Чм є людина творцем своєї долі? - Теревені - Сторінка 3\nВідправлено 15.02.2008 – 00:20\nхарактер визначає долю\n#42 Посилання на це повідомлення #42 Ar@tis\nВідправлено 15.02.2008 – 10:14\nЯк би там не казали але багато в чому сама людина все таке таки визначає свою долю тоді коли вона все ж може вибирати. Але ж часто буває що з нами стається банальна випадковість ака вирішує все за нас.\nДоля людини у великій мірі залежить від того як вона мислить і який в неї характер, а це в свою чергу залежить від багатьох випадковостей та оточення тієї ж людини. Ось і маємо замкнуте коло - ми частково керуємо долею, а доля керує нами\nЩО ж як би там не було "Життя це зебра: біле - чорне - біле - чорне і т. д., а в кінці все одно ж*па\n#43 Посилання на це повідомлення #43 Olmor\nВідправлено 15.02.2008 – 12:29\nДоля це не минуле, це не майбутнє, це весь шлях. Ми не керуємо долею! Ми керуємо життям і то частково. У вас є вибір, піти наліво чи піти направо, пішли наліво - впала цеглина на голову - доля була така, пішли направо - не впала цеглина на голову - доля була така, а попередній варіант вашою долею не був. Найкращий фільм про це "Ефект метелика", але навіть якщо взяти глобально, то його долею було саме зміна варіантів майбутнього, а не конкретно взятий один із варіантів (хто бачив мабуть зрозуміє про що я, сподіваюсь).\nОтже, уявіть широке поле з безліччю доріг на ньому, і йдучи цим полем ви обираєте якими шляхами, куди повернути, і в кінці, коли ваш шлях скінчиться то той слід, що ви залишили в дорожній пилюці і є вашою долею (чи був, хоча це щось що перебуває поза часом, як християнський бог). Якщо ж брати в кожний конкретний момент часу, то наш вибір не визначає долю - наш вибір і є долею. Слова змінити долю звичать абсурдно, адже рішення щось змінити також є долею, швидше ви змінюєте варіанти можливої долі (така собі псевдодоля), яких як і тих шляхів безліч. Але доля у вас одна і вона незмінна, адже зміна це коли щось було одне а потім стало іншим, а доля за межами часу. Щоб зрозуміти мої слова, ви повинні зрозуміти саме поняття перебування чогось за межами часу і тоді все стане просто.\n#44 Посилання на це повідомлення #44 =MAVKA=\nВідправлено 15.02.2008 – 12:48\nЧесно кажучи, я схильна до думки, що людині надано можливість корегувати свою долю, а саме для цього їй даний розум, щоб не робити безглузді вчинки. Як писав Т. Г. Шевченко: "У кожного своя доля і свій шлях широкий..." І не треба забувати про те, що поруч живуть також люди з різними долями, треба творити прекрасне, треба жити і нести в наш світ добро.\nДолю я б порівняла з річкою. Вона тече собі, але людина може її лишити так як є , може перекрити дамбою, а може взагалі наробити такого, що висохне річка - і пропаде життя (це я маю на увазі шкідливі звички).\n#45 Посилання на це повідомлення #45 mirosza\nВідправлено 15.02.2008 – 13:26\n[quote name='Olmor' date='15.02.2008 12:29' post='245297']\nДоля це не минуле, це не майбутнє, це весь шлях. Ми не керуємо долею! Ми керуємо життям і то частково. У вас є вибір, піти наліво чи піти направо, пішли наліво - впала цеглина на голову - доля була така, пішли направо - не впала цеглина на голову - доля була така, а попередній варіант вашою долею не був.\nЄ речі в нашому житті, на які ми можемо вплинути і такі, які від нас не залежать. Звичайно людина є обставлена стількома кілками, що має невелику ймовірність зміни обстановки. Але людина завжди має вибір. І від вибору частково залежатиме її подальше життя.\nОднак є моменти, недивлячись на будь-які намагання і спроби все одно виходить не по-твоєму. Тоді думаєш - можливо я не все зробив для здійснення ціеї мети? або: Значить так мало бути!?\nНіколи не варто дивитися назад і роздумувати чи зробили ми добре чи зле, хоч вкожної людини, на мою думку, є такі вагання. Варто дивитися вперед, на речі, які ще варто і можна змінити в кращу сторону.\nадже кожен з нас має свою місію - своє завдання на цій землі, свій талант чи таланти.\nІ вже тільки від нас залежить, чи вміло ми його використаємо\n#46 Посилання на це повідомлення #46 Klybnii4ka\nВідправлено 17.02.2008 – 00:57\n95% подій залежить від нас, а взагалі я в долю не вірю!