якості.\nРозім’яти м’ясо з банки і додати до суміші овочів.\nПотомити недовго на вогні і висипати макарони, налити води на пару сантиметрів вище поверхні макаронів.\nДодати хмелі-сунелі, посолити і перемішати.\nЧи не знімати кришку казана до готовності макаронів.\nМакарони з тушонкою готуються просто, але страва виходить смачним, ситним і соковитим. Можна тушонку приготувати самостійно з урахуванням його особливостей і переваг.\nМ’ясо куряче — 500 г\nЖир для смаження (курячий або раст. масло) — 2 ст.л.\nСпеції (лавровий лист, перець горошком)\nВідварити макарони в підсоленій воді до готовності (зазвичай 10 — 12 хвилин), відкинути на друшляк.\nПриготувати тушонку з філе курки, можна порівняно швидко.\nПорізати м’ясо на великі шматки і відварити, поклавши спеції і цибулю.\nБажано додати готові приправи для курки.\nВикласти тушонку на розігріту сковороду, змащену жиром, додати макарони і смажити хвилин п’ять, помішуючи.\nБлюдо з домашньої тушонкою з курки готове.\nБлюдо поживна і зовсім просте в приготуванні.\nмасло ростить. (оливки. або подс.) — 10 мл\nТоматна паста чи кетчуп — 40 г\nСир (за бажанням) — 20-30 г\nЗваріть макарони в підсоленій воді з додаванням оливкової олії до напівготовності.\nВикладіть в сковорідку тушонку, обсмажте у власному соку.\nДодайте кетчуп, сіль, приправи на свій смак, протушкувати (ок 10 хв.).\nДодайте в сковорідку макарони, перемішайте.\nЗа бажанням можна посипати натертим сиром, зеленню.\nЦя страва, мабуть, найпростіше і смачне, яке люблять діти і дорослі. Воно готується швидко, ситне.\nмасло сливочн. — 30 г\nУ киплячу воду покласти сіль за смаком, висипати макарони і варити хвилин десять, постійно помішуючи. Потім відкинути на друшляк, перекласти в ємність, додати вершкове масло і ретельно перемішати.\nНарізати дрібно цибулю, натерти на тертці моркву не дуже дрібно.\nРозкрити банку з тушонкою, зняти верхній шар жиру. М’ясо розім’яти на дрібні шматочки.\nНа розігріту сковороду з рослинним маслом викласти цибулю, потім моркву і в кінці обсмажування, тушонку.\nОбсмажувати суміш хвилин п’ять, постійно помішуючи.\nЗмішати макарони з піджаркою, трохи протушкувати і подавати до столу.\nСпособи приготування макаронів з тушонкою\nМакарони з тушонкою — просте блюдо, яке порадує будь-якого гурмана. Існує кілька способів приготування макаронів по-флотськи. Їх роблять будинку на плиті і в духовці, в сучасних побутових кухонних приладах і навіть на природі. Якщо набридли класичні ріжки з тушкованим м’ясом, то до страви можна додати помідори або томатну пасту, а зверху посипати його сиром. Улюблені приправи і зелень додадуть макаронів ще більш вишуканий смак.\n1. Рецепт макаронів по-флотськи з томатною пастою\n2. Паста з додаванням сиру\n3. Блюдо в каструлі\n4. Варіант на сковороді\n5. Запіканка з макаронів і тушонки\nсвинина тушкована — 1 банка;\n1. Поставити на плиту каструлю з водою і закип’ятити. У киплячу воду покласти макарони, посолити і додати трохи масла. Воно необхідне для того, щоб борошняне вони не злиплося. Варити до готовності продукту.\n2. Подрібнити цибулю і часник.\n3. Розігріти сковороду на плиті, додати рослинне масло, обсмажити овочі до золотистого кольору.\n4. До готової обсмажуванні покласти томатну пасту, м’ясний продукт і зелень за смаком. Гасити ще 5 хвилин. Замість пасти можна використовувати свіжий помідор, попередньо подрібнений на невеликі кубики.\n5. Готові макарони промити під холодною водою і покласти в сковороду до тушонці з овочами. Все перемішати і готувати протягом 7 хвилин.\n6. Подавати на стіл в гарячому вигляді, прикрасивши свіжою зеленню.\nтушонка свиняча — 1 банка;\n1. Відварити макарони до м’якості.\n2. Зварені ріжки перекинути в друшляк, щоб стекла рідина.\n3. Розігріти сковороду, покласти тушонку і макарони.\n4. Додати приправи і перемішати.\n5. Гасити 10 хвилин.\n6. Подрібнити сир на тертці. Посипати готову страву і подавати на стіл.\nмакаронні вироби — 400 г;\n1. У киплячу воду висипати вермішель або інші макарони і відварити до готовності.\n2. Продукт відкинути на друшляк і дати стекти воді.\n3. У каструлю викласти тушонку, макаронні вироби, додати сіль і перець.\n4. Поставити ємність з продуктами на плиту і тушкувати 10 хвилин.\n5. Готову страву подавати гарячим на стіл, попередньо прикрасивши зеленню.\nМакарони по-флотськи можна зробити не тільки в каструлі, але і на сковороді.\n1. На попередньо розігріту сковороду висипати макарони і підрум’янити їх до жовтуватого кольору.\n2. До продукту вмішати тушонку, спеції, сіль.\n3. Залити блюдо окропом так, щоб макаронні вироби знаходилися повністю під водою. Накрити сковороду і тушкувати на середньому вогні до тих пір, поки вода не википить.\nУ процесі приготування слід пробувати воду на сіль. При необхідності — додати її. Якщо вода википіла, а макарони залишилися твердими, слід долити окропу. Макаронні вироби повинні бути м’якими.\nОригінальний варіант приготування макаронних виробів з консервами — в духовці. Виходить дуже смачна страва, що нагадує запіканку.\nмакаронні вироби — 1 кг;\nперець, сіль — за смаком .\n1. Зварити макарони до м’якості.\n2. Очистити і нашаткувати цибулю. Обсмажити на розігрітій сковороді до золотистого кольору.\n3. Змішати готовий цибулю, зварені макарони і тушонку. Викласти продукти в змащену маслом форму для запікання.\n4. Розтерти яйце з молоком і перцем в окремому блюдце.\n5. Залити ріжки сумішшю з яєць і молока.\n6. Поставити в розігріту до +220 градусів духовку. Випікати 20 хвилин.\n7. Посипати блюдо сиром і запікати ще 5 хвилин.\n8. Запіканку подавати в гарячому вигляді, прикрасивши зеленню.\nРіжки з тушонкою можна гасити на природі — в казані на багатті.\n1. Налити в казан воду і закип’ятити її на багатті.\n2. В окріп засипати ріжки і варити до готовності.\n3. Злити воду, додати тушонку. Все перемішати і поставити казан назад на вогонь. Продукти слід добре проварити.\nПросто і швидко приготувати макарони по-флотськи можна в мультиварці.\nкуряча тушонка — 1 банка;\n1. У чашу мультиварки покласти ріжки і тушонку.\n2. Залити водою, додати сіль і перець.\n3. Варити в режимі «Плов» із закритою кришкою протягом 30 хвилин.\nШвидко приготувати ріжки з тушкованим м’ясом допомагає мікрохвильовка. Спосіб займає 20 хвилин.\nмакаронні вироби — 100 г;\nтушонка — 150 г;\n1. Почистити і подрібнити моркву і цибулю.\n2. Змастити ємність для приготування маслом, покласти овочі і готувати в мікрохвильовці на середній потужності 5 хвилин.\n3. Додати до готовим овочам одну частину тушонки, зверху — ріжки, а на них — залишився тушковане м’ясо.\n4. Гасити блюдо 10 хвилин в мікрохвильовій печі на максимальній потужності. Після цього дістати, перемішати і відправити в СВЧ ще на 3 хвилини.\nМакарони по-флотськи — простий і смачний варіант другої страви з тушонкою. З макаронних виробів для приготування можна використовувати локшину, спагетті, ріжки, вермішель. М’ясну тушонку для рецепта вибирають на будь-який смак:\nЧас приготування безпосередньо залежить від способу. В середньому гасіння продуктів займає півгодини при максимальному нагріві того чи іншого приладу.\nЯк зробити макарони з тушонкою Ссылка на основную публикацию


Найбільша в Україні баржа почне перевозити зерно вже восени | AgroReview\nГоловна / Новини / Найбільша в Україні баржа почне перевозити зерно вже восени\nБаржа зможе перевозити одночасно дві різні партії вантажу.\nБаржа проекту D-6000 буде готова виконати свій перший рейс по річках Дунай і Дніпро вже восени цього року.\nВідзначаєьбся, що баржа буде оснащена люками і відповідними механізмами, а наявність двох трюмів сумарним об»ємом 8000 кубометрів дозволить при необхідності перевозити одночасно дві різні партії вантажу.\nЕкспорт української курятини до ЄС істотно "просів"\nза два місяці поточного року Україна експортувала 13,2 тис. тонн курятини до ЄС, і зайняла в рейтингу найбільших постачальників м'яса птиці в Євросоюз 4-е місце.\nУкраїна входить до ТОП-5 постачальників курятини країнам Євросоюзу. Про це свідчить статистична звітність Європейської комісії, передає УНН.\nТак, за два місяці поточного року Україна експортувала 13,2 тис. тонн курятини до ЄС, і зайняла в рейтингу найбільших постачальників м'яса птиці в Євросоюз 4-е місце.\nЗа рік експорт української курятини в ЄС "просів" на 32,3%.\nТрохи більше України поставив країнам ЄС Таїланд - 25,6 тис. тонн, посівши 3-є місце в рейтингу, але за рік експорт таїландської курятини до ЄС впав на 20,4%.\n1-е і 2-е місця займають Бразилія і Велика Британія відповідно.\nЗа 2 місяці 2020-го року країни експортували 36,4 тис. тонн і 34,6 тис. тонн м'яса птиці відповідно. Падіння експорту бразильської курятини до ЄС склало 13,9%, британської - 38,1%.\nУ Харківській області фермеру підпалили авто\nВ селі Соколово Зміївського району Харківської області невідомі підпалили автомобіль місцевого фермера.\nЗа попередньою інформацією невстановлена особа серед ночі підпалила автомобіль Lexus 570, який належить місцевому жителю, який очолює фермерське господарство.\nНаразі обставини підпалу та його спосіб встановлюються експертами. Вогнем було пошкоджено частину авто та салон.\nСВ Зміївського ВП ГУНП України в області розпочато досудове розслідування за ч.2 ст.194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна).\nВикликане травневим звітом USDA падіння цін на пшеницю змінилося спекулятивним коригуванням. Ринок підтримали підсумки тендерів та зниження прогнозів майбутнього врожаю пшениці в ЄС.


