БАГНЕТ НАЦІЇ: Захоплення влади та комунальної власності самозванцями – відповідь суду на запит\nЗахоплення влади та комунальної власності самозванцями – відповідь суду на запит\nДумаю, чи й собі замутити? Анексувати ласий шмат комунальної власності, приладнати табличку "Суд", із шмати чорної ганчірки замастирити мантію судді, та плюючи на Конституцію, закони і здоровий глузд, привласнивши суддівські повноваження, розводити лохів на бабло, вирішуючи їх нікчемні долі. Лохів, не шкода! На то вони й лохи...\nДалі, інформація для притомних та у здоровому глузді… (лохам не читати – слішкам многа букафф)\nСБУ «НА ОЛІВЕЦЬ» - ДОКАЗИ УЗУРПАЦІЇ СУДОВОЇ ГІЛКИ ВЛАДИ (документи свідчать)\nпр-т Слобожанський, 84, місто Дніпро,\nДніпропетровська область, 49074\nЗапит (вих. № 557/17)\nПравовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.. 19. КУ).\nЗгідно до положень статті 6. КУ державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.\nВідповідно до частини третьої статті 5. Конституції України ніхто не може узурпувати державну владу.\nВідповідно до частини першої статті 125. Конституції України та частини першої і другої статті 19. Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд утворюється. реорганізовується і ліквідовується законом.\nВідповідно до положень статті 20. Закону України «Про судоустрій і статус суддів» адміністративними посадами в суді є посади голови суду та заступника (заступників) голови суду.\nПосвідчення судді, призначеного на посаду вперше, голови суду, заступника голови суду підписує Президент України. Посвідчення судді, обраного на посаду безстроково, судді у відставці підписує Голова Верховної Ради України.\nПосвідчення дійсні протягом зазначеного у них строку.\nКеруючись положеннями Конституції України, Законів України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про інформацію», для подальшого використання інформації на свій власний розсуд, у визначений законом строк,\n1. Надати завірену належним чином копію Свідоцтва про державну реєстрацію органу з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська»;\n2. Надати витяг (виписку) з Єдиного державного реєстру про орган з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська»;\n3. Надати завірену належним чином копію протоколу останніх зборів суддів органу з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська» з результатами обрання голови суду і його заступника;\n4. Надати завірені належним чином копії суддівських посвідчень і складених присяг голови суду і заступника голови суду органу з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська»;\n5. Надати копії декларацій про доходи за 2016 рік голови суду та заступника голови суду органу з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська»;\n6. Надати завірену належним чином копію договору оренди займаних приміщень органом з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська» за адресою перебування: м. Дніпро, пр-т Слобожанський, 84;\n7. Надати завірену належним чином копію Закону, затвердженого Верховною Радою України, за підписом Президента України, яким було створено орган з назвою «Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська», як юридичну особу публічного права;\n8. Відповідь надати у повному обсязі, у хронологічній послідовності відповідно до вищевикладених пунктів прохальної частини запиту, та надіслати у письмовому і електронному вигляді на вищезазначену поштову і електронну адреси.\n04 липня 2017 року Філіпенко С. В.\n49074, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ СЛОБОЖАНСЬКИЙ, будинок 84\nШОФАРЕНКО ЮРІЙ ФЕДОРОВИЧ - керівник з 29.05.2015\nДата державної реєстрації: 20.08.2001\nДата запису: 06.12.2005\nНомер запису: 1 224 120 0000 021056\nЛIВОБЕРЕЖНА ОБ'ЄДНАНА ДЕРЖАВНА ПОДАТКОВА IНСПЕКЦIЯ М.ДНIПРА ГОЛОВНОГО УПРАВЛIННЯ ДФС У ДНIПРОПЕТРОВСЬКIЙ ОБЛАСТI:\nІдентифікаційний код органу: 39499924;\nДата взяття на облік: 25.01.2013;\nНомер взяття на облік: 04040122583;\nДані про реєстраційний номер платника єдиного внеску: 04040122583;\nТелефон 1: 34-38-15\nТелефон 2: 34-38-19\nОпубліковано Сергій Філіпенко о 17:50:00


Малина "Здоровань" в горшках, ціна 25 грн., купити на UB.UA - Товари - UB.UA\nКод товару M11069076\nМалина "Здоровань" - деревовидний сорт середнього терміну дозрівання. Ягоди великі, солодкі, масою до 8 -12гр, конічної форми, яскраво-червоні, щільні, не обсипаються при дозріванні. Кущ Безколючкова висотою до 1,5 - 1,7 м. Сорт стійкий до грибкових хвороб. Високоврожайний сорт малини до 5 кг / кущ. Транспортабельний. Морозостійкість висока. Стійкий до основних захворювань малини.\nМалинове дерево - це, по суті, група сортів малини. Вони відрізняються компактними розмірами і значним зростанням, товстими, міцними пагонами, які не потребують підтримки. А, також відсутність бічної поросли.\nПереваги сорту - щедра врожайність, ягоди легко відділяються від плодоніжки при повному дозріванні, але при цьому не опадають. «Здорованю» практично не страшні хвороби, сорт добре відчуває себе в зимові холоди, щільні ягоди добре зберігають форму, що вельми полегшує їх транспортування.\nВага плоду: 16 г\nКолір плоду: рожевий\nТермін дозрівання: ремонтантний


Конотопський "Шахтар" отримав перемогу в матчі Чемпіонату області | Новини\nКонотопський "Шахтар" отримав перемогу в матчі Чемпіонату області\n11 липня на стадіоні «Локомотив» відбулась календарна гра Чемпіонату області з футболу (перша ліга) між командами «Шахтар» ДЮСШ М.Маміашвілі (Конотоп) та командою «Лідер» (смт. С. Буда).\nВ напруженій боротьбі перемогу святкували наші земляки з рахунком 4 : 0. Голи забили Кріпак Владіслав-2, Куліш Максим, Лук’яненко Богдан, -повідомляє Відділ Конотопської міської ради у справах молоді та спорту.\nНаша команда після чотирьох турів займає п’яте місце, поступаючись третьому місту лише одне очко. Нагадуємо, що збірна нашого міста дуже молода, складена з вихованців (2003-2004 р.н.) відділення футболу ДЮСШ М.Маміашвілі, тренують команду Олег Савоченко та Олександр Болотов, це перший старт команди у дорослому футболі.\nНаступну гру наші хлопці зіграють в Шостці з місцевою командою «Колос», побажаємо нашій команді перемоги.\n#футбол #чемпіонат області #"Шахтар"


Відправлено 03 листопад 2017 - 19:42\nСподіваюсь, що модератори не сприймуть моє повідомлення як рекламу.\nСьогодні мені прийшло запрошення на ФБ.\nХочу з вами поділитися інформацією про безкоштовні майстер-класи з різних технік вишивки.\nЗАПРОШУЮ ДО ТЕРНОПОЛЯ!!!\nВідправлено 03 листопад 2017 - 19:45\nЗапрошуємо усіх бажаючих на І-шу Всеукраїнську вишивальну конференцію «Верхоплут», яка відбудеться у Тернополі 18 листопада.\nЗахід пройде у Тернопільському національному економічному університеті (ТНЕУ), у центральному корпусі, за адресою - вул. Львівська, 11.\nВідкривати вишивальну конференцію будемо о 12.00, в актовій залі ТНЕУ.\nМета мистецького-культурного заходу - відродження та поширення давніх технік української вишивки. Також це чудова нагода для нас, однодумців, зібратися разом за улюбленою справою - вишивкою.\nФормат конференції - пізнавально-практичний, під час якої майстри, вишивальниці ділитимуться досвідом, практичними навиками, аби кожен із присутніх зміг почерпнути для себе цікаву і корисну інформацію та знання.\nУ рамках вишивальної конференції:\nпрезентація проекту «Відродження борщівської сорочки»;\nдефіле в автентичних борщівських сорочках фонду Тернопільського обласного краєзнавчого музею;\nмайстер-класи та лекції від українських майстрів з вишивки.\nЗахід відкритий для всіх!\nБільш розлогіше про програму - згодом.\nОрганізатор - Школа борщівської народної сорочки.\nІніціатор та куратор заходу - Maya Yurckevych\nЗа допомогу в організації міроприємства щира подяка Вікторія Кривоніс!\nОрганізаційні партнери: Тернопільський національний економічний університет, Тернопільський обласний краєзнавчий музей.\nЗахід проводиться за підтримки Тернопільська міська рада, Тернопільська КіноКомісія/Творче об`єднання "КіноХвиля".\nДякуємо за фото Відеофотостудія "Білий птах". Модель - Oksana Gyluk.\nПрограма вишивальної конференції:\nПрезентація проекту "Відродження борщівської сорочки».\n14.30-15.30 - Майстер-класи з давніх технік української вишивки від відомих майстрів. Майстер-класи будуть проводитись паралельно, тобто одночасно.\nТривалість кожного майстер-класу - 1 год. Участь у майстер-класах - безоплатна, за попередньою реєстрацією, оскільки кількість людей обмежена.\n- Прутик з настилом через чисницю від майстра народної вишивки Леся Демчук (м. Новий Розділ Львівської обл.)\n- Солов‘їні вічка від майстра народної вишивки, член Національної Спілки Майстрів Народного Мистецтва України Ирина Зайцева (м. Київ);\n- Верхоплут від майстра художньої вишивки Юлія Гончарова;\n- Буковинська цирка від майстра народної вишивки Natalya Ptashynska, (м. Чернівці);\n- Мережка шабак від члена Національної спілки майстрів народного мистецтва України Daniela Ivanush;\n- Нанизування, заволікання від вишивальниці Lubov Pasicnik (м. Вараш Рівненська обл.);\n- Борщівський верхоплут від Школа борщівської народної сорочки.\nУсі деталі про реєстрацію на кожен майстер-клас повідомимо згодом. Тому слідкуйте за нашими інформаційними дописами.\n16.30-17.00 - Лекції з вишивки.\n- Лекція на тему "Проблеми збереження ручної вишивки як українського народного ужиткового мистецтва" від відомого дизайнера ZETA atelier Тетяна Зез та автора і організатора всеукраїнських проектів, зокрема, "Вишивка етнографічна", вишивальниці і бібліотекаря Tana Sribna. Під час лекції Ви також побачите показ у сучасному одязі з елементами української вишивки.\nТеми інших лекцій та доповідачі - уточнюються.\n17.00-18.00 - Спілкування за вишивкою, під час якого Ви зможете задати свої запитання майстрам\nЗ усіма організаційним питаннями телефонуйте за номером:\n097 752 46 05.\nЗараз: 21 лис 2017 04:44