\nВідправлено 21.02.2008 – 21:40\nVepr (15.02.2008 00:20) писав:\nнаприклад, водій вантажівки має "слабкий" характер і, напившись, сідає за кермо, переїджає тебе, що і визначає твою долю\n#48 Посилання на це повідомлення #48 Вадя Ротор\nВідправлено 24.05.2010 – 11:10\nЩо судилося, те зміниш. У кожному житті людини є свій смисл і їй прєдначєртано пройти певні випробування і повороти долі. Але якщо у людини сильна воля, то вона змінить те, що прєдначєртано і справиться з усіма зовнішніми перепонами на шляху до того, що вона хоче. У кого сильна воля - буде все по волі його.\nТой, у кого слабка воля, не може бути творцем своєї долі - він підкоряється обставинам та іншим людям, які його долю і формують. Тільки вольова людина може взяти долю в свої руки, і сама визначати свій шлях, а не плисти по течії.\nПовідомлення відредагував Вадя Ротор: 24.05.2010 – 11:14\nВідправлено 25.05.2010 – 00:03\nхочеться вірити, що творцем своєї долі є тільки я сама. =)\nВідправлено 28.06.2010 – 12:44\nЯ вирішив збільшити свою долю, партнери були проти, даремно вони так поставились до цього, даремно ...\nВідправлено 28.06.2010 – 14:03\nВадя Ротор (24.05.2010 12:10) писав:\nЩо судилося, те зміниш. У кожному житті людини є свій смисл і їй прєдначєртано пройти певні випробування і повороти долі.\nдля тупих існують навігатори, ти не сказав!\nплистуй далі з такими міркуваннями\nВідправлено 05.07.2010 – 21:58\nДалеко не все залежить в житті від нас, але це не означає, що потрібно з усім змиритися і опустивши руки пливти, як ломака по воді. Бо тоді від тебе перестане залежати навіть те що ти можеш змінити в цьому житті. Цікаво те що чим сильнішим, розумнішим і більш досвідченим ти стаєш, тим більше стає відсоток того що можна змінити в своєму житті самому і менше стає помилок. Отже виходить як що хочеш щоб твоя доля по максимуму залежала від тебе, потрібно не витрачати час на пусте гультяйське життя, а потрібно тренуватися, вдосконалюватися, постійно аналізувати свої помилки, робити висновки.\n#53 Посилання на це повідомлення #53 буржуй\nВідправлено 19.07.2010 – 17:08\nвсе залежить від того, що розуміти під самим терміном "доля"\nз попередніх відгуків видно, що кожен розуміє це по-своєму... тому і думки розбігаються\nв моєму розумінні "доля" - це написана для кожного дорога, і перепони чи бонуси які будуть на ній чекати їх власника. чорна полоса чи біла, але ти маєш через неї пройти, і минути її не маєш жодного шансу. нічого змінити не можеш, і маєш прийняти те, що маєш...\nяк на мене, цей варіант долі притаманний слабким людям, які в усіх своїх невдачах звикли винити когось іншого, а якщо крайнього знайти не вдалося, тоді на допомогу приходить "доля", на яку завжди можна спихнути все життєве неподобство.\nякщо так все і є, то який тоді сенс, хоч щось в цьому житті робити? хіба не краще просто валятися на ліжку, і плювати в стелю? "доля" всеодно тебе знайде і зробить з тобою те, що тобі "приписано"... на стелі твоє харкотиння буде перетворюватися в золоті монети і падати тобі в кишені, або під її вагою стеля зірветься і задавить тебе)\nа якщо є хоч якийсь вибір, то вже не "доля", а - життя, яке ти сам змінюєш, і яким керуєш, отримуючи від своїх дій відповідний результат!!!\n#54 Посилання на це повідомлення #54 Аліса M\nВідправлено 19.07.2010 – 20:59\nЯ вірю в збіги обставин і в те, що майбутнє людини залежить лише від її власних рішень та вчинків, зумовлених багатьма факторами.\nТе, що все вже давним-давно вирішено за нас, «судилось», « не судилось» і тому подібне - маячня. А взагалі, тема затерта до дірок, як на мене.\nВідправлено 28.08.2010 – 13:39\nАліса M (19.07.2010 20:59) писав:\nА взагалі, тема затерта до дірок, як на мене.\nЗа великим рахунком, усі філософські теми затерті до дірок.\n#56 Посилання на це повідомлення #56 Мервей\nВідправлено 17.07.2012 – 08:51\nПросто Катя (27.01.2008 – 20:37) писав:\nНевдахи мотивують свою слабкість предназначенням, а успішні та сильні свої успіхи приписують виключно собі. А випадкових обставин не буває, це або реалізовані, або нереалізовані можливості.\nВідправлено 18.08.2012 – 22:21\nЯ вважаю що людина є творцем своєї долі.\n#58 Посилання на це повідомлення #58 Bukyson\nВідправлено 02.09.2012 – 13:53\nЛюди не є творцем своєї долі. Доля інколи їм підкидає певний вибір. але не все людина може вибирати) Наприклад родитись в якісь країні чи жити до 100 років всетаки життя вносить свої корективи.