ЄДНІСТЬ : Польський євродепутат, що називав Україну ворогом Польщі, складає мандат | Є!\n26.01.2018 о 09:58\nЗа його словами, він залишає Європарламент, щоб повернутися у національну політику.\nДепутат Європарламенту від Польщі Януш Корвін-Мікке, відомий скандальними заявами про Україну, заявив про складання депутатських повноважень. Про це він заявив у четвер, повідомляє EUobserver, передає «Є!» із посиланням на Європейську правду.\nЗа його словами, він залишає Європарламент, щоб повернутися у національну політику напередодні виборів у 2019 році.\n“ "Я витратив величезну кількість часу в Брюсселі", - сказав він, додавши, що відчував себе "вигнанцем" в столиці бельгійській столиці і в Страсбурзі, де також проходять засідання парламенту ЄС.\nКорвін-Мікке відомий антиукраїнською позицією і підтримував анексію Криму. Він заявляв, що Польща готувала снайперів, які розстрілювали людей на Майдані.\nВін також заявляв, що Україна, а не Росія, є ворогом Польщі.\nНаприкінці 2015 року прилетів до окупованого Криму. На анексований Росією півострів євродепутат вирушив через Москву. У зв’язку з цим ГПУ відкрила проти нього провадження.\nКрім того, під час виступу проти запровадження єдиного квитка для подорожей країнами Європи Корвін-Мікке завершив свою промову нацистським привітанням.\nКрім того, Корвін-Мікке потрапив під санкції Європарламенту за образу жінок.\n78135 dd26 mm01 yy2018 2018 январь січень зима Польща Polska, Rzeczpospolita Polska Річ Посполита Польська євродепутат Польща 78135 dd26 mm01 yy2018 2018 zydfhm csxtym pbvf Gjkmof Polska? Rzeczpospolita Polska Hsx Gjcgjkbnf Gjkmcmrf 'dhjltgenfn Gjkmof 78135 dd26 mm01 yy2018 2018 январь сычень зиьа Польща Polska, Rzeczpospolita Polska Рыч Посполита Польська эвродепутат Польща


«Фронт змін» у Херсонській облраді став опозиційним - dt.ua\n«Фронт змін» у Херсонській облраді став опозиційним\nФракція «Фронт Змін» у Херсонській обласній раді вирішила перейти в опозицію. Про це повідомив голова фракції Роман Романов.\nФракція «Фронт Змін» у Херсонській обласній раді вирішила перейти в опозицію. Про це повідомив голова фракції Роман Романов. За його словами, саме з цим пов'язана відмова фракції від участі в голосуванні під час обрання голови облради.\n«Усю повноту відповідальності за стан справ у області має нести партія влади», - сказав він.\nВін пояснив, що фракція перебуває в опозиції, «оскільки категорично не сприймає політику чинної влади».\n«Ми не претендуємо на посади, оскільки прийшли працювати заради людей, які нас обрали. Тому ми будемо голосувати спільно за необхідні суспільству рішення, але по кожному пункту програм соціально-економічного, освітнього та культурного розвитку в нас будуть свої пропозиції, і ми домагатимемося, щоб вони були враховані», - зазначив Романов.\nДо складу фракції «Фронт Змін» у Херсонській облраді входять 3 депутати.\nНа сесії 18 листопада головою облради обрано «регіонала» Віктора Пелиха.\nУ складі Херсонської облради - 84 депутати.


Підкресліть свою елегантність: модне поєднання кольорів у 2021 році | LIGHT\nКожен Новий Рік моди несе свої колірні переваги. Експерти і дизайнери виділяють відтінки і кольори, що належать до певних сезонів року. Не став винятком і прийдешній 2021 рік. На показах жінкам пропонуються моделі в спокійних колірних тонах, інформує Ukr.Media.\nкольори, мода, тренди переглядів: 785


Збірна України: команда максималістів - FootBoom\nFootBoom ⚽ Украинские Национальная сборная Украины Збірна України: команда максималістів\n21.04 2016 08:00\nЗбірна України: команда максималістів\nДев'ять років тому Україна та Польща вибороли право на проведення чемпіонату Європи 2012 року, в якому виступала наша національна збірна. Минуло зовсім небагато часу, і наразі вже триває підготовка української команди до участі у фінальному турнірі Євро-2016. Процес підготовки національної збірної до виступу у Франції став темою для обговорення на засіданні «Футбольного прес-клубу». Його учасники шукали для синьо-жовтої дружини універсальний рецепт успіху.\nЄвро-2012 стане у нагоді\nМихайло Фоменко разом із тренером збірної Володимиром Онищенком, поділився думками щодо принципу побудови гри команди на Євро-2016. «Це плюс, що є досвід. Вони діляться ним з іншими хлопцями», - зазначив він.\nНаставник збірної також прокоментував плани щодо організації та проведення тренувальних зборів: «Добре, що у нас буде не кілька діб, як зазвичай буває перед контрольними матчами, а близько трьох тижнів для підготовки, протягом яких ми проведемо тренувальний збір. Хлопці повинні прийти в себе після чемпіонату країни, пережити його, викинувши всі негативні емоції і залишивши лише позитивні. І вже безпосередньо готуватися до чемпіонату Європи, показавши максимум у фінальній частині турніру, а, можливо, і більше».\nЧитайте также: Михаил Фоменко: тренера "молодежки" просили, чтобы Зинченко им помогал\nПринцип відбору гравців до збірної\nУчасники прес-клубу окремо зупинилися на проблемних питаннях відбору футболістів до складу національної команди. За регламентом турніру, тренерський штаб обере 23 гравців, які поїдуть до Франції захищати честь нашої держави.\nВолодимир Онищенко запевнив, що тренери пильно слідкують за можливими кандидатами до складу національної команди. Він підкреслив, що спортивний принцип та результати виступів футболістів у клубах залишаються ключовими аргументами для підбору виконавців: «Ми слідкуємо за кожним реальним кандидатом до збірної, який в змозі виступати на необхідному рівні. Адже усім відомі принципи сучасного футболу: швидкість руху, швидкість мислення і швидкість виконання технічного прийому. Часто буває, що наш гравець, кваліфікований футболіст виступає в своєму клубі нестабільно. Певно, на це є якісь об'єктивні чи суб'єктивні причини. Ми маємо повну інформацію по усіх кандидатах, які можуть скласти конкуренцію в збірній. Головний критерій у спорті – результат. Він має йти поруч з видовищністю, яка, у свою чергу, переплітається з виконавською майстерністю. Вивчаємо, аналізуємо, збираємо інформацію і тільки потім приймаємо рішення».\nЧитайте также: Михаил Фоменко: "Научить легче, чем переучить"\nТренер збірної прокоментував також позицію тренерського штабу щодо можливої натуралізації легіонерів, які виступають у чемпіонаті України: «Хотіли б використовувати, насамперед, українців, саме їм віддаємо перевагу перед іноземцями. Так, в чемпіонаті України є легіонери, які можуть підсилити гру нашої збірної, але ми хочемо бачити в національній команді своїх хлопців».