Реферат АГРАРНЕ ПИТАННЯ В ПРОГРАМНИХ ДОКУМЕНТАХ ПОЛІТИЧНИХ ПАРТІЙ В УКРАЇНІ (ПОЧАТОК ХХ СТОЛІТТЯ)\nАГРАРНЕ ПИТАННЯ В ПРОГРАМНИХ ДОКУМЕНТАХ ПОЛІТИЧНИХ ПАРТІЙ В УКРАЇНІ (ПОЧАТОК ХХ СТОЛІТТЯ)\nСучасна незалежна Україна стоїть перед проблемою вирішення аграрного питання, і перш за все - хто має бути власником землі. Єдиної точки зору в суспільстві не існує. Така саме ситуація була на початку ХХ ст., і ті ж питання ставили перед собою політичні партії України, і точки зору були різні: від збереження приватної власності - до націоналізації землі.\nВ історичній науці ця проблема завжди привертала увагу дослідників. Практично всі роботи, які висвітлювали початок ХХ століття, так чи інакше торкалися аграрного питання, але конкретно проблему вивчали такі історики як В.С. Костенко, В.С. Куцевський, В.Ф. Солдатенко, В.В. Шелохаєв. Спільною рисою їх робіт є розгляд аграрного питання з позиції вирішення селянських вимог, відокремлено від поглядів різних прошарків населення на власність.\nУ статті зроблена спроба провести порівняльний аналіз аграрних вимог різних політичних партій України початку ХХ ст.\nВ означений період у Російській імперії накопичилось чимало невирішених проблем: соціальне питання, національне, питання демократичних свобод, робітниче тощо. Аграрне питання в цьому ряду посідає особливе місце, бо воно було надзвичайно складним у вирішенні.\nІ перш ніж перейти до розгляду постановки аграрного питання в програмних документах партій, звернемося до такого поняття, як "власність" - саме воно було причиною того, як формулювалися вимоги, саме воно було тим явищем, яке розмежовувало партії.\nБезумовним є той факт, що партії поміщиків і буржуазії були за збереження значної приватної власності. Так, монархісти вважали: "Всяка власність, у тому числі і земельна, має бути недоторкана" [1.-С.20].\nСеред кадетів з цього питання, як і з деяких інших, одностайності не було. Так, на установчому з'їзді П. Мілюков, лідер кадетів, у вступній промові сказав: ".начебто ми заперечуємо єдність Росії й приватну власність. Ні того, ні іншого конституційно- демократична партія, певна річ, не заперечує, але вона є непримиренним противником бюрократичної централізації й манчестерства" [2.-Ф.1682.-Оп.1.-Спр.5.-Арк.3]. Загалом ідеологи ліберальної буржуазії боялися, що знищення приватної власності на землю може надалі привести до знищення власності на капітал. "Якщо одібрати землю, - писав\nЧупров, - хто дасть гарантію, що у майбутньому не відберуть і капітал" [3.-С. 112].\nНа ІІІ з'їзді Партії народної свободи у своїй доповіді Зубрілін наголошував: "Партія не обіцяла націоналізації землі, не робить цього і тепер" . Але на цьому ж з'їзді, цитуємо газету "Южный край", під час обговорення з'ясувалось, що більшість присутніх розглядають справу аграрної реформи, як перший крок до повної націоналізації землі .\nЦі розбіжності були нормальним явищем для кадетів. Адже вони не були прибічниками програмової політики і неодноразово змінювали найважливіші положення своєї програми, пристосовували їх до реалій поточного політичного життя. Особливо яскраво це помітно на прикладі головного питання будь-якої політичної партії, що дозволяє судити про її характер, - питання державного устрою. Цей пункт програми впродовж не повних двадцяти років змінювався тричі .\nНеодноразово кадети змінювали свою позицію і щодо іншого важливого програмового питання - про Установчі збори. Спочатку вони ввели до програми вимогу про їх скликання. Але вже на ІІ партійному з'їзді було вирішено відмовитись від програмової вимоги Установчих зборів і замінити її вимогою Державної думи з "установчими функціями" для вироблення конституції, яка мала бути затверджена царем. Безумовно, важко назвати таку формулу послідовно демократичною.\nВзагалі кадети були досить толерантними стосовно різних точок зору в своєму середовищі, що проявлялося в їхній програмовій політиці, зокрема, щодо питання про кількість палат у майбутньому російському парламенті, про поширення виборчих прав на жінок [6.-С.92-93].\nЩодо проблеми приватної власності, як російська, так і українська соціал- демократичні партії вирішували це питання не на користь останньої. Так, у програмі українських соціал-демократів читаємо: "Отже, такі економічні умови всесвітнього капіталістичного ладу гостро ставлять питання: чи потрібна приватна власність? Ми, соціал-демократи, одмовляємо: ні, не потрібна! Ми кажемо, що всі засоби до виробу продуктів: землі з будовами, підприємства з машинами та сировиною, фінансовий капітал - усе мусить з приватних рук перейти у громадську, соціальну власність. Виріб продуктів мусять провадити не наймані руки для приватних людей, а саме громадянство за для себе. Продукти не повинні іти на ринок, як запродажний товар, з тим, щоб хтось із його мав собі бариш. Продукти мають іти для справедливого поцінного обміну на споживання туди, де їх треба, і тим, кому їх не вистача. І тоді, як це буде, - говоримо ми, - соціяльні громадські класи, що їх експлоатують тепер і визискують, скинуть із себе ярмо злиднів та поневолення і стануть до радісної роботи біля вселюдського добробуту і удосконалення. Визволення це буде не тільки для тих, "на кому піт і кров", для тих, "кого гнітуть окови", як казав\nФранко. Це визволення буде і для пануючого класу, для тих нещасних, що в гонитві за власним добробутом накидають ярмо на робочий люд, марнують час і силу, щоб це ярмо втримати, і щирої людської втіхи не знають, вважаючи за неї насолоду ситої скотиняки. Ця велична соціяльна революція визволить усе людство" [8.-С.70].\nВирішення питання власності через соціалізацію підтримували і українські соціалісти- революціонери: "Партія соціалістів-революціонерів буде вимагати перебудови


Плюси і мінуси різних методів видалення волосків\nЯкий найкращий метод позбавлення від небажаних волосків? Правда в тому, що універсального рішення не існує. Як правило, дівчата або віддані якомусь одному методу видалення волосся, або комбінують декілька методів для різних частин тіла: ніг, пахв, зони бікіні і т.д. У цій статті ми розповімо про найбільш популярні з них, щоб ти змогла вибрати для себе найбільш підходящий.\nГоління - найпопулярніший метод видалення небажаних волосків. Леза бритви ковзають по вологій і пом'якшеній гелем для гоління шкірі, видаляючи небажані волоски в один дотик. Швидко, ефективно і недорого.\nДерматологи рекомендують саме вологе гоління, як спосіб видалення волосся для дівчат з чутливою шкірою! Крім того, гоління сприяє м'якому злущуванню шкіри під час видалення волосся на тілі, замінюючи собою скраб для тіла.\n•\tШвидко - процедура займає всього 3 - 5 хвилин.\n•\tНе боляче.\n•\tНе потрібно чекати відростання волосків.\n•\tПроцедуру можна повторювати в будь-який час.\n•\tПісля процедури не потрібно уникати прямих сонячних променів.\n•\tДля підтримки гладкості шкіри голитися необхідно часто (у міру відростання волосків).\n•\tЄ ризик появи подряпин і порізів при неправильному поводженні з бритвою або при використанні тупих лез.\nКреми, лосьйони, роликові аплікатори і пінка для епіляції містять хімічний компонент, що руйнує волосся на поверхні шкіри. Приблизно через 10 - 15 хвилин після нанесення волоски видаляються мочалкою. Немає ризику порізів і подряпин, зате велика ймовірність подразнення або алергічної реакції.\n•\tВолоски не відростають довше, відповідно шкіра довше залишається гладкою.\n•\tНемає ризику появи порізів і подряпин.\n•\tНе підходить для чутливої шкіри.\n•\tПеред використанням крем необхідно протестувати на невеликій ділянці шкіри.\n•\tПовторювати процедуру можна тільки через 72 години.\n•\tНе можна засмагати відразу після застосування.\nЛазер направляє пульсуючий промінь світла через шкіру на волосяний фолікул. Висока температура лазерного променя впливає на меланін, який знаходиться у волосяному фолікулі, запобігаючи ріст волосся. Звісно лазерная эпиляция має свої плюси і мінуси.\n•\tПрофесійна лазерна епіляція руйнує волосяний фолікул, але не забезпечує постійного результату.\n•\tМожливість проведення процедури вдома за допомогою спеціальних апаратів.\n•\tНе всім по кишені.\n•\tЗаймає багато часу і вимагає проведення повторних процедур.\nВидалення волосся воском - один з найпоширеніших видів епіляції. Гарячий або холодний віск наноситься на шкіру за напрямком росту волосся. Як тільки він застигне, його зривають різким рухом проти росту волосся, висмикуючи волоски разом із застиглою масою. Ніжки залишаються гладкими до чотирьох тижнів, але в результаті процедури на шкірі часто з'являється запалення.\n•\tВолоски не відростають довше, шкіра залишається гладкою до 4 тижнів.\n•\tЧас проведення процедури.\n•\tНе підходить для чутливої шкіри, так як є ризик появи запалення.\n•\tДля проведення процедури необхідно відростити волоски мінімум до 3 мм.\nЕпілятори зовні багато в чому схожі на електробритви, але працюють вони за іншим принципом, висмикуючи волоски з фолікул під шкірою, а не підрізаючи їх на поверхні. Забезпечують тривалий ефект, і нові волоски відростають більш тонкими, але сам процес займає досить багато часу і спочатку може викликати больові відчуття.\n•\tВідносно висока вартість.\nНайтонша голка вставляється в волосяний фолікул, потім по ній передається слабкий розряд струму, який руйнує клітини, що відповідають за ріст волосся. Мабуть, це єдиний спосіб видалення волосся, який забезпечує «постійний результат». Для повного руйнування всіх волосяних фолікул може знадобитися дорогий курс протягом декількох місяців.\n•\tЦе єдиний спосіб видалення волосся, який забезпечує «постійний результат».\n•\tВимагає часу і істотних витрат. Для повного руйнування всіх волосяних фолікул може знадобитися курс, що складається з декількох процедур, протягом декількох місяців.\n•\tПроцедура може бути болючою з подальшим набряком і чутливістю шкіри.\n•\tМоже стати причиною невеликих шрамів в місцях введення голки, хоча для більшості людей вони залишаються непомітними.


Бахмацька районна незалежна газета ПОРАДНИК — Зворотній звя'зок\nГоловна Категорії статей Новини міста та району Зворотній звя'зок\nОпубліковано: П'ятниця, 16 березня 2012, 17:47\nУ минулому числі „Порадник” говорив про повірку лічильників води із керівництвом КП „Бахмач-водсервіс”. Нагадаємо тому, хто не в курсі справи.\nКП „Бахмач-водсервіс” розповсюдив оголошення, які зобов’язують жителів багатоповерхівок у зазначені терміни відвезти лічильники води на повірку в Ніжин або в Чернігів. Або купити нові, бо термін тих начебто вже вичерпався. Повірка коштує 30грн, новий – більше 100. Маємо відгук на публікацію наших читачів. Подаємо стисло.\nВони просять розібратися у неоднозначній ситуації, що склалася, як вони вважають, з вини комунального підприємства. Адже за його роз’ясненнями, люди „своїми силами повинні здійснити повірку”. Це аж ніяк не узгоджується із Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, яка регулює взаємовідносини між споживачем і виконавцем послуг.\nСпростовують і посилання керівництва „Бахмач-водсервісу” на те, що у разі, коли ця послуга не закладена у тариф ЖЕКів, то люди мусять робити це самі. Аж ніяк! – говориться в листі мешканців багатоповерхівок:\n„Лист-роз’яснення Міністерства ЖКГ” говорить:\nякщо органом місцевого самоврядування витрати на здійснення повірки та ремонту не внесено до тарифу на послуги з утримання будинків, то оплата споживачем цих послуг має здійснюватися згідно з укладеним договором між споживачем та виконавцем...\nВиходить, „Водсервіс”свою роботу хоче перекласти на споживача. А у „Правилах надання послуг...” (згідно з вищезазначеною Постановою) записано:\n4) контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж”. Це саме повинно бути записано у типовому договорі...”\nЛюди вимагають переукласти договори у відповідності до Постанови №630 із зазначеним формулюванням. Крім того, вважають неправомірним установлювати таку „високу заробітну плату керівникам комунальних підприємств і ЖЕКів – вони того не заслуговують своєю роботою, а за рахунок цих заощаджених коштів можна знизити тарифи на надання послуг”. До відома: комунальні підприємства працюють за контрактом, укладеним із міською радою, який підписує голова.\nЛюдей обурює й такий „прихований шантаж”: не хочеш їхати – можеш купити новий. Хоча саме так і зробить більшість: працюючим треба день втрачати, а немічні не доїдуть. От хтось на цьому й заробить.\nЗа дорученням мешканців багатоповерхівок\nВ.Іванченко, усього 11 підписів\n„Порадник”, у свою чергу, пошукував нормативні документищодо спірної теми. І знайшов чітку відповідь ще в одному Законі України - “Про метрологію та метрологічну діяльність”. Саме на цей Закон посилався керівник „Бахмач-водсервісу”, коли говорив про термі-ни повірки. Отже, робимо висновок, що саме цим Законом і керується, так?\nТак от, його 28 стаття пояснює:\n«... періодична повірка, обслуговування та ремонт зазначених (вище) приладів обліку здійснюється за рахунок підприємств та організацій , які надають послуги з водо-, тепло- та газопостачання. Для громадян, які використовують ці прилади обліку, послуга надається безкоштовно, її вартість включена до тарифів за оплату води чи газу».\nПитання є? – Питань немає. Тим паче, враховуючи наші захмарні тарифи на воду, але наразі – не про це, поки що...


Садові фігурки купити поштою в Україні, ціни оптом та в роздріб ᐈ Інтернет-магазин насіння Урожай\nДекоративне кашпо «Чайник»\nКупити садові фігури поштою оптом і в роздріб з доставкою в Україну.\nУ наш час садові фігури в дизайні ландшафтів застосовуються досить часто. Але не всі враховують гармонійність розташування декоративних фігур щодо інших елементів оформлення і матеріалів. Як слід вибирати високоякісні фігури для саду, щоб вони відповідали пропорціям, ландшафту, а також єдиній лінії оформлення? Для цієї мети існують спеціальні правила, при їх дотриманні Ви уникнете помилок і прикрасите сад зі смаком і гармонійно.\nСад в класичному стилі прикрашається дорогими садовими скульптурами, виготовленими з високоякісних матеріалів: бронзи, мармуру, натурального дерева. Ці фігури повинні бути фундаментальними і величними. Вони виконають своє призначення за умови їх доречності в навколишньому ландшафті. Мармурові фігури привносять в ландшафт вишуканість і розкіш.\nДля саду, який орієнтований на природний ландшафт, найчастіше вибирають фігури невеликого розміру, декоративні кашпо, а також світильники, які гармонійно вписуються в існуюче оточення і зливаються з клумбами і кущами.\nКам'яний японський сад прикрашається стилізованими японськими скульптурами, а ще фонтанчиками, ліхтарями. Тут будуть доречні кам'яні нагромадження, фігури духів, містичних тварин.\nНапевно, найменше роздумують про правильний вибір якісних садових фігур згідно стилю оформлення ті, хто віддає перевагу стилю «будиночок у селі ». У такому саду можна затишно розмістити фігури тварин і птахів, різні скульптури, які зображують людей, а також казкових персонажів. Тут головне - уникнути надмірностей і при цьому не порушити стиль. Для професійних дизайнерів допустимо змішання стилів, однак для цього необхідний бездоганний смак.\nУ Вас завжди є можливість купити садовий декор і купити садові фігури прекрасної якості, які красиві, елегантні і відповідають нормам екологічної безпеки, за доступними цінами.\nІнтернет-магазині «Урожай» пропонує можливість зручного онлайн-замовлення товарів та доставку по Україні.