\n#59 Посилання на це повідомлення #59 Морена\nВідправлено 02.09.2012 – 14:08\nНі. Долю людини значною мірою формують батьки, дитинство та середовище, в якому вона зростає - на що дитина немає анінайменшого впливу.\nМорена (02.09.2012 – 14:08) писав:\nГиг. Я скажу більше: долю людини формує суспільство. Імпринти у 3-5 років (угу, а потім люди дивуються, чому гарна дівчина вибирає таких страшних хлопців абощо) і ще багато різних жахів. У суспільстві вона навчається говорити, набуває необхідних навиків для вивчення професії у майбутньому, або навіть встигає її вивчити (так, я говорю про період, протягом якого більшість живе з батьками).\nБо без суспільства і оточення виходить щось на кшталт http://ru.wikipedia....%BB%D0%B5%D0%B9\nВисновок: ну і що? Виповнюється вам 20-25-30 (ну, хто там коли стає самостійним). У вас є психостатеві проблеми, нав'язані оточенням (в основному, батьками).\nПитання. Що заважає вам далі самому формувати власну долю? Або розібратись із проблемами, через які важко жити.\nЯ дослідив, звідки у мене з'явились цілі і переконання. Але це не означає, що вони не мої, бо сформовані початково не мною. Так, деякі я відкинув, бо дурощі, деяких дотримуюсь і досі, і уже мабуть не зміню.\nСловом, долю людини починаючи зі зрілого віку формує вона сама. А до цього її лише підштовхують до певного шляху (долі), але не визначають гарантовано.


Житлові держпрограми: скільки українських сімей зможуть придбати житло на пільгових умовах | УНІАН\nЖитлові держпрограми: скільки українських сімей зможуть придбати житло на пільгових умовах\n16:21, 24 січня 2018\nДержфонд сприяння молодіжному будівництву і «Укргазбанк» будуть співпрацювати у сфері державної програми з придбання житла.\nВ Україні з 2010 року реалізують програму доступного житла / фото УНІАН\nДержавний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву та державний «Укргазбанк» співпрацюватимуть у сфері державної програми з придбання житла для українських сімей.\nЧитайте такожРинок нерухомості: нововведення для покупців та продавців квартир у 2018 році\n«З 2010 року ми реалізовуємо програму доступного житла. Минулого року ми спростили умови участі в програмі. На цей рік ми маємо 100 млн грн у держбюджеті на цю програму, але я впевнений, що місцеві органи влади приєднаються і виділять кошти з місцевих бюджетів. Реалізація програми показала, що не всі громадяни здатні внести свою частину грошей за умовами програми - 30% або 50% від вартості будівництва. Ми почали замислюватися над об'єднанням зусиль з фінустановами. Ми напрацювали з «Укргазбанком» механізми для того, щоб громадянин мав можливість вирішити своє житлове питання», - сказав Комнатний.\nТакож він зазначив, що програмою доступного житла можуть скористатися переселенці, але головною умовою участі є відсутність житла на непідконтрольній території України.\nЗа словами Комнатного, рішення співпрацювати з «Укргазбанком» викликано тим, що це держбанк, який активно працює з первинним ринком нерухомості.\n«Наприклад, приходить до нас сім'я, вибирає квартиру вартістю 450 тис. грн. Згідно з програмою держава дасть 150 тис. безповоротної підтримки. Залишається заплатити 300 тис., а у сім'ї є тільки 100 тис. Тоді вони починають шукати, де взяти кредит. Ми починаємо шукати банки, але більшість банків не працюють з первинним ринком житла. Ми вирішили співпрацювати з «Укргазбанком», оскільки це держбанк і активно працює з первинним ринком», - сказав він.\nУ свою чергу голова «Укргазбанку» Кирило Шевченко зазначив, що цього року скористатися програмою зможуть 200-300 українських сімей.\n«Співпраця, яку ми починаємо, дасть можливість цього року скористатися цією програмою двом-трьом сотням українських сімей. Тому «Укргазбанк» готовий виділяти кредитні кошти», - сказав він.\nЯк повідомляв УНІАН, за програмами Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в 2017 році з громадянами було укладено 568 договорів на придбання житла, що на 63% більше, ніж у 2016 році.\nТеги: #доступне житло#житлові держпрограми


