Бібліотечна універсалка: лютого 2019\nІздрик, Юрій. Календар любові [Текст] / Ю. Іздрик ; гол. ред. М. Савка. - Львів : Вид-во Старого Лева, 2016. - 425 с.\n«бо людина не вміє жити\nбо людина не вміє бути\nдуже важко на це дивитись\nдуже хочеться це забути (остання війна)»\nЮрій Іздрик - український прозаїк, поет, культуролог. Його книжка «Календар любові», у певному сенсі, – дійсно календар. У цій збірці 365 віршів – на щодень, кожну пору року та сезон. У автора своєрідний стиль, цікава подача, пронизливі, часом - дуже відверті вірші. Переважно інтимна лірика, в пееретині з темою війни й навколишнього світу. Видання дозволяє відраховувати дні, спостерігати, як весна змінює зиму, як тепло перемагає холод - і зовні, і в межах поетичного циклу. «Календар любові» показує, як люди знайомляться, цінності змінюються, як світ постійно щось втрачає. Тексти насичені історіями про нас в кожному з днів. Іздрик пишу дуже влучно, тому можна відкрити «весну» і навіть не брати до уваги дні.\n«любиш тому що любиш\nлюбиш отак собі просто\nносиш любов у грудях\nяк мати дитинку носить (секрет)»\nПисьменник дає новий сенс різним темам: просуваючи ідею любові в реальності без всяких чудес і ілюзій. Навіть найбуденніші речі постануть перед вами в незвичних оболонках, наповняться несподіваним змістом.\nОксана Ясько, завідуюча сектором науково-дослідної роботи.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 08:56 Немає коментарів:\nМітки: ДОУНБ, Іздрик Юрій, фонди, читання\nПіонер українського кіно\nФільм готовий! Стрічка йде в прокат\nПід Новий 1912 рік фільм вже був готовий. 1 січня 1912 року місцева газета «Южная заря» вийшла з рекламою:\n«Нововідкритий першокласний сінематограф під назвою «Художественный театр» у колишньому приміщенні комерційного зібрання, ріг Проспекта та Мостової вулиці.\nЗ 1 січня 1912 р. демонструється небувала, грандіозна, сенсаційна, історична, мистецьки виконана картина «Запорозька Січ».\nУ 3-х великих відділеннях близько 1200 арш. (тобто близько 850 метрів — М. Ч.), вироблено на місцях колишньої Січі в Катеринославській губернії, виключне право демонстрування в м. Катеринославі належить лише Художньому театрові. Не зважаючи на великі витрати ціни звичайні.\nДемонстрування картин супроводжується оркестром музики під керівництвом Векслера-Стрижевського.\nУ саду при театрі відкрита ковзанка».\nА 6 (19) січня 1912 року «Южная заря» повідомила про те, що ще три дні, 6, 7 та 8 січня на бажання публіки понад програму демонструватиметься картина «Запорозька Січ».\nРозглядаючи рекламу фільму в газеті «Южная заря», звертаєш увагу ось на що. До 5 січня на одному сеансі зі згаданою картиною також демонструвалася видова картина «Острів Хортиця», а від 6 січня, напередодні Водохреща, замість неї показувався фільм «Екатеринославский крещенский парад и водосвятие за 1911 год». Оскільки «Художній театр» мав «виключне право» показу фільму Д. Сахненка «Запорозька Січ», то логічно припустити, що видові фільми «Острів Хортиця» та «Катеринославський хрещенський парад і освячення води за 1911 рік» теж могли бути зняті Данилом Сахненком. На жаль, його прізвище рекламою ніде не згадувалося. Але згодом ми дістали підтвердження, що «Острів Хортиця» таки був знятий Д. Сахненком.\nПродовжуємо знайомитись з цікавими історичними фактами, вивчаючи архівні матеріали ДОУНБ ім. Первоучителів слов'янських Кирила і Мефодія.\nУ Акті ревізії 1944 року вказані бібліотечні витрати, які не мали підтвердження платіжними документами. Такі, наприклад, як придбання літератури на приватному ринку на суму 900 крб. та купівля корму для коня, який числився за бібліотекою, на суму 210 крб. Звичайно, здійснюючи такі покупки, отримати квитанції щодо витрачених коштів або інші документи, які б свідчили про дані фінансові дії, було не можливо.\nВзагалі платіжні папери на витрати, що здійснювала у той час бібліотека, не мали підписів осіб, які одержували те чи інше придбання.\nТреба зазначити, що гроші та грошово-матеріальна документація не були забезпечені охороною. Вони зберігалися на руках у бухгалтера, а документи - на вікні.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 13:13 Немає коментарів:\nМикола Гоголь. Головний містик української літератури ХІХ сторіччя.\n"Я вважаюсь загадкою для всіх,\nніхто не розгадав мене абсолютно..."\nПочаток роботи над «Мертвими душами» припадає на 1835 рік. Олександр Пушкін, одним з перших, хто оцінив талант Миколи Васильовича, розповів йому про спритного шахрая, який спробував розбагатіти, закладаючи в опікунську раду куплені їм мертві душі як живі. У той час було відомо чимало історій про реальних скупників цього товару.\nПерші глави нового твору лише засмучували, а не смішили, як було задумано. Тому Гоголь по-іншому поглянув на свій задум і переробив його. В подальшій роботі він намагався пом'якшити тяжке враження, яке могли б спровокувати "Мертві душі".\nОсновну частину твору наш герой писав у Римі, де намагався позбутися сумних вражень після критики щодо постановки «Ревізора». З цим періодом життя письменника ви можете ознайомитись у попередніх частинах літературної розвідки.\nМикола Васильович спочатку задумав поему за аналогією зі безсмертною «Божественною комедією» Данте, яка складалася з трьох частин - «Пекло», «Чистилище» й «Рай». Саме їм повинні були відповідати три томи гоголівської поеми.\nУ першому томі автор задумав показати пекло дійсності, страхітливу правду XIX сторіччя, в другому і третьому - вже підйом духовної культури і життя його батьківщини.\nУ 1840 році в Італії Гоголь неодноразово переписував текст твору, продовжував напружено працювати над композицією і образами героїв, ліричними відступами. Восени 1841 року письменник знову повернувся в рідні краї і прочитав друзям п'ять глав першої книги. На цей раз, в поемі показані лише негативні сторони життя, і, прислухавшись до рад приятелів, письменник зробив важливі вставки до тому, що був вже переписаний.\nНа жаль, нашому герою вдалося втілити лише першу частину своєї ідеї.\nУ грудня 1841 року рукопис був готовий до друку, але цензура заборонила видання. Микола Васильович був пригнічений. Потай від знайомих, він звернувся за допомогою до Віссаріона Бєлінського. Критик пообіцяв допомогти, і через кілька днів поїхав до Петербургу. Там цензори дали дозвіл на друк "Мертвих душ", але зажадали змінити назву твору на «Пригоди Чичикова, або Мертві душі». Таким чином, вони прагнули відвернути увагу читача від громадських проблем і переключити на пригоди головного героя.\nУ травні 1842 року книгу очікувала доля «Ревізора». Читачі відразу ж розділилися на два табори - прихильників поглядів письменника і критиків. Сама поема виявилася в центрі журнально-критичної боротьби 40-х років XIX сторіччя.\nПісля виходу першого тому, Гоголь повністю присвятив себе роботі над другим, розпочатим ще у 1840 році. Кожна сторінка створювалася напружено, все написане здавалося письменникові негідним. Влітку 1845 року, під час загострення хвороби, Гоголь спалив рукопис цього тому. Пізніше він пояснив свій вчинок тим, що «шляху і дороги до ідеалу, відродженню людського духу не отримали достатньо правдивого і переконливого вираження». Гоголь мріяв переродити людей шляхом прямої настанови, але не зміг. Його літературне починання було пізніше продовжено Михайлом Достоєвським, який і показав справжнє переродження людини.\nОтже, 24 лютого 1852 року Микола Гоголь спалив майже закінчений другий том «Мертвих душ», над яким працював більше 10 років. Протягом цього часу письменник відчував постійну слабкість в тілі, але замість того, щоб лікуватися, продовжував вимотувати свій організм суворим дотриманням релігійних постів і виснажливою працею. Можливо, він спалив рукопис абсолютно випадково, адже вранці наступного дня Микола Васильович, вражений своїм вчинком у розпачі жалівся графу Олександру Толстому: «Ось, що я зробив! Хотів було спалити деякі речі, давно на те приготовані, а спалив все. Який же лукавий сильний - ось він до чого мене посунув! А я було там багато ділового усвідомив і виклав ... Думав розіслати друзям на пам'ять по зошиту: хай би робили, що хотіли. Тепер все пропало».\nЩе за однією версією, письменник відправив в топку чернетки поеми. Так як видання ніхто не бачив, вважалося, що даний твір ніколи і не видавався. Але, вже у наш час, видання нібито знайшлося в Америці, у Тимура Абдуллаєва, і петербурзька експертиза дала вердикт, що знайдене видання дійсно датується XIX століттям. Однак, і тепер ведеться суперечка з приводу знахідки.\nТож, не дивлячись на те, що насправді спалив великий письменник, він впав у депресію, його хворобливий стан загострився, і через 10 днів він помер ...\nУ наступній частині мова піде про різні примхи й цікаві факти з життя письменника та неймовірні легенди, якими повниться смерть генія.\nМатеріал спирається на електронні джерела.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 10:20 Немає коментарів:\nМітки: ДОУНБ, Микола Гоголь, українська література, фонди, читання\nЖадан, Сергій Вікторович. Гімн демократичної молоді [Текст] / С. Жадан. - Харків : Фоліо, 2006. - 223 с. - (Графіті).\nВсе твоє життя - це боротьба з системою. Причому ти з нею, курва, борешся, а вона на тебе навіть уваги не звертає.