Мозаїка миттєвостей. : 2014\nМрії у калюжах.\nЯк казав Ремарк:Счастья кругом — сколько угодно. Только нагибайся и подбирай.))\nОтак я релаксувала сьогодні.\nОпубліковано Маряна Гевак о 20:54\nМітки: краса, красиво, натхнення, осінь, Париж, фотограф у Парижі, франція, Paris, photo\nКуряче філе з медом і бальзамічним оцтом.\nОпубліковано Маряна Гевак о 09:58\nМітки: кулінарія, курятина, м'ясо, рецепти, смаколики, смачно\nСьогодні хочу поділитися двома рецептиками.\n1)Свинина зі сливами\n1 кг корейки\nсіль, перець, гвоздика з смаком\n20 г вершк. масла\n1 ч.л. коріандру\n2 ч.л меду\n1 ч.л.лим. соку\nНа м"ясі зробити надрізи у вигляді ромбів .Натерти сіллю, перцем, в надрізи вставити гвоздички. ООбсмажити з обох боків до скоринки і запікати в духовці 30 хв при т 220.\nПотім додати нарізану четвертинками цибулю і сливи. Запікати ще 30 хв. , поливаючи соком,що утворився(його багато).При додаванні цибульки і слив утворюється просто неймовірно спокусливий аромат!\nДля соусу: сливи порізати, скласти в каструльку, додати мед, масло, сік лимону, коріандр. Готувати на середньому вогні до м"якості слив. Подавати м"ясо з соусом.\nСоус я ще збила блендером.\nАле мені особисто вистачило б для соусу лише тих слив,що пеклися разом з м'ясом. Бо соусу вийшло реально багато. Він з кислинкою,не зважаючи на мід:) Смачно,незвично, з родзинкою я б сказала!)\n2) Фаршировані помідори.\n8 круглих твердих помідорів\n2 зубчик часнику\nЗрізаємо шапочки з томатів,вичищуємо серединку. Трошки солимо. Готуємо фарш майже як на пельмені. Потерти цибульку,м'ясо,звичайно ж,сіль/перець,яйце,трави які любите.Гарно вимішати і начинити помідорки. Зверху накрити кришечкою,на яку поставити тонесенький шматочок пахучого вершкового масла і у духовку на годинку при температурі 180 градусів. Помідори чим щільніше викладете,тим краще.\nВсе подавати з рисом.\nОпубліковано Маряна Гевак о 15:10\nМітки: кулінарія, натхнення, смаколики, смачно, фудфотографія, photo\nНа краю лісу ,на невисокому пагорбі біля річки стоїть старовинний укріплений замок П’єрфон. Це один з небагатьох збережених бойових замків Франції. Він був побудований на залишках фортеці XII століття.\nЗамок не настільки популярний як,скажімо замки Луари але, безумовно, вартий уваги . Надзвичайно красивий,гарно збережений,поважний навіть трохи помпезний він переносить нас у ті давні героїчні часи,про які я вам зараз трішки розповім.\nКарл VI в 1392 року подарував маєток П’єрфон брату - герцогу Людовіку Орлеанському. До того часу від старої фортеці залишилися тільки підземні приміщення. Людовик вирішив будувати замок нового типу - потужний, грандіозний, розкішний. Перебудова почалася в 1396 році. Будівництво тривало більше десятиліття.\nОпубліковано Маряна Гевак о 11:19\nМітки: враження, замки, краса, красиво, музеї, натхнення, осінь, Пікардія, подорож, фортеці, франція, цікаво, photo\nСтрава називається дуже вишукано Bouchées à la Reine. Повного перекладу я не знайшла,але дослівно Bouchées означає закуска на один раз,на один ковток.А по нашому,бачила вона називається воловани,які я робила вже не раз,але не мала поняття,що страва має французьке коріння,бо відноситься до традиційних)\nПотрібні стаканчики з листкового тіста. Я купую готові( у нас є великі,такі як у мене сьогодні і малесенькі,справді на один ковток),а можна спекти самому.\nУ сковороді розігріти 2 ст.л. оливкової олії. Цибулю смажити, помішуючи, близько 4 хвилин.\nДодати в сковороду гриби(шампіньойни), приправити сіллю, перцем і чебрецем. Смажити, помішуючи, до готовності, близько 7 хвилин. Додати 2 ст.л. лимонного соку і перемішати.\nДодати борошно і смажити, помішуючи, 1 хвилину.\nПокласти в сковороду сметану і готувати, помішуючи, ще 2 хвилини, до загусання.\nРозкласти грибну начинку в листкові стаканчики, прикрасити зеленню й подавати.\nЦе як закуска.Смачно і просто. Можна їсти як холодною так і гарячою.\nПоки робила,подумала,що так гарно було б подавати жульєн. Правда, тоді ще треба було б притрусити тертим сиром і на кілька хвилин засунути у духовку. Ну і їсти гарячим.:)\nОпубліковано Маряна Гевак о 13:37\nМітки: кулінарія, місяць французької кухні, натхнення, рецепти, смаколики, смачно, фудфотографія\nБеф бургуньойн( bœuf bourguignon )\nБеф бургуньойн (говядина тушена у вині)\nРецептів цієї страви є безліч.І прості до непристойності, і вишукані від шефів ресторанів високої кухні. Я вивела для себе середнє. Мені подобається,готувати не складно,хоч і довго. І готую я не у духовці,а у каструлі на плиті.\n1кг.молоденької телятини. Я люблю великими шматками десь як на шашлик) Відділити жир,якщо є. Обсмажити з двох сторін до золотистої кірочки на оливковій олії. Викласти у каструлю. Обсмажувати порціями,щоб м'ясо не давало соку. Нарізати півкільцями одну велику цибулину,почистити і подрібнити кілька зубчиків часнику,дві морквини порізати кільцями,дрібно нарізати копчену свинну грудинку. Коли м'ясо обсмажилося на залишках того жиру обсмажуємо цибулю,моркву,свинну грудинку,половину часнику. Тим часом м'ясо солимо перчимо,додаємо лавровий листок,чебрець,другу половину часнику і ложку-дві муки. Закриваємо кришко у добре струшуємо . Потім додаємо протушені овочі з грудинкою ще раз струшуємо і вливаємо 500-750мл хорошого сухого червоного вина. Не забуваємо правило: у їжу у жодному разі не використовувати вино,яке б ви не стали пити. Все. Доводимо до кипіння і ставимо на найменший можливий вогонь на 2-25, год. Чим довше,тим краще. Я навіть не перемішую жодного разу. Соус робиться густий і смачний,м’яско м’якеньке. Якби вам треба було добавляти ще рідини,то додавайте м’ясний бульйон. Подавати з картоплею або макаронами. У нас вчора були макарони.\nОпубліковано Маряна Гевак о 13:11\nМітки: кулінарія, м'ясо, місяць французької кухні, рецепти, смаколики, смачно, фудфотографія\nПрочитала,що це традиційний народний мальтійський рецепт.\n1 випотрошений кролик вагою 1,2 - 1,5 кг\n4 великих стиглих помідори (або очищені томати у власному соку)\n200 мл м'ясного , курячого бульйону або води\n2 ст. л . борошна\n2 ст. л . оливкової олії\nсіль , мелений чорний перець\n600 г спагеті для подачі\n1 . Розріжте кролика на невеликі шматочки , обваляйте в борошні й обсмажте в глибокій каструлі з товстим дном на середньому вогні в суміші вершкового масла та оливкової олії до золотистої скоринки з обох сторін.\n2 . Дрібно поріжте очищені цибулю і часник. Обдайте помідори окропом , потім холодною водою , зніміть з них шкірку. Видаліть насіння разом з рідиною. М'якоть наріжте кубиками.\n3 . Складіть всі овочі в каструлю з кроликом , додайте лавровий лист , сіль , перець і орегано. Влийте вино і бульйон( я мала звичайний бульйон з кубиків).Доведіть до кипіння , закрийте кришкою і готуйте на слабкому вогні 1 - 1,5 год. Готовий кролик дуже ніжний , м'ясо практично саме повинно відділятися від кісток.\n4 . Відваріть спагетті у великій кількості підсоленої води згідно інструкції , заправте їх отриманим соусом , а кролика подайте на окремому підігрітому блюді.\nЯ подавала не з спагетті,а з картоплею дофінуа. Але на окремій тарілці.\nСправді дуже смачно. Кролик мякий,ніжний і тане у роті:)\nОпубліковано Маряна Гевак о 14:29\nМітки: кулінарія, м'ясо, рецепти, смаколики, смачно, фудфотографія, photo\nЯ завжди дивувалася людям, які кажуть,що оглянути нове місто їм вистачить два-три дні. Живу у Парижі вже восьмий рік і щоразу відкриваю для себе щось незвідане і цікаве. Цього разу це був музей і сад Альберта Кана,французького банкіра і філантропа. Ще на початку 20 століття,коли фотографія була дорогою і малодоступною річчю, цей дивний чоловік взявся втілювати у життя масштабний проект - створення фотографічного зліпку епохи за допомогою автохрому,одного з найстаріших процесів створення кольорових фотографій. Завдяки спадщині Кана ми можемо побачити людей і планету,такими якими вони були тоді,сто років назад.\nОпубліковано Маряна Гевак о 23:44\nМітки: весна, враження, квіти, краса, красиво, Париж, парк, талановиті люди, фотограф у Парижі, франція, photo\nСерафина Луї.Наївне мистецтво.\nПодивилася вчора ще один фільм про творчу людину,художницю "Серафина із Санліс". Історія життя,правда,доволі епізодична,представниці французького наївного мистецтва Серафини. Жінка ніколи у житті не вчилася малюванню.Працювала і пастушкою,і прибиральницею, і прачкою...А у вільний час,тобто уночі, малювала свої прекрасні картини. Найдешевшою фарбою,яку часто брала у борг.До неї підмішувала рослинні барвники,виготовлені власноруч,тваринну кров,віск,який не рідко брала у церкві.Малювала на дерев'яних дошках.Доля подарувала їй зустріч з поціновувачем картин і визнаним критиком,який і розгледів її здібності. Але,як завжди у таких випадках, за талант потрібно платити- Серафина останні роки свого життя провела у домі для душевнохворих.І як я тільки що вичиталала,померла від голоду і відсутності догляду при режимі Віші.І хоч її картини і продавалися,і виставлялися це вже не приносило їй ніякого душевного задоволення. Фільму бракує динаміки,але він гарно акцентує увагу саме на щоденному житті художниці,на її чудових роботах,на її дивакуватості...Хто цікавиться такими темами-однозначно раджу подивитися.Фільм тримається на достовірних фактах.Має 9 номінації на премію Сезар! Мені було цікаво ще й тим,що я вже неодноразово мала можливість бути у Санліс. Приємно усвідомлювати,що ходила тою ж бруківкою,що колись художниця, потім автори фільму. Попробую ще розшукати адресу,де жила Серафина і наступного разу навідаюсь(якщо є куди).Ось тут можна глянути на її картини https://www.google.f...iw=1440&bih=794\nМітки: враження, натхнення, талановиті люди, франція, цікаво\nФужер (Fougeres) середньовічне місто-фортеця.\nВід феодального середньовіччя в Європі збереглося безліч красивих пам'яток архітектури , замків , невеликих сіл і старовинних містечок. А Франція взагалі рай для любителів старовини. У 50 км від французького міста Ренна ( Rennes ) в закруті річки Нансон, що служила колись природним кордоном між Францією і Бретанню,знаходиться фортеця Фужер , побудована в XI-XV століттях.Вона входила в так звану «золоту дугу» міст-фортець (Шатобріан, Вітре, Фужер, Ренн) - оборонну систему бретонських герцогів, які чинили опір експансії французького королівства.\nОпубліковано Маряна Гевак о 11:14\nМітки: Бретань, весна, замки, краса, красиво, парк, подорож, романтика, фортеці, фотограф у Парижі, франція, photo\nСьогодні дозвольте вам запропонувати класичне французьке блюдо з баранчика Navarin (наваран), назва якого походить від слова navet (ріпа). Цей спосіб приготування подобається навіть тим, хто не дуже любить баранину(у їх числі і я)\nСкладники страви на 6 осіб:\n1,5 кг баранини (плече, шия і груди)\n700 мл бульйону яловичого(у мене зкубика)\n4 помідори, стиглі, очищені, подрібнені\n5 штучок ріпи\n12 маленьких цибулинок(мається на увазі ті малесенькі,звичайну беріть за смаком)\n450 г зеленого горошку\nТрави: 1 лавровий лист, 1/4 с. до с. чебрець\nПорізати м'ясо ягняти на шматки 5 см.\nУ каструлі розігріти столову ложку оливкової олії. Обсмажувати на середньому вогні кілька шматків м'яса за один раз до золотистого кольору. Смажити порціями,щоб не утворювався сік.\nВикласти все м'ясо в каструлю, додати два зубчики часнику(я розрізала на половинки і тримати на сильному вогні протягом хвилини.\nВилити половину жиру. Посипати м'ясо борошном, сіллю і перцем. Потримати на сильному вогні ще протягом 2 хвилин.\nНагріти м’ясний бульйон( у мене з двох кубиків) в маленькій каструлі. Додати бульйон до м'яса. Довести до кипіння. Перемішати. Додати очищені від шкірки і подрібнені помідори й трави(лавровий лист і чебрець,зав’язані у пучок-так потім їх простіше виловити і викинути.). Варити і тушкувати протягом 30 хвилин на слабкому або середньому вогні.\nДодати моркву кружальцями , подрібнену цибулю цибулю і ріпу кубиками. Томити на слабкому вогні протягом 30 хвилин .\nВідварити свіжий зелений горошок(ну або ж морожений можна не відварювати) в маленькій каструлі у підсоленій воді протягом 5 хвилин. Додати в рагу з баранини всього за 5 хвилин до подачі на стіл. Витягнути трави. Подавати гарячим.\nФото сьогодні вийшли вже ніби трохи краще)\nЯ поїла самого рагу. Для чоловіка ще відварила рис)\nКажуть, ця страва смакує усім і при будь-якій погоді,але найсмачнішою є саме навесні!\nОпубліковано Маряна Гевак о 20:34\nМітки: кулінарія, м'ясо, місяць французької кухні, натхнення, рецепти, смаколики, фудфотографія, photo


У Володимирі-Волинському вперше провели змагання із гри «Бочча» для людей з обмеженими можливостями (ФОТО) – INVAK.INFO – информационное агентство – портал людей с инвалидностью\nУ багатьох містах країни вже існують такі змагання. Цьогоріч міська влада долучилася та започаткувала у місті “Кубок Володимира”. Змагання спеціально орієнтовані на осіб з ураженням опорно-рухового апарату.\nДля участі в змаганнях до міста приїхали учасники з різних міст Волині та Львівщини. Змагання проводили як в індивідуальному заліку, так і в командному.\nДовідково. Бочча (Боччє) – це гра з набором м’ячів з шести синього, шести червоного і одного білого або жовтого кольору, що входить до переліку паралімпійських видів спорту для інвалідів.\nПісля того, як Бочча була внесена до переліку паралімпійських ігор для інвалідів, її правила були приведені до єдиного знаменника і розрізняються лише в залежності від категорій гравців. Так як в грі беруть участь інваліди з проблемами опорно-рухового апарату різної тяжкості, для деяких категорій дозволяється використання спеціальних пристосувань для вкидання м’яча і навіть допомога асистента.\nСуть гри Бочча полягає в тому, що гравці намагаються максимально наблизити м’ячі свого кольору до білого м’яча, який називають Джеком. Гра відбувається на рівному майданчику розміром 2,5 на 6 метрів з комплектом з шести червоних і шести синіх м’ячів, одного білого м’яча. Параметри м’ячів в Бочча також строго регламентовані: вага 275 грам і окружність 270 міліметрів. Увага! саме окружність.