Вивіска нотаріуса, юридичної компанії — 13.ua\nВивіска нотаріуса, юридичної компанії\nФахівці компанії Ozar - 13.ua виготовлять зовнішню та внутрішню рекламу для юридичної компанії, нотаріуса, фірми з надання правових послуг якісно, недорого, в мінімальні терміни.\nРеклама на зовнішніх носіях - традиційний інструмент залучення клієнтів в юридичні компанії. Для приватних нотаріальних контор наявність інформаційної вивіски, розкладу роботи та прийому громадян при вході в приміщення являється не лише одним з видів маркетингових комунікацій, але й обов'язковим елементом, регульованим відповідним Положенням Міністерства юстиції України : "Біля входу у приміщення повинна знаходитись інформаційна вивіска, що ідентифікує робоче місце (контору) приватного нотаріуса. Вивіска має містити інформацію про державу Україну, Міністерство юстиції України, найменування головного управління юстиції, до сфери діяльності якого належить нотаріус, найменування нотаріального округу, напис "НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА", якщо приватний нотаріус має контору (працюють два та більше приватних нотаріусів), або "НОТАРІУС", якщо нотаріус працює одноособово. При вході до приміщення також розміщуються графік роботи приватного нотаріуса (інформація щодо часу початку та закінчення робочого дня, часу обідньої перерви, вихідних днів) та графік прийому громадян, якщо він відмінний від графіка роботи."\nПоложення регламентує необхідну інформацію, яка має бути вказана на перелічених вище носіях, і ніяк не зачіпає їх дизайн, матеріали та конструктивні особливості. При проектуванні вивіски юридичної фірми керуються, передусім, необхідністю формування зв'язку з певними емоціями. Вивіска нотаріуса, а також будь-якої іншої фірми, що надає правові послуги, повинна викликати довіру, виглядати солідно, асоціюватися із спокоєм та стабільністю. Звідси і вибір колірної гамми, сприяючої створенню подібного психофізичного стану: синій, зелений, темно-червоний, шоколадний у поєднанні з сріблом, золотом, світло-брунатним, білим або світло-сірим.\nВивіска нотаріуса, юридичної компанії може бути виготовлена у вигляді\nВивіска-табличка нотаріальної контори - це невелика (до 3 м2) щитова конструкція з акрилового скла, ПВХ, алюмо-композита, інших матеріалів, окантована декоративним профілем або без нього. Способи нанесення інформації: аплікація з самоклеючої плівки, гравіювання, накладні символи.\nОдним з найбільш популярних варіантів вивіски нотаріуса, який добре помітний і вдень, і вночі, є світловий короб. Завдяки яскравому освітленню, лайтбокс забезпечує набагато більше охоплення потенційної аудиторії, ніж табличка. Інформацію, вказану на нім, сприймуть не лише пішоходи, але й автомобілісти, а також пасажири міського транспорту. Взимку, коли темніє рано, освітлення для вивіски нотаріуса - абсолютно необхідно. Фактично, таке рішення подовжує, а, вірніше, не скорочує із-за складнощів виявлення, робочий день правової фірми. Лайтбокс встановлюють як безпосередньо на фасаді будівлі, так й перпендикулярно йому, орієнтуючи на напрям поглядів людей, що рухаються. У останньому випадку панель-кронштейн виконує роль покажчика і допомагає знайти нотаріальну контору або іншу юридичну компанію за місцем її розміщення.\nПереваги світлових об'ємних літер перед класичним лайтбоксом полягають в можливостях посиленого виділення з усієї представленої інформації найважливішого, з точки зору залучення цільових клієнтів, тексту, наприклад, написів " Нотаріус", "Юридична компанія" і тому подібне. Кожна буква напису, фактично, - це окремий фігурний світловий короб. Завдяки виконанню, символи мають більші габарити, ніж аналогічні на класичному лайтбоксі, і, відповідно, характеризуються ще більшою помітністю.\nЩоб досягти максимального ефекту від реклами та в повному обсязі задіяти з цією метою усі можливі площі для встановлення конструкцій, нерідко використовують комплекс зовнішніх рекламних засобів, тобто поєднують об'ємні літери з класичним лайтбоксом, панеллю-кронштейном і табличкою, доповнюють аплікацією на вікнах, світловими декоративними фасадними елементами, штендером і так далі.\nВнутрішня реклама для юридичної контори не менш важлива, ніж зовнішня. Представницьке оформлення зони рецепції, що включає презентацію об'ємного логотипу на стіні, нагород і дипломів фірми, інших атрибутів, що підкреслюють її високо оцінений професіоналізм, налаштовує клієнтів на певне відношення до правової фірми.