\n«Гімн демократичної молоді» – це історія наших реалій, часу знищення старої моралі та пошуків молодим поколінням свого місця у вирі вседозволеності. Книга складається з шости новел про становлення малозаконного середнього бізнесу в Україні. Автор спирається на буденні історії, що дають привид для розмірковування над сенсом життя. Сюжет поєднує в собі ліричну оповідь із фаховими публіцистичними розвідками, присвяченими легалізації тіньового сектору економіки. У виданні йдеться мова про тих, хто був причетний на початку дев'яностих до вуличних банд, возив товар на польські базари й «кришував» гуртожитки та ринки, а нині намагаються знайти себе в бізнесі. Жадан пише з непідробною іронічною симпатією до простої людини і одночасно -філософським підтекстом з невід’ємним абсурдом. Поринаючи у світ персонажів Жадана, ми чуємо живу мову, торкаємося найболючіших проблем і разом з героями намагаємося знайти вихід з найскладніших життєвих ситуацій.\nНовели читаються інколи з посмішкою на губах та біллю в серці, змушують переосмислити життя ы наше ставлення до багатьох ситуацій.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 11:38 Немає коментарів:\nМітки: ДОУНБ, Сергій Жадан, фонди, читання\nАльона Логвінова. Закохана…\nЗ весною в серці та посмішкою на обличчі зустрічає кожний робочий день провідний бібліотекар сектору рідкісних і цінних документів. Незважаючи на її юність, адміністрація ДОУНБ пов’язує з нею перспективу розвитку сектору.\nАльона легка й тендітна, водночас – з твердим характером та власною життєвою позицією.\nНародилася вона в Полтавській області, в мальовничому селі Придніпрянське (до 2016 року - Радянське), що знаходиться на перетині двох річок – Дніпра та Орелі. Наша героїня захоплювалася малюванням та грою у шкільному КВН, що покликали її на сцену. Однак від долі не втечеш, і на мій погляд, її стезя – саме бібліотечна справа.\nУ 2013 році почалося її навчання у Дніпропетровському училищі культури (зараз Дніпропетровський коледж культури і мистецтв) за спеціальністю «Бібліотечна справа». Лише теплі спогади про навчання. Кожен викладач дав поштовх для формування Альони як особистості та професіонала. Педагоги не лише вклали теоретичні та практичні знання зі спеціальності, вони допомогли стати більш серйозною та відповідальною, адже в роки навчання вона була старостою і їй завжди доводилося відповідати за всю групу, відстоювати інтереси студентів, першою приймати на себе «удар» на парах та практичних заняттях.\nСаме педагогічний склад коледжу допоміг розкрити та направити її потенціал, здібності, дати розуміння, що не лише книги, а й сам фахівець –обличчя бібліотеки.\nПо закінченню коледжу, у 2016 році, Альона починає працювати у відділі читальних залів ДОУНБ. Паралельно продовжує навчання в Полтавському технічному університеті імені Юрія Кондратюка, за напрямом «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа». Цього року, до речі, отримує диплом бакалавра. Робота і навчання в університеті дають досвід в розумінні людей, вчать мистецтву компромісів.\nУ читальному залі Альона здійснювала консультації за запитами користувачів, займалася популяризаторською та просвітницькою роботою, відповідала за фонд. До усього підходила із запалом та креативом. Працюючи в даному відділі, вона сформувала для себе правило: «Потрібно завжди жити закоханим у щось. І неважливо – в людину, роботу, хобі, в себе чи місто, в якому живеш. Коли ти будеш у щось закоханий – тобі кожен ранок буде здаватися повним щастя».\nОкремо хочеться виділити те, як наша героїня ставиться до творчої роботи. Очевидці підтверджують, наскільки не ординарно вона робить будь-яку справу, пропускаючи через себе підготовлений матеріал, змушуючи його грати новими, більш яскравими фарбами. Дивує її образне мислення, завдяки якому вона вміло підбирає ключ до будь-якої аудиторії, чаруючи та зацікавлюючи одночасно. Політ Альончиних думок, жага до навчання допомогли їй написати декілька повчальних казок для молодшої сестри Тетянки.\nЗа те ким вона є, вона в першу чергу завдячує бабусі Ользі, з якої брала приклад, як треба жити, працювати, любити країну, сім’ю, себе.\nНаприкінці 2018 року Альону Логвінову перевели до сектору рідкісних і цінних документів на посаду провідного бібліотекаря. Таким чином, вона поповнює свій досвід новими бібліотечними знаннями, відповідає за унікальний фонд ДОУНБ. Тепер основа її роботи – популяризація рідкісних документів та підвищення іміджу бібліотеки: проведення екскурсій, презентацій та виставок, підготовка інформаційних буклетів, пам’яток та списків джерел, налагодження нових творчих та ділових зв’язків.\nМаю надію, що і до нової для неї роботи вона буде ставитися з любов’ю та запалом.\nЯ не зустрічала більш життєрадісної людини. Вона надихає та підбадьорює, змушуючи радіти кожній хвилині життя, незважаючи на будь-які негаразди.\nЦя дівчина – втілення жіночності. Завжди модна, приваблива, а її найкраща прикраса – посмішка…\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 11:44 Немає коментарів:\nПерший український фільм\n«ЗАПОРОЗЬКА СІЧ» (1912)\nСценаріїв у сучасному розумінні на той час ще не було. Існував лише список окремих, головних епізодів, що якоюсь мірою нагадував сучасне лібрето, яке звалося «сценаріус». Ось один з таких епізодів.\n...Тихе українське село. Мирно працюють люди. Раптом нападають татари, підпалюють хати, убивають усіх, хто намагається оборонятися, грабують, спустошують село. Ватажок розбишак – турецький паша — прив’язав до тину коня й побіг до хати, де сховалися дівчата. Хлопець стрибнув з клуні, відв’язав коня, скочив на нього й помчав на Січ — повідомити про татарський напад. Саме цю роль і виконував А. Кордюм у фільмі, про який писав київський «Засів» 1911 року.\nЗа хлопцем кинулися навздогін татари. Шалена гонитва, ось-ось наздожене хлопця татарська кіннота, але він раптом звернув до лісу і зник... Татарва розсипалася по лісу, але хлопця нема, наче він крізь землю провалився. Переслідувачі вертаються у село по здобич.\nА ось інший епізод фільму, що знімався у нас на берегах Дніпра. Пов’язаних селян-бранців татари женуть у неволю. Вдосвіта хлопець вибрався з лісу, помчав далі на Січ, де повідомив запорожців про лихо. Козаки скочили на коней і подалися в степ навперейми ворогові. Засівши у степових ярах, вони стежать, як татари з бранцями й награбованими майном рухаються на південь. Вихором налітають козаки на харцизяк, вирубують їх до ноги, а звільнені невільники вертають додому.\nІ знову Січ. Запорожці читають надісланого їм листа від турецького султана. Він попереджає їх, що якщо козаки не припинять нападати на його військо, він знищить Січ. Запорожці пишуть султанові відому усім, приперчену сарказмом відповідь...\nДо речі, і кінорежисерів у сучасному розумінні тоді теж не було. Тож головною творчою силою й керівником зйомок виступав власник таємниць кіноапарата Сахненко. Знімаючи, він водночас командував своєму помічникові або вільному від зйомки акторові, що стояв поруч з апаратом, і той, передаючи команди оператора, лементував:\n— Біжіть, падайте, вмирайте!\nПомічник супроводжував свої вигуки відповідною жестикуляцією, тож, за спогадах сучасників, іноді було цікавіше дивитися на те, що відбувається біля апарата, ніж на сцені перед об’єктивом...\nАкціонери, котрі витратили на зйомки фільму останні кошти, були змушені шукати ще одного компаньйона. Вони знайшли його в особі М. Шейніна — власника кафе-їдальні, що містилася на проспекті поруч з відділенням Волзько-Камського банку, співробітники якого харчувалися в цій їдальні за зниженими цінами. Годувався тут і Сахненко, ще з тих часів, як він став кіномеханіком. Тепер його так обсіли злидні, що був змушений їсти в борг.\nДень і ніч Сахненко друкував і проявляв матеріали зйомок, а хазяїн їдальні із сином готували рекламу фільму (навіть «фільми» — до революції вона була жіночого роду), бо останнім часом Сахненко почав уже друкувати тиражні копії картини.\nДо речі, попит на козацьку тематику в кіно тоді був чималий.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 17:30 Немає коментарів:\n17 лютого 1861 року відкрилася училищно-публічна бібліотека міста Павлограда Катеринославської губернії.\nВ цей день нараховувалось 41 читач. Було зібрано обов'язкової плати 205 крб. і добровільних пожертвувань 68 крб. сріблом. В розпорядження бібліотеки надійшли книги та журнали училища, також було виписано 21 видання нової періодики.\nДля користувачів були затверджені наступні правила:\n1. Бібліотека відкривається 2 рази на тиждень по четвергам і неділям, взимку з 3 по 6 години, влітку з 1 по 4 години пополудні.\n2. Додому видаються всі книги, не більше двох томів, терміном не більше чим на два тижні; періодичні видання видаються додому на тиждень і тільки з передостаннього отримання; газетами користуватися вдома можна 3 дні.\n3. За абонемент плата 5 крб. на рік.\n4. За читання у бібліотеці плата 15 коп. у день.\n5. Штраф за несвоєчасне повернення літератури - 10 коп. за день.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 13:00 Немає коментарів:\nГоголь з дитинства був вразливим і непрактичним, не пристосованим до звичайного життя, він не мав навіть власного будинку.\nМикола Васильович ніколи не був одружений і не мав дітей. І все ж, в його житті були жінки, які пробудили палкі почуття.\nПисьменник вів переписку з чарівними дівчатами різних верств, приділяв їм свою увагу романтично і боязко, при цьому не афішуючи про це і не виходячи за рамки платонічного.\nКоли Гоголь з'являвся на публіці, всі переставали помічати його невисокий зріст і довгий ніс. Люди були заворожені геніальністю письменника. «Я ніяк не стверджую, щоб він був хороший, але в ньому є одна така властивість, яке я не знаходила в інших людях: це бажання щире і сильне бути кращим, ніж він тепер є. Він один з усіх тих людей, яких я знаю, прийме будь-яке зауваження, рада, докір від кого б то не було і хоч які делікатні вони не були, він вміє бути за це вдячним», - так писала про свого близького друга Олександра Смирнова-Россет, фрейліна царського двору, яку називали музою Олександра Пушкіна, Михайла Лермонтова та Василя Жуковського.