\nОсобисто Михайло Фоменко зізнався, що звертає увагу на конструктивну критику на свою адресу та адресу команди, але результат має першочергове значення. «Ми завжди будемо відштовхуватися від конкретної справи та завдань. На те, що потрібно звернути увагу, не сумнівайтеся, ми це робимо. Те, що не потрібне – відкидаємо».\nГоловний тренер збірної висловився й про те, що саме слід вважати «грою першим номером» та що слід брати до уваги, говорячи при видовищний футбол. «Пам’ятаю, як група футболістів перед тренуванням, ще до розминки, запитала у тренерів: «Скільки вже можна пресингувати?, - навів приклад Михайло Фоменко. – Пресинг – це і є гра першим номером. А що стосується видовищності… Якщо говорити про два останні матчі команди, то не варто забувати, що ми зібралися після тривалої перерви, у матчі не брали участі одразу кілька важливих гравців. Всі мають розуміти, що втрата кількох футболістів із групи атаки завжди дуже відчутна. Додайте сюди ще й обмаль часу на підготовку та непростих суперників».\nГоловний редактор журналу «Футбол» Артем Франков, висловлюючи свої побажання тренерському штабу збірної, відзначив, що на його думку, фахівці, котрі працюють з командою, напередодні Євро-2016 мають бути максимально відкритими та публічними. Водночас, і журналісти повинні розуміти, що безпосередньо перед самим турніром критика вже не матиме користі. «Її потрібно загасити, лавина зійшла – і усе», - відзначив Франков.\nРозрізняти критику і критиканство закликав і перший заступник голови комітету національних збірних команд України Семен Альтман, який також акцентував увагу на тому, аби у команді була присутня хороша атмосфера напередодні чемпіонату Європи.\n08:00, 21.04.2016 Favbet Лига\n08:00, 21.04.2016 Общие новости\n08:00, 21.04.2016 ЧМ-2022\n08:00, 21.04.2016 Чемпионат Испании\n08:00, 21.04.2016 Кубок Украины


1.2.1 Поняття методу економічного аналізу і його характерні риси : Економічний аналіз і діагностика станусучасного підприємства. Видання 2-ге перероблене та доповнене : Бібліотека для студентів\n1.2.1 Поняття методу економічного аналізу і його характерні риси\nПід методом науки прийнято розуміти засоби досліджен-ня предмета цієї науки.\nВсі економічні процеси і явища економічний аналіз роз-глядає в постійному розвитку й зміні, тобто в діалектиці. Та-кий підхід дозволяє виділити таку характерну рису методу економічного аналізу, як необхідність постійних порівнянь. Так, практичні результати порівнюються з результатами ми-нулих років, результатами інших підприємств, плановими значеннями й ін.\nЩе однією характерною рисою методу економічного аналізу є необхідність вивчення внутрішніх протиріч, пози-тивних і негативних сторін кожного явища й процесу. Напри-клад, зростання величини рівня годинної оплати праці на підприємстві позитивна тенденція для працівників, але нега-тивний фактор при аналізі фонду заробітної плати.\nЕкономічний аналіз вивчає діяльність підприємства не ізольовано, а з урахуванням всіх взаємозв'язків. Це є методо-логічною характеристикою методу економічного аналізу.\nТаким чином, установлюються причинно-наслідкові зв'язки. Економічний аналіз дозволяє давати їм кількісну оцінку, тобто вимірювати вплив факторів на аналізований ре-зультуючий показник діяльності підприємства. Вищевикладе-не забезпечується широким застосуванням індукції й дедукції у взаємозв'язку. Індукція припускає дослідження від частко-вого до загального, від фактів до узагальнень, від причин до результатів. Наприклад, від вивчення виконання плану за ок-ремими показниками (продуктивність праці, собівартість про-дукції, прибуток) переходять до загальної оцінки діяльності підприємства в цілому.\nДедукція припускає дослідження від загального до часткового, від узагальнення до фактів, від результатів до при-чин. Наприклад, при аналізі загальних витрат на випуск про-дукції в першу чергу досліджується виконання плану за собівартістю товарної продукції, а потім детально вивчається формування витрат, досліджується вплив різних факторів на рівень окремих витрат.\nПри цьому кожний процес й явище розглядаються як сис-тема багатьох елементів, пов'язаних між собою. Таким чином, системність при вивченні об'єктів аналізу виступає ще однією характерною рисою методу економічного аналізу.\nДля методу також характерне використання системи по-казників оцінки, що дозволяє провести комплексне системне дослідження причинно-наслідкових зв'язків економічних про-цесів у ході діяльності підприємства.\nВищесказане обумовлює формування поняття методу еко-номічного аналізу.\nПід методом економічного аналізу розуміють системне комплексне вивчення, вимір й узагальнення впливу окремих факторів на результати діяльності підприємства шляхом ви-користання спеціальних прийомів, підходів, способів вивчен-ня господарських процесів на основі показників плану, обліку, звітності й інших джерел інформації з метою розробки на-прямків підвищення ефективності діяльності підприємства.\nЕкономічний аналіз має справу з різними видами еко-номічних моделей, характерною рисою яких є те, що цільо-вою функцією в них виступає узагальнюючий (результую-чий) показник, а аргументами — фактори, що впливають на цей результуючий показник. Наприклад, на узагальнюючий показник обсяг випуску можуть впливати наступні фактори: число робітників, кількість робочих днів у році, тривалість робочого дня й середньо-годинна продуктивність одного робітника.\nУзагальнимо характерні риси методу економічного аналізу.\n1. Використання системи економічних показників, за допомогою якої дається кількісна оцінка окремих сторін господарської діяльності підприємства. Як правило, кожне економічне явище описується не одним, а комплексом еко-номічних показників. Від того, наскільки повно й точно відображають сутність досліджуваних явищ, залежать ре-зультати аналізу. Наприклад, використання праці на підприємстві вивчається за допомогою показників продук-тивності праці, чисельності персоналу, середньої заробітної плати.\n2. Розкриваються причини зміни цих показників за пев-ний період\n3. Система показників вивчається в їхньому взаємозв'яз-ку, взаємозалежності, взаємообумовленості. Вивчення взаємо-зв'язку вимагає виявлення співпідпорядкованості показників, виділення узагальнюючого показника й факторів, що на нього впливають. Той самий показник у різних ситуаціях може ви-конувати роль як факторного, так і результуючого показника, залежно від цілей й об'єкта дослідження. Наприклад, продук-тивність праці — показник, що відображає результати інвесту-вання у виробництво; у свою чергу продуктивність праці є чинником зростання обсягу випуску.\n4. Проводиться кількісний вимір впливу факторів на уза-гальнюючий показник.