10 атмосферних фільмів, щоб подивитися під час свят | OGOGO!\nЗимові вихідні – хороший час, щоб передивлятися старі різдвяні стрічки. Якщо крім “Сам удома” вам нічого не спадає на думку, допоможе підбірка фільмів від Ogogo.if.ua.\nРіздвяні канікули (National Lampoon’s Christmas Vacation, 1989)\nЯкщо вам знайоме відчуття, коли хочеться організувати святкування якомога краще, а все йде шкереберть, затишно провести час із родичами, а вони псують один одному і вам нерви, – то знайдете багато спільного із героєм фільму “Різдвяні канікули” Кларком Ґрізволдом (Чеві Чейз). А карколомні пригоди його сімейки змусять реготати до сліз.\nКоли Гаррі зустрів Саллі (When Harry Met Sally…1989)\nРомантична комедія про двох людей, яких несподівано життя зводить знову і знову протягом багатьох років. Нестерпне знайомство переростає у дружбу. А потім, після яскравої новорічної ночі, – у щось більше.\nДотепні діалоги персонажів цієї стрічки можна розбирати на цитати.\nЧотири кімнати (Four rooms, 1995)\nЩоб додати трохи божевілля і чорного гумору до святкової атмосфери, можна подивитися фільм “Чотири кімнати”. Дія відбувається новорічної ночі у готелі у Лос-Анджелесі. Коридорний Тедді (Тім Рот) під час свого чергування в одній з кімнат стає свідком відьомського шабашу, в другій мусить пильнувати неслухняних дітлахів, в іншій – стати учасником дивної подружньої гри.\nЕпізоди фільму зняті різними режисерами, серед яких – Квентін Тарантіно. Він також грає одну з ролей стрічки. Також у фільмі з’являється Мадонна, Брюс Вілліс, Антоніо Бандерас та інші зірки.\nЧарлі та шоколадна фабрика (Charlie and the Chocolate Factory, 2005)\nЯкщо ви ще не переїлися солодким за час свят, то потіште себе барвистою стрічкою про зимово-шоколадні дива. Вона змусить повірити, що, якщо ви були добрі і чемні, то одного дня витягнете “Золотий квиток”, що змінить ваше життя.\nЩе один фільм із Джонні Деппом на свята не буде зайвим. Фантастична історія про те, як чудернацький хлопець із лезами замість пальців змінює життя маленького містечка, подарує казковий настрій.\nТрохи ретро у ваш зимовий вечір принесе комедія “Квартира”. У головній ролі – Джек Леммон, відомий багатьом за фільмом “У джазі тільки дівчата”. Він грає кумедного одинака, який, аби добитися кар’єрного зростання, позичає ключ від свого помешкання своїм начальникам. А ті приводять туди коханок. Одного дня життя чоловіка кардинально змінюється, коли у себе вдома він знаходить напівживу дівчину.\nЩе одна чорно-біла, але варта уваги романтична комедія. Дія відбувається у магазині подарунків у розпал різдвяної метушні. Продавці цього закладу Альфред і Клара постійно сваряться, не підозрюючи ким вони є один для одного. Ряд веселих ситуацій веде до романтичного геппі-енду.\nЯкщо хочете чогось більш кольорового, можна подивитися теж непоганий ремейк цього фільму – “Вам лист” 1998-ого року із Мег Раян та Томом Генксом.\nВісім жінок (8 femmes, 2001)\nФранцузький шарм вашим вихідним подарує стрічка “8 жінок”. Це – детектив із елементами мюзиклу, дія якого відбувається на Різдво. У головних ролях – зірки європейського кіно: Ізабель Юппер, Катрін Деньов, Фанні Ардан, Еммануель Беар.\nТри горішки для Попелюшки (Tři oříšky pro Popelku, 1973)\nЯкщо натрапите у телепрограмі на цей старий фільм – не оминайте увагою. Чехословацька попелюшка – не така, як інші. На відміну від класичної казки, у цій головна героїня знайомиться з принцом не на самому балі, встигає з ним поспілкуватися і знайти спільні інтереси. А з балу втікає не тому, що її карета стає гарбузом, а тому, що принц не проходить її випробування.\nЩоденник Бріджит Джонс (Bridget Jones’s Diary, 2001)\nНовий рік для багатьох – привід переглянути своє життя і скласти подальші плани: позбутися поганих звичок, влаштувати особисте життя, досягнути кар’єрного зростання. Пригоди кумедної британки Бріджит Джонс показують, що не варто перейматися, якщо щось піде не за планом і головне не втрачати гумору.\nКатегорії: Цікаво, Без категорії, Кіно, музика, книги, Цікаво\nУ центрі Франківська пригощають кавою на сонячній енергії (ФОТО)


Регіональна стратегія дій з охорони дитинства на 2019 рік до року дитини в Київській області - 16 Квітня 2019 - КЗ "Володарська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1\n- Виберіть місяць -2009 Квітень2009 Вересень2009 Жовтень2009 Грудень2010 Лютий2010 Жовтень2010 Листопад2010 Грудень2011 Січень2011 Лютий2011 Березень2011 Травень2011 Вересень2011 Грудень2012 Січень2012 Лютий2012 Березень2012 Квітень2012 Травень2012 Червень2012 Липень2012 Серпень2012 Вересень2012 Жовтень2012 Листопад2012 Грудень2013 Січень2013 Лютий2013 Березень2013 Квітень2013 Травень2013 Червень2013 Серпень2013 Вересень2013 Жовтень2013 Грудень2014 Січень2014 Лютий2014 Березень2014 Квітень2014 Червень2014 Серпень2014 Вересень2014 Жовтень2014 Листопад2015 Січень2015 Лютий2015 Березень2015 Квітень2015 Травень2015 Червень2015 Вересень2015 Жовтень2015 Листопад2015 Грудень2016 Січень2016 Лютий2016 Березень2016 Квітень2016 Травень2016 Червень2016 Вересень2016 Жовтень2016 Листопад2016 Грудень2017 Січень2017 Лютий2017 Березень2017 Квітень2017 Травень2017 Червень2017 Серпень2017 Вересень2017 Жовтень2017 Листопад2017 Грудень2018 Січень2018 Лютий2018 Березень2018 Квітень2018 Травень2018 Червень2018 Серпень2018 Вересень2018 Жовтень2018 Листопад2018 Грудень2019 Січень2019 Лютий2019 Березень2019 Квітень\nГоловна » 2019 » Квітень » 16 » Регіональна стратегія дій з охорони дитинства на 2019 рік до року дитини в Київській області\nСтворення необхідних умов для всебічного розвитку особистості дитини, реалізації та захисту її прав і свобод – пріоритетні завдання демократичної та правової держави. З метою побудови сучасної національної системи охорони дитинства в Україні, було ратифіковано низку міжнародних документів, прийнято спеціальні закони та інші нормативно-правові акти; вивчається та застосовується кращий досвід розвинутих країн світу з питань забезпечення прав дітей та охорони дитинства. Проте наявність законодавчої бази не означає ефективність реалізації положень вітчизняного законодавства. Аналіз практики діяльності дитячого омбудсмена та звернень громадян свідчить про:\nчисленні факти порушень прав дітей (насилля на дітьми, цькування (булінг), порушення їхніх житлових і майнових прав); зростаючу потребу в правовому захисті дітей соціально вразливих категорій: дітей-сиріт та позбавлених батьківського піклування; дітей з багатодітних та малозабезпечених родин, неповнолітніх, які перебувають у конфлікті із законом; дітей з категорії внутрішньо переміщених осіб, дітей, батьки яких загинули або стали непрацездатними внаслідок участі в АТО (ООС), дітей з особливими потребами, дітей, які знаходяться або побували в зоні військового конфлікту; необхідність посилення уваги до питань надання якісних освітніх, медичних, правових, соціальних послуг дітям і сім’ям з дітьми.\nЗ огляду на те, що актуальними питаннями, які потребують вирішення, залишаються питання забезпечення конституційних прав дітей та захисту їхніх інтересів, у Київській області 2019 рік оголошено Роком Дитини.\nМета проведення Року Дитини – створити на Київщині простір щасливого дитинства, вільний від дискримінації за будь-якими ознаками; простір для творчого й особистісного розвитку юних мешканців області, безпечне соціальне середовище, де захищені всі права і свободи дітей, враховуються їхні особливості, здібності, нахили і потреби.\nЦя мета може бути досягнута шляхом спільних скоординованих дій органів державної влади і місцевого самоврядування, громадськості та соціальних інституцій. Тому основним механізмом досягнення поставленої мети має стати Стратегія дій з охорони дитинства на 2019 рік (далі – Стратегія).\nбезпеки і благополуччя дитини;\nповаги до прав і свобод, честі та гідності дитини і людини;\nвідповідальності, прозорості та публічності прийняття та виконання управлінських рішень;\nдержавно-громадського управління, державно-громадського та державно-приватного партнерства\nВизначення пріоритетів регіональної політики в частині охорони дитинства та забезпечення умов для всебічного розвитку дитини, додержання її конституційних прав на освіту, медицину, соціальний і правовий захист.\nПріоритетні напрями та завдання Стратегії\nІ. Партнерство в ім’я дитини. Співпраця органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, регіональних служб, установ, закладів, громадських інституцій з питань забезпечення прав дітей та підтримки сімей з дітьми.\nСтворити регіональну міжгалузеву координаційну раду з питань охорони дитинства. Розробити територіальні (в районах, містах, ОТГ) плани заходів щодо реалізації Стратегії за всіма напрямами із залученням державних установ та неурядових організацій.\nЗабезпечити додержання чинного законодавства щодо забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та захисту їхніх майнових прав.\nСприяти залученню інвестицій для проведення заходів, спрямованих на захист прав дитини та її безпеку.\nПровести моніторинг ефективності спільних дій з охорони дитинства.\nІІ. Реформування системи інституційного догляду та виховання дитини\nЗабезпечити трансформацію інтернатних закладів та їх реорганізацію відповідно до Національної стратегії реформування системи інституційного догляду та виховання дітей на 2017-2026 роки;\nЗабезпечити прийняття рішень в інтересах дитини всіма суб’єктами захисту її прав.\nРозвивати мережу закладів, які надають освітні, медичні, соціальні, реабілітаційні послуги дітям на рівні територіальної громади з урахуванням її фінансових можливостей і потреб дітей;\nНадавати адресну допомогу сім’ям з дітьми, виявляти сім’ї з дітьми, які перебувають на ранніх етапах вразливості\nЗабезпечувати розвиток інституту наставництва як індивідуальної форми підтримки дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.\nЗабезпечувати реінтеграцію дітей з інтернатних закладів.\nІІІ. Розбудова регіональної системи інклюзивного навчання\nРозвивати мережу інклюзивно-ресурсних центрів в об’єднаних територіальних громадах та розширити перелік корекційно-розвиткових послуг для дітей з особливими освітніми потребами.\nЗабезпечити архітектурну доступність будівель, приміщень закладів, установ, органів місцевого самоврядування, регіональних служб, громадських організацій на принципах універсального дизайну та розумного пристосування.\nЗабезпечити розширення мережі мобільних інклюзивно-ресурсних центрів.\nПродовжити створення медіатек, ресурсних кімнат в закладах освіти з інклюзивним навчанням та оснащення їх сучасним інтерактивним і розвивальним обладнанням.\nСтворити умови для організації інклюзивного навчання в закладах дошкільної, загальної середньої, позашкільної, професійної, професійно-технічної освіти.\nСприяти підвищенню професійного рівня фахівців, які працюють з дітьми з особливими освітніми потребами.\nIV.