\nЧому саме Миколі Васильовичу вона так симпатизувала? Адже знала про його щиру і віддану любов до неї. Тільки їй Гоголь відкривав свою душу. «Це перл всіх … жінок, яких мені траплялося знати», - захоплювався Смирновою-Россет Микола Васильович. Лише їй відкривав свої плани, розповідав, над чим працює, одній з перших читав свої твори. До речі, другий том «Мертвих душ» створювався в її маєтку під Калугою. І лише цій жінці запропонував прочитати нову, дев'яту, главу з другого тому «Мертвих душ», яку досі не знайшли. В ній Гоголь описував любов Платонова до генеральської доньки, повністю списавши образ з Олександри.\nЦю пару часто можна було зустріти разом, подорожуючих Європою. А якшо були порізно- писали один одному листи. Зберіглося близько 130 послань, що підтверджують їх взаємини.\nОднак, Микола Васильович боявся любити. Він сам зізнавався в листі своєму найближчому другові Олександру Данилевському в 1832 році, що його натура така чуттєва, що полум'я любові в одну мить спопелило б його.\nА єдиною жінкою, яка зізналася самому Гоголю в любові, була його двоюрідна сестра Марія Синельникова. Доволі розумна дівчина, яка рано вийшла заміж, та сімейне життя якої тривало недовго. З чоловіком вона незабаром розлучилася і переїхала до маєтку Власівка під Харковом. Саме тут, в травні 1851 року, менш як за рік до своєї смерті, письменник з родиною відвідав свою кузину. Вони гостювали близько тижня, і, за спогадами молодшої сестри Гоголя Ольги, Микола Васильович в піднесеному настрої виходив з Марією в сад, де ті шепотілись та ніяковіли.\nПісля від'їзду драматурга, дівчина закрила кімнату для відвідувань, в якій він жив, щоб зберегти все так, як було при Миколі.\n"... Я полюбила його, зустрівши в ньому братерське співчуття, і прив'язалася до нього всією силою душі моєї, - писала Марія Синельникова професору Московського університету Степану Шевирьову,- як багато сподівалася я мати напутніх рад на різні випадки життя. я ... захопилася його любов'ю до рідних і турботою про них. Живучи у них, я часто, було, бачу, як він сам заходив у селянські хати, щоб дізнатися, чи не терпить чи хто потреби, і часто надсилав з Москви грошей для допомоги бідним. Я дивувалася його незвичайної діяльності: як серед своїх літературних занять він ще знаходив час перевіряти прибуток і витрату в маєтку (він ще в юності зрікся своєї частки, поступившись її матері і сестрам); всюди було видно його роботу ; скільки він посадив дерев ... Коли не мав серйозного заняття, то у вільні хвилини малював візерунки для килима. Скрізь і в усьому він був невтомним трудівником ".\nДо речі, кузина до самого свого сконання не знімала з пальця траурне золоте кільце, яке замовила відразу після смерті свого коханого. На його внутрішній стороні вигравірувано «Пом. Н. Гоголь. Тисяча вісімсот п'ятьдесят два лют. 21». У ньому Марія зберігала пасмо волосся Миколи Васильовича…\nЧерез тиждень ви дізнаєтесь історію створення поеми «Мертві душі», справжню долю другого тому, відношення Данте Аліг'єрі до творчості Миколи Васильовича та на кому вина за смерть нашого героя.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:53 Немає коментарів:\nЛермонтов, Михаил Юрьевич. Демон [Текст] : Восточная повесть / М. Ю. Лермонтов. - М. : Книга, 1981. - 155 с. : ил.\n«Уперше Демон і кохання,\nІ тугу зрозумів людей.\nВжахнувсь він, хоче відлетіти,\nАле крило немов прибите…»\nМихайло Лермонтов «Демон»\n«Демон» - поема, над якою автор працював протягом десяти років. Прообразом стали біблійська легенда про Люцифера, що багато років хвилювала поета, та давня грузинська легенда про демона Гуда, який покохав чарівну дівчину.\nТа місце дії автор переніс на Кавказ.\nНад горами та рівнинами Грузії проноситься «дух вигнання». Він байдужий до краси, природи, колориту. Однак, увага Демона приковується до молодої княжни Тамари, що готується до весілля, якому не судилося бути. Любов до дівчини для нього - спроба визволити себе з кайдан презирства до світу. Дух вбачає в княжні порятунок для своєї душі. Демон викликає в мене неоднозначні відчуття: з однієї сторони – він нагадує втомленого життям романтика, якого дуже шкода, а з іншої – підступну особистість, що хоче згубити дівчину.\nТож, на що вигнанець готовий піти заради своєї обраниці? Чи відповість вона взаємністю? Що робитиме Янгол-Охоронець Тамари? Про історію кохання, пристрасті, жертовності та спокуси повідує Михайло Лермонтов.\nШвець Анна, бібліотекар ІІ категорії сектору соціокультурних проектів і зовнішніх зв’язків\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 13:57 Немає коментарів:\nМітки: ДОУНБ, Михайо Лермонтов, фонди, читання\nЖіноче обличчя винахідництва\nВалентина Григорівна Ручкіна народилася 27 січня 1945 року в селі Воронцовка Полтавського району Омської області. Після закінчення школи, переїхала до Дніпропетровська. Тут вступила до Дніпропетровського металургійного інституту, за спеціальністю «Металоведення, обладнання і технологія термічної обробки металів». По завершенню навчання вона вийшла заміж і народила чарівну доньку Наталочку. Але на першому місці у Валентини Григорівни завжди була робота.\nЇЇ діяльність у сфері інтелектуальної власності практично почалась з вересня 1977 року. Саме в цей час вона розпочала роботу в Суспільному інституті патентознавства при обласній раді Всесоюзного товариства винахідників і раціоналізаторів на посаді методиста.\n1979 року була переведена на посаду інструктора Дніпропетровської міської ради ВОІР. Отримана освіта і її діяльність були пов'язані з відвідуванням підприємств, науково-дослідних організацій і ВУЗів, з метою надання їм практичної допомоги в патентно-ліцензійній роботі, систематичне спілкування з винахідниками і раціоналізаторами. Це вимагало підвищення кваліфікації.\nЦього ж року Валентина поїхала за знаннями до Москви і закінчила Вищі державні курси підвищення кваліфікації керівних, інженерно-технічних і наукових працівників з питань патентознавства і винахідництва, отримала Свідоцтво, одночасно навчаючись, в Дніпропетровському суспільному інституті патентознавства. Тоді їй була присвоєна кваліфікація – патентознавець. Але й цих знань їй було недостатньо! Вона вступає до Московського Центрального інституту підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів народного господарства в області патентної роботи. В 1987 році Валентина закінчила навчання і отримала другу освіту.\nПісля закінчення ЦІПКа була обрана на посаду голови об'єднаної ради ВОІР машинобудування. У цей період наша героїня і сама стала винахідником. Отримала за свою розробку особисте авторське свідоцтво.\nВалентина Григорівна зробила великий внесок в розвиток АОЗТ «Дніпропетровський завод Темп». За її допомоги, заводом було отримано 22 охоронних документа на інтелектуальну власність.\nВона успішно відстоювала інтереси підприємств в спірних питаннях, пов`язаних із захистом промислової власності.\nПотім було ще навчання в інституті патентознавста ВОІР. Як наслідок- підвищення на посаді. І ось, Валюша - головний спеціаліст Дніпропетровської обласної ради ВОІР України!\nУ цей час Валентина Григорівна зустрічає своє друге кохання. Саме на роботі відбувається доленосна зустріч з винахідником, патентним повіреним, літератором, інтелігентом з великої літери - Арістом Леонідом Михайловичем. Своєю радістю вони першими поділилися із співробітниками патентно-технічного відділу. Я була свідком їх щастя. Це був союз, дійсно, двох люблячих сердець. І тільки в золотому віці, Валюша зрозуміла, що значить бути за спиною у чоловіка. Тільки зараз вона відчула себе коханою жінкою. Валентина Григорівна завжди з великою повагою і любов`ю відносилась до Леоніда Михайловича.\nВеликий досвід і глибокі знання дозволили їй в 1999 році атестуватися при Держдепартаменті інтелектуальної власності і отримати звання представника у справах інтелектуальної власності - патентного повіреного України.\nВалентина Григорівна - любляча дружина, мати і бабуся. У неї виросла красуня і розумниця онука Євгенія, якою вона дуже пишається. А ще, наша винахідниця дуже полюбляє у вільний час співати.\nНаша героїня активний помічник патентно-технічного відділу. Вона завжди приймає участь у проведенні семінарів, конференцій, засідань, Днів інформації, які проходять у відділі.\nТетяна Мищенко, завідуюча патентно-технічного відділу\nМітки: винахідники, ДОУНБ\nФіцич, Наталка Культ предків. Нетуристичні звичаї України [Текст] / Н. Фіцич; Фото Р. Альмухамедова, А. Павлиніва, С. Цимбала.- Харків: Фоліо, 2017.- 172 с.\nНаталка Фіцич – журналістка та автор кількох телевізійних проектів, яка полюбляє подорожувати. Її книга «Культ предків. Нетуристичні звичаї України» - результат річної праці та подорожі Батьківщиною. В ній письменниця зі своєю командою фіксувала народні обряди і традиції різних регіонів країни. У виданні описуються святкові традиції у формі записок мандрівника, відображаючи свої почуття та емоції. Доповненням слугують аудіо та відеоматеріали, з якими можна ознайомитись завдяки зчитуванню QR-кодів, розміщених на сторінках книги.\nТакож твір наповнений яскравими фото-матеріалами, рецептами, віршами та порадами героїв книги.\nВидання розраховано на людей, які цікавляться культурною спадщиною нашої країни.