«Той, що малює квадратики», - про луцького художника\nІнші відгукуються про нього так: «Експеримент за експериментом... колір... форма... лінія..... Як Він це робить??!!»\nУ Лондоні за його роботи правлять 2,5 тисячі доларів. Його роботи дивні, не всі розуміють – але їх можна назвати шедеврами. Напевно кожен із нас бачив ці шедеври по Луцьку та інших містах – чудернацькі картинки, у яких графіка поєднана з кольором. І, як не дивно, це не просто якісь наклейки – це картини лучанина Андрія Калькова. Зараз йому 26 років, він вільний художник, повністю занурився у творчість та пошуки себе. Останнім же часом практикує персональні виставки та участь у різних цікавих проектах.\nРозповідає, що малює із дитинства. Професіоналізму ж додали художня школа та університет. Андрій вважає, що знайшов себе у стилі оп-арту, тобто оптичних ілюзій. А все через роботи художника Віктора Вазарелі (до речі він один із засновників цього напряму), які дуже сподобалися нашому художнику.\n«Сподобались його роботи, але мені захотілось намалювати щось таке, чого немає. Адже зараз дуже багато художників, що пишуть, як одною рукою», - каже Андрій Кальков.\n- Звідки взялася тематика робіт «таких, чого немає»?\n- Я цікавився різними старовинними символами – і мене зацікавила спіраль. Саме тому назвав серію робіт «Круговорот». Направду, саму спіраль важко відслідкувати де вона народилася – це старовинний символ. Я її взяв в стилі 8-біт – це спіраль в сучасному вигляді, що зашифрована в елементах.\nПершої своєї роботи із серії круговороту не пам’ятає, «бо є багато інших». І як істинний художник Андрій ні з ким не консультується щодо своєї творчості: «Всі плани, ідеї – все моє». А натхнення хлопцю приносить медитація, яка вимикає розум, а вмикає почуття, душу людини.\n- Що кажуть люди про твою творчість?\n- В основному люди кажуть: ми не розуміємо що це, але це заворожуюче, це затягує. Інші взагалі нічого не розуміють. Критики різної було дуже багато, але найсмішніше, коли кажуть типу «ааа це той, що квадратики малює».\nРоботи Андрія Калькова можна побачити у різних цікавих місцях. Адже хлопець постійно друкує нові і нові стікери, щоб поділитися творчістю з іншими. Зізнається, уже розклеїв більше 10 тисяч наклейок.\n«Насправді я не так часто подорожую. Там, де буваю, завжди беру стікери з собою. Але, в основному, по світу мою творчість поширюють друзі. Є ще така річ, коли художники різних міст обмінюються наклейками, навіть сайти є спеціальні. Поки надіслав свої стікери в Нью-Йорк, Росію і Білорусь. Хоча часто вони їдуть із моїми друзями у різні міста, інколи навіть не здогадуюсь у якій країні, місті, мої малюнки», - ділиться Андрій.\n- Як твої картини оцінили в 2,5 тисяч доларів?\n- Все дуже просто: лондонська дуже відома галерея відкрила онлайн галерею для продажу робіт, туди я виклав і свої. Суть в тому, що є куратори, які відбирають роботи і викладають на основну сторінку, а потім піарять їх. Мене вже три рази так відбирали. Це приємно і, можливо, мотивація працювати далі.\n- Над чим зараз працюєш, і які плани на майбутнє?\n- Зараз працюю над серією «Круговорот». Відходив, а тепер знову повернувся до цієї тематики. Просто не можу її покинути, бо вважаю, що вона не розкрита. А от щодо планів, то в мене є правило: поки не зробив – то мовчи. Скажу лише, що і далі хочу працювати у тому ж напрямі – у напрямі круговороту.\n«Ти малюєш таке, якого ніде нема» - так говорять про лучанина, художника Андрія\nКалькова, і йому це приємно. Каже, багато хто його роботи впізнає здалеку, навіть підпис можна не ставити під роботою (сміється). І тому хлопцю і далі хочеться експериментувати, щоб його творчість не набридала людям. А світ наповнювали нові цікаві сучасні твори мистецтва.


Абсолютно найкращий: США в захваті від українця Михайлюка | Баскетбол | OBOZREVATEL\nАбсолютно найкращий: США в захваті від українця Михайлюка\nКолишній снайпер "Канзас Джейхоукс" українець Святослав Михайлюк продемонстрував шанувальникам багато причин для гордості під час Літньої ліги НБА 2018 року. Оглядачі сайту kusports порівняли виступ донедавна гравця "Черкаських Мавп" з іншими вихованцями "Канзасу", вказавши на явну перевагу українського баскетболіста.\nМихайлюк, пізній пік другого раунду драфту-2018, став однією з центральних постатей двотижневого заходу в Лас-Вегасі. Він допоміг "Лос-Анджелес Лейкерс" досягти фіналу Літньої ліги, де "Портленд Трейл Блейзерс" у кінцевому підсумку все-таки вийшли переможцями (91:73).\nЦе була єдина осічка "Лос-Анджелеса" в семи матчах під час Літньої ліги в Лас-Вегасі.\nУ програшному фінальному поєдинку Михайлюк набрав 10 очок при точності з гри 3 з 10. Але в цілому, Святослав був включений у другу символічну п'ятірку Літньої ліги за успішний виступ у всіх семи матчах.\nКращий перфоманс Михайлюка припав на півфінал, де він набрав 31 очко при точності 12/20. Він допоміг "Лейкерс" вирвати перемогу (112-109 2от) над "Клівленд Кавалерс". Михайлюк також реалізував шість триочкових з точністю 54,5%.\nЦього літа Михайлюк набирав двозначну результативність у всіх матчах, крім одного. Він записував собі в актив 16,6 очок в середньому за гру, що виглядає дуже солідно для старту професійної кар'єри.\nМихайлюк почав турнір у Лас-Вегасі з 17 очок в дебютному матчі, в другій грі він закинув 15 очок в кільце "Чикаго Булз". Потім послідували 9 очок в грі з "Нью-Йорк Нікс" і 15 очок проти "Кліпперс". В 1/4 фіналу проти "Детройт Пістонс" Михайлюк записав собі в актив 19 очок при точності 7/15 з гри. Потім був згаданий вище перфоманс у зустрічі з "Клівлендом". "Лейкерс" виграли чотири з перших п'яти матчів з двозначною різницею.\nСША в захваті від українця Михайлюка kusports.com\n"У "Портленда" було багато ветеранів з досвідом гри в НБА. Вони перевершували нас у цьому аспекті. У фіналі вони були більш жорсткими, ніж ми. Я просто вчуся грати в стилі НБА. Я вивчаю різницю між грою в NCAA і НБА. Я познайомився з новими тренерами, новими товаришами по команді. Для мене тут все нове. Я збираюся трохи відпочити, а потім знову почну наполегливо працювати", - сказав Михайлюк після поразки у фіналі від "Блейзерс".\nКрім того, влітку цього року намагалися проявити себе інші колишні гравці "Джейухокс", але вони виглядали куди скромніше за Михайлюка.\nЗахисник "Шарлотт Хорнетс" Девонте Грем, який також був обраний у другому раунді на драфті цього року, провів неповноцінну Літню лігу через травму. Він вибув на невизначений термін.\nГрем зіграв в трьох матчах Літньої ліги, перш ніж пошкодив коліно. Він набирав в середньому 10 очок, 6,0 передач і 2,7 підбирань за 26,0 хвилин. Грем забив 37% кидків з гри - 11 з 30 спроб.\nТим часом, форвард "Фінікс Санз" Джош Джексон провалився в своїй другій Літній лізі. Джексон відіграв три матчі, набираючи в середньому 10,3 очок, 2,3 підбирань і 1,2 передач за 24 хвилини.\nДжексон, обраний під четвертим номером драфта НБА 2017 року, зіграв лише в трьох з п'яти матчів "Фінікса" через травму руки. За словами журналіста The Arizona Republic Скотта Бордоу, Джексон займається зі спеціальною пов'язкою на зап'ясті.\nБіллі Престон у складі "Клівленд Кавалерс" набирав в середньому 10,5 очок в 6 матчах за низької точності з гри - 33,9%. Ще один вихованець "Канзасу" Перрі Елліс отримав обмежені хвилини в "Мілуокі Бакс" цього літа, в середньому набираючи 3,3 очок і 2,5 підбирань за гру. Елліс в наступному сезоні буде грати за "Вюрцбург", професійну баскетбольну команду з Німеччини.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, в США офіційний магазин НБА почав продаж майок Михайлюка.