Соціально-правовий захист дітей\nРозширити функції регіональних центрів безоплатної правової допомоги з питань захисту прав дитини.\nРозробити організаційні механізми та забезпечити роботу мобільних точок доступу до безоплатної правової допомоги.\nОрганізувати широкомасштабну інформаційно-просвітницьку кампанію з метою ознайомлення із законодавчими змінами, спрямованими на захист прав дітей; розробити та розповсюдити в закладах освіти та установах інформаційні друковані та електронні матеріали (зокрема, буклети, бюлетні, брошури) правової тематики; розмістити зовнішню соціальну рекламу (плакати, бігборди, сітілайти) на вулицях, у громадському транспорті, громадських місцях.\nЗалучити неповнолітніх, які перебувають на різних видах профілактичного обліку, до відвідування безкоштовних гуртків, студій у закладах культури, дозвілля і спорту.\nРозробити за впровадити модель підвищення правової культури населення.\nРозширити напрями діяльності служб у справах сім’ї, дітей та молоді, соціальних служб з питань реалізації прав дітей та надання соціальних послуг сім’ям з дітьми.\nV.Формування безпечного інформаційного простору\nПоширювати в регіональному інформаційному просторі контент, який спрямований на збереження і захист загальнолюдських цінностей, інтелектуальний, духовний і культурний розвиток дітей та молоді.\nРозміщувати в регіональних засобах масової інформації соціальну рекламу, спрямовану на формування у дітей та молоді навичок здорового способу життя, активізацію рухової активності, профілактику правопорушень, булінгу та інших негативних соціальних проявів серед дітей, а також пізнавальних програм для дітей та молоді.\nЗабезпечити реалізацію комплексу заходів, спрямованих на профілактику суїцидальної поведінки неповнолітніх, інформування про діяльність служб підтримки, термінової психологічної та соціально-правової допомоги.\nРозробити правила безпечної поведінки дитини в інтернет-просторі та заходи з профілактики медіазалежності, кібербулінгу.\nVI.Охорона здоров’я та формування мотивації до здорового способу життя\nЗабезпечити рівний доступ кожної дитини до якісних медичних послуг, профілактику захворюваності, формування потреби дітей у здоровому способі життя.\nЗабезпечити кожній дитині доступ до занять фізичною культурою, спортом, туризмом тощо.\nСтворювати інфраструктуру сучасних спортивних споруд в кожній громаді, районі та місті.\nРозробити та облаштувати безпечні маршрути для пішохідного, велосипедного, водного туризму.\nЗабезпечити оздоровлення та відпочинок дітей всіх пільгових категорій, сприяти розвитку державно-приватного партнерства у цій сфері;\nЗміцнювати матеріально-технічну та спортивну бази закладів освіти, закладів відпочинку та оздоровлення для дітей та молоді шляхом залучення всіх не заборонених законодавством джерел фінансування.\nVII.Мотивація дітей та молоді до усвідомленого вибору професії\nУжити заходів для підвищення ефективності взаємодії між суб`єктами профорієнтаційного процесу (заклади освіти, установи, організацій, підприємства, фонди, служби, центри, бізнес-структури).\nОновити систему професійної орієнтації дітей та молоді, запровадивши інноваційні профорієнтаційні послуги з урахуванням принципу гендерної рівності\nСтворити та забезпечити постійне оновлення на офіційних веб-сайтах електронних баз даних профорієнтаційного спрямування (перелік центрів зайнятості, перелік центрів кар’єри, перелік молодіжних центрів, перелік закладів професійної (професійно-технічної), вищої освіти та професій, спеціальностей, які можна в них здобути).\nНадавати адресні профорієнтаційні послуги дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, дітям з інвалідністю, у тому числі тим, що навчаються в інтернатних закладах, з урахуванням їхніх нахилів, здібностей та можливостей.\nСтворити у закладах освіти Центри кар’єри, коворкінг-центри, лабораторії професій майбутнього.\nПідвищити рівень мобільності та доступності профорієнтаційних послуг: оновити технології професійної орієнтації здобувачів освіти, запровадити дистанційну форму профорієнтаційної роботи.\nРозробити організаційно-педагогічні механізми функціонування Університету майбутнього вчителя.\nСтворити регіональну модель підтримки учнівських та студентських стартапів.\nVIII.Створення умов для реалізації конституційних прав та обов’язків дітей\nПідтримувати ініціативи дітей та молоді щодо реалізації соціально значущих проектів, участі у суспільному житті та прийнятті рішень на регіональному рівні\nРозвивати дитячий лідерський рух та учнівське самоврядування, забезпечувати підтримку просвітницьких заходів органів учнівського самоврядування і дитячих громадських організацій (творчих проектів, форумів, конкурсів, фестивалів), волонтерства, залучати лідерів учнівського самоврядування до формування соціальної та освітньої політики району (міста, ОТГ).\nСтворювати умови для отримання практичних навичок врядування і управління в дітей та молоді шляхом їх залучення до прийняття рішень на місцевому рівні.\nФормувати у дітей здатність захищати свої права.\nФормувати освітнє середовище на засадах поваги до прав дитини, толерантності, відповідальності за власні та колективні рішення.\nIX.Розвиток та підтримка обдарованих дітей та молоді\nВизначити пріоритетні напрями розвитку позашкільної освіти в умовах децентралізації, формування її інфраструктури.\nРозробити організаційний механізм створення багатофункціональних освітніх центрів як інноваційної моделі нової української школи для дітей сільської місцевості в об’єднаних територіальних громадах.\nРозробити та запровадити цілісну систему виявлення та психолого-педагогічного супроводження обдарованої учнівської молоді, створення оптимальних умов для її розвитку, соціалізації і подальшого професійного зростання.\nРозширити мережу гуртків, творчих об’єднань дослідницько-експериментального напряму, наукових товариств учнів, секцій Малої академії наук у закладах загальної середньої та позашкільної освіти.\nСприяти розвитку сучасних напрямів освітньої діяльності обдарованих дітей (LEGO-конструювання, мехатроніка, робототехніка, IT-технології).\nЗабезпечити підтримку та розвиток STEM-освіти; створення та ефективне функціонування STEM-лабораторій (центрів) як осередків поглибленої наукової та науково-технічної підготовки обдарованих учнів.\nУпроваджувати механізми морального та матеріального стимулювання обдарованих і талановитих дітей.\nПереглядів: 14 | Додав: natalia | Рейтинг: 0.0/0


Galaxy S6, S6 Edge "На жаль, система UI зупинилася" помилка, інші проблеми додатка - 2021\nGalaxy S6, S6 Edge "На жаль, система UI зупинилася" помилка, інші проблеми додатка\nЯкщо ваш #Samsung Galaxy S6 або S6 Edge [# GalaxyS6 # GalaxyS6Edge] раптом почав показувати помилку "На жаль, системний інтерфейс зупинено", ця публікація може допомогти вам її вирішити.\nУ цій статті ми також включили інші проблеми, що стосуються інших програм. Сподіваємося, що надані тут рішення допоможуть іншим користувачам Android.\nЯкщо у вас є власна проблема #Android, яку ви хочете поділитися з нами, будь ласка, скористайтеся посиланням у нижній частині сторінки.\nЦе теми, згадані в цій публікації:\nНеможливо переглянути відео на Galaxy S6 через помилку "На жаль, система UI припинилася"\nSamsung Galaxy S6 Edge продовжує врізатися після установки програми Quick Torch\nКлавіатура Galaxy S6 Edge\nМузика припиняє відтворення після 1 пісні на Galaxy S6\nКлавіатура Galaxy S6 відстає\nПроблема №1: Неможливо переглянути відео на Galaxy S6 через помилку "На жаль, системний інтерфейс зупинився"\nЯ отримую повідомлення про те, що інтерфейс системи перестав працювати. Я не можу переглядати будь-які відео, навіть ті, які я взяв з телефоном. Коли повідомлення про системний інтерфейс користувача закриває рядок стану, всі мої програми зникають, після чого вони знову з'являються. Потім я можу дивитися відео. Це відбувається щодня щонайменше шість разів на день. Я скинув заводські налаштування, але це не виправили. Порадьте, будь ласка. - Бурштин\nРішення: Привіт Янтарний. Це повідомлення про помилку виникає, якщо оновлення системи або оновлення операційної системи збій з певних причин. Є багато документованих випадків, які показують помилку, викликану зміною деяких параметрів розробника після оновлення до Lollipop. Іншим поясненням є те, що потрібно зробити для одного з основних програм вашого телефону - Google Now - несумісний з новим інтерфейсом інтерфейсу інтерфейсу.\nЯкщо ви щось оновили, будь ласка, оновіть додаток Google Асистент, незалежно від того, чи з'явиться ваша прошивка або програми.\nУ цьому випадку також може допомогти відновлення значень за промовчанням за допомогою функції скидання заводу .\nДля отримання додаткової інформації про речі, які ви можете зробити з цією проблемою, ми рекомендуємо вам відвідати сайт T-Mobile .\nПроблема №2: Samsung Galaxy S6 Edge продовжує розбиватися після встановлення програми Quick Torch\nПривіт DroidGuy. Я тільки що купив цей красивий телефон і все працювало правильно, включаючи додаток Edge, поки я не спробував додати Quick Torch до програми Edge. Вона миттєво зірвалася, і з тих пір, коли я намагаюся зробити що-небудь з програмою Edge, крім натискання на контакт (наприклад, торкніться значка налаштувань або проведіть праворуч наліво, щоб перейти на сторінку Edge Apps), телефон зависає, і мені потрібно скинути телефону. Я спробував очищення кешу і навіть очищення даних від Peoplestrip, але нічого не спрацювало.\nБудь-яка допомога буде дуже вдячна. Я просто оновлений до цього телефону від LG G3, який не був так добре, як рекламується, але якщо ця проблема не вирішена Samsung найближчим часом я можу просто повернути його і чекати наступної iPhone ітерації, але я не хотів би робити це, як Мені дуже подобаються особливості цього телефону і часто використовую ці програми Edge. Дякую! - Ентоні\nРішення: Привіт Ентоні. Ми усвідомлюємо, що помилка PeopleStrip кілька місяців тому вплинула на невелику кількість користувачів Galaxy S6 Edge, і ми вважаємо, що питання, яке ви тут описуєте, пов'язане з ним певним чином. Швидке додаток Факел з'являється нормально, і немає серйозних звітів від інших користувачів про це викликає проблеми. Якщо ви хочете перевірити, як телефон веде себе без нього, розберіть його та спостерігайте за пристроєм протягом дня.\nВ іншому випадку можна вирішити цю проблему дві речі - очистити кеш системи та скинути заводські налаштування. Нижче наведені кроки для кожного з них.