Реферат: Африканська національна кухня - uawsi.com\nРеферат: Африканська національна кухня\nВиробництво вольфрамового ангідриду розкриттям вольфрамового концентрату автоклавно-содовим вищелачиванием. Автоклавно-содовий спосіб розкладання вольфрамових концентратів. Шляху удосконалювання вищелачивания методом виведення надлишкової соди з автоклавних щелоков. Методи очищення вольфрамату натрію від кремнію, фторид-ионов і молібдену для одержання ангідриду.\nЦукровий діабет 2 типи в стадії декомпенсації. Скарги хворої на спрагу, сухість у роті, поліурію, збільшення маси тіла, головні болі, запаморочення. Анамнез, дані об'єктивних досліджень. Основний діагноз: цукровий діабет, 2 тип, декомпенсація, ожиріння. Ускладнення основного захворювання.\nБасманов Олексій Данилович. Уперше згадується в 1543 р. Він був тоді на стороні Шуйских і разом з іншими боярами, їхніми прихильниками, брав участь у переслідуванні Федора Воронцова, пользовавшегося розташуванням Іоанна IV.\nТак усе-таки Середня чи Центральна? Ще раз про районування і географічну термінологію. Термін "Центральна Азія" застосовується для позначення п'яти держав нового зарубіжжя всі частіше, усе наполегливіше, а єдиної думки з приводу меж застосовності цієї назви немає.\nІсторія проблеми палестинських біженців. Масова міграція арабського населення в ході першої арабо-ізраїльської війни. Безправне положення арабів Палестини в таборах біженців, їхнє право на повернення і механізм реабілітації. Створення міжнародного комітету, що відповідає за виплату компенсацій.\nСевероафріканська кухня: Тунис, Марокко, Алжір.\n"Тунис - це жінка, Алжір - воїн, Марокко - лев!" - так испокон віків говорять в Магрібе.\nФиникийци і елліни познайомили североафриканские народи з пшеницею, показали способи обробітку винограду, оливи, інжиру. Римляни старанно насаджували на півночі Африки землеробство і скотарство. Традиційно здобрені квітковими настойками і порошками кушанья Північної Африки захоплювали і вражали уяву гостей. Як пише Геродот, ця кухня "була прекрасна настільки, що всякий, вкушати місцевих яств, не в змозі був по своїй волі розлучитися з хлібосольними господарями". Іслам зробив марокканскую кухню витонченим і церемонним, виключивши з неї свинину і навчивши є тільки свіже м'ясо тварин, убитих особливим способом при обов'язковій згадці імені Аллаха. Іслам регламентує і самий хід трапези, перетворюючи її в тонку насолоду (пригадайте бенкети султанів!).\nУміння насолоджуватися життям за столом не покидає марокканців навіть під час мусульманського поста - рамадана. З світанку до заходу в рамадан не можна ні пити, ні є, ні курити. Весь цей час відданий... приготуванню того бенкету, який почнеться із заходом сонця. Ну, наприклад, гайин ель гхальми.\nЛопатку або баранячий окорок нарізують невеликими шматочками, як для гуляша. У глибокій важкій каструлі розігрівають рослинне масло і обжарюють в ньому м'ясо. Додають растертий часник, дрібо нарізаний лук, сіль, чорний мелений перець, лавр, гвоздику, зелень петрушки, шафран, імбир, дрібо нарізані помідори або томат-пасту і загашують декілька хвилин, перешкоджаючи. Потім вливають воду, прикривають кришкою і загашують, перемішуючи, приблизно година, поки м'ясо не стане м'яким. Нарізаний часточками лук підсмажують на рослинному маслі до золотистого кольору; ізюм замочують на півгодини в теплій воді, мигдаль підсмажують на маслі і все це разом кладуть в каструлю з м'ясом. Розмішавши, ставлять каструлю в гарячу духовку на 15 хвилин (блюдо повинне стати зверху сухим).\nПодають на стіл в каструлі, прикрасивши блюдо половинками крутих яєць.