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:14 Немає коментарів:\nМітки: ДОУНБ, Наталка Фіцич, фонди, читання\nВ 1897 році продовжилась тенденція видачі книг абонентам без застави – членам Ради, вчителям, службовцям Міської Управи та іншим урядовим та приватним установам міста Катеринослава. Результати такої видачі можна назвати задовільними – кількість передплатників без застави досягло 55,що склало 8% від загальної кількості абонентів (678); В їх числі: вчителі – 9 осіб, службовці Управи – 27, службовці інших закладів – 19. Втрат та псування книг не спостерігалося.\nОтчет Екатеринославской городской общественной библиотеки за 1897 год (восьмой год ее существования) [Электронный ресурс]. – Екатеринослав : Тип. Братства Св. Владимира, 1900. – 28 с. – Текст. дан. – Режим доступу: https://www.libr.dp.ua/fullkr/?book=91 (дата звернення: 11.02.2019). – Загл. с экрана.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:29 Немає коментарів:\nВлітку 1836 року відбулась перша тривала поїздка за кордон, де Микола Васильович пробув близько п'яти років. Завершився його петербурзький період. До того ж, через свій хворобливий стан та розхитані нерви після непорозуміння з Олександром Пушкіним, він потребував у «зміни декорацій». В той момент світ побачив його поему «Ревізор», що викликала обурення серед бюрократичного та чиновницького середовища з одного боку, і подарувала йому нове коло шанувальників. Також Гоголю не вистачало, так би мовити, погляду на життя «ззовн» і для продовження свого задуму - доопрацювання нових творів.\nПисьменник живе в Німеччині, Швейцарії, Франції. Саме у Парижі він відкриває для себе політику, і погляди його - консервативні. Тут він з головою поринає в ідею «мертвих душ», і просить своїх друзів з Батьківщини писати йому все, що вони тільки можуть запропонувати з цієї теми. Але, раптом, як грім серед ясного неба - Пушкіна вбили. У розпачі весь Париж, але навіть найпалкіші шанувальники Олександра Сергійовича вражені силою гоголівських страждань. Для нього це справжнє горе, ідея для нового творіння, що запопонував саме Пушкін, стає для письменника заповітом й головною метою життя - створити шедевр.\nУ березні 1837 року Микола Васильович переїжджає до Риму – міста країни мрій: «Що за земля Італія! Ніяким чином не можете ви її уявити собі. О, якби ви поглянули тільки на це сліпуче небо, все тоне в сяйві! Все прекрасно під цим небом; що ні руїна, то і картина; на людину якийсь блискучий колорит; будова, дерево, справа природи, справа мистецтва, - все, здається, дихає і говорить під цим небом. Коли вам все змінить, коли вам більше нічого не залишиться такого, що б прив'язувало вас до якогось куточка світу, приїжджайте до Італії. Немає кращої долі, як померти в Римі; цілою верствою тут людина ближче до неба ».\nГоголь зачарований її природою, мистецтвом. Свої листи він датує місцевим літочисленням. Через два роки письменник приїжджає у сімейних справах на Батьківщину, але ненадовго, адже саме в далекій країні він знайшов спокій і натхнення. Саме тут драматург проживе до 1846 року, і саме в Римі буде єдине постійне житло Миколи Васильовича - в будинку номер 126 колишньої вулиці Strada Felice, нині Via Sistina. Після цього періоду, як і до нього, у письменника не буде ані прописки, ані певного місця проживання.\nУ столиці наш герой часто відвідує будинок княгині Зінаїди Волконської, де у 1838 році знайомиться з художником Івановим, картина якого "Явлення Христа народу" («Явлення Месії») виставлена в Третьяковській галереї. Робота над картиною тривала більше 20 років, і її сюжет, сам художник, називає «всесвітнім». Він намагався показати все людство у вирішальний для нього момент. Праворуч, в червоному вбранні, можна впізнати риси Гоголя. Сам Олександр Іванов назвав його «Наближеним до Бога».\nНа початку осені 1841 року Микола Васильович закінчив свою роботу над першим томом «Мертвих душ»і знов вирушив у рідні краї, щоб надрукувати твір. Під час поїздки він пережив стільки неприємностей, що після цього довелося шукати розраду в Єрусалимі.\nПодорож Гоголя по Святих місцях можна назвати паломництвом - вони завжди були для нього вкрай необхідні як в літературному, так і в духовному сенсі. У рецензії на книгу «Подорож до Святих місць, вчинене в XVII столітті ієродиякона Троїцької Лаври», Гоголь писав: «Подорожі в Єрусалим виробляють дію магічну в нашому народі. Це одна з тих книг, які найбільше і благоговійно всього читаються. Майже таке виробляє на них враження подорож у Царгород, як ніби мимовільна вдячна риса, що збереглася в російському племені, за той світ, який колись закінчувався звідти. Нерідко ... міщанин, промисловець скільки-небудь вчений, кинувши справи, вирушав сам в Єрусалим і Царгород ... ».\nВ цілому, Гоголь жив за кордоном 12 років. Вам цікаво дізнатись, упадав Гоголь за паризькими красунями чи ні, або ближче йому слов'янська душа? Він був одружений або боявся любити через трагічну долю його родини?\nЯкщо так, до зустрічі на сторінках нашого блогу через тиждень.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 11:10 Немає коментарів:\nМітки: ДОУНБ, історія, Микола Гоголь, фонди, читання\nШкляр, Василь Миколайович. Маруся [Текст]: Роман / В. Шкляр. - Харків: Клуб Сімейного Дозвілля, 2017. - 384 с.\nЯкось, я узяла до рук роман Василя Шкляра «Маруся», шо захопив мене з перших рядків. Було цікаво поринути у події, що відбувалися на заході України. Образ Марусі, її патріотизм, любов до України захоплює. Не зважаючи на те, що в боротьбі через підступну зраду, а не в бою, загинули її брати, шістнадцятирічна Саша Соколовська очолила військо повстанців. Відтепер вона - отаман Маруся. Вродлива і небезпечна дівчина не жаліла ворогів і, ризикуючи власним життям, рятувала своїх людей. Як казав її батько: «Бо як не ми, то хто?». Історія про відвагу, вірність та кохання. Роман мені сподобався.\nПровідний бібліотекар патентно-технічного відділу Неділько Тетяна Василівна\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:09 Немає коментарів:\nМітки: Василь Шкляр, ДОУНБ, фонди, читання\nКиївський тижневик «Засів» 30 вересня 1911 року сповістив своїх читачів:\n«Відома кінематографічна фірма братів Пате хоче випустити картину «Напад татар на Запорізьку Січ». Щоб ся картина мала справжній вигляд, фірма хоче улаштувать показний бій на березі Дніпра, на місці бувшої Січі. З сею метою агенти фірми робили досліди Дніпра на всьому протязі між Олександрівським (Запоріжжям) і Катеринославом і спинились на Лоцманській Каменці, як найбільше підхожому місці. На березі Дніпра на швидку будуються курінь, хати і т. инш. Мало не половину селян села запрошено для участі «в бою»; для всіх, що візьмуть участь «в бою», фірма зшила відповідні вбрання. Бій сей мав бути 14 вересня».\nПеред тим цю інформацію 24 вересня 1911 року вмістив катеринославський часопис «Дніпрові хвилі». Таку саму замітку під заголовком «Напад татар на Запоріжську Січ» з посиланням на першоджерело — катеринославську газету «Южная заря» — над-рукувала перша щоденна українська газета «Рада», № 208, за 16 (29) вересня 1911 року. Таким чином слідом за «Южной зарей» інформацію вмістили українські видання в Києві та Катеринославі «Рада», «Дніпрові хвилі», «Засів»...\nЗаінтригований цією інформацією, я став шукати й інші джерела з історії кіно на Придніпров’ї. І виявилося: перше кінопідприємство на Україні було створено не десь там, у столиці, а в Катеринославі. Називалося воно «Південно-російське сінематографічне акціонерне товариство Сахненко, Щетинін і К0».\nПри цьому один з акціонерів уклав десять тисяч карбованців, другий — свою садибу, оцінену в таку ж суму, а Сахненко вніс у товариство свій знімальний апарат та вміння працювати на ньому.\nПостановкою фільму «Запорозька Січ» акціонери почали свою виробничу діяльність. Чим привабила їх саме ця тема? На-самперед — екзотичністю й зовнішніми ефектами - у фільмі запорожці мужньо боронитимуть українську землю від татар і турків. Вони скачуть на конях, наздоганяють хижих татар, рубають їх, рятують бранців, яких вели продавати в неволю.\n«Поряд із садибою акціонерного товариства жив мій вітчим, художник-самоук Єлисей Шаплик, — згадував Арнольд Володимирович Кордюм, — його по-сусідському запросив Сахненко будувати й малювати декорації. Якось вітчим похвалився, що до нього приїхав син, який вміє на коні “всякі фокуси” виробляти. Після цього я й потрапив на зйомки першого фільму українського виробництва – потрібен був вершник-хлопець, який тікає від татарської кінноти».\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 09:39 Немає коментарів:\nВладимировська, Ганна Мистецтво розуміти мистецтво. Артмісія: від імпресіонізму до абстракції [Текст] / Г. О. Владимировська.- К.: Перун, 2017.- 404 с.\nКнига розкриває сучасне мистецтво, що припадає на кінець ХІХ століття й до сьогодення. Дослідження викладене у формі бесіди автора з читачами, яка ділиться враженнями та спогадами про відвідування кращих музеїв та галерей світу, подаючи факти через призму бачення самих творців, їх долі та ідеї.\nУ виданні представлені шедеври, що зберігаються не лише на виставках, а й у фондах запасу, до яких доступ мають лише спеціалісти.\nКнига ілюстрована фотографічними матеріалами картин, скульптур та архітектури, що красномовно презентують різні напрями мистецтва.\nМетою твору є ознайомити читача із сучасними творами геніїв, їх долями, пояснити різницю між стилями та навчити правильно дивитись і аналізувати світові пам’ятки.\nВидання адресоване всім, хто цікавиться мистецтвом.