\nВидаліть розділ кешу Samsung Galaxy S6\nСистемний кеш, відомий також як розділ кешу, іноді може бути пошкоджений або застарілий. Зазвичай це відбувається після оновлення або після переривання оновлення з певних причин. Пошкоджені APK (файли інсталятора Android) та програми-ізгої також можуть негативно вплинути на кеш системи. Якою б не була причина, рекомендується регулярно видаляти розділ кешу. Ось як:\nВідновлення значень за замовчуванням за допомогою S6 Edge за допомогою заводського скидання\nФабричне скидання видаляє все, що знаходиться на вбудованому пристрої зберігання телефону, тому обов'язково створіть резервну копію всіх важливих файлів. Скидання до заводських налаштувань є ефективним рішенням при виникненні проблем із прошивкою. Якщо видалення кеш-пам'яті не допоможе вирішити проблему, скидання до налаштувань має змінити ситуацію.\nВимкніть пристрій, натиснувши кнопку живлення або натиснувши один раз і вибравши опцію «Вимкнути».\nТепер натисніть і утримуйте одночасно кнопку Power, Volume Up і Home .\nКоли на екрані з'явиться блакитне меню відновлення Android, відпустіть всі кнопки.\nДля переміщення по екрану або виділення опції просто натисніть кнопку збільшення гучності та гучність .\nЩоб вибрати опцію Wipe Data / Factory Reset .\nПроблема №3: Випуск клавіатури Galaxy S6 Edge\nПривіт. Я тільки що отримав S6 Edge плюс, і я не дуже щаслива людина, коли справа доходить до клавіатури. Як я тримаю телефон дозволяє шкірі від долоні розсипатися по боках по «краю» і тим самим викликати подвійні натискання букв q, p та інших. Крім того, навіть коли я тримаю телефон таким чином, що я «шукаю і клюю», клавіатура, схоже, має проблеми.\nЧи є спосіб налаштувати чутливість на краю клавіатури? Або все, що ви могли б запропонувати. Мої тексти та інші засоби масової інформації займають у два рази більше часу, ніж мій старий телефон, щоб писати через постійне подвійне враження від усіх видів букв і пробіл ... можливо, інше клавіатурне додаток?!?! Я люблю цей телефон для всього іншого, але клавіатура може бути, чому я повертаю цей телефон. Будь ласка, допоможіть! - Трент\nРішення: Привіт Трент. Ми не впевнені, що перехід на додатки третіх сторін дозволить вирішити вашу проблему, оскільки це пов'язано з розміщенням клавіатури за умовчанням. Якщо поточний дизайн Samsung Galaxy S6 не працює в вашу користь, ми боїмося, що ми не можемо нічого зробити з цим.\nВикористання іншої клавіатури може призвести до такої ж ситуації, хоча ваш запит на зміну чутливості чи чутливості до дотику може бути вирішено.\nНижче наведені найкращі альтернативи додатка для вашої запасної клавіатури:\nСпочатку спробуйте Swype або Swiftkey і дізнайтеся, що найкраще для вас. Перший має відмінний механізм прогнозування слів порівняно з клавіатурою Samsung, тому ви можете знайти його корисним.\nSwiftkey може похвалитися функціями інтелектуального введення тексту та автоматичної корекції, не кажучи вже про можливість налаштування кнопок.\nКлавіатура Google акуратна і проста. Кнопки добре розміщені і ретельно розроблені, щоб вписатися в будь-який стиль друку.\nЗвичайно, є легіон інших чудових клавішних третіх сторін, які чекають, щоб їх відкрили. Якщо у вас є час, подумайте про те, щоб спробувати деякі з них.\nПроблема # 4: Музика зупиняється від відтворення після 1 пісні на Galaxy S6\nЯ використовую Pandora протягом багатьох років на різних телефонах. Нещодавно я зупинився після 1 пісні. Я очистив кеш, зупинився. Я встановив Spotify, щоб побачити, чи це додаток. Spotify і загальне музичне додаток, встановлене на моєму телефоні, зупиняються після 1 пісні. Потокове чи не потокове передавання, навіть пісні на карті пам'яті зупиняються. Єдиний раз, коли я отримую безперервну гру, коли я її передаю через мою BT у своєму автомобілі. Я не змінював жодних налаштувань збереження енергії, і я не працюю з піснями HQ, просто нормальною якістю. - Аліса\nРішення: Привіт Аліса. Якщо ця проблема виникає в кількох музичних додатках, то це індикатор того, що у вас є можливий збій прошивки. Спробуйте запропонувати Антоні вище вирішити цю проблему.\nДив. Також помилки та глюки програми Samsung Galaxy S6 Music App\nПроблема №5: клавіатура Galaxy S6 відстає\nДодаток клавіатури Samsung. Вона багато відстає. Кожен раз i текст і / або чат. Я вже зробив скидання заводу, але це все одно. Я намагаюся закрити інші програми під час використання клавіатури, але він все ще відстає. Я вже заводський скинути його, але це все те ж саме. І якщо пам'ять впливає на продуктивність, у моїй пам'яті ще є 56%. Я також завантажив програми клавіатури в Play Store, але він все ще відстає. Кожна клавіатура використовує лаги. Що я буду робити? Я отримав мій тільки 1 місяць тому назад та я переживав це протягом 2 тижнів зараз. Я сподіваюся, ви можете допомогти мені спасибі! - Ренц\nРішення: Привіт Ренц. Чи виникає проблема відставання лише тоді, коли ви намагаєтеся ввести щось за допомогою будь-якої клавіатури, або це не відбувається навіть при виконанні інших завдань? Якщо проблема полягає лише у використанні клавіатури, це може бути пов'язано з певною програмою, пов'язаною з нею. Спробуйте виконати ще один раунд перезавантаження і спостерігати за тим, як телефон поводиться протягом дня без встановлення будь-якої програми третьої сторони. Якщо винен один із програм сторонніх розробників, проблема не виникне після повного скидання заводу. Пам'ятайте, що використовуйте лише додаток клавіатури Samsung - без надбудови клавіатури, як і інші мовні пакети - відразу після скидання заводу, щоб допомогти вам ізолювати проблему.\nЯкщо затримка виникає, коли ви взагалі не використовуєте будь-яку клавіатуру, телефон може мати проблеми із загальною повільною продуктивністю. Це можна вирішити, очистивши розділ кешу та / або виконавши заводські скидання . Так само, як і попередня пропозиція, не забудьте спостерігати, як ваш телефон поводиться після скидання до заводських налаштувань перед інсталяцією будь-яких програм.\nЗаборонені або застарілі програми третьої сторони можуть викликати всілякі проблеми, які можуть бути ускладнені, якщо у вас повільне або ненадійне підключення до Інтернету. Для цих проблем немає чіткої причинно-наслідкової картини, тому найкраще зробити так, щоб ви обережно встановили програми, щоб запобігти їх повторенню.


В результаті неправильної прання або випадкового пошкодження вироби втрачають свій первинний вигляд. А іноді улюблена річ з плином часу просто стає мала. Щоб оновити гардероб, необов’язково викидати старі речі. Спідниці та сукні можна подовжити. Зробити це можна, подовживши поділ або додавши декоративні елементи в області ліфа і талії. Застосувавши трохи фантазії, можна створити нову модель на основі старої і підкреслити достоїнства фігури.\nСпособи подовження спідниці або плаття\nЩоб подовжити сукню чи спідницю, можна використовувати вставки з тканини, яка або підходить за кольором або фактурою, або виглядає контрастно. Для цього підійде один із запропонованих способів:\nрозшивання подгибки вироби;\nдодавання мережива по низу;\nоблямівка подолу іншою тканиною;\nнашарування прозорих тканин типу фатину, органзи, легкого мережива;\nоформлення оборками, воланами, складками, бахромою;\nдодавання накидки на область спідниці;\nвставка в середині спідниці;\nпришивання тканини в області талії;\nвставки під грудьми.\nВолани і рюші з тканини можна декорувати бісером, стразами, намистинами та іншими оригінальними прикрасами. Якщо площа вставок досить велика, рекомендується використовувати дані елементи за типом рідкісної розсипи. Занадто велика кількість буде виглядати аляпісто. До вставкам з гіпюру або мережива також варто підходити акуратно.\nУніверсальним доповненням є елементи зі шкіри або її замінника. Така обробка стильно виглядає на джинсових виробах та інших тканинах. Денім також є чудовою прикрасою спідниці або плаття. Ці два види матеріалу об’єднує те, що для завершення образу знадобиться парне поєднання вставок. Наприклад, поділ сукні, доповнений шкірою або деніму, буде виглядати гармонійно з таким же елементом у верхній частині вироби.\nЗмінивши довжину сукні, можна подарувати друге життя улюбленому виробу і проявити свої творчі здібності, створивши нову модель на основі старої.\nЯк подовжити коротке плаття, спідницю своїми руками Ссылка на основную публикацию


Днями ніжинські спільноти у соцмережі облетіла низка постів, де люди жалілися на черги, некомпетенте обслуговування та неможливість отримати будь-які роз'яснення у своєму питанні від газової служби. Не кажучи вже про незрозумілі відключення, донарахування, тощо.\nУ одному з постів було опубліковано фото на якому видно, як люди у дощ змушені чекати своєї черги до оператора газової служби на вулиці. Також ніжинці розповідали у коментарях, що "живу чергу" треба займати о 4-й ранку (!), можна простояти день і не дочекатись вирішення свого питання, тощо.\nТак, 21 вересня перший заступник міського голови Ніжина Федір Вовченко провів робочу зустріч з начальником Ніжинського відділення АТ «Чернігівгаз» Володимиром Щуром щодо належного обслуговування абонентів.\nПерший заступник міського голови Федір Вовченко наголосив, що керівництво газопостачальної кампанії повинно приділяти особливу увагу обслуговуванню своїх клієнтів, а оператори повинні вчасно та професійно надавати послуги.\nЧитайте також: У Ніжині частина мешканців багатоповерхівки три тижні живе без газу\nНачальник Ніжинського відділення АТ «Чернігівгаз» Володимир Щур запевнив, що дана проблема вирішена, черг на вулиці не буде, всі клієнти будуть чекати свого виклику до спеціаліста в спеціально створеному просторі для клієнтів. Володимир Петрович зауважив, що є способи передачі даних в електронному вигляді, що є більш зручнішим для багатьох клієнтів.\nАбонентський відділ працює протягом усього робочого дня, тому абоненти можуть спланувати свій похід до компанії і в другій половині також, щоб не створювати черги.\nНаразі проводиться інвентаризація всіх газових лічильників та відбувається усунення неточностей в обчисленні та нарахуванні за надані послуги.\nНіжин , газ , черги , обслуговування


На київські дороги повертаються евакуатори\nКиївська влада має намір повернути евакуатори на столичні дороги. Це буде зроблено для того, щоб розчистити смуги для наземного громадського транспорту, на яких зараз найчастіше паркуються автомобілі.\nПро це заявив начальник Головного управління транспорту та зв'язку Київської міської держадміністрації Євген Водовозов.\n"Відповідний законопроект вже готується у Верховній Раді. На сьогоднішній день у Києва є близько 30 евакуаторів, які можуть виїхати на вулиці міста", - сказав чиновник.\nЄ. Водовозов при цьому відзначив, що для того, щоб евакуатори повернулися на київські дороги, "потрібні зміни не в Правилах дорожнього руху - там все прописано чітко і зрозуміло, а в Адмінкодексі".\n"Потрібно зробити так, щоб якщо людина один раз поставив там машину і її евакуювали, другий раз він цього робити не буде, тому що це обійдеться дорого", - сказав начальник Головного управління транспорту та зв'язку КМДА.\nНагадаємо, раніше КП "Київтранспарксервіс" призупинило евакуацію автомобілів, припаркованих з порушенням Правил дорожнього руху. Проте пізніше представники підприємства заявили про те, що Київ не може обійтися без евакуаторів.