Конвертувати Mм в Гм (Мегаметр в Гігаметр)\nMм до Гм\nМегаметр до Гігаметр\nСкільки Гігаметр у 1 Мегаметр?\n1 Мегаметр [Mм] = 0,001 Гігаметр [Гм] - Калькулятор вимірювань, який може використовуватися для конвертації Мегаметр в Гігаметр, тощо.\nКонвертувати Мегаметр в Гігаметр (Mм в Гм):\nЗа допомогою цього калькулятора можна ввести значення, яке потрібно конвертувати, разом з оригінальною одиницею вимірювання; наприклад, '140 Мегаметр'. При цьому можна використовувати повну назву одиниці або її абревіатуруяк приклад: 'Мегаметр' або 'Mм'. Потім калькулятор визначає категорію одиниці виміру, яку потрібно конвертувати, в даному випадку це 'Довжина / Відстань'. Після цього він конвертує введене значення у всі відомі йому відповідні одиниці. У отриманому списку ви обов'язково знайдете конверсію, яку ви спочатку шукали. В якості альтернативи, значення, яке потрібно конвертувати, можна ввести наступним чином: '41 Mм в Гм' або '76 Mм до Гм' або '88 Мегаметр -> Гігаметр' або '19 Mм = Гм' або '99 Мегаметр в Гм' або '8 Mм в Гігаметр' або '4 Мегаметр до Гігаметр'. Для цієї альтернативи калькулятор також відражу визначає в яку одиницю конкретно потрібно конвертувати початкове значення. Незалежно від того, яку з цих можливостей ви використовуєте, він зберігає громіздкий пошук відповідного списку в довгих списках вибору з безліччю категорій та підтримуваних одиниць. Все це калькулятор робить за нас за долю секунди.\nКрім того, калькулятор дозволяє використовувати математичні вирази. В результаті, можна не тільки порахувати числа між собою, наприклад, '(14 * 10) Mм'. Але різні одиниці вимірювання можуть бути з'єднані між собою безпосередньо в конверсії. Це може, наприклад, виглядати так: '140 Мегаметр + 420 Гігаметр' або '27mm x 8cm x 46dm = ? cm^3'. Одиниці виміру, об'єднані таким чином, природно, повинні збігатися і мати сенс у даній комбінації.


Іригатор CS Medica AquaPulsar OS-1: відгуки покупців, інструкція по використанню та змінні насадки\nЛікар нет » Новини » Іригатор CS Medica AquaPulsar OS-1: відгуки покупців, інструкція по використанню та змінні насадки\nІригатор – це пристрій, який забезпечує ефективну гігієну зубів, ясен і слизової оболонки ротової порожнини. Стоматологи все частіше рекомендують своїм пацієнтам придбати іригатор для очищення ротової порожнини, особливо тим, хто страждає від зубного каменю, неприємного запаху з рота, захворювань ясен і частих кариесов. За допомогою даного пристрої можна істотно поліпшити стан ротової порожнини і знизити ризики розвитку різних захворювань. Іригатор CS Medica AquaPulsar OS-1 - це стильний дизайн, ергономічність, відмінний напір води і насадки, за допомогою яких можна якісно очистити всю порожнину рота, включаючи важкодоступні місця.\nНавіщо потрібні іригатори\nІригатори виконують наступні функції:\nМаксимально збільшують ефективність очищення порожнини рота без візиту в стоматологічний кабінет.\nПопереджають розвиток таких захворювань ротової порожнини, як пародонтит та гінгівіт.\nНе допускають зростання і розмноження бактеріальної флори, що є профілактикою карієсу.\nВиробляють якісну очистку зубів, коронок, протезів та інших стоматологічних конструкцій в порожнині рота.\nМасажують ясна, в результаті чого поліпшується циркуляція крові і регенерація м'яких тканин.\nУсувають неприємний запах з рота.\nПокращують функціональність слинних залоз.\nВажливо! Стоматологічні конструкції часто стають причиною розвитку різних патологій, тому використання іригатора для очищення протезів, коронок, брекетів і тому подібних пристосувань рекомендується багатьма стоматологами.\nДля використання іригаторів є і протипоказання:\nнещодавно перенесені операційні втручання в ротовій порожнині;\nсильна і тривала кровоточивість ясен.\nДані протипоказання не є постійними і абсолютними, тому використання іригатора може обговорюватися з лікуючим лікарем.\nАсортимент CS Medica AquaPulsar\nКомпанія випускає три моделі іригаторів, які можуть використовувати всі члени сім'ї:\nСтаціонарний - CS Medica AquaPulsar OS-1 про який далі зупинимося більш докладно.\nПортативний – AquaPulsar CS-3 Easy. Ця модель дозволяє очищати ротову порожнину не тільки вдома, але і в поїздці. Прилад працює від літій-іонного акумулятора, а зарядний пристрій індукційного типу дозволяє швидко і легко заряджати його. Зарядка іригатора повинна проводитися протягом 16 годин, після чого він може працювати до п'яти діб (щоденна дворазова чистка). Прилад працює в трьох режимах - максимальний, помірний і делікатні. Це означає, що кожен може вибрати собі оптимальний. Об'єм резервуара 130 мл, вага 270 г, частота пульсації 1200-2000 імпульсів у хвилину.\nПортативний - AquaPulsar CS-3 Air+. Особливістю даної моделі є нова сучасна технологія очищення – микропузырьковая. Вода, що подається під напором, збагачена киснем. Крім очищення ротової порожнини, це властивість приладу забезпечує бактерицидну дію. Модель дуже схожа з попередньою, але в комплекті у них всього по дві насадки і невеликий обсяг контейнера для води. Тому для тих, хто купує іригатор для всієї родини, рекомендується перша стаціонарна модель.\nОпис CS Medica AquaPulsar OS-1\nІригатор виробляється під торговою маркою CS Medica китайської компанії Omron - загальновизнаного лідера серед виробників стоматологічних товарів. В арсеналі цієї фірми є багато моделей іригаторів, і ось не так давно лінійка даних приладів поповнилася.\nЗ допомогою іригатора можна очистити не тільки легкодоступну частина зубів і ясен, але і пришеечные ділянки, міжзубні простору і ясенні кишені. Ці ділянки залишаються недоступними для звичайної зубної щітки. Характеристики іригатора CS Medica AquaPulsar OS-1:\nПотужність приладу – 15 Вт.\nМаксимальна водяне тиск – 800 кПа.\nЧастота – 1200-1800 імпульсів у хвилину.\nОб'єм резервуара – 500 мл – вистачає на 25 хвилини.\nВага приладу – 075 кг.\nЧас безперебійної роботи – півгодини.\nФото CS Medica AquaPulsar OS-1 будуть представлені нижче.\nРежим роботи апарату\nКрім регулювання потужності струменя, виробник CS Medica AquaPulsar OS-1 забезпечив іригатор наступними режимами роботи:\nСпрей – його рекомендується використовувати для гігієни і для масажу.\nСтрумінь – в цьому режимі вода подається не тільки точно спрямоване, але і з пульсацією. Даний режим призначений для очищення місць, недоступних для зубної щітки.\nПозитивні відгуки про ирригаторе CS Medica AquaPulsar OS-1 свідчать про те, що використання обох режимів даного приладу суттєво покращує стан ротової порожнини та попереджує розвиток багатьох стоматологічних захворювань.\nЯкі рідини можна використовувати\nКрім звичайної очищеної або водопровідної води, резервуар пристрою можна заливати різні рідини, які використовуються не тільки з профілактичною, але і з терапевтичною метою. Це і трав'яні настої, і ополіскувачі, і хлоргексидин. Згідно з відгуками про CS Medica AquaPulsar OS-1 використання лікарських препаратів у ирригаторе збільшує ефективність лікування.\nБезпосередньо сам прилад – іригатор з електронним блоком і електричним шнуром довжиною 205 див.\nТрубка, яка призначена для процедур з використанням спеціальних рідин.\nІнструкція іригатора CS Medica AquaPulsar OS-1.\nНасадки CS Medica AquaPulsar OS-1 що поставляються разом з приладом:\nстандартні – 2 шт;\nнасадка-щітка – 1 шт;\nнасадка для чищення язика – 1 шт.\nТреба сказати, що спеціальної ортодонтичної насадки в комплекті немає, однак виробник запевняє, що прилад можна використовувати для чищення пристосувань, розташованих в ротовій порожнині. Рекомендується при купівлі іригатора уважно перевіряти комплектацію. Пристрій працює від мережі і є стаціонарним. У відгуках про ирригаторе CS Medica AquaPulsar OS-1 це гідність приладу відзначається особливо, оскільки немає необхідності стежити за зарядом іригатора, його можна використовувати без зарядки акумулятора. Основою приладу служить вбудована електросистема. У ємності для рідини є додатковий сектор для зберігання насадок. У центрі корпусу є отвір для установки рукоятки приладу в неробочий стан. Вода подається і вимикається за допомогою кнопки, що знаходиться в центрі рукоятки. Кнопка, розташована трохи вище, призначена для видалення насадки. На передній частині приладу з боків від рукоятки розташовані два регулятора – включення і відключення живлення, коригування тиску струменя.\nРегулятор тиску струменя має тільки два положення, тому перемикати його слід плавно. Самий докладний огляд CS Medica AquaPulsar OS-1 можна подивитися на офіційному сайті виробника.\nПрилад досить легко використовувати, але його простота абсолютно не позначається на ефективності. Перевагою даної моделі є можливість кріплення на стіну, а також наявність місткою ємності для води – 500 мл Крім того, він досить компактний і займе у ванній кімнаті зовсім небагато місця. Розмір 20 х 13 х 20 див. Пристрій просто розбирається і легко миється, що дозволяє постійно утримувати його в чистоті. Довідка! Прилад працює в двох режимах і призначений для використання всією родиною. У комплекті чотири насадки, а якщо іригатором буде користуватися більша кількість людей, насадки можна придбати додатково.\nПеред першим використання приладу його слід промити. Для цього необхідно заповнити резервуар водою, включити пристрій і направити струмінь у раковину. Під час роботи іригатора можливий невеликий шум. Перший час насадки знімаються і закріплюються з деяким зусиллям. Ці явища не є ознаками несправностей, і не вимагають якогось ремонту.\nВключити прилад в мережа.\nЗняти резервуар і заповнити його водою або іншою рідиною. Якщо використовується настій або відвар лікарських трав, його обов'язково потрібно процідити, щоб уникнути поломки іригатора.\nВибрати насадку і вставити її в гніздо до клацання.\nВибрати потужність. Починати радять з невеликої потужності, а при необхідності поступово її збільшувати в процесі очищення.\nНасадку ввести в ротову порожнину, злегка опустити голову над раковиною, щоб вода безперешкодно виливалася, і натиснути кнопку включення на ручці.\nОбробляти зуби слід рухаючись від далеких до переднім, при цьому потрібно направляти водяний струмінь у проміжки між зубами і на лінію ясен.\nПісля закінчення очищення, потрібно натиснути кнопку вимикання на ручці приладу, а потім вимкнути регулятор потужності.\nРукоять повернути на місце, насадку промити і прибрати на зберігання.\nРешту рідина злити.\nПрилад відключити від мережі.\nОсновні правила експлуатації і догляду\nЩоб іригатор служив довго, за ним потрібно правильно доглядати:\nПісля використання лікарських трав, бальзамів та інших рідин, крім води, резервуар треба добре промивати.\nБлок не можна витирати вологою тканиною, для цього слід використовувати кухонний паперовий рушник або суху м'яку ганчірочку. Використовувати для очищення поверхні соду, порошки та іншу побутову хімію не рекомендується.\nВсі елементи слід промивати під проточною водою.\nПісля закінчення гігієнічних процедур не забувати вимикати пристрій від мережі.\nТермін роботи апарату\nГарантійний талон видається строком на два роки. Однак при правильному використанні і ретельному догляді за приладом, він може прослужити набагато довше.\nУсунення можливих помилок і несправностей\nЯкщо після натискання на перемикач нічого не відбувається, можливо вилка не вставлена в розетку або в розетці немає живлення. Щоб усунути цю несправність, треба перевірити розетку або підключити пристрій до іншого джерела. Якщо після включення пристрою немає напору води, можливо є пошкодження шланга. Потрібно упевнитися в його цілісності, а також у правильності установки резервуара в основний блок. Можливо, резервуар з'єднаний з основним блоком не повністю. Ремонт іригатора CS Medica AquaPulsar OS-1 повинен здійснюватися в спеціалізованих сервіс-центрах. Самостійно лагодити прилад недоцільно.\nВідгуки про ирригаторе CS Medica AquaPulsar OS-1 позитивні. Споживачі відзначають ефективність очищення ротової порожнини і зниження частоти виникнення стоматологічних проблем. Дана модель – це невеликий і доступний за ціною прилад, який чудово справляється з покладеними на нього функціями. Доглядати за пристроєм просто. Процедура не займатиме багато часу. Іригатор особливо рекомендується тим, хто носить брекет-системи, має коронки або інші стоматологічні конструкції.\nІригатор можна придбати на сайтах, що спеціалізуються на продажу стоматологічної продукції, в аптеках або безпосередньо на сайті виробника. Ціна приладу коливається від трьох до чотирьох тисяч рублів.\nІригатори порожнини рота - це відносно нові пристосування. Вони допомагають доглядати за порожниною рота не тільки очищаючи недоступні місця від залишків їжі, але і виконуючи безліч інших функцій: перешкоджають розвитку захворювань і розмноженню патогенної мікрофлори, очищають коронки, протези, брекети, усувають неприємний запах, сприяють поліпшенню функціонування слинних залоз. Прилади при правильній експлуатації можуть прослужити кілька років. Плюсом є те, що змінні насадки, тобто при їх зносі можна просто купити нові. Вартість даного пристрою досить низька у порівнянні з аналогами. Треба розуміти, що використання приладу аж ніяк не замінює застосування зубної щітки. А ось від користування зубною ниткою краще відмовитися - вона буде сильніше травмувати ясна, що може спровокувати запалення. В цілях безпеки включати іригатор під час прийняття душу або ванни забороняється. Також потрібно ретельно стежити за цілісністю шнура і не допускати його зламу або перегину. Відгуки про ирригаторе CS Medica AquaPulsar OS-1 свідчать про простоту використання, отже, його можуть застосовувати діти під контролем дорослих, а також особи з обмеженими можливостями.\nІригатор переносний: характеристики, особливості та фото\nУ статті розглянемо кращі переносні іригатори.\nКращий дорожній іригатор для порожнини рота: рейтинг, відгуки та фото\nВсе частіше стоматологи рекомендують своїм\nІригатор Aquajet LD A7: відгуки, інструкція та характеристики\nУ Aquajet LD A7 насадки призначаються для