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 13:14 Немає коментарів:\nМітки: Ганна Владимировська, ДОУНБ, фонди, читання\nУ 1897 році, в порівнянні з минулим роком, значно підвищилась кількість абонентів: на кінець 1896 року передплатників було 379, а в поточному році кількість їх досягла 455. Якщо до цього додати кількість передплатників, що залишились на кінець позаминулого року, то отримаємо солідну цифру – 678, яка переважає абонентів минулого року на 60 осіб. Відповідно до зростання кількості передплатників зростає і абонентна плата, яка досягла суми 1041 крб. 70 коп., що на 127 крб 70 коп. більше ніж в минулому році.\nОтчет Екатеринославской городской общественной библиотеки за 1897 год (восьмой год ее существования) [Электронный ресурс]. – Екатеринослав : Тип. Братства Св. Владимира, 1900. – 28 с. – Текст. дан. – Режим доступу: https://www.libr.dp.ua/fullkr/?book=91 (дата звернення: 28.01.19). – Загл. с экрана.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 14:58 Немає коментарів:\nТепер поговоримо про Гоголя - драматурга. Все його життя було наповнене театром - з малих років, коли бачив, як батько, Василь Опанасович, пише драми для домашнього театру свого друга Дмитра Прокоповича Трощинського, в якому виступав не тільки як директор і сценарист, але й як актор. В учнівські роки Микола так само був оточений театральною атмосферою, про що більш детально ви можете прочитати в попередніх частинах.\nВ той час, як Олександр Грибоєдов та Денис Фонвізін висміювали любовні інтриги, Микола Васильович вирішується піти проти моди - він розкриває соціальні конфлікти. Однією з перших особливостей письменника стає те, що в його творах перед читачем постає лише один позитивний герой.\n«Театр нітрохи не дрібниця і зовсім не порожня річ, - писав Гоголь, - якщо приймеш до уваги те, що в ньому може поміститися раптом натовп з п'яти, шести тисяч чоловік, і що вся ця юрба, ні в чому не схожа між собою, розбираючи її по одиницях, може раптом потрястися одним потрясінням, заридати одними сльозами і засміятися одним загальним сміхом. Це така кафедра, з якої можна багато сказати світу добра ».\nМожливо, Гоголь міг стати актором, але доля вирішила інакше.\nЙого п’єси - дзеркало тогочасного суспільства. Микола Васильович збирає у творах усе негативне, що є в країні - криза, страх перед владою, мінімізувавши це до маленького міста, в якому й розгортаються події. При цьому, письменник не виключає людяність.\nГоголь бачив комедію, як жанр гострий і соціально значущий: «Наші коміки двигнулись громадською причиною, а не власною, повстав не проти однієї особи, але проти цілої безлічі зловживань, проти ухилення всього суспільства від прямої дороги. Суспільство зробили вони, як би, власним своїм тілом; вогнем ліричного запалилася нещадна сила їх глузування».\nОдна з перших спроб - «Одруження або Зовсім неймовірна подія на дві дії». Гоголь почав роботу над твором у 1833 році. Драма мала кілька назв. Первісне - «Наречені». У травні 1835 року він читав Михайлу Погодіну уривки з п'єси, назва якої звучало вже як «Провінційний наречений», але, за підсумком, драматург зупинився на «Весіллі». Творіння стало побутової комедією, показуючи життя Петербургу в 30-ті роки ХІХ сторіччя, виявляючи соціальні типи тогочасних людей, роблячи акцент на них. Остаточно п’єса була дописана у 1842 році, так як Гоголя захопила інша історія.\nОтже, «Ревізор». Мотив був підказаний Олександром Пушкіним. Кажуть, він не раз це робив, підкидаючи Гоголю короткі фрази або спогади із життя. Але наш герой вміло створював з цього шедеври. Основою для сюжету стала історія, в яку потрапив сам Олександр Сергійович. Підтвердженням цьому служать спогади російського письменника Володимира Соллогуба: «Пушкін познайомився з Гоголем і розповів йому про випадок, що був у м. Устюжна Новгородської губернії-про якогось проїжджого пана, що видав себе за чиновника міністерства і обібрав всіх міських жителів». Микола Васильович, як виявилось, так само потрапляв у подібні ситуації.\nЯк результат - комедія характерів. Письменник висміює не потворність зовнішності, а кривизну душі. Тобто п’єса по-гоголівськи адресована порокам, якими уражено суспільство.\nАле до постановки драма була допущена не відразу. Домогтися дозволу на вдалося лише після того, як Василь Жуковський зумів переконати особисто імператора, що «в комедії немає нічого неблагонадійного, що це тільки весела насмішка над поганими провінційними чиновниками».\nЩе хочеться згадати твір «Володимир третього ступеня» - теж один з перших експериментів у гоголівському жанрі драматургії. Від цього твору збереглися лише кілька уривків, які в 1839-1840 роках були перероблені Миколою Васильовичем в окремі п'єси: «Ранок ділової людини», «Тяганина», «Лакійська» і «Сцени зі світського життя», що вперше були опубліковані під загальною назвою у 1889 році.\nНе раз ще Гоголь буде редагувати їх будучи за кордоном, але це вже інша історія.\nУ наступну п'ятницю дізнаєтесь про загадку картини "Явлення Христа народу" Олександра Іванова, через що Микола Васильович надовго залишає рідну країни та чому саме Рим стає для нього улюбленим містом.\nОпубліковано Бібліотечні універсалки о 16:58 Немає коментарів:


Школа софістів уявлення про державу і право - страница 3\nРеферат на тему "Школа софістів уявлення про державу і право"\nДиплом на тему Школа софістів уявлення про державу і право\nРазмер: 102.6 кб.\nДержава була зобов'язана утримувати своїх громадян. Тому навіть залишивши свої заняття каменяру Сократ відчував себе в рідному афінському полісі достатньо комфортно, ніде не працюючи і проводячи час в бесідах на ринку. У Римі з часом навіть сформувався цілий суспільний прошарок з таких, що паразитували на державний рахунок громадян – люмпен-пролетаріїв. Задоволення їх інтересів було важливим способом залучення на свою сторону їх голосів під час виборів. Тому грецькі і римські політики піклувалися про ввезення зерна, яке розподілялося тільки між громадянами: роздавалося безкоштовно або продавалося за символічними цінами. У Афінах Перикл зумів на 15 років забезпечити собі посаду першого стратега після того, як гарантував правильну роздачу хліба, дарованого в 444р. до н.е . єгипетським правителем Псамметіхом афінським громадянам. У Римі введення хлібних роздач зробило найпопулярнішим політиком плебейського трибуна Гая Гракха, що відтіснив на якийсь час на політичній арені консулів і сенат. У 68р. до н.е. Гней Помпей Магн зумів в короткий термін розгромити піратів Середземномор'я, що паралізували підвезення хліба до Риму, і надовго став першим і улюбленішим політиком в Римі.\nБудучи гарантом благополуччя своїх громадян, антична держава займалася організацією їх дозвілля. Кожен грецький поліс мав загальногромадянські свята, участь в яких підтримувала відчуття злиття пересічного громадянина з суспільством його співгромадян. З присвячених свят Діонісу розвинувся грецький театр, такий популярний на античному світі. При Периклі в Афінах була створена спеціальна казна, з якої бідні громадяни отримували гроші на покупку театральних квитків, - казна теорикона. Римлянам більше подобалися гладіаторські бої і цькування звірів в цирках і амфітеатрах. Римські імператори влаштовували для співгромадян грандіозні видовища, на організацію яких витрачалися колосальні кошти. Держава просто зобов'язана була витрачати кошти, що були у неї, на суспільні потреби. Тому гасло римського люмпен-пролетаріату «хліба і видовищ!» був закономірний і виправданий [9; c.302].\nШкола софістів уявлення про державу і право


ВСЕСВІТНІЙ ДЕНЬ БОРОТЬБИ ПРОТИ РАКУ » Харківська міська поліклініка №8\nАвтор admin у 04-02-2019 00:24 . Опубліковано: Інші розділи медицини, Медичний календар, Фахівці інформують\nЩорічно 4 лютого світова громадськість відзначає Всесвітній день боротьби з раковими захворюваннями, який організований Міжнародним протираковим союзом. Цей День покликаний привернути увагу громадськості до профілактики раку, раннього виявлення та лікування цього захворювання.\nОнкологічні захворювання є однією з основних причин захворюваності та смертності в усьому світі. У 2018р. від цієї патології померло близько 9,6 млн. людей.\nЗа прогнозами МОЗ України до 2020 року рівень захворюваності на злоякісні новоутворення в Україні досягне 100 тис. нових випадків, тобто збільшиться на 15%. При цьому до 30% хворих – особи працездатного віку. Найбільш поширений серед чоловіків – рак легенів, шкіри, передміхурової залози, шлунка і колоректальний рак, а серед жінок – рак молочної залози, рак тіла матки, шийки матки та ободової кишки.\nЗа даними статистики КНП «Обласний центр онкології» в м. Харкові за 2018 рік виявлено 4640 нових випадків (у 2017 році – 4720) онкологічних захворювань (захворюваність 360,4 на 100 тис. населення). Серед провідних локалізацій патології:\n– Рак молочної залози -573 випадки (захворюваність 40,4 на 100 тис. населення);\n– Злоякісні новоутворення шкіри – 459 випадків (захворюваність 35,5 на 100 тис. населення); меланома шкіри – 83 випадки (захворюваність 6,8 на 100 тис. населення);\n– Рак трахеї, бронхів, легенів – 389 випадків (захворюваність 27,2 на 100 тис. населення);\n– Рак ободової кишки і шлунку – 385 і 272 випадків відповідно (захворюваність 30,1 і 21,3 на 100 тис. населення);\n– Рак передміхурової залози – 326 випадків (захворюваність 25,8 на 100 тис. населення);\n– Рак тіла матки – 248 випадків (захворюваність 18,8 на 100 тис. населення);\n– Онкологічні захворювання іншої локалізації – 489 випадків (захворюваність 39,3 на 100 тис. населення).\n– фізичні канцерогени (ультрафіолетове та іонізуюче випромінювання);\n– хімічні канцерогени (афлатоксин (забруднювачі харчових продуктів), миш’як (забруднювач питної води), компоненти тютюнового диму);\n– біологічні канцерогени – інфекції, викликані деякими вірусами, бактеріями або паразитами (Helicobacter pylori, вірус папіломи людини (ВПЛ), віруси гепатиту B і С);\nПідвищена температура тіла 37-37,2 ° С тривалий час.\nОнкологами розроблені правила харчування в рамках профілактики раку, які особливо слід дотримуватися людям, що знаходяться в групі ризику, а саме: зменшуйте кількість жиру в їжі; збільшуйте споживання злакових, фруктів і овочів (свіжих і приготованих); відмовтеся від їжі, що містить нітрити (використовуються для підфарбовування ковбасних виробів), а також від копчених продуктів.\nВідносно попередження форм раку, викликаних вірусами, рекомендується проводити вакцинацію проти інфекцій, що викликаються ВПЛ і вірусом гепатиту В.\nУ місті Харкові консультативна та стаціонарна спеціалізована медична допомога при онкозахворюваннях надається в КНП «Обласний центр онкології», розташованому за адресою: м.Харків, вул. Лісопаркова, 4, тел. 315-11-73 та ДУ «Інститут медичної радіології НАМН України ім. С. П. Григор’єва», м.Харків, вул. Пушкінська, 82, тел.725-50-12.\nТеги: Всесвітній день боротьби проти раку