На Тернопільщині в жахливій ДТП загинув молодий хлопець - ternopil.one\nНа Тернопільщині в жахливій ДТП загинув молодий хлопець\nСмертельна дорожньо-транспортна пригода трапилася в Заліщицькому районі неподалік села Товсте. Про це розповіли в прес-службі поліції в Тернопільській області. Повідомляє «Ternopil.one».\nЗа селом Товсте зіткнулися лоб в лоб автомобілі Peugeot Partner та Dacia Logan. За інформацією поліції, один з водіїв збив собаку, яка перебігала проїжджу частину. Ймовірно через це водій Peugeot Partner зробив маневр, що призвів до аварії.\nВ результаті зіткнення водія та пасажира Dacia Logan госпіталізували з травмами в лікарню. На жаль, для водія Peugeot Partner дорожньо-транспортна пригода мала летальні наслідки. Чоловіка доставили в реанімацію в стані агонії. Врятувати його життя не вдалося.\nЧоловік отримав закриту черепно-мозкову травму та перелом основи черепа. Загиблому водієві було лише 21 рік. На місці аварії працювала слідча група. Правоохоронці встановили, що обидва водії на момент ДТП були тверезі. Поліція відкрила кримінальне провадження та з’ясовує всі обставини аварії.\nВарто додати, що з початку послаблення карантину в Тернопільській області чи не щодня трапляються аварії зі смертельними наслідками.\nне розминулися автомобілі\nPrevious articleМедикам Тернопільщини вдвічі збільшать зарплату\nNext articleЧиновниця: навчання через вайбер – це не дистанційна освіта\nНа Тернопільщині п’яні батьки познущалися з дитини\nВосьмирічний хлопчик потрапив у лікарню з порізами шиї і підборіддя. Поліцію викликали сусіди, які почули сильні дитячі крики. Про деталі...


Річниця весілля - незабутнє свято в "ГОТОВО"! - Документ-сервiс “ГОТОВО”\nРічниця весілля - незабутнє свято в "ГОТОВО"!\nВесілля - ця найважливіша і найщасливіша в житті подія, що не забувається ніколи. І хоч проходять роки - та справжнє кохання не згасає. Безперечно, щороку кожне подружжя відзначає цей особливий для них день - ювілей їхнього спільного життя.\nРічниця весілля - одне з найкращих свят для всіх, хто перебуває у шлюбі. Даний день - не просто привід влаштувати свято для себе і коханої людини, але і згадати, що ж саме зв'язало два люблячих серця і загадати плани на наступні десять років сімейного життя.\nСаме для закоханих сердець, які змогли пройти випробування часом, зберегти та примножити полум’я кохання, є можливість організувати та провести святкування річниці вашого весілля у затишному залі центру “ГОТОВО”!\nБільш детальну інформацію дізнавайтесь за телефоном гарячої лінії 0 800 300 803\nДо зустрічі в "ГОТОВО", вам будуть завжди раді!


Консультація «Моральне виховання дошкільників засобами художньої літератури»\nВажко переоцінити значення художньої літератури в період першого пізнання світу, в період формування особистісних рис характеру. Правила моралі і моральні норми при прочитанні художньої літератури набувають реальних обрисів і наповнюються живим змістом. Сприйняття літературного твору стає для дошкільника своєрідною формою пізнання навколишньої дійсності. Дитина силою своєї уяви проникає всередину подій, що розгортаються, стає їх учасником.\nЗ величезної кількості існуючих літературних жанрів, для морального виховання дошкільників я вибираю традиційні види: малі форми усної народної творчості (для молодшого дошкільного віку, розповіді дитячих письменників (для старшого віку) і казки (для всіх вікових категорій). Вибираючи для читання поезію, потрібно дотримуватися творів з яскраво вираженим сюжетом (наприклад, «Розповідь про невідомого героя» С. Маршака).\nМалі фольклорні форми усної народної творчості (пісеньки, потішки, примовки) характеризуються чіткістю, стислістю і виразністю. Століттями народ відбирав і зберігав їх, передаючи з уст в уста. Наповнені народною мудрістю вони надають на маленької людини і моральний вплив - пробуджують почуття симпатії, любові до людей, всього живого. Персонажі працелюбні, ласкаві і дбайливі: собачка не лає, щоб діток не лякати, а котик хитає Люлечку - заколисує немовляти.\nУ віці 2-4 років дитина ще не завжди може дати правильну моральну оцінку вчинкам героїв пісеньки або забавлянки. Тому важлива роль відводиться вихователю, він допомагає осмислити ситуацію, переносячи своє позитивне чи негативне ставлення на конкретні вчинки героїв. Виразна мова, емоційне виконання обов'язково викличуть у дітей задоволення і радість, сформують відповідне ставлення до героям і їхнім вчинкам.\nДивно різноманітний фонд авторських і народних казок: від гранично простих за формою і змістом до казок з гострим і захоплюючим сюжетом. У казках висміюють такі пороки людини як зарозумілість, боягузтво, дурість, лінь і злість, барвисто малюється боротьба могутніх сил зла з силами добра, представлених частіше в образі самої людини. Казки розповідають про те, що мужність, відданість і стійкість обов'язково перемагають зло.\nМислення дитини дошкільного віку відрізняється образністю і конкретністю; він оперує не абстрактними поняттями, а наочними образами і конкретними уявленнями і на їх основі робить узагальнення, висновки. Перш за все, у формуванні моральних засад дитини педагогу допомагає народна казка. Основна думка, ідея такої казки виражена за допомогою методу «активної наочності»: шляхом розгортання конкретних фактів, подій. Герої народної казки є живі фігури, взяті з реальної дійсності. Вони змальовані чітко, виразно. Ця визначеність досягається тим, що герой казки, як правило, відрізняється яскраво вираженою рисою характеру (добротою, боягузтвом, сміливістю і т. Д.). Всі його вчинки підпорядковані одній, що характеризує його, рисі характеру: добрий герой - залишається добрим до кінця, злий - злим. Ознака справжньої казки - хороший кінець. Це дає дитині відчуття психологічної захищеності. Щоб не відбувалося в казці, все закінчується добре. Виявляється, що всі випробування, які випали на долю героїв, були потрібні для того, щоб зробити їх більш сильними і мудрими. З іншого боку, дитина бачить, що герой, який учинив поганий вчинок, обов'язково отримає по заслугах. А герой, який проходить через всі випробування, проявляє свої кращі якості, обов'язково винагороджується. У цьому полягає закон життя: як ти ставишся до світу, так і він до тебе! Казка не дає прямих повчань дітям (типу «Слухай батьків», «Поважай старших», «Не йди з дому без дозволу», але в її змісті завжди закладений урок, який вони постійно сприймають. Наприклад, казка «Ріпка» вчить молодших дошкільнят бути дружними, працьовитими, «Коза і семеро козенят» застерігає: відкривати двері незнайомцям не можна, можна потрапити в біду, «Червона шапочка» бути уважним до настанов дорослих.\nУ старшому дошкільному віці стає можливим використання оповідань дитячих письменників (М. Носов, В. Драгунський, М. Зощенко, К. Ушинський та т. Д.). Жанр розповіді також дуже зручний для ілюстрації моральних норм: в центрі сюжету, як правило, одна подія, втілене в епізоді з життя героя. Розповідь має справу з готовими характерами, які розкривають свої риси в певних ситуаціях. Якщо характер героя змінюється, то це відбувається під впливом будь-яких подій. У своїй роботі я намагаюся підбирати такі твори, героями яких можна захоплюватися, наслідувати, які допомагають у формуванні моральних почуттів у дітей: товариства, чесності, правдивості, поваги до праці дорослих, відповідальності за свої вчинки, вмінню бачити добро і зло, сприяють розвитку у дітей любові до рідного краю, до рідної природи (В. Осєєва, В. Біанкі, В. Сутеев).\nВихованням моральних основ у дошкільнят 5-7 років я займаючись вже на пртяжении трьох років. За цей час склалася певна послідовність роботи над текстом твору, яку можна представити у вигляді декількох етапів:\n1 етап - знайомство з книгою;\nВідбувається «поява» книги перед дітьми. Завдання цього етапу - зацікавити дошкільнят книгою, на цьому етапі досить зацікавленості зовнішнім виглядом. Знайомлю дітей з автором, демонструю його портрет і даю один-два добре запам'ятовуються фактів з біографії. Ілюстрації з книги намагаюся не показвает, так як вважаю, що образ героя дуже індивідуальний і у кожного свій, а формування цього образу в свідомості дитини сприяє розвитку фантазії, уяви. Якщо улюблену книгу в дитячий сад приносить дитина, то він розповідає про неї сам, відбувається «уявлення» книги. На цьому етапі у дітей повинно виникнути бажання голосити книгу.\n2етап - власне читання ( «входження» в текст твору);\nСприйняття має відбуватися в спокійній обстановці (в режимі «повільного читання») з можливістю зміни динамічних поз: дитину неможливо утримати в одному положенні при емоційному сприйнятті казки, розповіді навіть якщо вони невеликі за обсягом. Під час читання або розповіді педагог повинен стояти або сидіти перед дітьми так, щоб вони могли бачити його обличчя, спостерігати за мімікою, виразом очей, жестами, так як ці форми прояву почуттів доповнюють і підсилюють враження від прочитання. Перевага має не читання, а саме розповідь, так як в цьому випадку можна бачити реакцію дітей на прочитане. Якщо ж книга читається, то текст повинен бути знаком педагогу - це дасть можливість хоч іноді відривати погляд від сторінки і звернути увагу на дітей.\nМожливо слухання твору в записі, зробленому професійними акторами. Але, за моїми спостереженнями, запис з голосом самого популярного актора значно програє живому голосу вихователя. У педагога, який спостерігає за сприйняттям дітей, є можливість зробити в процесі читання або розповідання необхідні паузи, коментарі та інтонаційні акценти.\n3етап - обговорення прочитаного;\nБезсумнівно, в роботі з морального розвитку дошкільників сновним методом є бесіда з приводу прочитаного твору, в ході якої головне - дати дітям висловитися, оцінюючи поведінку героїв, задавати питання і відповідати під час обговорення різних етичних ситуацій. Необхідно створити середовище (спеціально організовану, педагогічно доцільну і адаптовану до сучасних дітей, в якій би формувався механізм: слухання тексту твору переживання розуміння оцінка формування уявлень про моральні норми і навичках. В ході такої бесіди важливо спонукати дітей за власною ініціативою висловлюватися з приводу вчинків персонажів , проявляти чуйність, уміння пожаліти, поспівчувати, порадіти, згадати випадки з власного досвіду.\nОбговорюючи вчинки героїв потрібно постаратися уникнути зайвого моралізування, однозначних оцінок, не слід захоплюватися переконаннями і визначеннями в однозначному варіанті. Все, що пов'язано з людиною дуже багатогранне. Потрібно вірити в прозорливість і ясність суджень дітей, в тонкість їх почуттів і інтуїцію.\nНавіть якщо дитина не готовий озвучити свої емоції з приводу прочитаного (в кожному колективі є такі «неговорячі» діти, які не можуть зв'язно розповісти про свої враження, педагог може запропонувати висловити своє ставлення за допомогою міміки і жестів (пластичний етюд, зобразити його на папері , за допомогою будь-якої іншої продуктивної діяльності або, нарешті, заспівати пісеньку. Основне завдання цього етапу - вираз емоцій з приводу прочитаного твору і не так важливо, яким способом дитина це зробить.\n4 етап - відтворення і осмислення (гри за мотивами прочитаного твору);\nПедагог повинен зрозуміти, на які сфери читацької діяльності (емоції, уяву, реакція на зміст) в першу чергу впливає текст, і в залежності від цього підбирати завдання. Свої емоції дитина може висловити в пластичному етюді, танці, пісеньці, пробудившееся уяву виллється в малюнок або фігурки героїв, виліплені з пластиліну, зроблені з різних матеріалів. Ці вироби можна потім використовувати в настільному театрі, малюнки в якості декорацій в грі-драматизації.\nВелику увагу в своїй роботі я приділяю ігор-драматизації за літературними сюжетами. Драматизація також допомагає дітям пережити і осмислити зміст тексту. А, крім того, програючи сюжет, дошкільнята опановують способами виконання ролей в інсценуванні, приймають на себе ролі казкових героїв, діють в їх образі. За допомогою драматизації формуються моральні якості необхідні в спілкуванні між однолітками, в колективі: взаємодопомога, «відчуття ліктя», вміння співпрацювати.\nПровівши анкетування батьків, я побачила, що лише одиниці з моїх підопічних зберігають в своїх сім'ях традиції сімейного читання. При усному опитуванні батьки посилаються на брак часу і відповідних знань. З метою відродження читання книг в сім'ї я проводжу консультації для батьків «Роль книги в моральному вихованні дітей», «Розвиток дитини та традиції сімейного читання», даю ради по організації сімейного читання. Намагаюся звернути увагу батьків на те, що у тих, хто читає батьків, як правило, читають діти, а сімейне читання - це хороший спосіб мотивувати дитину навчитися читати самому.\nТак, засобами художньої літератури, звертаючись до почуттів дошкільника, ми можемо формувати моральне ставлення до навколишнього, закладаючи тим самим моральні основи його майбутньої людської діяльності.