Опубліковано відео ліквідації “полтавського терориста” | Кременчук Тудей\nОпубліковано відео ліквідації “полтавського терориста”\n1 Серпень 2020, 13:14\nМіністр внутрішніх справ України Арсен Аваков опублікував у своєму Twitter відео ліквідації снайпером “полтавського терориста” Романа Скрипника в селі Опішня.\nНа кадрах видно, що спочатку озброєний Роман Скрипник тримає в заручниках поліцейського – капітана поліції, який сьогодні вночі виявив втікача в одному з нежитлових будинків селища Опішня та був захоплений у заручники.\nСудячи з відео, співробітники поліції вмовляють Скрипника відпустити заручника, після чого в нього стріляє снайпер. Заручнику-поліцейському вдалося за лічені секунди відскочити від пораненого Скрипника. Після цього “полтавський терорист” підривається на своїй гранаті, і його відкидає вибуховою хвилею в бік.\n(Обережно! На відео моторошні кадри підриву чоловіка на гранаті)\nЯк повідомлялося, сьогодні вночі поліція заявила про ліквідацію Скрипника. За словами силовиків, капітан поліції виявив злочинця в нежитловому будинку. Скрипник, погрожуючи гранатою, взяв у заручники й цього поліцейського. Однак у останнього була при собі табельна зброя. Спецназ КОРД точним пострілом ліквідував терориста.


ШОСТИЙ КРОК - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nНавик шостий: малювання по пам'яті\nШосте запитання. Кризова особистість, по Л. А. Пергасенщіку. Переживання людиною світу і себе як головна псіхологіческяая індивідуальна реальність\nШостий принцип: Чи не метушися!\n"Ми повністю підготувалися до того, щоб Бог позбавив нас від всіх цих дефектів характеру."\nНавіщо просити про що-небудь, поки ми не готові до цього? Це означає просити про неприємності. Дуже часто наркомани шукали винагороди за важку працю, при цьому не працюючи. Готовність діяти - ось до чого ми прагнемо в Шостому Кроці. Чим щире ми працюємо, тим сильніше буде наше бажання змінитися.\nЧи справді ми хочемо позбутися почуття образи, злості, страху? Багато з нас "тримаються" за свої страхи, сумніви, огиду або ненависть до себе через те, що існує помилкова безпеку в уже знайомій нам болю. Здається, безпечніше вхопитися за те, що ми\nзнаємо, чим позбутися цього заради чогось невідомого.\nТреба рішуче позбавлятися від недоліків. Ми страждаємо від того, що їх прояви виснажують нас. Те, що раніше давало можливість пишатися собою, тепер представляється як зарозумілість і чванство. Якщо ми не досягаємо справжнього смирення, ми відчуваємо себе принижено; якщо ми жадібні, то приходимо до висновку, що ніщо не зможе нас задовольнити. До того, як ми приступили до Четвертого і П'ятого кроків, ми могли дозволити собі боятися, брехати і жаліти себе. Коли ми постійно думаємо про свої недоліки, ми втрачаємо здатність мислити логічно. Егоїзм стає нестерпним руйнує ланцюгом, що приковує нас до наших колишніх звичок. Наші недоліки забирають весь наш час і енергію.\nМи вивчаємо інвентаризацію, проведену в Четвертому Кроці і це дає нам чітке уявлення про те, що дефекти характеру роблять з нашим життям. У нас з'являється пристрасне бажання звільнитися від цих дефектів. Ми молимося і сповнюємося бажанням, готовністю, і дозволяємо Богу позбавити нас від цих руйнівних рис характеру. Нам потрібно змінитися, якщо ми хочемо залишатися чистими. Ми хочемо змінитися.\nМи будемо без упередження ставитися до старих дефектів характеру. Ми усвідомлюємо їх і все-таки робимо ті ж помилки і не в змозі звільнитися від поганих звичок. Ми бачимо в Співтоваристві той спосіб життя, який нам подобається. Ми запитуємо своїх друзів: "Тобі вдалося звільнитися від недоліків?" У більшості випадків відповідь така: "Так, у міру моїх сил і здібностей." Коли ми бачимо, як наші дефекти характеру існують в нашому житті і визнаємо\nїх, ми можемо звільнитися від них і стати щасливими в новому житті. Ми помічаємо, що ростемо, коли робимо нові помилки замість повторення старих.\nПри роботі по Шостому Кроку, важливо пам'ятати, що ми люди і не треба очікувати від себе занадто багато. Це крок готовності. Готовність до дій - це духовний принцип Шостого Кроку. Шостий Крок допомагає нам рухатися в духовному напрямку. Так як ми люди, ми можемо збитися з курсу.\nУпертість нам тут може здорово пошкодити. Головне не втрачати віру. Опір може викликати байдужість або нетерпимість, які долаються постійною напругою сил. Ми продовжуємо просити про готовність до змін. Ми можемо сумніватися в тому, що Бог дійсно вважатиме нас гідними звільнення, або що щось піде не так, як треба, і тоді ми звертаємося до іншого члена Товариства, який говорить "Ти такий, який є". І ми знову готові до позбавлення від дефектів. Ми підкоряємося простих порад, які пропонує нам програма. Навіть якщо ми не готові повністю, ми рухаємося в правильному напрямку.\nЗрештою віра, смиренність і прийняття витісняють гординю і впертість. Ми починаємо розуміти себе. Ми виявляємо, що наша свідомість зростає і ми дорослішаємо. Ми починаємо відчувати себе краще, в міру того, як готовність переростає в надію. Можливо, вперше ми отримуємо уявлення про своє нове життя. І, розуміючи це, від готовності до дій ми приступаємо до самих діям, переходячи до Сьомому Кроку.\nП'ЯТИЙ КРОК | СЬОМИЙ КРОК\nВСТУП | ЯК ЦЕ ПРАЦЮЄ | ПЕРШИЙ КРОК | ДРУГИЙ КРОК | ТРЕТІЙ КРОК | ЧЕТВЕРТИЙ КРОК | ВОСЬМИЙ КРОК | ДЕВ'ЯТИЙ КРОК | ДЕСЯТИЙ КРОК | ОДИНАДЦЯТИЙ КРОК |


«Візитку» Кіокушинкан карате представили бійці в Кам’янському – Пильний Погляд\nГлавная » Лайфхак/корисне » «Візитку» Кіокушинкан карате представили бійці в Кам’янському\n«Візитку» Кіокушинкан карате представили бійці в Кам’янському\nВідкрите тренування з Кіокушинкан карате 15 травня фактично відкрило низку презентацій видів та шкіл єдиноборств, які практикують в Кам’янському.\nСпортсмени сподіваються за допомогою презентацій залучити людей до активного, здорового способу життя.\nПитання «в яку секцію віддати малого» – досить актуальне в Кам’янському. Тож презентації, які організують місцеві спортсмени цьогоріч, мають познайомити охочих з напрямками та видами руханки, які культивуються в місті.\nВідкрите тренування з Кіокушикан-карате відбулось 15 травня на лівобережній набережній Кам’янського. Захід проводили тренери Кам’янської федерації цього виду єдиноборств.\nВзяти участь в тренуванні могли всі охочі, незалежно від віку – для кожної вікової категорії заняття були влаштовані окремо.\nКіокушинкан-карате вважається атлетичним напрямком єдиноборств, який вимагає від бійців неабияких фізичних кондицій. Б’ються каратисти, здебільшого, ногами. Акцент в бойовій техніці – на вирішальний удар, який завершує комбінацію. На змаганнях поєдинки проводяться в повну силу. Не можна бити руками по голові, хапатись за супротивника і борюкатись з ним.\nКарате – це система виховання сильної людини, нагадують тренери. Тож головне на тренуваннях – зберегти та примножити здоров’я спортсменів, розвити їх фізичні та духовні якості.\nТренування в Кіокушинкан-карате відбуваються за традиційною схемою. Спочатку – розминка, підготовка тіла до навантажень. Важливо, щоб під час розминки бійці підготували не лише м’язи, суглоби та внутрішні органи до роботи в форсованому режимі. Розминка потрібна ще й для того, щоб настроїтись на тренування психологічно – забути про повсякденні турботи й зануритись в світ вільного гармонійного руху.\nПісля розминки тренування продовжується, як на шкільному уроці: повторення вчорашнього матеріалу, знайомство та засвоєння нових знань. Спортсмени вивчають бойові рухи, які потім складаються в комбінації – прийоми та ката.\nДалі спортсмени вдосконалюють свої бойові навички в парних вправах. Це ніби фрагменти поєдинків, але в учбовому режимі: замість жорстких руйнівних ударів – м’яке штовхання супротивника. Бійці вчаться не тільки зустрічати удари потужними захисними блоками, а й ухилятись, маневрувати, міняти дистанцію бою. Завдяки застосуванню маневру та ухилів поєдинки в карате менш травматичні.\nНаприкінці тренування приділяється увага розвитку гнучкості, відновленню сил спортсмена після навантажень. Тренери уважно слідкують за станом здоров’я підопічних.\nКіокушинкан-карате сьогодні в Кам’янському привертає увагу хлопців та дівчат і є чи не найбільш масовим видом єдиноборств в Кам’янському. Ця школа карате представлена в нашому місті з середини 80-х років минулого століття. Перші каратисти тренувались крадькома – карате в СРСР було заборонене, як агресивний вид спорту.