Ігровий автомат Crazy Monkey ᐈ Крейзі Манкі грати онлайн\n💰 Розмір ставки, RTP слота Crazy monkey\n💎 Грати безкоштовно в Crazy monkey\n🎰 Правила і геймплей Crazy monkey\n💥 Плюси ігрового автомату Crazy monkey\nІсторія про веселу мавочку послужила основою ігровому автомату Крейзі манкі. Побувати в загадковому тропічному лісі й отримати солідну грошову винагороду запропонувала азартним гравцям компанія Igrosoft. Створений у 2002-му році слот, користується популярністю і сьогодні, що неоднократно підтверджували гравці в казино Mono Slot. Перенестись в атмосферу джунглів допомагає яскравий дизайн. Ігровий процес проходить на тлі густої рослинності тропіків. На основному фоні зображені пальми, бамбукові зарослі, зелені кущі та екзотичні квіти. Гостей зустрічає усміхнена мавпа, яка їсть банан. Весела мелодія створює позитивний настрій.\nІгровий автомат Crazy monkey має в своїй структурі 5 барабанів. Із тематичних символів призові комбінації формуються на 9 лініях. Їх кількість може змінюватися в ході гри. Символами слоту являються череп, ананас, банани, ковадло, метелик, змія, лев і мавпа. В геймплеї діють вайлд і bonus. Крім основної гри передбачена функція подвоєння виграшів і бонусний раунд, що складається з двох етапів.\nКерування ігровим автоматом здійснюється за допомогою набору функціональних клавіш. На панелі розміщуються кнопки вибору ставки, числа активних ліній, запуску барабанів. В ігровому автомата є режим автогри. Правила розіграшу містяться в розділі Paytable.\nВ Crazy monkey slot на одну лінію можна поставити от 1 до 90 кредитів. Максимальний показник - 810. Суму на кону може змінюватися протягом всієї гри, в залежності від отриманого результату. Ставка регулюється за допомогою кнопок на панелі управління - One bet. Щоб задіяти максимальний показник, достатньо натиснути на клавішу з написом Max bet.\nВиграші нараховуються за зібрані призові комбінації. Про частоту перемог свідчить коефіцієнт виплат, що становить 95,36%. Розібратися з правилами гри і умовами нарахування грошових винагород допоможе демоверсія.\nІгровий процес починається з визначення основних параметрів. Користуючись кнопками управління необхідно визначити кількість активних ліній та розмір ставки. В ході гри формуються із 3,4,5 однакових символів призові комбінації. Кожна оплачується згідно зі встановленим коефіцієнтом. Особливістю слоту є двостороннє розміщення виграшних комбінацій. Після вдалого раунду пропонується подвоїти виграш. Шанси на перемогу и програш рівні. В грі на ризик пропонується 5 карт. Перша відкрита дилером, останні - закриті. З них необхідно обрати одну. Якщо вона матиме високе значення, ставка подвоюється.\nВ слоті є бонусна гра, що запускається 3 символами мавпочки. Вона складається с 2-х етапів і проводиться на окремому екрані. У 1-й частині пропонується в довільному порядку обирати канати, за які смикне лісова господиня. Якщо впадуть банани, видається винагорода, якщо ковадло - гра завершується. При успішному проходженні 1-го етапу, відкривається супер-гра. В ній пропонується на вибір 2 коробки. Лише в одній знаходиться грошова винагорода. Успішне виконання завдання, зробить гравця володарем суперпризу. В іншому випадку він залишиться ні з чим.\nПопулярність слоту забезпечили якісні характеристики. Переваги ігрового автомату:\nЦікавий сюжет і яскравий дизайн\nНаявність спеціальних символів - вайлда і bonus\nОпція подвоєння виграшу\nБонусна гра з цікавим завданням\nМожливість грати на гроші і безкоштовно


Панорама » Коли і на скільки перерахують вартість опалення на Чернігівщині?\nГоловна Коли і на скільки перерахують вартість опалення на Чернігівщині?\nНа скільки «Облтеплокомуненерго» та «Чернігівська ТЕЦ» знизять ціну на опалення та гарячу воду, керівники підприємств Віктор Геращенко та Олексій Щербина поки не знають, повідомляє UA:Чернігів.\n24-го грудня Кабмін постановив внести зміни до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з проектом постанови, теплопостачальні компанії можуть перерахувати тарифи і знизити їх до 30%. Прем’єр-міністр України Олексій Гончарук сказав, це пов’язано зі зменшенням ціни на газ.\nУ Чернігівській облдержадміністрації обговорили проєкт постанови Кабінету Міністрів України, який передбачає перерахунок ціни на тепло та гарячу воду.\n«З початку опалювального сезону 2019-2020 рр. для підприємств теплопостачання ціна природного газу, порівняно з діючими тарифами, знизилась. А саме з 7482 гривень до 5132 гривень за 1000 метрів кубічних, що нижче на 31%. В умовах запровадження ринку природного газу його вартість для теплопостачальних підприємств буде змінюватися щомісяця», – зазначає голова облдержадміністрації Андрій Прокопенко.\nЧерез це 24-го грудня Кабінет Міністрів постановив перерахувати тарифи на тепло та гарячу воду. У проекті постанови йдеться, що підприємства можуть робити перерахунок щомісяця, починаючи з січня наступного року. За жовтень-грудень цього року перерахунок зроблять у квітні. Так, теплопостачальні компанії можуть знизити тарифи до 30%. Про це 24 грудня сказав прем’єр-міністр України Олексій Гончарук.\n«Людина може в своїй платіжці отримати цифру на 300-400 гривень менше. Це дуже відчутно, це те, заради чого точно потрібно напрягтися і добре попрацювати. Знайти таку можливість. Ми, на рівні уряду, готові, у нас є робоча група спеціальна, готові консультувати кожного, кожну міську раду, кожну громаду».\nТимчасово виконуючий обов’язки директора «Чернігівської ТЕЦ» Олексій Щербина каже, для них ціна на газ на 3 місяці наступного року підвищиться.\n«З січня для ОТКЕ і для нашого підприємства, для всіх теплопостачальних компаній ціна піднімається. Якщо на сьогодні тіло газу складає для нас близько 4200 з копійками – це вартість газу без ПДВ, то з 1 січня цей самий газ коштує 5500».\nНа скільки знизять тариф на тепло та гарячу воду, голова правління «Облтеплокомуненерго» Віктор Геращенко поки не знає.\n«Скільки буде споживання природного газу до кінця цього місяця, тому що коригуванню підлягає грудень. Ми будемо дивитися по всім структурам, мабуть, і звертатися до Національної комісії за роз’ясненнями. Ми будемо дивитись, рахувати і потім десь після свят, тому що рахунки будуть виставлятись 10-15 січня. Після свят ми надамо повну інформацію. Думаю, 8-9 січня».\nЕкономіст Олег Пендзин каже: вимога Кабміну переглянути тарифи обґрунтована ринковою ціною на газ.\n«Це не є популізм. Я просто не розумію, чого вони так довго не робили. Тепла зима ж не тільки у нас, тепла зима і в Європі. І як наслідок ціна на газ імпортний пішла вниз – не так швидко росте, як комусь би хотілося. І як наслідок на сьогоднішній момент ціна газу для підприємств ОТКЕ, яка була встановлена ще за часів Гройсмана, становить порядку 7600 за тисячу метрів кубічних, а на біржі вона 5200-5300»\n153 27.12.2019 Економіка


Як облаштувати відкриту терасу | Строїтель-П\nЯк облаштувати відкриту терасу\nПоради з облаштування відкритої тераси\nЗ приходом теплих днів, весь вільний час хочеться проводити на свіжому повітрі. Якщо у вас квартира з відкритою терасою, то це бажання легко задовольнити. Швидше займіться її облаштуванням і насолоджуйтеся весняним сонцем і свіжим повітрям, не виходячи з дому.\nОформлення тераси не займе багато часу і грошей. Досить встановити на ній невеликий кавовий столик, пару складних стільців, стелажі, полиці з живими квітами і місце для сніданків і затишних вечірніх чаювань готове. А якщо ви хочете створити затишний куточок для читання, то вам підійде зручний лежак зі столиком для напоїв або просто матрац з подушками.\nПри виборі меблів для тераси варто віддати перевагу легким, компактним, ергономічним, по можливості, складним конструкціям, які можна швидко прибрати в випадки дощу і не займають багато місця в квартирі в холодну пору року. Громіздкі і великогабаритні предмети не найкращий варіант для обмеженого простору тераси. Створити атмосферу єднання з природою і відключитися від повсякденної суєти допоможуть квітучі рослини. Їх вибір повністю залежить від ваших уподобань. Можна встановити стелажі і полиці з виткими квітами або прикрасити терасу оригінальними підлоговими горщиками з екзотичними рослинами.\nДекор і аксесуари теж важливі. Різнобарвні подушки з цікавими орнаментами, м'який плед, яскраві килимки на підлозі, свічки, світильники та гірлянди зроблять вашу терасу ще затишнішою і комфортнішою.\nНе варто використовувати терасу як місце для скупчення непотрібних речей, адже це додаткова корисна площа, яку ви можете перетворити в затишний куточок для відпочинку, читання і приємного проведення часу з сім'єю і друзями.