MЗC Hiмeччини: є бaгaтo oзнaк yчacтi Mocкви в oтpyєннi Haвaльнoгo – Укр-Позиція\nMЗC Hiмeччини: є бaгaтo oзнaк yчacтi Mocкви в oтpyєннi Haвaльнoгo\nГлaвa МЗC Hiмeччини Xaйкo Maac зaявив, щo є “бaгaтo oзнaк” пpичeтнocтi pociйcькoї дepжaви дo oтpyєння oпoзицioнepa Oлeкciя Нaвaльнoгo. Тeпep вce зaлeжить вiд Mocкви.\nПpo цe вiн cкaзaв в iнтepв’ю гaзeтi Bild am Sonntag.\nПpи цьoмy вiн зaзнaчив, щo тeмy з Нaвaльним нe вapтo звyжyвaти дo диcкyciй пpo бyдiвництвo “Пiвнiчнoгo пoтoкy-2”.\nВiн тaкoж нaгaдaв, щo пoнaд 100 кoмпaнiй, пoлoвинa яких нiмeцькi, бepyть yчacть y бyдiвництвi гaзoпpoвoдy. Кpiм тoгo, в peaлiзaцiї “Пiвнiчнoгo пoтoкy-2” зaлyчeнi 12 кpaїн ЄC.\n“Ми oчiкyємo вiд pociйcькoгo ypядy, щo вiн poзcлiдyє цeй тяжкий злoчин. Якщo вiн нe мaє жoднoгo вiднoшeння дo нaпaдy, тo мaє бyти caм зaцiкaвлeний в тoмy, щoб дoвecти цe нa ocнoвi фaктiв”, – cкaзaв глaвa МЗC.\nВiн тaкoж пiдкpecлив, щo якщo нaйближчими днями з бoкy Pociї нe бyдe жoдних дiй y paмкaх poзcлiдyвaння, Нiмeччинi i її пapтнepaм “дoвeдeтьcя oбгoвopити вiдпoвiдь”.\nPaнiшe видaння Bloomberg пиcaлo, щo кoaлiцiя кaнцлepa Нiмeччини Aнгeли Мepкeль нe хoчe вiдмoвлятиcя вiд yчacтi в “Пiвнiчнoмy пoтoцi-2”, пoпpи тиcк чepeз Нaвaльнoгo.\nНaгaдaємo, 20 cepпня 2020 poкy Нaвaльний вилeтiв з Тoмcькa дo Мocкви, нa бopтy йoмy cтaлo злe, i лiтaк eкcтpeнo пocaдили в Oмcькy. Y лiкapнi вiн впaв y кoмy. Йoгo пpeдcтaвники зaявляли, щo в дeнь вильoтy вiн нiчoгo нe їв, a тiльки випив чaй в aepoпopтy Тoмcькa.


Атлантична Океанічна дорога, також звана Атлантична дорога, вважається в Норвегії будівництвом століття. Довжина шосе становить 8,3 кілометрів. Дорога пролягає по архіпелагу Ейде. Атлантична дорога побудована на кількох дрібних островах і шхерах. Острови з’єднані декількома греблями, віадуками і мостами. Спочатку Атлантична дорога була запропонована як залізнична лінія, ще на початку 20-го століття, але в підсумку прийшли до думки, що у зв’язку зі складністю прокладання шляхів, доцільніше буде будівництво шосе.\nБудівництво Атлантичної дороги остаточно затвердили тільки в 70-х роках. Початок будівництва офіційно оголошено 1 серпня 1983 року. Перешкодами на етапі спорудження об’єкта були погодні умови. Протягом будівництва шосе було піддано обвалення на нього дванадцяти ураганів. Офіційне відкриття залізниці відбулося 7 липня 1989 році. На даний момент Атлантична дорога це найграндіозніша і значуща споруда в Норвегії 20-го століття. Вартість будівництва склала 122 млн. норвезьких крон. 25% від цієї вартості – збори, решта фінансування здійснювалося за рахунок державних субсидій. Збір мита був розрахований на 15 років. Але вже до червня 1999 року, все вже було сплачено, і мито прибрали.\nАтлантична дорога на даний момент часу більше відноситься до культурної спадщини Норвегії, ніж до інфраструктури. Зараз це популярний маршрут серед туристів і любителів риболовлі. На цій дорозі знято безліч автомобільних відеороликів, і було оголошено кращою дорогою для автомобільних подорожей. Ширина Атлантичної дороги 6,5 метрів. Дорога включає в себе 8 мостів і 4 оглядові майданчики. На деяких островах для туристів відкриті заклади, де можна скуштувати місцеву кухню. Крім цього можна тут зустріти клуби для любителів риболовлі, а деякі острови працюють як курорти для дайверів. Шосе включено в список Національних туристичних маршрутів Норвегії.\nАтлантична дорога починається з Аверей, в Утеим, недалеко від села Карваг. Далі вона триває на острів Кухольмена, перетинає міст, на острів Лаувей. Далі триває 52-метровому мосту. Потім по мосту введе до Геитея, де є оглядовий майданчик і парковка. Також далі за маршрутом біля Илдхусьея розташовуються місця відпочинку та оглядові майданчики. Потім йде Сторсейсундетский міст, довжина якого становить 260 метрів. Звідти дорога проходить через Скарвэй і Стремсхольмен з місцями для відпочинку. Маршрут досягає материка по 119 метровому Вевангестрауменському мосту.\nУ 2009 році Атлантична дорога стала однією з найбільш відвідуваних визначних пам’яток Норвегії. Зараз же багато компаній завдяки пейзажам і погодних умов роблять рекламу в цих місцях. 19 грудня 2009 року на маршруті відкрити тунель між Аверей і Крістіансунд.


Нещодавно подивилась фільм Мандарини, виробництва Грузії. В ньому, звичайно ж, йшла мова не про солодкі цитрусові, а про людину, вартість людського життя, про важливість взаєморозуміння побутового, напротивагу ідеологічним розбіжностям та міжнаціональним конфліктам. Те, що навколо люди – такі самі як і ти, варто не забувати. Вбиваючи, ти також вбиваєш себе. Коли ненавидиш іншу людину – це ненависть в тобі, значить ти й себе ненавидиш. Зрозуміти та прийняти того, з ким, здається, борешся – це тяжка праця.\nТож мандарини ростуть переважно в Азії, збирають їх на початку грудня и привозять до нас точнісінько перед новим роком. І, безперечно, поєднання ароматів мандарин+хвоя надасть різдв’яного настрою завжди і всюди.\nМандариновий свіжий сік дуже корисний, містить антиоксиданти, він також збиває температуру.\nА чи часто ми використовуємо мандарини, як активний інгредієнт у своїх щоденних стравах? Я от дуже рідко. А проте маю декілька чарівних рецептів з мандаринами.\nКурчата з мандаринами\n2 невеликі курочки або 4 перепілки\n1/3 склянки мандаринового соку\nдольки 2-х мандаринів\nсіль та сушений базилік\nПроведемо курчатам салон спа – миємо їх, сушимо рушником, натираємо сумішшю олії з сіллю, паприкою та сушеним базиліком. Потім перекладаємо в форму для запікання та відправляємо в розігріту до 200 С духовку на 20 хвилин.\nВ цей час візьміть невелику каструльку, прямо в ній обсмажте натертий часник разом з чайною ложкою оливкової олії – це для посилення аромату. Туди покладіть дольки мандаринів, додайте мед та мандариновий сік. Прогрійте суміш близько двох хвилин.\nВідкрийте духову шафу, злегка висуньте деко та вилийте суміш з каструльки та вже розпашілих курчат. Запікайте ще протягом 20-ти хвилин.\nКекс з карамелізованими мандаринами\n4 спілих мандаринки (бажано ті, що без кісточок)\n1 ч.л сухого розмарину\n1 пакетик розпушувачу для тіста\nУсі учасники кексової рапсодії мають бути теплими, як грузинський вітер.\nМандаринки очистіть, розділіть на дольки. Залиште їх на 20 хвилин на столі, щоб кірка трохи підсохла. Далі обсмажте мандаринові дольки в суміші масла, рому та цукру з розмарином, потім перекладіть на широку тарілку, щоб ті охолонули.\nДалі у великій мисці збийте масло (м’яке, кімнатної температури) з цукром, додавайте по одному яйця та збивайте після кожного. Просійте в миску борошно з розпушувачем, перемішайте лопаткою. Насамкінець змішайте тісто з карамелізованими мандаринами. Тісто викладіть в форму, попередньо змащену маслом, нагору покладіть декілька мандаринових дольок.\nВипікайте у попередньо розігрітій до 180° С близько 45 хвилин. Смачного!\nCategory: Рецепти Tags: кекс, мандарини\n← Нам потрібно більше вітамінів!\nСупер-веганський ЧІЗКЕЙК ПАРАРАРАМ! →