15 січня 2018р, Новини. Департамент з питань культури, національностей та релігій, Прес-служба ОДА\nУ давнину у прикарпатських селах напередодні різдвяних свят ставили не звичні тепер зелені ялинки, а «павуки» із соломи. Їх вважають символом Різдва і Всесвіту.\n«Павуки», на думку мистецтвознавців - одне з найдавніших солом’яних творінь. У наших предків вони були ще й символом хліборобства. Володимир Мишолівський - один із небагатьох майстрів, які спеціалізуються на виготовленні солом’яних виробів.\n"Павука" виготовляли гуртом, спочатку робили маленькі "павучки", які скріплювали за спеціальною технікою в один великий "павук".\nДім Франка запрошує на тематичну екскурсією Франковим садом\nДім Франка запрошує поласувати грушками з дерева, яке власноруч посадив Іван Франко 116 років тому. У програмі: тематична екскурсія-прогулянка Франковим садом, яку проведе старша наукова працівниця, завідувачка експозиційного відділу Віола Чернієнко, частування грушевими смаколиками, музика, співи. Екскурсія розпочнеться найближчої п`ятниці, 3 серпня, о 16:00.\nУперше музей покаже свою колекцію неймовірних вишиванок, які науковці збирали протягом багатьох десятків років, а також вишиванки, які носили в родині Франків. Про них розповість франкознавець Наталя Тихолоз. Своєю чергою, дослідниця та колекціонерка українських автентичних вишиванок РоксолянаШимчук доповнить бесіду про орнаменти національного вбрання та їхнє сакральне значення. У програмі заходу, який відбудеться 19 травня о 14:00,– #етнодефіле просто неба. Відомі жінки Львова демонструватимуть старовинні вишивані вироби з приватних колекцій, а також роботи сучасних українських дизайнерів. І завершить проект #благочинний аукціон «Ангели надії». Це – роботи знаних львів’янок, які вони намалювали на ґонтах під пильним наставництвом відомого художника-іконописця Лева Скопа. А кошти, виручені від їхнього продажу, підуть на придбання оптики для бійців, які захищають нас на Сході України. #Музичну частину дійства представить лідер гурту «Wszystko» та Зіновій Карач. Проект «Візерунки долі та Ангели надії» присвячений одночасно трьом подіям: #Дню вишиванки, #Міжнародному дню музеїв та #Дню Європи.\nЗ нагоди ювілею музейниця Віра Бонь провела авторську екскурсію у Домі Франка\nСьогодні, 26 січня, заслужений працівник культури України, кавалер ордена Княгині Ольги ІІІ ступеня Віра Бонь провела авторську екскурсію «Музей як дім» з нагоди свого 90-річчя. Привітати ювілярку прийшли представники влади, колеги, рідні та друзі. Заступник голови Львівської ОДА Оксана Стоколос-Ворончук вручила Вірі Бонь подяку голови Львівської облдержадміністрації за багаторічну сумлінну працю і розвиток музейної справи. “Ця екскурсія, яку ви організували надовго залишиться у пам’яті. Історію творять особистості і я вдячна вам за стержень українськості, за вашу працю на благо нашої держави”, - зазначила Оксана Стоколос-Ворончук. Довідково. Віра Бонь - народилася 22 січня 1928 року, село Седлиська, повіт Замость, Люблінське воєводство (Польща). Працює у музеї Івана Франка з 1955 року, після закінчення аспірантури філологічного факультету університету ім. Івана Франка. Була прийнята на посаду заступника директора з наукової роботи, яку займала аж до виходу на пенсію. Шість років виконувала обов’язки директора музею. З 1993 року – завідувачка науково-експозиційного відділу музею. З 2010 року й по сьогодні – старший науковий працівник. Віра Бонь є ініціатором і співавтором відтворення садиби Івана Франка у Нагуєвичах, чого в музейній практиці в Україні ще не було. Відкриття садиби було вагомою подією до 125-річчя від дня народження письменника. Була також одним з наукових консультантів створення у Нагуєвичах 1981 року художньо-меморіального комплексу «Стежка Івана Франка». Аналогу такого меморіального комплексу в Україні на той час не було. Завдяки Вірі Бонь створені експозиції музею Івана Франка у Криворівні Івано-Франківської області, Уляни Кравченко у Бібрці, Степана Тудора в Поникві на Львівщині. Вірі Бонь належить ініціатива створення у Львові 1990 року музею всесвітньо відомої співачки Соломії Крушельницької. Для цього музею вона сама зібрала біля 1000 експонатів. Спочатку це був відділ музею Івана Франка, згодом став самостійним музеєм. Надзвичайно вагомою і плідною була праця Віри Бонь до 150-ти та 160-річчя від дня народження Івана Франка. Безпосередньо за її активної участі, завдяки її досвіду і її знань створені у музеї на належному науковому й експозиційному рівні меморіальна експозиція «Родина Івана Франка» та нова літературна експозиція. Віра Бонь – автор кількох путівників по музею Івана Франка у Львові та музею у Нагуєвичах, упорядник посібника «Іван Якович Франко. Життя і творчість у портретах, ілюстраціях, документах». Заслуговує на особливу увагу остання праця Віри Бонь – книга «Будинок-музей Івана Франка у Львові», видана 2006 року. Це – розлога розповідь про будинок Івана Франка, про його життя і творчість у ньому. Ця книга – своєрідний підсумок наукової й експозиційної праці Віри Бонь. Нагороджена обласною премією в номінації культурологія, мистецтвознавство, музейна справа імені Святослава Гординського за 2007 рік, орденом Княгині Ольги ІІІ ступеня. Має звання «Заслужений працівник культури України». Віра Бонь працює у музеї Івана Франка понад 60 років. Виховала велику плеяду музейників.\nЛегенда музейної справи Віра Бонь проведе авторську екскурсію у Домі Франка\nАвторську екскурсію «Музей як дім» заслужений працівник культури України, кавалер ордена Княгині Ольги ІІІ ступеня, Віра Бонь проведе у п’ятницю, 26 січня. Початок заходу о 15:00 год. Авторська екскурсія Домом Франка присвячена ювілею великої Музейниці. Цьогоріч Вірі Бонь виповнилось 90 років. Довідково Віра Бонь - народилася 22 січня 1928 року, село Седлиська, повіт Замость, Люблінське воєводство (Польща). Працює у музеї Івана Франка з 1955 року, після закінчення аспірантури філологічного факультету університету ім. Івана Франка. Була прийнята на посаду заступника директора з наукової роботи, яку займала аж до виходу на пенсію. Шість років виконувала обов’язки директора музею. З 1993 року – завідувачка науково-експозиційного відділу музею. З 2010 року й по сьогодні – старший науковий працівник. Віра Бонь є ініціатором і співавтором відтворення садиби Івана Франка у Нагуєвичах, чого в музейній практиці в Україні ще не було. Відкриття садиби було вагомою подією до 125-річчя від дня народження письменника. Була також одним з наукових консультантів створення у Нагуєвичах 1981 року художньо-меморіального комплексу «Стежка Івана Франка». Аналогу такого меморіального комплексу в Україні на той час не було. Завдяки Вірі Бонь створені експозиції музею Івана Франка у Криворівні Івано-Франківської області, Уляни Кравченко у Бібрці, Степана Тудора в Поникві на Львівщині. Вірі Бонь належить ініціатива створення у Львові 1990 року музею всесвітньо відомої співачки Соломії Крушельницької. Для цього музею вона сама зібрала біля 1000 експонатів. Спочатку це був відділ музею Івана Франка, згодом став самостійним музеєм. Надзвичайно вагомою і плідною була праця Віри Бонь до 150-ти та 160-річчя від дня народження Івана Франка. Безпосередньо за її активної участі, завдяки її досвіду і її знань створені у музеї на належному науковому й експозиційному рівні меморіальна експозиція «Родина Івана Франка» та нова літературна експозиція. Віра Бонь – автор кількох путівників по музею Івана Франка у Львові та музею у Нагуєвичах, упорядник посібника «Іван Якович Франко. Життя і творчість у портретах, ілюстраціях, документах». Заслуговує на особливу увагу остання праця Віри Бонь – книга «Будинок-музей Івана Франка у Львові», видана 2006 року. Це – розлога розповідь про будинок Івана Франка, про його життя і творчість у ньому. Ця книга – своєрідний підсумок наукової й експозиційної праці Віри Бонь. Нагороджена обласною премією в номінації культурологія, мистецтвознавство, музейна справа імені Святослава Гординського за 2007 рік, орденом Княгині Ольги ІІІ ступеня. Має звання «Заслужений працівник культури України». Віра Бонь працює у музеї Івана Франка понад 60 років. Виховала велику плеяду музейників.\nУ Домі Франка відбудеться урочисте внесення Дідуха\nВ українській культурі символ Різдва – cолом’яний Дідух традиційно виготовляли напередодні свят і заносили до хати, коли сходила перша зірка. Дідух вважають деревом роду, оберегом дому. Він уособлює місце для духів, предків, захисників та покровителів будинку. 23 грудня, о 13.00, відбудеться важлива для нас подія – урочисте внесення Дідуха, з яким у Дім Франка прийдуть святковий настрій, мир, добробут, затишок. Дідух для музею сплів народний майстер із соломоплетіння Володимир Мишолівський, який є рекордсменом Книги рекордів Гіннесса за виготовлення найбільшого у світі 15-метрового святкового снопа. В межах вечору відбудеться майстер-клас, де всі охочі зможуть навчитися плести святковий різдвяний вінок. А також можна буде оглянути виставку солом’яних робіт Володимира Мишолівського.\nУ Домі Франка представлять виставку Віктора Мельника\nПерша персональна виставка сюжетної графіки в класичній техніці естамп Віктора Мельника стала можливою у підсумку творчої співпраці науковця-літературознавця Богдана Тихолоза, який працював над книгою «Психодрама Івана Франка в дзеркалі рефлексійної поезії», та художника, який у свій спосіб переосмислив поетичні твори Івана Франка «Мойсей», «Іван Вишенський», «Смерть Каїна», «Поєдинок», «Похорон», «Як голова болить!..», «Опівніч. Глухо. Зимно. Вітер виє…», «Човен». Досі художник не створював графічних серій, а лише окремі графічні листи, екслібриси, плакати чи логотипи. Працював у царині живопису та скульптури. Віктор Мельник у своїй живописній творчості надихався лаконічною красою давньої української ікони, а у скульптурній – глибиною мінімалістичної у своїх засобах скульптури Джакомо Манцу. Він створив цей образний графічний ряд до названих творів І. Франка, вочевидь, під впливом свого попереднього творчого досвіду. Для автора насамперед мала значення глибинна релігійно-філософська складова проілюстрованих творів. Відкритя виставки відбудеться 22 грудня о 16:00. Довідково: Віктор Мельник народився у Львові 1974 року.Протягом 1989–1994 рр. навчався у Львівському училищі прикладного мистецтва ім. І. Труша на відділі скульптури. Захистив дипломну роботу «Рельєфна пластика «Лесь Курбас і театр «Березіль». У 1993–1999 рр. – студент Львівської академії мистецтв за спеціальністю «декоративно-ужиткове мистецтво» (кафедра художньої кераміки). Захистив дипломну роботу на тему «Храм життя» – об’ємно-просторова пластика. Кандидат історичних наук. Захистив дисертацію «Писемні, археологічні та іконографічні матеріали до вивчення втраченого монументального малярства Галицько-Волинського князівства». Керівник – доктор історичних наук В. Александрович. Учасник всеукраїнських та міжнародних наукових конференцій, семінарій, «круглих столів», присвячених історичній та мистецькій тематиці, археологічних та етнографічних експедицій. Наукова діяльність відображена в більш ніж сорока публікаціях у фахових виданнях. Брав участь у всеукраїнських та міжнародних художніх виставках. Твори є в Україні, а також у громадських просторах, державних та приватних збірках Польщі, Німеччини, США, Італії. Працює асистентом кафедри «Архітектура та реставрація» Національного університету «Львівська політехніка», член Спілки дизайнерів України, член Академічного католицького товариства «Обнова».\nНа Львівщині презентували виставу «Таїна буття»\nДнями у Національному літературно-меморіальному музеї Івана Франка актори Львівського академічного обласного музично-драматичного театру ім. Юрія Дрогобича презентували виставу «Таїна буття» Тетяни Іващенко. Глядачі стали співучасниками проникливої щемливої сповіді Івана Франка (народний артист України Олександр Морозов) та Ольги Хоружинської (народна артистка України Алла Шкондіна). У виставі також взяли участь Заслужений артист України Сергій Дудка- Мольфар та артистка Ірина Антоник – Муза. Перед початком спектаклю відповідну настроєву атмосферу створили артисти оркестру театру, виконуючи камерну музику Василя Барвінського.\nДім Франка представить проект сучасного мистецтва FRANKO LABORATORIUM\nСьогодні, 1 грудня о 16:00, у Львівському національному літературно-меморіальному музеї Івана Франка відбудеться студентський проект сучсного мистецтва "FRANKO LABORATORIUM”. Протягом 3 місяців 35 молодих митців, студентів ЛНАМ, створили 30 арт-проектів такими засобами, як відео-арт, інсталяція, цифрове мистецтво, аудіо-арт, перформанс, мистецтво об’єкту. Застосовані медіа покликані трансформувати музейне середовище, провокуючи зміну візуального поля звичної експозиції. Інтелектуальний квест по залах музею прагне динамізувати його простір і надати нового прочитання артефактам з Франкової спадщини. Вілла поруч з будинком, де мешкав поет, перетворюється у лабораторію дослідження для молодих митців, простір формально-концептуального пошуку, де Франко містичний, суперечливий, живий і завжди актуальний. На виставці представлені роботи студентів кафедри графічного дизайну, монументального живопису, сакрального мистецтва, художнього скла, дизайну костюму, художнього текстилю, історії та теорії мистецтв. Проект є результатом роботи студентів на дисципліні вільного вибору «Основи просторового сучасного мистецтва», запровадженої на кафедрі монументально-декоративної скульптури ЛНАМ у 2017-2018 навчальному році. Виставка триватиме до 20 грудня.\nУ Домі Франка відбудеться моновистава "Голос тихої безодні"\n25 листопада у Домі Франка відбудеться моновистава "Голос тихої безодні" творчої майстерні "Театр у кошику" за п'єсою Неди Нежданої. У постановці "Голос тихої безодні" театр уперше звернувся до сучасної української драматургії. Виставу присвятили пам'яті жертв Голодомору. Театр, що цьогоріч відзначає 20-річчя діяльності, є справжньою легендою львівської сцени, добре знаною за межами України завдяки участі у численних міжнародних фестивалях. Половина вистав у репертуарі театру – це експериментальне, а водночас тонке й вдумливе прочитання української класики (Василь Стефаник, Іван Франко, Леся Українка, Тарас Шевченко). Початок вистави о 18:00 год.\nУ Домі Франка презентують виставу присвячену жертвам Голодомору\nУ Домі Франка презентують моно-виставу "Голос тихої безодні" Творчої майстерні "Театр у кошику" за п'єсою Неди Неждани. Театр, що цьогоріч відзначає 20-річчя діяльності, став справжньою легендою львівської сцени, добре знаною за межами України завдяки участі у численних міжнародних фестивалях. Половина вистав у репертуарі театру – це експериментальне, а водночас тонке й вдумливе прочитання української класики - Василя Стефаника, Івана Франка, Лесі Українки, Тараса Шевченка. У постановці "Голос тихої безодні" театр уперше звернувся до сучасної української драматургії. Виставу, що презентують 25 листопада, присвячено пам'яті жертв Голодомору. Довідково: “Театр у кошику” був створений 1997 року режисером Іриною Волицькою та актрисою Лідією Данильчук як незалежне, некомерційне творче об’єднання, що протягом семи років існував на власному ентузіазмі. 2004 року стає творчою майстернею Національного центру театрального мистецтва ім. Леся Курбаса. Творча майстерня “Театр у кошику” - це свого роду унікальний театр, який займає елітарну нішу в культурному просторі України. Творча майстерня проводить дослідження у сфері театрального знаку, символу, метафори, вибудовуючи власні, самобутні засоби сценічної виразності та експресії.\nУ музеї Франка тривають Дні східної культури\nМайстер-класом з традиційного японського мистецтва ориґамі стартували Дні Сходу та східної культури в Музеї Франка у Львові. Анастасія Ворончихіна із Львівського клубу японської культури Nihonbu показала всіх охочим, як вправлятися у цьому мистецтві. Сьогодні, 15 червня, у межах Днів східної культури у Домі Франка відбудеться «Ex Oriente Lux! – Зі Сходу світло!» – зустріч з імамом Львівського ісламського культурного центру Муратом Сулеймановим. Зустріч запланована о 15:00 год у Львівському літературно-меморіальному музеї Івана Франка (вул. Івана Франка, 152). На зустрічі в музеї поговорять про іслам, про Львів – місто трьох релігій, триватиме міжрелігійний діалог. Науковці музею, розкажуть про ісламознавчі зацікавлення Івана Франка, зокрема, його переклади з класичної арабської літератури і науковий реферат «До питання про перекази про Магомета у слов’ян». Ісламський культурний центр імені Мухаммада Асада отримав ім'я видатного мусульманського діяча світової величини, який народився і виріс у цьому місті. Мухаммад Асад (ім'я при народженні — Леопольд Вайс; народився в 1900 році у Львові) зробив величезний внесок у розвиток ісламу в усьому світі. Вирішивши ознаменувати початок нового життя іншим ім'ям, вчений відобразив у ньому вплив пророка Мухамеда на своє світосприйняття. Щодо прізвища, то в ньому він намагався зберегти своє львівське коріння — «Асад» у перекладі з арабської означає «Лев».