МАЛЯТА 2018-1 - Родинний форум "Малеча" - форум для сучасних батьків\nВідправлено 19 February 2018 - 19:19\nЯмочки у щічках,\nГарний настрій – звичка.\nЩастячко в колисці\nІ любов – так близько\nЛюбі наші матусі вітаю вас у новій темці, гарного вам спілкування, здоровячка немовляткам і багато молочка їм мамусеного.\nВідправлено 20 February 2018 - 00:08\nЛюдо,такий віршик чудовий..,і темка е.Тільки щось наші Матусі 2018 не поспішають.\nВідправлено 20 February 2018 - 08:57\nallinav, дякую, певне ще мамусі непоняли і тішуться малятами.\nВідправлено 20 February 2018 - 11:37\nВітаю матусь наймолодшої малечі =)\nМене Зорянка на днях запитала:\n-Мамо, а коли ти вже нам ще когось народиш?\nУ мами щелепа відвисла =))))\nВідправлено 22 February 2018 - 14:44\nМучимся з животиком(( важко трохи..забула про сон( і толком незнаю шо їсти на гв(\nВідправлено 22 February 2018 - 19:22\nWokolapo4ka, їсти все по чуть чуть, сьогодні пробуєш один продукт і дивишся на реакцію дитинки.\nВітаю вас з випискою!\nВідправлено 22 February 2018 - 19:48\nWokolapo4ka, з випискою вас, ти щось даєш від коліків, їж все потрошки ,але дивися як маля себе вестиме і чи небуде алергії.\nВідправлено 22 February 2018 - 20:11\nWokolapo4ka, вітаю =)\nхарчуйтеся здорово: без смаженого, гострого, жирного, пряного.\nпарові котлетки з нежирного м’яса, варена або тушкована рибка, каші, супчики без надміру жиру, тушковані овочі.\nфрукти мені рекомедували запечені - яблука, банани (можна в сирних запіканках).\nмолоко нежирне, молочні страви, сир.\nчай неміцний, узвар, вода.\nуникайте, по-мождивості,родуктів-алергенів: мед, цитрусові, шоколад, томатні продукти; обмежтеся в цукрі.\nВідправлено 24 February 2018 - 22:01\nШоколапочка,вітаю вас з випискою.Вдома швиденько звикнете одне до одного..І все буде добре....\nВідправлено 26 February 2018 - 20:16\nВсім дякую за вітання!)\nДаю інфакол, але він не помагає...глажу животик ..то впринципі мало чим можу помогти, а малюк мучиться(\nПідкажіит чи то нормально шо малий зригує й через ніс? То вже так 3 день..і ше йому молочко там в носі залишається і він погано дихає.. хотіла аспіратором той слиз вибрати але нічо не вийшло(\nСьогодні під час годування навіть молоко носом йшло(\nВідправлено 26 February 2018 - 22:55\nА то по крапельці фіз.розчину закапай,він розмякчить те,що в носику і через хвилину витягни.Тільки якщо будеш шкодувати,то нічого не вийде.Швиденько потящни і все...\nБо діткам то не подобаеться...\nА після годування поноси стовбчиком.\nНам особисто найкраще допомагав Еспумізан Н...,при коліках у хлопчиків.\nІ тепленька пеленочка на животик..\nВідправлено 28 February 2018 - 14:28\nWokolapo4ka,нам відколіків що синочку що доні колікід гарно помагає.\nWokolapo4ka,носик промивай фізрощином можеш пару раз на день він нешкодить, а носиком молочко може йти або швидко ковтає або переїсть носи стовпчиком як поїсть.\nМЕРІ 13, НІНЕВІЯ дівчатко ватію вас з принцесами хай чемні ростуть.\nВідправлено 28 February 2018 - 19:36\nМама двох Скарбенят (28 February 2018 - 14:28) писав:\nБачу, що в 1 циці молоко просто ллється і він не встигає ковтати..\nАле їсть дуже довго і цицю не віддає..то думаю, що йому забагато просто.\nА коли злий, бо перед годуванням я його перевдіваю то дійсно дуже бігом починає їсти..\nЯ ж це не можу контролювати...\nА з животиком мабуть прийдеться пробувати колікід або еспумізан бо дуже шкода дитини..безпереривний процес, поїсть, тужиться..зригує..щикає і так по кругу\nВідправлено 01 March 2018 - 10:26\nЗі скількох місяців ви залишали малят на бабусь?\nЯ на разі це уявити не можу поки він маленький і їсть тільки мене. В нас попереду багато свят, а з малим ходити на велике скупчення народу я боюсь..\nВідправлено 01 March 2018 - 20:52\nЛишала одного разу Софійку на бабусю вечором, їй тоді було майже 4 місяці. Але коли прийшов час для сну, приїхала погодувала і знов поїхала.\nЗціджувати молочко ще не пробувала)\nВідправлено 01 March 2018 - 21:25\nWokolapo4ka,я десь на годинку лишала, коли старшій доці й місяця не було: бігала оформлювати виплати... то коли прийшла мала вже мало не істерила - так хотілося до циці =)\nа чому ходити на скупчення? будьте вдома: і малюку спокійніше, і вам =)\nВідправлено 02 March 2018 - 12:40\nМама Жабка =), цього року у всіх ювілеї..якби ж то чоловік підтримав і зі мною був..а так піде гуляти сам, обідненько..\nАле лишати дитинку я не буду..ше замеленький.\nЗ носиком розібрались, получаєттся чистити..скільки ж то нюансів і як я багато незнаю..\nШе б з животиком легше було. Сьогодні какали ніби водичкою..це ж нічо поганого??\nВідправлено 02 March 2018 - 13:51\nможе, зайшли б з малечею на трішки? півгодинки чи годинку?\nале дивіться за обставинами =)\nЗ.І. на свята я з малечею не ходила, але у справах місяців із 3-4 з собою брала (покупки, платежі в банку, старшу доцю в садок водила разом із крихітною меншою...)\nВідправлено 02 March 2018 - 14:10\nМама Жабка, у всіх круглі дати і всі святкують. То ше зараз всі бацильні, я так боюсь аби ми не зкхворіли.\nОт чоловік захворів... а в нас 1 кімнатна квартира...чи то казати хай до батьків на пару днів перебирається чи шо(\nBossy (01 March 2018 - 20:52) писав:\nНам ше й місяця немає тому й вагаюсь чи залишати малюка)\nІ до грудей ми певний час привикали..нашо назад ту бутилку пхати..\nВідправлено 02 March 2018 - 14:26\nякщо вдома віруска,то краще покапати Назоферон доя немовлят,для профілактики.Я брала лаферобіон.Додаеш 1-1.5мл.кипяч.волички і на день вистачае по схемі капати...\nА подружка,як тільки чоловік захворів ,відправила його до мами.Нічого тут нема страшного,хай краще пару днів там побуде,ніж дитя захворіе.\nА на свята,гості всякі,“тусовки” я б не ходила ..Та в принципі і не ходжу,з дітками тобто.\nОн ми доні рочок відсвяткували,всього 10 чол.було,всі своі,всі з виду здорові.\nА я з дітьми після того всього так захворіли...Краще б не святкували,і пройшли б зиму без соплей.\nА так...темпа до 39 була,тільки вичухались...\nПовідомлення відредаговано allinav: 02 March 2018 - 14:27\nІменинники ( 24 October 19 )\nЗараз: 24 Oct 2019 00:24


Як редагувати PDF-файл | wfoojjaec\nЯк редагувати PDF-файл\nPDF-файли ніколи не мали на увазі редагування. Спочатку формат базувався на мові принтера PostScript та оптимізований для відображення високої точності на різних пристроях, отже повне ім'я: Portable Document Format. З тих пір, як це було продовжено для заповнення форм, електронних підписів та інших функцій, він все ще не ідеально підходить для редагування. Більшість PDF-файлів починають працювати в іншому нативному форматі (наприклад, Word або одному з форматів Adobe Creative Cloud) і перетворюються в PDF для розповсюдження. Отже, зазвичай ваш найкращий варіант полягає в тому, щоб отримати вихідний файл і працювати з ним. Іноді, однак, це неможливо - або тому, що він недоступний для вас, або тому, що у вас немає правильної програми для редагування вихідного файлу. У цьому випадку гарна новина полягає в тому, що у вас є різні варіанти редагування PDF-файлів залежно від ваших потреб та бюджету.\nAdobe Acrobat: потужний редактор PDF\nНайбільш очевидним інструментом редагування PDF-файлів є Adobe Acrobat. Як і більшість інших пропозицій Adobe, його поточні редактори Acrobat PDF підписані на свій розсуд (від 12,99 до 24,99 дол. США на місяць) або частина підписки на Creative Cloud. Adobe Acrobat DC (Document Cloud) поставляється в стандартній або Pro версії. Обидві версії мають досить потужний редактор PDF.\nВерсії Acrobat DC переміщуються з традиційного інтерфейсу настільного комп'ютера старих програм Acrobat до інтерфейсу з багатьма вкладками, що більше схоже на сучасний веб-браузер. Як людина, котра використовувала більш традиційну версію протягом багатьох років, новий інтерфейс звик до цього, але, як видається, цей показник для курсу, оскільки постачальники програмного забезпечення намагаються створити інтерфейси, які майже однакові на всіх платформах, замість того, щоб бути адаптованими до певного середовища.\nЗа додаткову кількість баксів на місяць Pro надає вам можливість працювати з мультимедійними об'єктами, сканувати документи, створювати PDF-файли, редагувати на iPad, а також ще кілька дзвінків і свистів. Acrobat навіть може виконувати OCR у форматах PDF, які є простими зображеннями, так що ви можете шукати та редагувати текст.