Пиріжки з яблуками в духовці — швидкі і смачні рецепти | Кулінарія\nГоловна » Кулінарія » Пиріжки з яблуками в духовці — швидкі і смачні рецепти\nЗдобні пиріжки з яблуками з дріжджового тіста в духовці\nШвидкий і смачний рецепт пиріжків з яблуками та корицею\nЯк зробити пиріжки з яблуками з листкового тіста\nЛегкі в приготуванні пиріжки з яблучною начинкою\nСирні пиріжки з яблуками з сирного тіста\nЯблучні пиріжки в духовці без дріжджів з пісочного тіста\nДухові булочки з яблучним повидлом (варенням) в духовці\nЯк зробити пиріжки з яблучним пюре\nВідео про те, як приготувати листкові пиріжки з яблуками з готового тіста\nЯкі тільки пиріжки ми з вами не готували. Ми шукали різні варіанти приготування і усілякі начинки цього простого, але такого популярного страви. У нас в меню були соковиті і ніжні біляші з м’ясом. Ми пробували свої сили в експериментах з дріжджовим тістом і готували з нього вироби з вишнею. Але та випічка, яку ми з вами будемо готувати сьогодні, – справжній бестселер в світі кулінарії. Це – пиріжки з яблуками в духовці!\nКоли я тільки продумувала цю тему, мені здавалося, ну що тут говорити? І так все зрозуміло і просто. Однак, покопавшись у своїх нотатках, я знайшла такі цікаві, але, на жаль, забуті рецепти. З величезним задоволенням поверну їх «до життя», і опишу докладно. А ще я вдячна всім тим, хто, подібно до мене, шукає різні способи не тільки готування, але і оформлення страви. Тут саме час згадати розтягаї з рибою. Пам’ятаєте, як мило вони виглядають? Один маленький штрих, і перед нами не тривіальні вироби, а новий варіант формування. Ідеї багатьох авторів мене надихали, тому колекція вийшла немаленькою. Звичайно, я чекаю на ваші пропозиції, варіанти приготування і формування. Дуже сподіваюся, що я вас заразила, і ви відчуєте один або кілька рецептів з збірки.\nЗараз ми з вами випробуємо одне тісто, віденське. Приготувати його дуже просто, а в результаті ми отримаємо ніжну, пухку випічку. До речі, віденське тісто підходить не тільки для солодкої випічки. Я дуже добре пам’ятаю, як моя бабуся робила з нього закусочні пироги. Але найкраще у неї виходила випічка, де начинка була з яблук з сиром.\nДріжджі (пресовані) – 18 гр.\nМожна ще додати в тісто цедру лимона і ванільний цукор\nКришимо пресовані дріжджі.\nЗмішуємо їх з цукром. У миску з дріжджами вливаємо половину теплого молока. Перемішуємо основу для опари. Додаємо 4ст.л. просіяного борошна. Перемішуємо.\nМиску з опарою накриваємо плівкою і даємо постояти в теплому місці близько 1 години.\nВ окремій мисці з’єднуємо сіль, цукор, що залишився і ванілін. Вбиваємо яйця. Збиваємо суміш віночком.\nВводимо в миску з опарою тепле молоко, що залишилося, і яєчну масу. Розтоплюємо масло і додаємо його в тісто. Перемішуємо.\nБорошно додаємо невеликими частинами, після кожної порції перемішуємо.\nГотове м’яке тісто вимішуємо на поверхні 10-15 хвилин. Воно липне до рук і так і повинно бути.\nМиску змащуємо маслом і кладемо в неї вимішене тісто. Миску накриваємо і ставимо в тепло ще на 2-2,5 години.\nПоки тісто вистоюється, його потрібно буде через кожні 30-40 хвилин обминати. Відкриваємо, обминаємо і знову накриваємо плівкою.\nГотуємо начинку. Очищаємо яблука, знімаємо з них шкірку і видаляємо середину. Нарізаємо на невеликі шматочки.\nРозтоплюємо на сковороді олію.\nВсипаємо цукор. Перемішуємо з цукром.\nКоли цукор почне растапливаться, додаємо яблука. Все добре перемішуємо і обсмажуємо кілька хвилин.\nГотову начинку кладемо в сито, щоб стекла зайва рідина. Начинку перед застосуванням остуджуємо на тарілочці.\nТісто ділимо на шматочки по 50гр (це близько 20-25 шматочків).\nШматочки обминаємо, округляємо і даємо їм відпочити 10 хвилин.\nЯблука посипаємо корицею. Перемішуємо. Кожен шматочок по черзі розтягуємо в коржик. Викладаємо на середину начинку.\nЗбираємо і фіксуємо краю.\nПиріжки (швом вниз) викладаємо на деко і даємо відпочити на 10-20 хвилин, поки вони не підростуть.\nЗмащуємо їх збитим яйцем. Випікаємо при 180? 30-35 хвилин.\nГотову випічку остуджуємо. Незважаючи на довгий приготування тіста, воно того варто. Тісто дуже пухнасте виходить!\nЯк приготувати пиріжки з яблуками з дріжджового тіста https://youtu.be/gTRZoDiIy5c\nХто з нас не любить швидкі рецепти, коли від задуманого до готового результату проходить мінімум часу? Ось ці вироби ми з вами зараз приготуємо за дуже, просто рекордно малий час! Виходять маленькі хрусткі штруделі. До речі, це молдавські пиріжки. Найчастіше готують з вишнею, черешнею, сливами або яблуками.\nВода (тепла) – 125 гр.\nМасло рослинне – 120 гр.\nЯблука (вже очищені) – 1 кг.\nЦукор (в ідеалі взяти коричневий, він додасть начинці карамельний смак) – 2 ст. л.\nЗмішуємо борошно з сіллю, рослинним маслом і теплою водою. Замішуємо тісто.\nТесту потрібно дати відпочити 10-15 хвилин. Для цього скачуємо з нього кульку і накриваємо плівкою.\nЯблука очищаємо, видаляємо серцевиною. Нарізаємо на невеликі шматочки.\nРозтоплюємо на сковороді олію. Висипаємо в сковороду фрукти, родзинки і тушкуємо їх хвилин 5 на невеликому вогні..\nВводимо в начинку ванілін і корицю. Перемішуємо.\nРасстоенное тісто ділимо на шматочки приблизно по 35гр (17 шматочків).\nКожен шматочок розгортаємо в пласт менш завтовшки 1мм. Тісто має бути на стільки тонким, щоб через нього просвічувався малюнок на столі.\nНа край пласта викладаємо начинку. Підгинаємо до серединці краю і загортаємо рулет.\nЗаготовки викладаємо на деко, змащуємо їх збитим яйцем.\nВипікаємо 20 хвилин при 180С.\nГотові міні-«штрудель» присипаємо цукровою пудрою, коли пиріжки повністю охолонуть.\nШвидкий і смачний рецепт пиріжків з яблуками та корицею https://youtu.be/gIOAk4MvgVw\nЩе і ще раз зізнаюся. Що з усіх видів тіста мій самий улюблений – листковий. З нього виходять легкі, просто пухнасті пиріжки. Тісто чудово поєднується з яблуком і з тими спеціями, які підходять до фруктів. Їх можна запікати в духовці, а можна і підсмажити.\nВода – 125-150 мл\nБорошно просіваємо. Додаємо сіль і перемішуємо.\nПеретираємо з борошном.\nВливаємо порційно воду, щоб тісто вийшло щільним і пружним. Спочатку вливаємо половину наявної води. Перемішуємо. При необхідності вливаємо воду ще.\nВимішуємо тісто на поверхні хвилини 3-4. Загортаємо тісто в плівку і даємо йому підійти протягом 20 хвилин.\nЯблука очищаємо від насіння, перетинок і шкірки і нарізаємо на середні за величиною шматочки.\nСкладаємо яблука в миску і заливаємо їх лимонним соком.\nГотуємо карамель. Розтоплюємо на сковороді цукор. Просто насипати на гарячу сковороду і чекаємо поки він не розплавиться. Періодично крутимо сковорідку, щоб він швидше карамелізувалась.\nВ карамель відправляємо яблука і спеції (корицю двох видів і ванілін). Перемішуємо і тушкуємо фрукти на великому вогні, щоб вони карамелизовались.\nПаличку кориці виймаємо. Готову начинку остуджуємо.\nТісто ділимо на рівні 12 частин.\nКожен шматочок підкочуємо в кульку і злегка розплющуємо. Даємо заготівлях підійти хвилин 10.\nРозкачуємо один з шматочків тіста у тонкий довгий прямокутний пласт. Інші тримаємо під плівкою.\nНа один край, куточок, викладаємо столову ложку начинки.\nЗагортаємо одну сторону тіста трикутником, підтягуючи край до серединки.\nСкріпити можна за допомогою води. Потрібно тільки пальчиками злегка змочити краю тесту.