\nПодати до цього можна кус-кус - візитну картку марокканской кухні. Без нього немислима жодна трапеза. Мова не повернеться назвати це блюдо кашею, тому що кус-кус - пишна і ароматна хмара, покуштувавши яке, будь-яка людина виявиться на сьомому небі. Саме це блюдо готує наречена для свого заручення: якщо кус-кус не сподобається майбутнім свекрам - не бувати весіллю.\nСпосіб приготування кус - кус: 100 грамів манною або дрібних кукурудзяних крупи висипають на великий піднос, збризкують половиною склянки солоної води і розтирають розкритою долонею кругоподібний рухами, поки крупи не зіб'ються в комочки. Комочки злегка присипають мукою і продовжують розтирати, щоб вони досягли величини просяного зернятка. Висипають крупи в сито, а сито щільно вставляють у відповідну по розміру каструлю з киплячою водою. Каструлю накривають кришкою і прикривають рушником або серветкою. Головне - щоб в сито не проникав холодне повітря, а кипляча вода ні в якому разі не торкалася круп'яних кульок. Кус-кус варять на пару 1 годину. Перед подачею його обережно перемішують з маслом. Подають гарячим з м'ясними блюдами.\nУ прибережних районах Марокко вам обов'язково подадуть морепродукти. Знавці запевняють, що зимові устриці в Марокко смачніше, ніж де б те не було. При цьому раковину від першої з'їденої вами устриці загорнуть в золоту фольгу і подарують вам на спомин. У великих містах Марокко - свій "фаст-фуд" незрівнянного смаку: авзет, тобто фарширована булка. Курку нарізують дрібними шматочками, підсмажують в маслі, змішують з мигдалем, зеленню петрушки і спеціями. Батон, що Підсох розрізають вдовж по горизонталі і, вийнявши м'якоть, змішують її з м'ясом, лимонним соком, бульйоном і соусом (дуже підійде грузинський ткемали). Фаршем заповнюють нижню половину батона, накривають верхньою половиною, поливають бульйоном і соусом і дають рідині вібратися. Куди там невиразним гамбургерам до витонченого авзета!\nЗапити все це можна кавою. Причому незвичайним, густим і ароматним,\nяке не можна прийняти всередину інакше, як запиваючи його холодною водою, інакше серце не витримає. Під величезними зірками на терасі вуличного кафе за чашкою такої кави починаєш вірити, що і справді перемістився в казковий Магріб, а з срібної лампи ось-ось вигляне джинн. Западноафриканская кухня: Сенегал.\nСенегал знаходиться на самої західного краю Африки. Це колишня французька колонія. Головний національний символ Сенегала - баобаб. Баобаби охороняються законом, і їх вирубка, а також лазіння по них без спеціального дозволу влади, заборонені. Однак закон цей дотримується не завжди. Місцеве населення повсюдно використовує баобаб в господарських цілях. Так, видовбані стовбури використовують під сховища і житла. З кори, плодів і листя отримують лікарські препарати. Кора баобаба також йде на виробництво одягу, кошиків, капелюхів, рогож, вірьовок, канатів і мереж. Причому рослину здібно відновлювати зрізану кору. Листя готує і їсть зеленими, а також заготовлюють і додають в соуси в якості загустителя. Плоди, що нагадують дуже великі плоди шипшини, багаті вітаміном З, кальцієм, залізом. Їх називають "pain de singe" ( "лікуючі опіки") або "мавпячий хліб". У сенегальской кухні плоди жарять, подрібнюють і використовують як замінник кави, а також вимочують у воді для отримання освіжаючого напою або додають в нгалах. Сік баобаба рубінового кольору вважається делікатесом серед туристів.\nБлюда сенегальской кухні подаються на спеціальних дошках з видовбаними в них поглибленнями.\nУ Сенегале ви зможете спробувати славнозвісне маффе (maffe). Маффе - традиційне блюдо жителів Сенегала і Гамбії. Зустрічається в різних варіантах і являє собою різновид африканської арахісової похлебки або рагу. У приготуванні маффе може бути використана баранина, м'ясо ягняти, а також риба (свіжа або сушена); існує також вегетаріанське маффе. Маффе по класичному рецепту готується з соусом з кокосового молока і запікається в спеціальній ямі, викладеній\nлистям сагового дерева.