Ситуація з дифтерією під контролем — очільниця МОЗ | Громадське телебачення\n02 листопада, 2019 11:59\nПро це заявила міністерка охорони здоров'я Зоряна Скалецька в інтерв'ю BBC.\n«Ми ще не говоримо про серйозну епідемію, ситуація з дифтерією під контролем. Минулого року було 10 хворих, а використовували 141 дозу сироватки. Кілька сотень списали, бо закінчився термін придатності. Тобто 141 флакон — це і була потреба України в сироватці», — сказала вона.\nЗа словами міністерки, цього року в Україні вже є 200 флаконів сироватки. Ще 150 чи 170 додатково передадуть міжнародні організації та ще 100 можуть надати посольства, якщо виникне така потреба.\n«Тобто насправді ми можемо розраховувати на 450 флаконів сироватки, і цієї кількості ліків достатньо», — пояснила Скалецька.\nНагадаємо, станом 29 жовтня в Україні було зафіксовано 20 випадків дифтерії у 2019 році.\nГлава Верховної Ради та кілька «слуг народу» вакцинувалися проти дифтерії й закликали брати з них приклад


(Інаугураційна лекція почесного доктора Києво-Могилянської Академії, виголошена 1 вересня 2002 року)\nВАЖКО визначити, що таке національна 4ідея взагалі, бо її можна розуміти як oігання материнської мови, обрядових звичаїв і т.ін. для окремої людини, родини чи громад, які проживають за межами рідного ет-носу. Але можна з'ясувати, що таке національ-на ідея для конкретного народу, який має свою мову, культурні й духовні традиції, пам'ять про своє минуле, характерні риси ментальності, еко-номічні інтереси, територію, своєрідні способи до-бування засобів до життя. Національна ідея сполучає в собі визначальні прикметності наро-ду і вимагає від нього для їхньої оборони та роз-витку створення власної, ні від кого не залеж-ної державної організації.\nОтже, національна ідея - це творець, захис-ник, відновлювач і будівничий державності на-роду, його дух свободи, вищий рівень самоусвідо-млення, ознака інтелектуальної зрілості, його здатність впливати на формування позитивно-го для себе політичного міжнародного клімату.\nДержавні організації українського етносу ви-никли в середині першого тисячоліття нашої ери. Є відомості про існування держави Кия, Щека і Хорива в передруські часи, а ще перед тим явив себе союз антських племен. Княгиня Ольга донищувала підкорену Києвом древлянсь-ку державу. Отже, Київська Русь виступає вже як добре зорганізована державна структура на велетенській території. То була держава князя, його роду та військової дружини.\nНарод перебував у залежності від них, але .не почувався відчуженим од політичного устрою, в якому жив, а вважав цю державу за свою.\n"Слово про Ігорів похід" подає у високоху-дожній формі зміст національної ідеї Київської Русі. Це - утвердження родинної єдності князів, проти їх династичної роздрібненості і ворож-нечі. Якщо пригадати, що за сто років (1146-1246) Київ переходив з рук до рук сорок шість разів, тут княжило сім князів із семи ліній і трьох династій, то стає зрозумілою тривога автора "Сло-ва" - великого патріота Київської держави, ос-нову якої заклали племена саме українського етносу, передовсім поляни.\nКиївська Русь найбільше постраждала від нападів Юрія Долгорукого, засновника Москви, що був на чолі Володимиро-Суздальського князівства - першого державного утворення московитів. Могутність Київської держави підірвали не так кочові племена, що ринули на неї з Азії, як війна між киянами і суздальцями, що носила вже майже міжнаціональний харак-тер.\nВидатний український державник Данило Га-лицький продовжував традиції Ярослава Мудро-го в орієнтації на Європу, він встановив тривалі контакти із західними сусідами і з Ватиканом; 1253 року одержав корону від Папи Римського Інокентія IV на знак подяки за оборону христи-янського світу від татаро-монгольської навали.\nІз середини XIV ст., тобто із занепадом Галиць-ко-Волинської держави, українська ідея знахо-дить свій вияв у автономній князівській підпо-рядкованості литовській династії Гедиміновичів. Велике Князівство Литовське, яке називалось також Литовсько-Руською державою, генетичне виводило себе з Київської Русі. Тут державною мовою була мова руська, за сучасною і точнішою назвою, староукраїнська, а система законів базу-валась на "Руській правді" Ярослава Мудрого.\nТо був час, коли український народ зберігав і розвивав риси своєї окремішності. Відмирання нашої державності, а водночас початок формуван-ня української ідеї як протестуючої сили, скон-центрованої і в тих верствах, що втратили владу, і в тих, що найбільше відчули чуже поневолення, настає в процесі об'єднання Литви з Польщею.\nОпір польській експансії на українські землі, що розпочалася в середині XIV ст. підкоренням Галицької Русі, чинили православні, руськомовні литовські володарі. Аж коли князь Ягайло став польським королем (1383 р.), прийняв католи-цизм і створив конфедеративну польсько-ли-товську державу, все змінилося. Польська мова і віра почали витісняти українську мову і віру.\nВ XVI ст. віровизнання і національність були близькими, майже тотожними поняттями, тому оборона віри була також обороною нації. Але головним носієм нашої національної ідеї тоді стала так звана римо-католицька русь, тобто письменники і філософи, рутенці з походження, які одержали освіту й виховання в європейсь-ких університетах. Це - В. Загоровський, М. Стрийковський, С. Оріховський, С. Кльонович, В. Тяпинський та інші видатні таланти, які ство-рили латиномовний пласт української літера-тури і своєю освіченістю успішно обороняли ук-раїнські шляхетські родини від політичного по-глинання Польщею. Проте згодом вони почали втрачати свої позиції. Настає контрреформація в католицизмі, йде атака на православ'я як на схизму, а патріотична ініціатива переходить до православних, які духовно очолюють народні маси. Саме православне священництво виступи-ло проти угоди Богдана Хмельницького з царем, але, силоміць підпорядковане московському патріархатові 1686 року, воно поступово було поглинуте російською церквою і стало скабою, що нею імперія прикріпила до себе Україну.\nТа не менше значення має утворення нової політичної та військової еліти українського народу - Запорозької Січі - з розширенням її впливу на волості. Це був новий реальний прорив української політичної самоорганізації у вигляді нескорених панщизняними порядками селян, на чолі яких стають національне свідомі шляхтичі. Ук-раїнський феодал Дмитро Вишневецький (Байда), Чер-каський і Канівський староста, сформував перші багатоти-сячні козацькі загони в низові' Дніпра і поводився, як незалежний від польського короля володар. В Україні утворився численний стан військових людей, запорожців, національна свідомість яких розвивалася в державниць-кому напрямі. Про це свідчить низка протипольських ко-зацьких повстань ще перед добою Хмельниччини. Зброй-но оборонятися від польських магнатів і татарських на-падів, мати своє військо на малодоступних теренах - це мрія про державу в державі, яку реалізували запорожці і яка надала українській ідеї не лише оборонний, але й наступальний ха-рактер.\nГоловні політичні постулати ко-зацької держави створилися в другій половині XVI ст. на основі запровадження територіальної, пол-кової адміністрації в Україні - за планом суто козацької структури, що його пропонував Северин На-ливайко, і частково за планом князівсько-шляхетсько-козацької сірукіури, що його пропонував Йо-сип Верещинський. Це мало свій розвиток на початку XVII ст. і за-вершилося у визвольній війні під проводом Хмельниць-кого.\nХмельницький та його наступники намагаються бу-дувати Україну, беручи за приклад Польщу або Росію, а то були держави шляхти і боярства, а не народу. Наші найвидатніші гетьмани, за винятком Петра Дорошенка, Петрика, Івана Мазепи та Пилипа Орлика, не підіймалися до ідеї окремої, самостійної Української держави. Вони творили тільки субдержаву на рівні князівства, підпо-рядкованого чужоземному монархові, чим і зумовлюва-лися головні наші національні біди. Ідея незалежності не влилася в народні уми як необхідна умова для існу-вання нації, а творилася лише на рівні спорадичних актів. Тарас Шевченко називав наших гетьманів "варшавсь-ким сміттям" та "гряззю Москви", і це для нас цікаво не так за суттю звинувачення, як за тим, що саме поет інтуїтив-но відзначав різницю між сміттям та болотом.\nПольська панщина не була кращою від російського кріпосництва, та все ж мала в собі дещицю європейсько-го духу. З Польщі в Україну приходила культура політич-ного життя і мислення, що ґрунтувалася на праві ук-раїнського козацтва і духовенства брати участь у ко-ролівському сеймі. "Історія XVII віку для українських народних мас, - пише Іван Франко, - то поступове послаблювання свобідного козацького елемента, ши-рення кріпацтва, зменшування і здушування автономії початків просвіти народної і всіх прав української ок-ремішності. Московська "плеть" так само дошкульна, як польська нагайка, та тільки гнала українську націю не на шлях поступу і цивілізації, а в безодню темноти і за-стою". Ці Франкові слова ще більше стосуються реалій XVIII століття, коли Україна вже зовсім потрапила під панування російського гарапника. .\nТріумфальне і катастрофічне шістдесятилітя нашої історії, від 1648-го до 1709-го року, підняло українську ідею вгору, а потім вдарило нею об землю, поклало напівживу до гробу, її воскресіння мусило відбутися, бо в українському суспільстві з'являється освічений стан, який вірить у невмирущість мазепинської ідеї і створює міф про козаччину, що й донині є найсильнішим дер-жавотворчим чинником і джерелом натхнення літера-турних і політичних геніїв, емоційною основою для зго-ди в національній свідомості всіх українців.\nМикола Костомаров, ідеолог Кирило-Мефодіївського братства, автор "Книг буття українського народу", зна-вець козацької історії, знайшов для її самостійницького продовження опору в слов'янстві та християнській мо-ралі. Незалежна Україна в союзі слов'янських націй та ще й справедлива соціальне - це була політична фор-мула, на яку працювали перші українські історики, дослідни-КРСтйЧійДайці народної творчості. "ІстЗрїяРусгГв", читана в середовищі інтелігенції задовго до виходу друком 1846 року, висуває питання національної ідеї як головний нурт княжої і козацької доби. А перша наукова історія Ук-раїни - "История Малой России" Бантиша-Каменського, видана 1822 року, на багатющому матеріалі показала суперечливість українських і московських інтересів, хова-ючи у підтекст ідею української державності.\n"... Загроза козацькій державі, - пише Валерій Шев-чук, - з її правами й вольностями, яка постала в часи Петра І, а також брутальне ставлення до тих прав та умалення їхнє з боку царя-деспота примусили тогочасне суспільство ширше осмислювати власну історію, що сприяло творенню літописів, хронік, реєстрів, поетич-них творів на історичну тематику". Козацькі літописи Григорія Граб'янки та Самійла Величка працювали на нашу державницьку ідею, подаючи правдиву історію України в її найважливіших вузлах - українсько-польських та українсько-російських суперечностях і збройних конфліктах.\nДала себе знати декоративна державність, що існу-вала у формі Гетьманщини з царської ласки, чи, вірніше, з хитрої обачливості російських правителів, які дозво-ляли поневоленому народові побавитися в свою дер-жавність. Гетьманщина в післямазепинські часи - про-образ радянської України - була створена для того, щоб російське гноблення прикрити формальною вла-дою українських чиновників.\nДля імперії Романових не було нічого страшнішого за ідею самостійної України навіть у складі федера-тивної слов'янської держави. Граф Орлов назвав цю "ідею вченою нісенітницею трьох молодих людей" І все зробив, щоб тих людей та їхніх однодумців вилу-чити з нормального життя, зачинити заграти, пожигтєво переслідувати, змусити до політичне нейтральної чи навіть проімперської творчості.