Образ Риму в «Римських сонетах» і культурному контексті поезії В'ячеслава Іванова » Українські реферати\nОбраз Риму в «Римських сонетах» і культурному контексті поезії В'ячеслава Іванова\nВ Римі історія не просто уявити, а й матеріально відчутна. Створюється враження, що тут категорія простору підмінена часом, епохи існують поруч. Місце Базиліки Святого Петра, символу й оплоту сучасного католицизму, у класичну епоху займав цирк Нерона, де був закатований і похований апостол Петро.\nВ Римі часто зупинялися багато російські письменники й художники: Жуковський, Вяземський, Олександр Іванов, Гоголь, Тургенєва, Герцена, Достоєвський. До образу Рима зверталися у своїх віршах і Тютчев, і Фет, і Гумільов, Мандельштам, Бродський. Але, мабуть, ніхто так не зжився, не злився в одне ціле з Римом, з що проходить через нього стрижнем багатовікової європейської історії і культури, як поет-символіст В'ячеслав Іванов. Провів всю юність в наукових штудіях в різних містах Європи, що виділяється своєю феноменальною ерудицією навіть серед російської культурної еліти срібного століття, він ніби втілив слова Достоєвського про росіян як про «останніх європейців» в Європі завдяки всесвітній чуйності »російської душі.\nВ'ячеслав Іванов - філолог, поет і блискучий перекладач поетів Відродження і Стародавній Греції, грунтовно внікнувшій в минуле європейського мистецтва від Гомера, Піндара і Есхіла через Вергілія і Данте аж до Гете, німецьких романтиків і Ніцше. С. Аверинцев писав, що "язичництво прихильників Діоніса і так мало поєднувані з ним християнство Августина блаженного або святого Бенедикта - в рівною мірою "керманичі зірки" поета ". У Іванова було внутрішнє, не тільки "Головне" відчуття єдності всієї людської культури, рішуче що протистоїть теорії Шпенглера про непереборну відособленості культурних світів - Збірних «душ»; все духовна спадщина людства включалося їм в єдиний і нероз'ємним коло.\nПід юнацьких час мандрів по Європі, в Римі він зустрів Лідію Дмитрівну Зинов'єву-Аннібал, яка стала його дружиною і яку він любив все життя; 28 Серпень 1924 він їде в еміграцію і, як «вірний пілігрим», повертається в Рим, там же через два роки формально приєднується до католицької церкви. Там він переживає другу світову війну і німецьку окупацію. У Римі ж, в 1949 р., В'ячеслав Іванов помер.\nОбраз Рима в "Римських сонетах" і "Римському щоденнику" Вяч. Іванова може бути цікавий саме синтезом безлічі історичних і мистецьких шарів. Вяч. Іванов перш за все - поет-філолог, який має за плечима багатющий вантаж літературної традиції. Таким чином, смислонаправляющімі виявляються інтертекстуальний зв'язку віршів Іванова, алюзії та відсилання до творів попередників, що ставлять твори Іванова в загальний культурний контекст, що дозволяють виходити за рамки як окремо взятого вірші, так і всього циклу.\nВ перші вірші, присвячені Риму - «В Колізеї» (збірка «Керманич зірки») -- Іванов згадує своє романтичне зближення з Зінов'євої-Аннібал. Бажаючи додати взаємною почуттю діонісійського пристрасність, в контексті сильного інтереси Ніцше, поет парадоксально бачить стихію хаосу навіть у камінні руїн Колізею, так само як і вихрові сплавленого в них святості і гріха, тому що в ході страшної історії цієї будівлі на арені злочинно стратили християнських святих:\n<...> Кругом гасили, кругом зяяв\nнепорушний хаос Колізею.\nДивилися з стихійною пітьми\nСудеб передчасно очі ...\nДень бур істомних до Праги ночі,\nДень жадібним супроводжується ми -\nМіж брил, чия вічність фатальна\nВ гріху святих і від крови, -\nДух безнадійний зраджуючи\nЗлочинним Тернину кохання ...\nВажко представити більш екстравагантне символічне осмислення стародавніх пам'ятників, у поєднанні їх з любовної тематикою. Але в іншому вірші того ж збірки при живописання Колізею хаос діонісійського несамовитості змінюється християнським символічним поруч, що проступають крізь глибину століть в прозорі місячні ночі:\nВходжу: луна сребро зотлілі громади.\nЯк западини очей потухнувшіх, аркади\nДивляться окріст. Все спить. Простір арени порожній ...\n<...> Беззвучний чути плескіт, і клік німих уст ...\nЧТУ жадібним трепетом, як в дні кривавих оргій,\nХвилює їх приплив під блідо місяцем?\nКуди впер їх погляд? Що рухає їх захоплення ?...\nНа світлому терені чия тінь переді мною ?...\nВзгляну ль тому, тугою і охоплений жахом ?...\nХрест видно на тіні, і на хресті - Розіпнутий ... ( «Колізей»)\nЧерез таку різку трансформацію образу Колізею можна наочно простежити духовну еволюцію самого Іванова, неізбежімо що повертається до своїх духовних констант. Другий символічний пам'ятник Риму, що згадується в «Керманич зірок »- сакральний простір Сікстинської капели, духовне серце міста в Місті - Ватикану.\nЄ у Вічному місті, друзі, чертог один,\nДе вічні звучать з збляклі фресок суперечки:\nТам шукають Істини мислителі Афін;\nТам благають Істини святих отців собори. ( «LA STANZA DELLA DISPUTA»)\nЦе опис фрески «Афінська школа» Рафаеля побудована на повторах ключових понять Вічності й Істини, які виявляються нерозривно об'єднані на поетико-філософському рівні і зведені до епітету вічний як головному атрибуту Вічного Граду. В образно-смисловий системі даного сонета на Рим асоціативно переходить значення істинності як незмінність.\nКульмінацією теми Риму в поезії В'ячеслава Іванова стають безсумнівно "Римські сонети". Цикл було розпочато після приїзду Іванова в Рим у вересні 1924 Поет тільки що назавжди виїхав з Радянської Росії, з третього Риму - надовго поваленого -- назад до першого, йдучи тим самим на себе, до витоків європейської культури, в нову башту зі слонової кістки, намагаючись врятуватися серед непорушною краси від брудних хвиль сучасності. І ніколи ще чекання, лапідарність івановських віршів не відповідали так обраного предмету. Архітектурна вивіреність системи символів, ніби освітленій дзвінким італійським сонцем, що прибирає всяку тінь двозначності, що проясняє форму до останньої чіткості, -- виявилася розмірна класичної темі, ніби воскресли італійські враження Гете. Адже саме з «Римських елегій» останнього бере початок в XIX столітті особлива традиція звернення до античності - ліричний герой Гете зживатися з нею настільки, що вона просвічує у нього крізь сучасність і пронизує його світовідчуття. Звідси надзвичайна простота і навіть жартівлива фамільярність тони, з легкістю вкладався в співучий елегійний пентаметр. В'ячеслав Іванов підходить до теми античності набагато суворіше, без гетевський анакреонтікі і пантеїзму, але з тією ж природністю сопрісутствія в декількох тимчасових вимірах.\nНаписав до кінця листопада п'ять сонетів, Вяч. Іванов надіслав їх в Сорренто Горькому, який у відповідь написав: "Прекрасні вірші Ваші одержав, прийміть сердечну подяку, майстер ". До початку січня 1925 були написані всі дев'ять сонетів. При розгляді сонетів, думається, слід звернути особливу увагу на їх єдність як циклу, спробувати побачити в них поєднання розповіді про глобальну, універсальної історії з деяким відрізком особистого, біографічного часу.\nВажливо звернути увагу на розташування сонетів один щодо одного, на порядок їх проходження і місце в цілому поетичної думки. Але в той же час не можна випускати з виду художню замкнутість і цілісність кожного сонета, що показує різні сторони римського міфу.\nЦикл відкриває вірш "Знову арок стародавніх вірний пілігрим ..." (спочатку він мав назву Regina viarum - «цариця доріг», як називали Рим за часів імперії). У сонеті вводяться основні топос, намічаються кордону художнього простору циклу. Сонет починається привітанням Риму на латині:\nЗнову, арок стародавніх вірний пілігрим,\nВ мій пізній час вечірнім "Ave, Roma"\nВітаю, як звід рідного дому,\nТебе, поневірянь пристань, вічний Рим.\nПізній годину вечора задає наскрізний для всього циклу образ заходу сонця, і крім того, служить вказівкою на вечір життя самого автора ( «В мій пізній час»), але може бути розширено до ідеологеми вечора римської цивілізації - в контексті гучної в той час концепції О. Шпенглера заходу Європи. У Росії, треба зауважити, ця ідеологема існувала ще раніше в слов'янофільської традиції, що пророкує духовне зубожіння і загибель Заходу [i] .\nЛатинське вітання «Ave, Roma» вводить античний смисловий пласт, який веде в міфологічну глиб історії, пов'язану, однак, як два кінці одного ланцюга (у «Студенте» Чехова) з катастрофічною сучасністю:\nМи Трою предків полум'я даруємо;\nдробляться осі колісниць меж грому\nІ фурій світового іподрому:\nТи, цар шляхів, дивись, як ми горимо.\nГоворячи про «Троє предків», Іванов згадує про міф, за яким засновники Риму були нащадками Енея, останнього врятованого сина троянського царя Пріама, що зумів з групою воїнів врятуватися під час падіння Трої і після довгих поневірянь висадитися в Італії (цей сюжет детально описано в «Енеїді» Вергілія). Сенс алюзії в тому, що тепер в ролі останніх троянців, які залишили свою знищену країну, виявилися російські емігранти в Європі. Росія горить, як колись палала взята Троя. Світ уподібнене гігантського іподрому, де катастрофа держави порівнюється загибеллю колісниці підлаштований стародавніми пекельними Фурією помсти. Рим, «цариця шляхів», здалеку спостерігає заграва «світової пожежі», розпаленого на півночі «на горе всім буржуям» (А. Блок). Якщо логічно продовжити це порівняння, то приїзд Іванова в Рим виявляється і втечею, і поверненням, і підставою в серці Рима нового світу - російської цивілізації у вигнанні.\nОбрази двох останніх чотиривіршів даного сонета викликають у пам'яті образи Стародавнього Риму та римської історії у вірші Тютчева "Цицерон":\nзахоплений вночі Риму був! "\nУ Тютчева «захід кривавої зірки» Рима дарує безсмертя пережили «його хвилини фатальні »(« І заживо, як небожитель, З чаші їх безсмертя пив! "), що прямо перегукується з рядками Вяч. Іванова: «І ти палав, і поставав з попелу ...». Багато дослідників відзначали безпосередню і кровний зв'язок Вяч. Іванова з філософською лірикою Тютчева, вплив якого особливо добре видно у віршах Іванова періоду "керманичів зірок". Назва Тютчева згадується і в "Римському щоденнику ":" Таіннік Ночі, Тютчев ніжний, Дух хтиві і бунтівний ... "\nРиму теж доводилося гинути, як тепер Третьому Риму, Москві, але він кожного разу відроджувався з попелу: "І ти палав і поставав з попелу".\nАле для Вяч. Іванова принципово важливо було зобразити не «ніч Риму», а саме день Риму з його безхмарним, бездонним небом і ласкавим сонцем, під яким навіть сон стає «золотим».\nВ перші ж сонеті виникає важлива для Іванова тема пам'яті: "І пам'ятлива блакить Твоїх небес глибоких не повилазило ... ". У 1920 році сперечаючись з анархічним бунтом М.О. Гершензона проти культури як традиції, як "Перекази", Іванов називає пам'ять "верховної володаркою культури". "Пам'ять -- початок динамічне; забуття - втома і перерву руху, занепад і повернення в стан відносної відсталості ". У пам'яті і збереження культури - в образі самого вічного міста Рима - бачить Іванов заставу і обітниця воскресіння і відродження сучасності:\nІ пам'ятає, в ласці золотого сну,\nТвій воротар кипарис, як Троя міцніла,\nКоли лежала Троя спалена.\nЦі рядка вражають парадоксальністю метафоричного хода: Троя міцніє, будучи знищеної, духовно відроджуючись, як птах фенікс, з попелу - під новою іменем Риму. Кипарис, в античному сприйнятті, цвинтарної дерево, плакальники і страж могили, виявляється і вартовим воріт нового міста, будучи і деревом пам'яті. Можливо, у цих рядках можна побачити і надію на відродження Москви - перший сонет написаний Івановим після від'їзду з Росії.