\nІ знову загортаємо тісто в трикутник.\nА край защипуємо, щоб зафіксувати конструкцію.\nУ сковороді нагріваємо олію. Масла повинно бути багато, щоб пиріжок смажився, як у фритюрі. Викладаємо пиріжки швом вниз. Смажимо на середньому вогні.\nПрожарені з двох сторін пиріжки (з кожного боку за 4 хвилини смажимо) викладаємо на паперові рушники.\nЗавдяки тому, що ми тісто загортали в декілька шарів, у нас виходять листкова випічка. До речі, не тільки смажити, але і випікати можна ці пиріжки. Якщо готуєте в духовці, то випікаємо при 180 град. приблизно 20 хвилин.\nВони дуже хрусткі та смачні, спробуйте!\nПиріжки з яблуками з листкового тіста https://youtu.be/0LCvStBMokk\nЯкщо вам не подобається «заморочуватися» з начинкою. Ось вам чудовий рецепт! Чим він ще гарний? Тим, що пиріжки надзвичайним чином сформовані. Букет смаку та аромату рум’яної хрусткої скоринки і яблучного пюре не залишить Вас байдужими до цієї страви.\nПросеянная борошно – 250 гр.\nСметана (жирна) – 100 гр.\nРозпушувач – неповна чайна ложка\nЯйце і цукор для прикраси\nЗмішуємо масло, сіль, цукор і сметану.\nЩе раз просіваємо борошно разом з розпушувачем.\nЗ’єднуємо рідкі та сухі інгредієнти. Замішуємо м’яке ніжне тісто.\nДаємо тісту підійти 30-40 хвилин в холодильнику. Але спочатку загорніть його в плівку.\nЗ яблук знімаємо шкірку. Розрізаємо їх навпіл і видаляємо серцевиною.\nРобимо з готового тіста ковбаску. Ділимо ковбаску на 12 частин.\nЧастини скачуємо в кульки і по черзі з кожним з них працюємо.\nРозкачуємо з кульки пласт тіста у 2-3мм заввишки.\nВ серединку пласта тіста ставимо половинку тіста.\nЗагорнути тісто навколо яблука; краю закріплюємо.\nВипікати будемо пиріжки швом вниз.\nКожну заготовку змащуємо збитим яйцем і занурюємо в цукор.\nВипікаємо 40 хвилин при 200?.\nДовга випічка виправдана, так як фрукти готуються довго. Зате в підсумку виходить хрустка скоринка з м’якою сердцевинкой.\nЛегкі в приготуванні пиріжки з яблучною начинкою https://youtu.be/uIVpsce3OWM\nІдеальним поєднанням до яблуку вважається сир. І тому в цьому рецепті я вирішила показати, як приготувати сирне тісто для солодкої начинки. До речі, раджу пограти з товщиною сирного тіста. Тоді ви самі переконаєтеся, як по-різному може звучати блюдо з однакових інгредієнтів!\nСир – 140 гр.\nЯблука – 600 гр.\nСік лайма (або лимона) – 2 ч. л.\nМасло охолоджуємо в морозилці близько півгодини. З’єднуємо борошно з сіллю і розпушувачем.\nУ суху суміш натираємо масло.\nЩоб легше було натирати, періодично вмочаємо масло в борошно.\nМасло вмішуємо в борошно до стану крихти. У тісто кладемо сир і замішуємо тісто.\nГотове тісто формуємо ковбаску, загорнути в плівку і кладемо в холодильник години на 2.\nГотуємо начинку. Яблука очистити від серцевини і шкірки. У дрібно нарізані шматочки вливаємо сік лайма.\nРозтоплюємо масло в сковороді. Додаємо на сковороду цукор.\nКоли цукор трохи подтопится, всипаємо шматочки фруктів.\nЯблука тушкуємо, поки не випарується зайва волога. Потрібно постійно перемішувати їх з карамеллю, щоб карамель не підгоріла і фрукти рівномірно закарамелизовались.\nТісто ділимо на 15 частин по 30гр. Шматочки розкачуємо товщиною близько 3мм.\nКладемо начинку і ліпимо, як вареники.\nПиріжки схожі на сочники. І в принципі, якщо згадати, що в тесті є сир, то, напевно, так воно і є! У нас виходить один з варіантів сочники!\nВипікаємо пиріжки при 200? 20-25 хвилин.\nДо речі, я не знала, але автор рецепта стверджує, що це тісто може зберігатися до 2 (!) доби! Зізнаюся, воно у мене не зберігається, адже з нього такі смачні печенюшки виходять!\nСирні пиріжки з яблуками з сирного тіста https://youtu.be/VXaJz4yE9Hk\nПісочне тісто швидко готується. Ось тільки, щоб з ним було зручно працювати, не забудьте його охолодити! Перевага цього тесту є те, що можна коригувати товщину шару в пиріжках: тісто смачне і пишне, і тонке. До речі, є випічки з одного і того ж тесту і з однією і тією ж начинки, ось тільки формовка виробів відрізняється. І ця випічка має різні назви! Так що, експериментуйте, шукайте свій ідеал!\nМасло вершкове (мяке) – 140 гр.\nВ м’яке масло додаємо сметану, сіль, жовток і цукор. Перемішуємо.\nБорошно просіваємо з розпушувачем.\nДодаємо з масляний масу борошно. Замішуємо тісто.\nТісто вимішуємо на робочій поверхні 1-2 хвилини.\nГотове тісто загорнути в плівку і охолоджуємо в холодильнику 30 хвилин.\nЯблука очищаємо і натираємо на крупній тертці.\nВ терті яблука додаємо цукор і корицю (за бажанням). Перемішуємо.\nТісто, для зручності роботи з ним, ділимо на кілька частин. Кожну частину в пласт 3-4мм товщиною.\nВидавлюємо формочкою круглі заготовки.\nВ серединку заготовки кладемо начинку.\nЯкщо з’явилася рідина в начинці, її потрібно злити!\nКраю заготовки з’єднуємо і зубцями виделки фіксуємо.\nЗмащуємо заготовки збитим яйцем.\nВипікаємо пиріжки 25 хвилин. Температура в духовці — 190?.\nДивовижно ніжне тонке пісочне тісто і соковита начинка з яблук.\nЯблучні пиріжки в духовці без дріжджів з пісочного тіста https://youtu.be/VHvAjV0f5kc\nПриготувати з варенням або повидлом пиріжки набагато простіше. Адже начинка вже не зменшиться в розмірі, що не потече, так як в ній немає зайвої рідини. Та й на смак ми точно знаємо, яка вона.\nМасло вершкове (або рослинне) – 35 гр.\nНагріваємо молоко. Воно повинно бути теплим, не гарячим.\nВсипаємо в молоко 1ч.л. цукру і дріжджі. Перемішуємо і залишаємо на 5-10 хвилин до появи реакції.\nВиливаємо опару в миску, де будемо замішувати тісто. Додаємо сіль, решту цукру, ванільний цукор. Перемішуємо.\nВливаємо в опару теплий кефір.\nЗбиваємо яйце. У тісто додаємо тільки половину яйця.\nВсипаємо борошно. Додаємо масло.\nВимішуємо тісто на робочій поверхні хвилин 10.\nГотове тісто кладемо в змащену рослинним маслом миску, накриваємо плівкою і даємо тісту підрости в 1,5-2 рази. На це піде годину-півтора.\nПідросло тісто ділимо на 8 частин. Даємо тісту підрости 10 хвилин.\nРозкачуємо кожен шматочок в пласт товщиною близько 3мм. На одному краї робимо 7 надрізів.\nКладемо повидло на другий край заготовки.\nТестом накриваємо начинку.\nСкачуємо корж в трубочку. Край закріплюємо.\nСкручуємо трубочку улиточкой.\nДаємо пиріжкам постояти 45 хвилин.\nЗаготовки змащуємо половинкою збитого яйця.\nВипікаємо хвилин 13-15 при 170?.\nДріжджі і кефір дають чудовий ефект! Пиріжки дуже пишні!\nПиріжки з яблучним повидлом (варенням) в духовці https://youtu.be/-bSppLnOQp8\nМоже нас зупинити напіврідка начинка з яблучного пюре? Я покажу, як можна з такою начинкою приготувати бомбові пиріжки! Ще один момент! Якщо пюре занадто рідке його можна викласти на сито, на якому застелене марля. Ще один спосіб – проварити пюре з картопляним крохмалем (2-3 ст. ложки на 10 середніх плодів).\nДріжджі – 6 гр.\nКориця + коріандр\nНагріваємо олію (50?). Кладемо в нього масло і помішуємо, щоб масло розтануло.\nКоли масло майже розтанула засипаємо цукор. Помішуємо, щоб цукор почав розчинятися.\nДодаємо дріжджі. Перемішуємо.\nВбиваємо яйце і ретельно перемішуємо всю масу.\nПросіваємо борошно і відразу ж вводимо всю муку в основу.\nЗамішуємо тісто. При цьому ніякого вимішування не потрібно, просто змішуємо всі інгредієнти до однорідного стану.