\nАле з кирило-мефодіївців вийшов Тарас Шевченко, найсвітліший український геній, що в своїх творах дає образ України, розп'ятої російськими царями та її "лу-кавими чадами". Це - Україна воскресаюча. "Вос-кресни, мамо!" - кличе поет, встань, відомсти за свої страждання. Не вперше в нашій національній ідеї з'яв-ляється мотив справедливої помсти. Шевченко про-довжив традицію наших полемістів XVI ст., які висуну-ли ідею природного права кожного народу обороня-тися збройне проти своїх гнобителів. Цей важливий мотив проходить у численних творах наших давніх пись-менників і знаходить теоретичне обгрунтування в трактаті видатного мислителя XVIII ст. Михайла Козачинсько-го "Філософія арістотеліканства". "Природний закон, - пише Козачинський, - завжди дозволяє вбивство того, хто погрожує сокирою". На цьому законі постійно робить наголос також "Історія Русів". Поезія Шевчен-ка надала особистісному чуттю національні виміри. Вона діє як відсвіжуючий дух гідності й відплати не лише за горе України, але й за приниження особис-тості, яка не зносить рабства і готова не ридати, а відповісти ударом за образу своєї честі.\nШевченкова любов до України змагається з його любов'ю до правди Бога. Поет вважав, що Бог поки-дає напризволяще невільників і протестував проти цьо-го. Але саме правдою Бога він користувався не раз, викриваючи фальшиву науку церковників, які про-повідували рабську покору і потульність надламано-го духу. Українська ідея в розумінні Шевченка нале-жить до сутності світу і мусить бути явлена Богом, який у тій сутності перебуває. Крім філософського, поет мав і політичний погляд на відновлення Ук-раїнської держави. У "Передмові до видання друго-го "Кобзаря" (1847 р.) Шевченко коротко аргумен-тував рівноправність українців і росіян у тому, що дає їм підставу мати свої окремі не лише культури, але й держави: "У їх народ і слово, і у нас народ і слово".\nШевченко вніс в українську ідею титанічну емоційну силу, що стала релігією нації. Епігони та сентимен-тальні поклонники Шевченка пересунули в сферу по-чувань багато політичних проблем, які потребують раціонального і прагматичного підходу. Духовне життя в творах Шевченка ставало майже рівнозначним пе-ребуванню в свободі. За комуністичних часів грома-дянським подвигом було встати при співанні "Заповіту" в присутності представників влади. Це був героїзм, але, на жаль, героями почувалися й ті, що не вставали, а тільки слухали. Для багатьох і цього було досить.\nМихайло Драгоманов змінює програму кирило-ме-фодіївців. Він орієнтується вже не на загально-слов'янські, а на загальноєвропейські демократизаційні явища, на соціальну й духовну спорідненість народів, на конституційне обмеження монархічної влади як факторів, які можуть наблизити визволення України. Федералістична доктрина перебудови Росії видається йому найбільш реалістичною, оскільки, як тоді вважа-лось, російська влада змушена буде змінюватись під тиском демократичних перемін у Європі.\nНа порозі XX ст. проти ідеї федеративного зв'яз-ку України з Росією з'явилось два важливі доку-менти. Перший - книжка Юліана Бачинського "Ук-раїна irredenta" (1895), а другий - брошура Мико-ли Міхновського "Самостійна Україна", написана 1900 року в Харкові як програма заснованої тоді і там же Революційної Української Партії.\nБачинський доводив, що "економічні суперечності, які заходять між Україною та рештою Росії", не-ухильно вестимуть до унезалежнення українського народу. Це був підбитий марксизмом підхід до спра-ви, але важливий не так аргументацією, як постанов-кою питання про "потребу політичної самостійності України" (слова І. Франка).\nМіхновський зосередив свою увагу на "Перея-славській Конституції" 1654 року. Звідти виводив права українського народу мати свою державу. Гас-ло Міхновського - "Одна єдина, нероздільна, вільна, самостійна Україна від Карпатів аж по Кавказ" - збудоване на шевченківських вілях, на в"рі в сили молодої інтелігенції. Тут знову з'являється відгомін природного права народу боротися збройно за своє національне державницьке життя: "...нелюдські відносини росіян до нас освячують нашу до їх не-нависть і наше моральне право убити насильника, обороняючись від насилля' .\nТеоретичну базу для української національної ідеї того ж 1900 року в статті "Поза межами можливо-го" висуває Франко. Це найбільш аргументована ха-рактеристика не лише нашої, але й будь-якої іншої національної ідеї як складової історичного процесу. Одностороннє, оперте винятково на розвитку еко-номічних важелів Марксове розуміння історії Фран-ко заперечує і доводить, що матеріальна продук-тивність тільки там розвивається, де присутня бороть-ба і конкуренція у сфері соціальних ідеалів. "А тут, - пише Франко, - синтезом усіх ідеальних змагань, будовою, до якої повинні йти всі цеглини, буде ідеал повного, нічим не в'язаного і не обмежуваного... життя і розвою нації. Все, що йде поза рами нації, се або фарисейство людей, що інтернаціональними ідеала-ми раді би прикрити свої змагання до пановання одної нації над другою, або хоробливий сентимен-талізм фантастів, що раді би широкими "вселюдськи-ми" фразами покрити своє духовне відчуження від рідної нації".\nПроводирі Української Народної Республіки на по-чатку своєї діяльності трималися федералістичної кон-цепції, але напад більшовицької Росії на Україну зму-сив їх, за висловом Михайла Грушевського, до "очи-щення вогнем" своїх поглядів. З появою Четвертого Універсалу Центральної Ради самостійницька ідея остаточно перемогла в українській політичній думці.\nДмитро Донцов у книжці "Націоналізм" (1926 р.) назвав Драгоманова та його послідовників, у тому числі провідників УНР, "плебеями", а їхню філософію державництва "провансальством" і зрадою національних інтересів. Це несправедливий суд надмірно праведного судді, який дивився тільки в минуле і не міг знати, що УНР і ЗУНР своїми жерт-вами, трагічними постатями політиків, а також своїми перемогами повернули українську ідею на шлях, який неухильно вів до майбутнього утвердження дер-жавної незалежності України.\nІнтегральний націоналізм Донцова виник не лише як критика "м'якотілості" наших провідників, але і як реакція на більшовизм, збройний опір якому, роз-глядаючи питання теоретично, можна було чинити тільки на засадах тоталітарної ідеології. Український націоналістичний рук -на практиці був заа ронним, визвольним, патріотичним рухом, який бо-ровся за незалежність України, за право народу мати свою державу. В українську ідею націоналістичний рух вніс патріотичну одержимість, яка мала і свої негативні сторони, але назагал служила головному законові демократії - національній свободі.\nКомуністична верхівка СРСР найбільше боялася відновлення української державності в рамках соціалістичної федерації народів, якою на словах була радянська імперія. На початку 20-х років Моск-ва загравала з колишніми лідерами УНР, виставляючи радянську Україну як державу соціальної спра- ведливості, де також мали б торжествувати національні домагання народу. Частина української інтелігенції; повірила Москві. Не диво, бо тоді вірила Москві значна І частина європейської інтелектуальної еліти.\nТа швидко все змінилось. Імперська комуністична вла-да почала проводити рівний хіба що з фашистським вигублюванням євреїв геноцид щодо українського на-роду. Тиранові йшлося не про боротьбу з класовим ворогом, що ним у його уяві була інтелігенція. Він хотів зупинити взагалі розвиток національної свідомості ук-раїнців, а для цього паралельно з арештами, вбивствами, засланнями на Сибір українських інтелектуалів вирішив знищити українське селянство, звідки надходив основ-ний приплив національне свідомих людей і кадрів у державні установи. Організований Сталіним та його при-служниками 1933 року голодомор в Україні поклав у землю сім мільйонів хліборобів. Тоді ж, за один рік, знищено понад сто тисяч українських комуністів, які прий-шли в партію з надією будувати українську соціалістич-ну державу. Це були люди, що, подібно до Скрипника та Хвиль-ового, розчарувались в російсько-му комунізмі, чинили йому опір і свідомо йшли на смерть або ж були механічно втягнуті між три-би каральної машини.\n"Комуністична Москва" переста-ла вірити "комуністичному Києву". Страх перед націонал-комунізмом був такий великий, що почався! відстріл українських партійних кадрів усіх рангів без розбору. Микита Хрущов, що його Сталін 1937 року прислав наводити по-рядок в КПУ, згадує: "...Не залишено жодного секрета-ря районного виконавчого комітету, жодного секретаря Ради народних комісарів і навіть жодного депутата. Ми мали починати перебудову з нуля".\nНаціонал-комунізм більше не був вірою, а став шир-мою українства в 60-ті і 70-ті роки XX ст. Цитатами з Леніна, який дозволяв собі, як послідовник Макіавеллі, вимагати від кожного комуніста в Україні знання ук-раїнської мови і водночас створив апарат для ліквідації тієї мови, творча інтелігенція намагалась обороняти національну культуру і свою гідність. І знову Москва вдається до репресій, роблячи головну ставку не на при-сланих для наведення порядку росіян, бо має вже для цієї справи видресируваних малоросів.\nВолодимир Щербицький на засіданні політбюро ЦК КПУ 19 червня 1972 року охарактеризував ситуацію в Україні як небезпечну для радянської влади, звинуватив творчу інтелігенцію в націоналізмі, долучивши до "зло-чинців" і Петра Шелеста - за книжку "Україна наша радянська" і за те, що на письменницькому з'їзді той закликав "берегти нашу рідну українську мову".\nЦе був час піднесення української національної свідо-мості, розбудженої книжкою Івана Дзюби "Інтер-націоналізм чи русифікація" та багатьма іншими твора-ми письменників-шістдесятників і дисидентів, які стави-ли ту ж таки проблему - лицемірність ленінської національної політики. Велике значення мали присвя-чені цій же проблемі наукові трактати Юрія Бадзя, статті на захист інакодумання Юрія Литвина. З людей освіче-них і незламних у своєму патріотизмі сформувався Ук-раїнський Рух Опору. Політичне мислення цих людей сміливістю і чітким розумінням колоніального станови-ща України перейшло в історію як підготовчий етап до створення Народного Руху України і розвалу червоної імперії. Духовними провідниками інтелігенції стали в'язні: Левко Лук'яненко, Юрій Бадзьо, В'ячеслав Чорновіл, Ми-кола Руденко, Євген Сверстюк, Іван Світличний, Василь Стус, Василь Овсієнко, Михайло й Богдан Горині та багато інших борців за свободу.\nНа них орієнтувалися незаарештовані, але взяті під нагляд і підслух найталантовитіші письменники. Водно-час ідея української державності поширилася в середо-вищі наукової, гуманітарної і технічної інтелігенції, яка наприкінці 80-х років створила багато громадських, напівлегальних, антирадянських організацій. Так виник-ла троїста плеяда українських інтелігентів, що організу-вала Рух, очолила антирадянські демонстрації і мітинги, повела за собою народні маси, і, зрештою, створила ре-волюційну атмосферу, єдиним мирним виходом з якої могло бути тільки проголошення самостійної України.\nСпрацював закон передачі української ідеї від покоління до покоління, що ґрунтувався на відновленні попередньо-го досвіду та пам'яті про віддані жертви за ідею. Кремлівські верховоди у 80-ті роки остерігалися повторю-вати криваві сталінські репрессїї. Отже, творці української культури і носії національної ідеї, вмираючи на Соловках, на будові Біломор-каналу, під кулями в Сандормосі, відда-вали своє життя не лише за волю свого покоління, але й за тих, хто в наступні десятиліття заступить їх у цьому світі і підніме прапор самостійності України.\nПерший заповіт української ідеї виконано двома юридичними діями 1991 року: голосуван-I ням Верховної Ради за "Акт проголошення незалежності України" 24 серпня і голосуванням всьо-го народу за цей-таки документ на референдумі 1 грудня. На всі прийдешні часи має діяти усвідомле-на легітимність нашої державності, її демократична правова основа. Такого в нашій історії не було. Впер-ше не повстання, не зброя, не якась партія, що узурпує собі владу, а мирне волевиявлення всього народу здобуває національну державність. В цій перемозі пульсує кров, пролита за Україну впродовж нашої історії, торжествує волаюча правда наших геніїв. Дов-го виборювана стражданнями народу і саме тому прав-но здобута наша держава, хочі далека від ідеалу, є та й буде окриленням духу нації на всі майбутні століття. Змінюватиметься її система правління, яка напевне пе-реживатиме політичні струси, господарські кризи, часи розгубленості і ницості своїх лідерів, але, всупереч усьому, Україна ставатиме все більше українською, демокра-тичною і європейською.\nУспішним виборювачем цього був Народний Рух України. Сила Руху виявилась в його загальнона-родному характері. Рух у своїх документах синтезу-вав ідею державності з моральними й демократич-ними загальнолюдськими вартощами, виступив за свободу не тільки корінної нації, але й усіх етнічних меншостей, яю мають політично єднатися з провідним етносом держави.