\nОбраз "Золотого сну" з'являється в цих рядках теж не випадково, проходячи потім, варіюючись, через весь віршований цикл ( "сонні палати" (3-й сонет), "Закам'янівши під чарами дзюркоту Той, що біжить струменів", що становить метафору вічного зачарованого сну (4-й), "спить водойму осінній" (7)). Відомо, що філософія Ніцше, особливо його категорії діонісійського і аполлонічного в "Народженні трагедії з духу музики ", вплинула на Іванова, сам він написав про Діоніса і Ніцше декілька робіт - "Ніцше і Діоніс", "Вагнер і діонісово дійство "," Про Діоніса та культури "в" Споради ". Категорії діонісійського і аполлонічного залишаються актуальними і для "Римських сонетів". Тут ми дозволимо собі не погодитися з Є. Тахо-Годи, що бачить у циклі сонетів перш за все діонісійського мотиви, правда, імпліцитно (приховано) явлені [ii] . Куди очевидніше, що в цілому Рим сприймається Івановим як сонячний аполлонічного місто мистецтва. Золото, сонце - постійні атрибути, характеристики Риму (у Діоскурів "сонячна відвага", "полудневого жар", "Медовий сонця світло", "вогнистий небесний розплав"). Ніцше називає аполлонічного світ сновидінь. "Прекрасна ілюзія видінь, у створенні яких кожна людина є цілком художником, є передумова всіх пластичних мистецтв "- пише Ніцше. Згадаймо, що в циклі сонетів Іванов описує виключно твори пластичного мистецтва - архітектуру і скульптуру. «Радісна необхідність сонних видінь також виражена греками в їх Аполлоні; Аполлон, як бог усіх сил, які творять образами, є в той же час і бог, віщає істину, що сповіщає майбутнє. Він, на корені своєму "якого немає", божество світла, панує над ілюзорним блиском краси у внутрішньому світі фантазії »(Ф. Ніцше "Народження трагедії з духу музики »).\nВ перший сонеті задається і основне просторове вимір усього циклу, напрямок його думки: з глибини землі (де ховається глибина століть [iii] ) Вгору до "небес глибоких". Рим Іванова існує як би між цими двома глибинами-безоднями - неба та історії. По вертикалі історії сходить і сам цикл сонетів: від арок римського Колізею і часів "цезарів дивних "до куполу Храму Святого Петра, часів" святих і великих пап "в останньому вірші циклу.\nОпис культурних пам'яток Риму починається з Кампідолійского пагорба, де стоять юнаки з кіньми. Це здається невипадковим: Кампідолійскій пагорб з античності вважався центром Риму, то є головним місцем, з якого слід починати знайомство з містом. Іванов слід логікою міста. У другому сонеті в ясності денного світла виразно малюються статуї братів-близнюків Діоскурів, які, на легендою, колись з'явилися на форумі вісниками перемоги і залишилися в Римі "до скончіни світу ". Кастор і Полідевк належать до найдавніших грецьким героям і знаменують своїми статуями висхідну зірку римських перемог.\nІ юнаків величезних два кумира\nНе зрушилися тисячоліття з місць.\nЗнову в мистецтві нам є спадкоємність культур, історія, міф, звістка про початок світу і вічність. Слід зазначити, що перші три вірші містять грецький пласт: Троя, Діоскури, грецький поет Пиндар в третьому сонеті. Іванов протягом усього свого творчого шляху прагне поєднувати софіологію Володимира Соловйова, оновлене християнство, з античною філософією і міфологією. За допомогою синтезу християнського світосприйняття і античної пластичної краси Іванов мріє повернути гармонію в сучасний йому світ.\nПочинаючи з третього сонета з'являється інший дуже важливий для розуміння Риму Вяч. Іванова образ - як води водної стихії. Система акведуків порівнюється з кров'яними артеріями Риму: "... біжить по жилах Риму, відмінювання акведуків з гір гнаний, Здавна джерел щасливих волога ". Тут джерела можна розуміти і як духовні джерела, що живлять історію Риму, можливо, навіть натяк на Рим як центр католицького християнства. У цьому і наступних сонетах Іванов описує численні фонтани Риму: l'aqua Felice ( «Здавна джерел щасливих волога ... »); фонтан Тритона (" Двустворку на хвостах клубок Дельфіновий Роззявлені виніс; в ній росте Тритон, засурмлять в Улиту, та не дужий тон -- Струмінь променем пронизує повітря синій. "); Треві (" Звістка потужних вод і віяння прохолоди почується, і в їх зростаючому реве Іди на гул: розсунуться громади, блисне цариця водометів, Треві "), фонтан справла Баркачча ( "Закам'янівши під чарами дзюркоту Той, що біжить струменів за повні краю, Лежить полузатоплена тура; До неї дівчат з квітами шле Кампанья "). Таким чином, Рим в поетичному баченні Іванова постає як морське місто, населений морськими божествами, поточний, що струмує, як гігантська річка - або - в дуже рідкісні моменти - як зупинилася гладь озера: "... І в гладі перекинуті дзеркальної Асклепій, клен, і небо, і фонтан ". В останньому, дев'ятому, сонеті навіть сонячний диск розплавляється і починає текти:\nДзеркальному подібна до моря слава\nвогнисто небесного розплаву\nДе тане диск і тоне велетень.\nЦе досить дивний образ для поезії Іванова, в центрі якої, за словами Аверінцева, "сонячна ясність і твердий камінь". Хвилююча вода "Протистоїть" вічного каменю Риму, гармонійно доповнює його. Але й у воді для іванівського Риму теж закладена ідея вічності. Однак на противагу каменю це ідея вічного руху. Особливо цікавий, багатошаровий і многопланов в цьому відношенні в Іванова образ фонтану. Фонтан об'єднує два види вічності: вічність статичну, вічність каменю і вічність динамічну - вічне протягом води.\nМожна говорити і про переосмислення Івановим відомого латинського вірша: Gutta cavat lapidem non vi, sed saepe cadendo - 'Крапля камінь проб'є частотою падіння, не силою '- ( "вода камінь точить», по російському прислів'ї). Але в ідеї фонтана вода не є більше символом всеразрушающего часу, опиняючись в єднанні, а не боротьбі з каменем. Зображаючи Рим як місто фонтанів, Іванов, можливо, хоче представити його як специфічний хронотоп - місце, де долається руйнівна сила часу.\nРазом з тим у фонтані з'єднуються і гармонійно поєднуються ще дві протилежності -- природа і мистецтво, культура:\nСредь спеки плит, що скликають хмар піній,\nЯк зелен моху на демона хітон!\nЗ природою схожий різця старовинний сон\nСтихійне примхливість ліній.\nТут згадується О. Мандельштам:\nВ прозорому повітрі, як в цирку блакитному,\nВажливо, що у Іванова таке гармонійне примирення протилежностей може дати тільки стихія води. В інших випадках культура в Римі підкоряє природу, накладає на неї свої форми та категорії.: "І синій звід, як бронзою, облямований убранням похмурих пишність листя, на якій НЕ коснелі ланцюга мертвотних холоднечу, ні снігових блиск завісу ". Образ потужної стихії, справжній прорив діонісійського початку з-під аполлонічного ясності і спокою культури, каменю дан в описі фонтану Треві у восьмому сонеті:\nсребро з палат посиплються каскади;\nМорські коні прянут у світлому гніві;\nЗ скель богині вийдуть, гості раді,\nІ сам Нептун назустріч волого-Діві.\nАле примітно, що гнів коней залишається «світлим», стихія залишається римської стихією, відображеної у вічному камені міста. І все ж образ води подається у циклі сонетів за наростаючою: якщо спочатку це акведуки і фонтани, то в останньому сонеті - море "вогнисто небесного розплаву". Море, як і вічно рухома вода фонтану є знаком вічності. В італійського поета Джакомо Леопарді, якого не міг не знати Іванов, вірш "Нескінченність" закінчується рядками: "Я з цим шумом порівнюю то Молчанье нескінченне: і вічність// І померлі року часи, І нинішнє звучне живе Приходить мені на розум. І серед цієї безмір всі думки зникають І солодко тонути мені в цьому морі ".\nВознесіння струменів фонтанів вгору відповідає загальній спрямованості вгору іванівського Риму - до куполу неба, як здіймаються вгору і вершини римських сосен - піній. Одночасно назва фонтанів «водометами» (8-й сонет), а також неодноразові порівняння струменя фонтану з променем - «струмінь променем пронизує повітря синій» (5-й сонет), «струмінь до променя стремить сипучі стан »(7-й сонет) прямо відсилає нас до знаменитого тютчевською «Фонтану»:\n«... Лучом піднявшись до неба, він Торкнувся висоти заповітної - І знову пилом огнецветной Ніспасть на землю засуджений ...\nПро смертної думки водомет, Про водомет невичерпний! Який закон незбагненний Тебе прагне, тебе мятет?\nЯк жадібно до неба рвеш ти! Але длань незримо-рокова, Твій промінь завзятий ломлячи, скидають у бризках з висоти.\nАле якщо у Тютчева ніспаденіе струменів назад на землю служить алегорією трагічного недосконалості людської природи, обмеженості розуму, недоступності вічності, то в Іванова воно стає мотивом вічного повернення. Але воно може бути частково втілено і в особистому часу: у фонтан кидають монетку, щоб повернутися:\nО, скільки разів, утікач мимовільний Риму,\nЗ молитвою про повернення на годину потрібних\nЯ за плече кидав у тебе монети!\nздійснювалися договірні обіти:\nЩасливого, як днесь, фонтан чарівний,\nТи повертав святиням пілігрима.\nЗгадаймо, що весь цикл сонетів присвячено поверненню в вічний Рим: «Вітаю ... Тебе, поневірянь пристань, Вічний Рим ». Сонети здійснюють коло, мотив повернення підкреслюється кільцевої композицією циклу. Мотив вічності підкреслюється синтаксичної спаяністю дієслівних форм теперішнього часу або пройшов повторюваного: я "кидав", ти "повертав".\nПри це тема часу вибудовує цикл і як лінійну систему: перший сонет дає нам самий архаїчний пласт в історії античної цивілізації; друга описує підставу Рима, у третьому, у зображених пам'ятках ( "джерело саркофага", акведуки, "мармуровий праг", сонні палати) відображені сліди величі Риму в епоху його розквіту, у четвертому малюється образ Риму доби Ренесансу ( "Акорди оксамитових гітар, бродячої сюрчання мандоліни"), у п'ятому, шостому і восьмому (в останньому як посилення теми стихії в описі цариці фонтанів) -- Рим епохи бароко, у восьмому - Рим часу класицизму. У п'ятому сонеті згадується і про російську культурному контексті Риму - «В келію Гоголя входив Іванов ». Рим надихає і осіняє своєю славою розквіт російського мистецтва XIX століття, і В'ячеслав Іванов - не перший російський мандрівник, стукати в ворота Великого Міста.\nОдночасно майже кожен сонет представляє опис одного дня як замкнутого в собі цілого, починаючись з зображення Риму при денному освітленні і приходячи до вечірньому: у першому закінчується чином «золотого сну» кипариса, другий -- картиною «синіючі пагорбів» і «світяться зірками» Діоскурів, у третьому -- «Пустинно слухають, як грають води І солодко в імлі їх голос гулок», в четвертому - наочний перехід від «полудневого спека» до «темної вночі зітхань каватина »; в кінцівках п'ятого та шостого звучать мотиви« смутку »і« меланхолії », що в загальній структурі теж починає сприйматися як знак вечірнього, сутінкового стану.\nОсобливо важливим і багатим смислами є останній, дев'ятій сонет, що завершує всі найважливіші теми циклу і в той же час розширює їх у новій перспективі.\nВ ньому описується всього лише захід сонця, що підкреслює сюжетне рух більшості сонетів (від дня до ночі), і стає водночас «заходом», завершенням циклу в цілому - як Дня в Римі.\nЦілісність циклу і разом ідея вічного повернення підкреслюються несподівано виникають перегуками між першим і останнім радою. Згадаймо, що в першому сонеті прочитувалася алюзія на захід сонця Риму з "Цицерона" Тютчева. В останньому сонеті описується саме захід сонця в Римі - не як трагедія і загибель, а як велично прекрасна картина. 9-й сонет закінчується рядками:\nосліплими перстами промінь обмацав\nВерх пінії, і око потух. Один\nНа золоті круглий синій Купол.\n-- І ці образи знаходять ніби відгукуються рядках першого сонета: «І пам'ятлива блакить// Твоїх небес глибоких не повилазило ». Можливо, "око", крім власне сонця, асоціювався у Іванова з вікном у верху бані римського Пантеону, яке темніє з заходом. Тоді в сонеті виникає аналогія з заходом античного імператорського Риму.\nАле можлива й інша, більш ймовірна інтерпретація вірша. Лише в дев'ятому сонеті з'являються християнські мотиви і воно прочитується в релігійному ключі.