\nЩоб почати редагування PDF у останніх версіях Acrobat, потрібно відкрити його, а потім спеціально вибрати інструмент «Редагувати PDF». Інакше ви будете просто перебувати в режимі перегляду та анотації за замовчуванням.\nMicrosoft Word: PDF-редактор, який, мабуть, вже є власником\nОстанні версії Microsoft Word (Word 2013 і пізніші версії) можуть безпосередньо відкривати PDF-файли та конвертувати їх у редаговані документи Word. З мого досвіду, Word добре працює з основним текстом та графікою, хоча форми таких об'єктів, як прапорці, часто наводяться як непарні спеціальні символи. Ви також втратите будь-які функції для заповнення форм оригінального PDF-файлу. Але якщо вам потрібно створити документ на основі існуючого PDF-файлу і вже мати Word, це, безумовно, найпростіший і найшвидший спосіб перейти. За іронією долі, однією з причин, через які Пол Манафорт і Рік Гейтс залишили документовий шлях до своїх обвинувальних висновків 23 лютого 2018 року, полягає в тому, що Манафорт мав занадто стару версію Word для редагування PDF-файлів самостійно або недостатньо, щоб спробувати. він відправив їх у ворота для перетворення.\nФормати PDF та Word дуже різні за характером, тому деякі відомості втрачаються при перекладі. Зокрема, корпорація Майкрософт надає попередження про те, що наступні елементи можуть неправильно зустрічатися:\nКоли справа доходить до редагування PDF-файлів, насправді не існує абсолютно безкоштовного обіду. Але є деякі продукти, які поставляються як в безкоштовній, так і у преміум-версії, щоб ви могли спробувати їх для легких завдань, але оновлювати в міру необхідності. Одним з кращих - PDF-XChange Editor із програмного забезпечення трекера. Є фактично три версії. Ця безкоштовна версія дозволяє створювати та редагувати текст у PDF-файлах, а також знову зберігати їх. Якщо вам потрібно зробити справжню роботу, вам потрібно придбати одну з преміум-версій. Редактор PDF-XChange надає безліч інших функцій редагування за $ 43,50, а редактор Plus додає можливість створювати та заповнювати форми за $ 54,50. Деякі користувачі можуть віддати перевагу користувальницькому інтерфейсу користувача з поточною версією Adobe Acrobat, оскільки вона набагато ближче до того, що є для Microsoft Office, за допомогою стрічки та структури меню. Існує також безліч цікавих додатків, таких як можливість вимірювати відстань та периметр частин документа.\nОскільки у мене більше комп'ютерів, ніж у мене є ліцензії Adobe, я використовував PDF-XChange на одному з них як головного читача та редактора PDF-файлів, і це дуже сподобалося. Інтерфейс "threwback" трохи стрибає, оскільки більшість інших програм, які працюють на роботі, перейшли до більш чистого, більше переглядача. Але це дозволяє швидко отримати доступ до величезного масиву функцій.\nPDFescape Забезпечує редагування та перетворення в Інтернеті\nЯкщо вам потрібно лише відредагувати пару документів, можливо, ви захочете спробувати PDFescape, у якому є онлайн версія. Якщо ви побачите, що ваші потреби збільшуються для певного проекту, вони також дозволять вам підписатись на настільну версію PDFescape Premium за 2,99 дол. США на місяць. Тут також передбачається ще один крок до можливостей створення форми, до підписки на 599 доларів США на місяць для версії Ultimate.\nРедагування PDF для мобільних пристроїв\nДля мобільних пристроїв є багато саморекламованих редакторів PDF, але більшість з них дійсно просто дозволяють анотації\nРедактори PDF для мобільних пристроїв використовувалися як досить точні збірки, але тепер є чимало альтернатив, майже всі з яких мають безкоштовну версію. Polaris Office - одна з найдовших, але до неї приєдналися ще багато інших. Більшість, наприклад, OfficeSuite від MobiSystems, не підтримують можливість повного редагування, якщо ваш виробник телефону не попередньо ліцензував його для вас, або ви купуєте ліцензію від $ 20 до $ 30 для версії Pro. Поларіс збільшив ліцензію Pro на 55 доларів на рік. Вільно, Xodo та Foxit - це два багаторічні образи. Обидва пакети мають багато функцій, пов'язаних з анотуванням і спільним використанням, хоча ні один з них не є повноцінним редактором. Вони найкраще підходять для перегляду проектів документів.\nРозкажіть нам про ваш улюблений редактор PDF\nНам є занадто багато варіантів редагування PDF, щоб покрити їх усім, і я впевнений, що ми пропустили деякі з ваших фаворитів. Отже, якщо у вас є такий, який ви вважаєте заслуговує уваги, повідомте нам про це.


Як знайти людину в Челябінську |ЯкПросто\nЯкщо вам потрібно відшукати свого друга або родича в Челябінську, в деяких випадках вам навіть не доведеться приїжджати в місто. Телефон та інтернет допоможуть вам досягти бажаного результату, не виходячи з дому.\nВикористовуйте соціальні мережі. Ви знаєте місто та ім’я людини, приблизно уявляєте, як він виглядає і чим займається, — цього достатньо, щоб зробити запит. Якщо ваш друг чи родич зареєструвався в мережі Facebook, Вконтакте або на Однокласниках, введіть в пошуку місто Челябінськ, а також ім’я та прізвище, і ви відразу ж зможете дізнатися адресу, телефон, місце роботи та інші дані потрібного вам людини. Крім того, можна буде відразу ж написати особисте повідомлення і поспілкуватися безпосередньо.\nЯкщо пошук в мережах не приніс результатів, скористайтеся телефонними базами даних. Ви знаєте місто, а значить знаєте телефонний код. Зайдіть на сайт http://interweb.spb.ru/phone/chelyabinsk/ і знайдіть там потрібний номер. Проте в базах є лише номери стаціонарних телефонів. Мобільні є конфіденційною інформацією, і їх в базі знайти не можна.\nЯкщо віддалений пошук не дав результатів, відправляйтеся в місто. Вам можуть надати допомогу в поліції: сказати, де зареєстрований дана людина по паспорту і не фігурував він у будь-яких справах у будь-якій якості. Але допомагати поліцейські вам зобов’язані тільки в тому випадку, якщо людина зникла без вісті, і ви подали про це відповідну заяву. Якщо з моменту пропажі не минуло й трьох діб, швидше за все, шукати вони не будуть. При УВС існує міська платна довідкова служба, можна спробувати звернутися туди.\nЯкщо у вас є зв’язки в паспортному столі або в ЖКГ, можна спробувати пошукати з їх допомогою. У домоуправліннях вам зможуть сказати, проживав дана людина за їхніми адресами, куди переїжджав і не міняв чи прізвище.\nЗберіть якомога більше інформації про потрібну вам особистості. Челябінськ — велике місто, але все ж це не столиця, тому якщо, ваш друг займається якимось рідкісним справою, наприклад, він художник чи музикант, його можуть знати у відповідних колах міста. Шукати буде легше, якщо в зовнішності розшукуваного є якісь особливі прикмети.\nУ крайньому випадку найміть приватного детектива. Нехай його послуги і коштуватимуть чималих грошей, але якщо це ліцензований фахівець, то він має доступ до таких баз даних, які для вас залишаться закритими. Не втрачайте надії і шукайте, незважаючи ні на що!


Купити Лілія Curie в Україні в Matla Flowers\nДуже незвичайна лілія з рожево-фіолетовими пелюстками бутона, які мають темні вкраплення і білий ободок. У висоту лілія Curie виростає зазвичай від 80 до 110 см. А завдяки фракції цибулин 12/14 з Голландії, навіть при складних погодних умовах вона потішить вас своїми квітками з ніжним ароматом. Садять ці орієнтальні лілії з бере... Читати повністю →\nДуже незвичайна лілія з рожево-фіолетовими пелюстками бутона, які мають темні вкраплення і білий ободок. У висоту лілія Curie виростає зазвичай від 80 до 110 см. А завдяки фракції цибулин 12/14 з Голландії, навіть при складних погодних умовах вона потішить вас своїми квітками з ніжним ароматом. Садять ці орієнтальні лілії з березня по травень. Для посадки їй потрібен дренований і зволожений грунт. Для того щоб уникнути пошкодження стебел місце, де будуть рости лілії має бути захищене від вітру. Садити ці лілії слід в місці без застою води з нейтральною кислотністю. Бажана глибина посадки в 10-15 см. А відстань між посадковим матеріалом повинна складати 10-30 см. Лілія Курі буде чудово виглядати поряд з іншими вашими рослинами, також вона чудово підходить для створення неймовірних квіткових композицій. Замовити ці лілії ви можете прямо зараз.