\nСаме тоді розпався ідеологічний і військовий об-руч, яким комуністична імперія тримала в покорі своїх сателітів у Центральній Європі. Становлення України як незалежної держави мало величезне історичне значення і на міжнародному рівні. Ми не спізнилися, ми повстали в належну хвилину, взялися за руки з усіма народами, що визволялися. Ми, тобто лідери і члени Руху, знали, що комуністична влада може тан-ками розчавити наші збори і мітинги. Якщо цього не сталося, треба завдячувати насамперед не зовнішнім обставинам, а нашому народові. Комуністична влада була паралізована ланцюгом від Львова до Києва, що його утворили народні маси на підтримку національній ідеї. Вся свідома Україна подумки була на тій дорозі. Так розгорталася мирна революція, збиралися мільйони людей в усіх містах України на підтримку повалення тоталітарного режиму і вста-новлення Української держави.\nПостає питання: чому ж, повставши і проголосував-ши за свою державу, наш народ не створив грома-дянського суспільства, яке стоїть над державною вла-дою, керує нею й вимагає від неї чесної роботи? Чому за десятиліття незалежності він не забезпечив собі відповідно до свого багатства, до своїх про-дуктивних потужностей, зрештою, відповідного своїй чисельності і великій території гідного місця в Європі? Чому, виконавши перший заповіт своїх прагнень, наш народ, ніби втомлений від перенапруги океан, затих, ліниво похлюпуючи вряди-годи млявою хвилею? Якщо національна ідея не спрацювала в умовах дер-жавності, то чому колись Костомаров порівнював українців з поляками: "...Це ніби дві галузі, які виросли супротивної на одній зложено й виховано панство, на другій - хлопство, мужицтво, або, говорячи простіше: поляки - народ гли-боко аристократичний, українці - народ глибоко де-мократичний... Польська аристократія вельми демокра-тична, українська демократія - вельми аристократич-на". Це правда. Наша демократична аристократичність - надмірна амбіційність, пихата обмеженість, безмежна самозакоханість - ось що було і є нині внутрішнім гальмом нашого національного розвитку. Егоїзм рядо-вих, а ще більше - піднесених, обдарованих високим інтелектом українців, призводив до того, що вони воліли бути радше під чужою рукою, ніж значними особами - серед своїх. Найбільше горе нерядового українця - служити братові. Неприязнь до брата така поширена, що стала загальнонаціональним комплексом меншовар-тості. Ось що було і є нині причиною багатьох, якщо не всіх наших національних невдач.\nМи любили хвалитися своїм демократизмом. Захоп-лено читали і писали книжки про Запорозьку Січ, де кожен рядовий козак мав право кинути багном в об-личчя новообраного кошового. А багно демократії виїдало очі нашій державності. Виїдало і тепер виїдає, бо ганьбити не владу, а свою державу стало звичкою не лише прихованих ворогів української ідеї, але й наших, показушних героїв, що їх наплодила обкидана болотом демократія. Ми не мали з XIV ст. освяченої спадковістю національної влади. Відсутність у нас упродовж довго-го часу в періоди бездержавності класу справжньої ари-стократії, верстви, що її покликанням в інших націй була тверда влада над своїм народом в ім'я національної державності, - це наше нещастя. Ми мурували свою державу, щоразу починаючи з фундаменту, а наші сусіди свою державність лише добудовували, накладаючи на стерті трони нову позолоту.\nВ нашій історії чергувалися короткочасні визвольні рухи з довгими періодами "облудливої покірності", які оберталися в часи національного відступництва, доб-ровільного переходу нашої еліти на службу Польщі і Росії. Син Яреми Вишневського Михайло Корибут став, хоч бездарним, та все ж королем Польщі, а Олександр Безбородько, що, за висловом Пушкіна, "скочив у князі з хохлів", був канцлером уряду Катерини II. До речі, це він підказав цариці ідею розділу Польщі, щоб до російської імперії прилучити майже всю Україну. Мож-ливо, канцлер думав про те, що тоді Україна матиме лише одного ворога - Росію, а з одним ворогом легше воювати, як з двома.\nМи не раз так близько були до національної смерті, що й сьогодні стає моторошно, коли, йдучи за спогадами Євгена Чикаленка, подумаємо, що якби розбився поїзд, яким 1903 року з Києва до Полтави на відкриття пам'ят-ника Котляревському їхали українські письменники, то нашому національному рухові прийшов би крах. Вся ук-раїнська еліта вміщалася у двох вагонах того потягу.\nХто міг подумати, що за якихось п'ятнадцять літ, 1918 року, постане УНР з усіма ознаками самостійної держа-ви, а 1919 року Симон Петлюра небезпідставно говори-тиме, що за два роки незалежності український народ перетворився в націю.\nЦе велика дивина нашого народу. Ярослав Осьмо-мисл говорив про вдачу галицьких бояр, порівнюючи їх з корінням: щоб воно пахло, його треба потовкти. Так відбувалося з нашим народом. Що більше його товкли на всі лади, то виразніше він являв свою душу. Але ось він стає вільним, має державу - та чомусь по-дається назад, в часи, коли він ставав етнографічною масою. А причина ясна: йому не дали ожити в національній ідеї; його тримають не в ступі, де мако-гоном з нього виганяли державницькі почування, а в загороді нужди, ідеологічної невизначеності, мораль-ного занепаду. Рідна держава перейняла імперські форми правління, зрусифіковані кадри чиновників, для яких національна ідея обмежується прапором і порт-ретом Шевченка або Грушевського в кабінеті.\nАле чи те все, на що скаржимось, є провиною тільки нашої влади й політичної еліти, чи, може, давня баци-ла рабства підточує сформований не успіхами, а по-разками і падіннями, відчаєм наш народний харак-тер? На нашу національну психіку впливала історич-на дійсність, в якій українська ідея зазнавала катаст-роф і погромів, а її носії гинули в тюрмах, на Сибіру, поневірялася в еміграції. Наша історична доля навча-ла жити, уникаючи щоденного протистояння з не-правдою, сповідувати філософію слухняного теляти, яке ссе дві корови. Нахили, необхідні для суспільно-го, громадського, політичного життя, з часом у народі атрофувалися, а для їхнього відродження потрібен час і відповідна політика рідної держави. А такої політики нема\nНаш народ сьогодні бідний, зрусифікований, роз-дертий конфесійними чварами, врізнобіч керований державною владою і національною, на жаль, між собою пересвареною елітою. Бідний не тому, що дурний чи не працьовитий, а тому, що окрадений олігархами, а перед тим - радянською партократією. Зрусифікований, бо політика обрусіння проводила-ся царями і генеральними секретарями з однако-вою заповзятливістю, а тепер майже всі засоби ма-сової інформації в нас працюють на ту ж таки мету. Вони тримають нас при російщині, ніби якійсь вищій формі свідомості і пізнання світу, при москвоцент-ризмі, що передбачає зневажливе ставлення до рідної мови й культури. Найвища влада намагається обходити мовчанкою питання русифікації, бо сама не тільки в мові, а в глибині душі зрусифікована. Наш народ повертається і, я вірю, повернеться до своєї мови, але влада, яка розмовляє українською мовою і думає по-російськи, ніколи українською не буде.\nІ далі головним засобом русифікації України є російська церква. Вона постачає московському патріархатові більшість коштів на його потреби. Тому належить сказати: остаточна перемога нашої державності настане аж тоді, коли в Україні утвер-диться помісна національна церква під омофором Києва.\nНаціональна ідея спрацювала на етапі проголо-шення самостійності України, і саме ця ідея в умо-вах державності мала б ще більше працювати. Але її не прийняли, не зрозуміли, відсунули вбік високі чиновники, призвичаєні до гнучкого патріотизму, який у Львові славить Мазепу і Грушевського, а в Донецьку боїться слово сказати українською мо-вою. Проблема нашої влади полягає не в розчлено-ваності зовнішньої політики між Сходом і Заходом, бо по суті вона мусить бути активною і різною на західному і на СХІДНОМУ напоямі. Біда наша - це дволикість внутрішньої політики, яка заохочує до постійного роздвоєння: на Сході України потурає русифікації, на Заході - грає роль українізатора, на Сході береже пам'ятники Леніна, на Заході - благо-словляє пам'ятники Бендери.\nВ нас немає урядової національної політики, якої був би український народ як суверен держави і її творець. Така політика не може й не повинна бути побудована на ненависті українців до народів, що в минулому нас поневолювали. В інтелектуальні обрії українства взагалі не може входити зневага до іншої нації. Якщо стрижнем національної ідеї є свобода, то, власне, свобода повинна бути динамічним, живим рушієм політики, що могла б творити з усіх громадян України модерну націю, підносити її до рівня розвинених де-мократичних держав, але без упослідження, а з виви-щенням нації корінної.\nА чим є національна свобода, як не творенням на-самперед найнеобхідніших засад для духовного жит-тя народу. А в нас за роки незалежності кількість україномовної преси зменшилась, а кількість російсько-мовної - збільшилась у п'ять разів. 80 % друкова-них засобів масової інформації в Україні зареєстро-вано як російськомовні або двомовні видання, більшість із них фінансується з Росії. Подібна ситу-ація і в телебаченні. Власники, редактори, коментато-ри майже всіх засобів масової інформації прикрива-ють свої москвофільські уподобання вимогами ринку, засадами демократії, відсутністю в нас талановитих жур-налістів. Панує радянська думка про другорядність, аматорство, безмозкість українського письменницько-го і газетного слова. Ніхто з наших політологів не поставив собі завдання бодай раз проаналізувати "ви-сокий рівень" російськомовної літературної макула-тури, що заповнює наш книжковий базар, російсько-мовної преси і російськомовних телеведучих в Ук-раїні, щоб показати їхню відсталість, бульварщину, цинізм, приховану ненависть до всього українського і прислужницький стиль в матеріалах про владу і сто-совно Москви.\nХочеться процитувати канадський закон щодо за-собів масової інформації, який наголошує: радіомов-лення і телебачення має бути "у власності й під кон-тролем канадців", має служити "збереженню, збага-ченню та зміцненню культурного, політичного, соціаль-ного та економічного ладу Канади... поширенню ка-надського погляду на навколишній світ за допомо-гою різноманітних програм, що відображають канадсь-ку позицію, думки, ідеї, цінність та художню творчість".\nУкраїнські видавництва й журнали, обкладені по-датками, платою за оренду приміщень, позбавлені дер-жавної уваги й підтримки, опинились у набагато складнішій ситуації, як це було за радянських часів. Наша влада для нашої культури - мачуха, нагадує сонце за полярним колом: світить, та ніколи не гріє.\nАле за всіх злигоднів першого самостійницького десятиліття наш народ за цей час все-таки розвивався під знаком української ідеї. Він явив високий рівень політичної культури, що засвідчили вибори до Вер-ховної Ради 2002 року.\nНаш народ не молодий, але й не ветхий, він не любить голосно сповідатися, ніби соромиться своїх найглибших почувань. Він уміє дочекатися слушної нагоди і, вже не озираючись ні на кого, заявити про те, що йому найбільше болить. Його нелегко підня-ти на боротьбу за українську ідею, але, коли він підніметься, його не зупиниш. Прикладом може бути десятилітня війна спочатку проти фашистської оку-пації України, а потім проти радянського режиму, війка без перспективи на перемогу, а тільки заради вірності своєму ідеалові. Ця визвольна боротьба могла бути зупинена тільки насильницьким вивезенням півтора мільйона галичан і волиняків у Сибір та смертю зі зброєю в руках сотень і тисяч воїнів Української Повстанської Армії, героїчну боротьбу якої ми не тільки маємо визнати, а ввести її в свою державо-творчу свідомість.\nЦе була остання (дай, Боже, щоб остання!) війна українського народу за свою державу. Хоч точи-лась в середині XX ст. і головним чином в Західній Україні, вона своїм духом нагадувала козацькі по-встання. Туди, в добу наших великих народних по-ривань XVII ст., були задивлені старшини й рядові стрільці УПА, які вибирали собі з козацьких прізвищ псевда і вмирали, як Богуни, Кривоноси, Гамалії, Чарноти. Дорошенки. замикаючи таким ообом трагічне коло нашої історії ...\n(опубліковано в газеті "Молодь України", 2002 р., 10 і 12 вересня, №113 - 114)