\nПерш за все, треба розібрати символічне значення образу купола, яким Іванов закінчує сонет і, отже, весь цикл. Ще стародавні греки розуміли сферу (і куля) як символ повноти і досконалості (у вченні Парменіда), бо до неї нема чого додати, так само як нічого вилучити, не порушивши її целокупності. У римському контексті це одночасно і купол античного храму (Пантеону, що став потім храмом усіх святих), і купол християнської базиліки (собору Святого Петра), і Купол небесного Храму Вселенської церкви, що стає у вічності, і «Синій» купол неба, як храм природи і світобудови.\nЩе у Мандельштама образ Риму послідовно супроводжується згадкою про Купол (і Святого Петра, і вселенської Римської церкви): «Поговоримо про Рим - чудовий град - Він утвердився Куполг перемогою ... », або, нарешті, про куполі величезного римського неба: «Я повторюю це ім'я [Roma - А.К.]// Під вічним куполом небес,// Хоть що мені говорив про Рим// У священному сутінках зник! »\nБез куполу базиліки Святого Петра вигляд Риму непредставім. У знаменитому нарисі «Рим» Гоголь ставить за допомогою нього перспективу міста ще здалеку: «коли, нарешті, після шестиденної дороги показався в ясній дали, на чистому небі, чудово круглий купол - о! .. скільки почуттів тоді стовпилися разом в його грудях! » Важко уявити собі щоб така пряма паралель ( «На золоті круглий синій купол ») була випадковою, тим більше, що Гоголь малює у своєму нарисі ще в двох окремих епізодах захід сонця в Римі, і кожного разу це виявляється незбагненна по своїй красі живопис, прямо перегукується своєю образністю з Ивановским сонетами:\n«Сяяли різко і ясно кути і лінії будинків, круглость куполів, статуї Латранского Івана і величний купол Петра, виростає вище і вище в міру віддалення від нього і властітельно який залишається, нарешті, один на всьому полгорізонте, коли вже зовсім закрився все місто. Ще краще любив він оглянути ці поля з тераси якої-небудь з вілл Фраскаті або Альбано, в години заходу сонця <...> здавалися безмежним морем, сіявшім і ви принесете з темних поручнів тераси; пологому та лінії зникали в обнявши їх світлі. Спочатку вони ще здавалися зеленуватими, і по них ще виднілися там і там розкидані гробниці і арки, потім вони світило вже світлої жовтизною <...>, і нарешті ставали пурпурний і пурпуровий, поглинаючи в собі і самий безмірний купол і зливаючись в один густий темно-червоний колір, і один тільки виблискує вдалині золота смуга моря відділяла їх від пурпурного, так само як і вони, горизонту. Ніде, ніколи йому не траплялося бачити, щоб поле перетворювалося в полум'я, подібно до неба. Довго, повний невимовного захоплення, він стояв перед таким виглядом, і потім вже стояв так, просто, не захоплюючись, забувши все, коли і сонце вже ховалося, гаснув швидко горизонт і ще швидше гаснув вмить померкнувшіе поля ...»\n«... перед ним у дивовижній сяючою панорамі постав вічне місто. Вся світла купа будинків, церков, куполів, гострим кінцем сильно висвітлена була блиском що знизився сонця. Групами і поодинці один з-за іншого виходили доми, даху, статуї, повітряні тераси і галереї; там рясніла і розігрувалася маса тонкими верхівками дзвіниць та бань із візерункове примхливістю ліхтарів; там виходив цілком темний палац; там плоский купол Пантеону; там зібрана верхівка Антоніновской колони з капітеллю і статуєю апостола Павла; ще правіше підносили верхи Капітолійські будівлі з кіньми, статуями; ще правіше, над якого немає натовпом будинків і дахів велично і строго піднімалася темна ширина Колізейской громади; там знову грає натовп стін, терас і куполів, вкрита яскравим блиском сонця. І над всією блискучою цей масою темніли вдалині своєю чорною зеленню верхівки кам'яних дубів з вілл Людовізі, Медічіс, і цілим стадом стояли над ними в повітрі куполоподібні верхівки римських пінн, підняті тонкими стовбурами. І потім на всю довжину всієї картини підносилися і голубіли прозорі гори, легкі, як повітря, охоплені якимсь фосфоричним світлом. Ні словом, ні пензлем не можна було передати дивного згоди і поєднання всіх планів цієї картини !<...> Сонце опускалася нижче до землі; рум'яні й дужче став блиск його на всій архітектурній масі; ще мерщій і ближче зробився місто; ще темней зачорніли пінни; ще блакитніше і фосфорні стали гори, а ще урочистий і краще готовий згаснути небесний повітря ... Боже, який вид! »\nЯк поет і романтик, Гоголь екстраполюють величність описів в область політичну і історіософської: така краса не може не залишитися марною, вона пророкує про велике майбутнє не тільки Італії, але і всього Божого світу:\n«В таку урочисту хвилину він примирялися з руйнуванням своєї батьківщини, і зріли тоді йому в усьому зародки вічного життя, вічно кращого майбутнього, яке вічно готує світові його вічний творець ».\nЦі рядки як не можна більш відповідають і умонастрою Іванова, який тільки що пережив «руйнування своєї батьківщини» і для якого краса і вічність Рима ставали знаками вічності й відродження світу, а отже і Росії, Наявність гоголівського фону в циклі Іванова - безсумнівно.\nЗахід сонця Івановим описується як священнодійство (повторюючи Жуковського, який писав у «Невимовно» про захід як про «вечірньому землі перетворення») і уподібнюється таїнства вінчання:\nНе медом чи воскреслих повних років\nВін напоєне, цей кубок Дня вінчальний?\nНе Вічність чи свій перстень заручні\nпростерла дню за межею зримих мет?\nТаким чином, Рим - це місто, що зумів «повінчати», навічно с'едініть День (як час) і Вічність. Саме тому вони написані з великої літери. У цій точці завершується вертикальне сходження сонетів - просторове та історичне - Набуттям ідеальної округлої форми (античні арки в першому сонеті - це ще не досягла виконання і досконалості коло); в циклі сонетів здійснюється шлях від язичництва до християнського Бога.\nДуже схожий образний ряд вибудовував О. Мандельштам у своєму ранньому, часу написання «Каміння», вірші про православному богослужінні:\nОсь дароносица, як сонце золоте,\nПовисла в повітрі - чудовий мить.\nВзято до рук цілий світ, як яблуко просте.\nБогослужіння урочистий зеніт,\nСвітло в круглій оселю під куполом у липні,\nЩоб на повні груди ми поза часом зітхнули\nПро болонню тієї, де час не біжить.\nІ Євхаристія, як вічний опівдні, триває -\nВсі причащаються, грають і співають,\nІ на очах у всіх божественний посудину\nневичерпним радістю струмує.\nВсі вірш побудовано на образах повноти і закінченого досконалості (зеніт богослужіння, сонця, року - липень, храму - купол) і показує причастя як виконання обітниці безсмертя. Священна Чаша асоціюється з сонцем. «І довше століття триває день, і не кінчається обійми »- продовжить цей смисловий коло вже в ХХ столітті Пастернак ( «Єдині дні»)\nОтже, Опівдні у Мандельштама являє таїнство Євхаристії, а захід сонця у Іванова - таїнство вінчання. Здавалося б, заходу, з його загасанням світла, звичний відповідає меланхолійна або навіть трагічна символіка. Але у вірші створюється парадоксальна смислова трансформація: при тому, що сонячний диск потух, Купол неба залитий світлом, продовжує «круглі на золоті». Ніби й не наступає темряви, а стан ліричного героя виявляється християнськи просвітленим навіть у смутку:\nІ світлий дух сумом сумуючи,\nВесь повнота, який назви немає.\nЦе - Скорбота про смерть, просвітлена радістю воскресіння. Цей невідбутну по світу і славі римський захід сонця теж стає символом вічності.\nДоречно буде згадати в цьому зв'язку, як в ще одному із шедеврів тютчевською лірики «Осінній позднею часом ...» малюється захід сонця в Царськосільському саду, який теж закінчується чином купола, який сяє золотом серед зірок, «як відблиск славного минулого »Росії, не меркнущій навіть серед наступила темряви: (« І сад темніють, як дуброва,// І при зорях з темряви нічної,// Як відблиск славного минулого,// Виходить купол золотий ...»). В'ячеслав Іванов безсумнівно враховував даний поетичний контекст.\nОстанній поетичний цикл, топосів якого надаючиється Рим, - "Римський щоденник 1944", коли з Італії, запекло чинячи опір, йшли німецькі війська, а на їхнє місце вступили американські. Для В'ячеслава Іванова, з його багаторічною вченого практикою в Німеччини, вихованого з дитинства на німецькій поезії та філософії, це має було стати культурним шоком і болісним духовним роздвоєнням. згадує навали з півночі диких готовий на священний Місто, а себе бачить одним з його благородних квірітов: «Аль і справді повернулися літа/Аларіка, Гензеріка,/Коль подарунок від поета/нам доставлений <...> непошкоджене/Через готський стан, чия сила / Силою ангельської гнаний/(Так от Льва біг Аттіла)/Геть від стін священних Риму »(22 червня).\nДійсність вторгається у вічне місто, за мирними і по-своєму вічними римськими оливами "Гуркоче далекобійна стрілянина". Сам Іванов повністю віддаляється від політики, відчуваючи себе підвладним всім примхам колеса історії обивателем, прагнучи не бути роздавленим разом з Римом мертвої силою війни: «За градом олив гуркоче / Далекобійна стрілянина./Вся земля воскреснути хоче;/Силі життя труни прочит / Мертвою сили похвальба »(1 лютого).\nРиму Іванова однаково чужі і загрозливі всі ворогуючі сторони:\nВічний місто! Знову танки,\nХоч і дружні нині,\nУ дверей твоєї святині,\nІ на стогнах стародавніх янкі\nпиячать, і повнить ринки\nКлект гортанний мусульмани,\nІ шотландські волинки\nПід стовпом дудять Траяна.\nВолею неба потаємної\nТак, на клич мирської тривоги,\nВсі ведуть в тебе дороги,\nОсередок всесвіту! 28 червня\nБолісно усвідомлювати, що Вічне місто більше не належить одній лише вічності; він втратив свою непрікосковенность: його бомбили німці, а тепер "на стогнах стародавніх янкі ". «Осередок всесвіту», як і за часів великого переселення народів, стає врешті-решт просто ареною розбратів чужих варварів. Рим часів війни виглядає містом збіднілих, розореним - але в цьому розорення єдиний з іншими європейськими містами. ( «Така алеями руїн/Ідуть в безвість племена »)\nАле зберігаються пам'ятники, мистецтво. Під зруйнованим будинком Іванова археологами відкривається священна Аппієва дорога, якою поет присвячує захоплений гімн, забуваючи про перипетії власної долі. Рим стає для Іванова, як раз на мрійника з "Білих ночей» Достоєвського, живим, рідним, близьким істотою. Так, він вибачається перед ним, що забув привітати його 21 квітня з днем Народження у віршах.\nДля самого ж Іванова на першому місці залишається його напружена внутрішня релігійна та культурна робота: перейшовши в католицтво, він як би постійно доводить сам собі правильність зробленого вибору, невпинно порівнюючи духовне своєрідність двох світів: «У стінах, огорожі римської слави,/На Авентіно, мій прихід -/Базиліка Ігумнов Сави,/що освячення Русь кличе .. » (8 січня). Він сумує за московським святинь і тополям, але вважає світ свого дитинства знищеним: «Густий, пахучий весняний клей/Московських Смольний то


У готелях Києва та Львова з’являться перші ігрові автомати: ліцензії видадуть трьом компаніям — Lemberg News Info\nКомісія з регулювання азартних ігор і лотерей (КРАІЛ) видасть ліцензії трьом компаніям на організацію азартних ігор. Зокрема, видадуть перші ліцензії на гральний автомат, гральний стіл і гральний стіл із кільцем рулетки, йдеться на сайті комісії, пише Ліга. Бізнес\nЛіцензію на ігровий автомат отримає ТОВ “Геймдев”, власник онлайн-казино Slots City. Його встановлять у столичному готелі Турист. Таку ж ліцензію отримає ТОВ “Небула геймс”, власник онлайн-казино 1Casino. Другий ігровий автомат встановлять у львівському Гранд готелі.\nВодночас у київському готелі Інтерконтиненталь-Київ з’явиться перший ігровий стіл із кільцем рулетки. У ньому теж встановлять і ігровий стіл. Ліцензії на це отримає ТОВ “Білліонаре казіно компані” (бренд Billionare).