\nНА 4 ГОДИНИ тісто відправляємо в холодильник!!!! Можна і на 6, і навіть на 12. Але обов’язково тесту потрібно дати вистоятися!!! В ХОЛОДІ!!!\nЯблука очищаємо і видаляємо серцевинки.\nНарізані на довільні шматочки яблука посипаємо цукром. Цукор додаємо за смаком, від 2ст.л. до 1ст. Я взяла півсклянки, мене смак цього пюре цілком задовольняє!\nЗлегка проварені (хвилин 10) шматочки яблук остуджуємо.\nНавіщо взагалі варити фрукти? Щоб вони виділили зайву рідину. Тоді начинка не потече і не зменшиться у випічці.\nПюрируем їх у блендері. На цьому етапі я вже злила рідину і потримала шматочки в ситі.\nЯ додаю ще трохи лимонного соку і ванільного цукру. Ви можете додати інші спеції для додання смаку начинки.\nУ випічці начинка повинна бути яскравою за смаком!\nУ готове пюре додаємо корицю і коріандр (по 0,5 ч. л.). Перемішуємо.\nЯк бачите пюре вийшло досить щільним.\nУ холодильнику тісто трохи підросло. Але більший ефект ми отримаємо після першої ж розстоювання тіста.\nА поки вимішуємо тісто на робочій поверхні. Тісто настільки м’яке і ніжне, що його і відбивати об стіл не треба, таке воно вже пухнасте!\n15) Ділимо тісто на кілька частин, щоб було зручно з ним працювати.\nРозкачуємо тісто в тонюсінька, буквально прозорий шар.\nВирівнюємо краю пласта.\nДо цього моменту включаємо духовку на самий мінімум. А ще потрібно підготувати цукор, змішавши його з корицею. Цукор і корицю беремо довільно.\nРозрізаємо пласт на прямокутники. Я трохи пізніше покажу. Що розміри заготовок можуть бути різними.\nНа край кожної заготовки поміщаємо пюре. І розмазуємо начинку. Звівши її до протилежного краю заготовки.\nЗакручуємо кожен прямокутник в рулет.\nПеред тим, як викласти рулети на деко, змочуємо їх в цукрі з корицею.\nРозкладаємо пиріжки на відстані один від одного. Ставимо в духовку, не збільшуючи температуру. І при цьому не закриваємо двері духовки. Залишаємо заготовки так стояти хвилин 10-15.\nАле можна зробити і звичайні пиріжки, тільки поменше розміром, щоб симпатичними були))) Видавлюємо круглі заготовки.\nНа середину кожної заготовки кладемо яблучне пюре.\nЗ’єднуємо краю заготовки і зверху злегка приплющиваем їх.\nІ точно так само «змочуємо» вироби в цукрі. Розкладаємо заготовки на деку.\nВипікаємо 15-20 хвилин при 180?.\nГотові вироби хвилин на 10 залишаємо у вимкненій, але зберігає тепло духовці. Потім дістаємо і даємо трохи охолонути.\nДріжджове тісто, а ось таке тоненьке воно виходить! Пиріжки – просто бомба!\nПомітили, дріжджове тісто ми не в тепло поставили, а в холод? Так готується дріжджове французьке тісто. Вона надзвичайно смачна, смачніша звичайного. А приготувати його так просто, що впораються і діти!\nНаостанок відео з цікавими способами изготовленияслоек з готового тіста. Ну дуже гарні і я б сказала святкові варіанти. Інгредієнти прості: яблука, листкове тісто бездріжджове, цукор, кориця, цукрова пудра.\nЯкі у вас є варіанти пиріжків? Думаю, і у вас є свої улюблені рецепти, якими можна ділитися прямо тут, в коментарях!\nРозкажіть друзям в соцмережах про цієї кулінарної збірці! Тоді колекція рецептів поповниться і тими варіантами, якими поділяться ваші знайомі!


На Великому кам'яному мосту у Кремля вивісили український прапор | NTER.NET.UA - Территория новостей\nНа Великому кам’яному мосту у Кремля вивісили український прапор\nНовини Росії останньої години, сьогодні, 24 серпня: у Москві затримано 5 осіб за спробу вивісити прапор України на Великому Кам'яному мосту\n24 серпня столична поліція затримала п'ятьох осіб, які намагалися вивісити прапор України на Великому Кам'яному мосту в центрі Москви.\nПрапор України вивісили біля Кремля ВІДЕО 24.08.2014\nЗа даними сайту "ОВС-інфо", двох дівчат і трьох юнаків спочатку доставили в ОВД "Замоскворіччя", потім перевезли у відділ "Хамовники".\nУ ході акції молоді люди намагалися вивісити український прапор на огородженні. Коли вони вже закріпили полотно, опозиціонерів затримали. За їх словами, поліцейські діяли досить жорстко.\nЯк розповіла радіостанції «Ехо Москви» одна із затриманих, активісти хотіли привітати Україну з Днем незалежності. За її словами, поліцейські визнали їх дії неузгодженою акцією.\nАктивістів можуть притягнути до адміністративної відповідальності за статтею 20.2 КоАП (порушення встановленого порядку організації або проведення акції).\nНапередодні в Олександрівському саду затримали чотирьох активістів і журналіста, записывавших відеозвернення з нагоди Дня незалежності України. Їх доставили в ОВД «Китай-місто» і незабаром відпустили, взявши з них письмові роз'яснення.\nНагадаємо, на цьому тижні величезний суспільний резонанс отримала акція, в ході якої в жовто-блакитні кольори прапора України була пофарбована зірка сталінської висотки на Котельнічеській набережній. За підозрою в хуліганстві суд помістив під арешт чотирьох громадян Росії, після чого громадянин України, руфер Mustang Wanted, зізнався в тому, що це він витратив ніч на забарвлення зірки.\nНа доказ він опублікував «селфи» з наполовину пофарбована в блакитний колір зіркою на тлі нічної Москви.\nПрезидент України Петро Порошенко в фейсбуці назвав символічним те, що за кілька днів до Дня незалежності країни у кольори прапора «розфарбували, можливо, найбільшу висотку в Москві».


Новий роман про княгиню Ольгу поламає московські стереотипи, – автор – Прес-клуб\nНовий роман про княгиню Ольгу поламає московські стереотипи, – автор\nНевдовзі вийде друком новий роман Володимира Яворівського «У мене вечеряв Ісус». Головна героїня роману – княгиня Ольга.\nПро це він повідомив 7 березня під час прес-конференції у Львівському прес-клубі.\nЗа словами автора, під час роботи над романом йому вдалося відновити історичну справедливість та довести, що княгиня Ольга – правдива українка і жодного стосунку до Росії немає.\n– Ми маємо унікальну історичну постать. Це – перша жінка, яка очолила патріархальне чоловіче суспільство. Вона випадково стала княгинею, вона ж ніколи не готувала себе до цієї ролі. А найголовніше, що мені вдалося у цьому романі, все поставити на свої місця. У нас же – викрадена історія. Адже Петрові Першому для створення держави потрібна була історія. Тож, фактично, все, що в нас було, забрали собі. Всі наші літописи забирали з наших монастирів та везли до Росії. А потім це все переписували і виходило у «Сводах», документах, які вони переписували і зводили на свій копил. Тому в «Повісті минулих літ» записали, що княгиня Ольга народилася в Кривичах, тобто в Псковщині. І ніби туди приїхав князь Ігор, побачив цю вродливу шістнадцятирічну дівчину, закохався в неї, попросив, аби вона його перевезла на другий берег, – говорить письменник.\nНасправді, за його словами, ані Ольга, ані Ігор ніколи на Псковщині не були.\n– Навіщо князеві в Х столітті їхати на коні верхи за тисячу кілометрів, аби зайця встрелити? Адже там, де Хрещатик сьогодні, то було болото, княжі лови, – переконує Володимир Яворівський.\nВін стверджує, що працював над романом три роки. І за цей час встиг вивчити язичництво та зібрав усі фактологічні крихти, які були відомі про українську княгиню.