\nАфриканський суп з риби Сaidou вариться в глиняному горшочке, запечатаному зверху коржем з кукурудзяної муки, виходить гострий, ситний і дуже смачний. Існує легенда про те, що саме цим супом в минулому віці французькі колонізатори лікувалися від тропічної лихоманки.\nЯсса (yassa) - одне з самих відомих блюд африканської кухні, присутнє в меню сенегальских ресторанів по всьому світу. Куряча ясса поширена в сенегальском районі Casamance. Для того щоб м'ясо птаха було ніжним, його маринують протягом ночі. До складу маринаду обов'язково входять рослинне масло (в основному арахісове), лимонний сік, лук і гірчиця. Для приготування рибної ясси використовують той же маринад, що і для попереднього блюда, при цьому в Африці рибу так "маринують", що треба бути іхтіологом, щоб визначити її видову приналежність. Насправді, радять використати будь-яку рибу, яка не розповзається при жарке на грілі, наприклад, теляпию або лосося.\nКласичне святкове блюдо - пряний рис з рибою - існує у безлічі варіацій. Готується у великого свята для великої компанії. Можна сказати, що в Сенегале новий рецепт приготування риби з рисом винаходять ледве чи не кожний день. Спосіб приготування цього блюда залежить від кулінарних переваг і асортименту продуктів на ринку. Зовсім не обов'язково суворо слідувати розкладці - виберіть для свого блюда те, що вам подобається. Необхідною умовою є наявність рису, помідорів, лука і інших овочів, а також риби, приготованої вказаним способом. Для великого бенкету вибирають різні овочі. У французькій мові слово riz (rice) вимовляється як "ree", що співзвучно іншому французькому слову, вказуючому "ключ". Даний рецепт може бути використаний як базовий, куди можна додавати або виключати з нього що бажано, виключаючи рис і рибу. Процес приготування блюда включає три етапи:\n- приготування фаршированої риби і лука;\n- приготування овочів для жарки риби;\nУ Сенегале для приготування блюда звичайно використовують дроблений мал. Можна використати короткозерний рис, який потрібно замочити у воді, після висушити, а потім перетерти в руках або за допомогою пляшки. Для сервіровки блюда використовуються овочі, рис, включаючи той, що пристав до дна каструлі, а також приготування підливки, що вийшли в процесі.\nЩе одне западноафриканское блюдо нгалах - десертне блюдо (лах) типу каші, популярне в Сенегале. Виглядає воно як подслащенная каша, така ж, як інші африканські круп'яні базові блюда, подібні фу-фу. Крупи звичайно змішуються з молоком або водою і далі використовують для приготування каш і спиртних напоїв. Основний інгредієнт, вхідний в склад Нгалаха - karaw або araw, різновид кус-кус. У той час як Сaakiri роблять на основі йогурту або зливання, нгалах заправляють арахісовим маслом і плодами баобаба (bouye).\nІ звісно, декілька слів об кус-кус в цій частині Африки. У Сенегале кус-кус готується в спеціальному посуді кускусире, де в нижній частині загашується м'ясо з овочами, а крупи кус-кус готуються у верхній частині на пару. Отвори у верхній частині кускусира повинні бути досить дрібними. Якщо отвори дуже великі, на дно посуди укладають тонку ткати.\nПівденноафриканська кулінарія є безцінною скарбницею. Строката палітра етнічних ресторанів в країні відповідає її культурному різноманіттю. У багатьох будинках braaivleis (традиційні м'ясні блюда) являє собою змішення елементів традиційної африканської, малазийской, індійської і старобурской кухні. У передчутті кебаба і домашніх колбасок, тат (густої каші з кукурудзяної муки) і shebu (рослинної рідкої приправи), binyani (маринованого курчати зі спеціями в горшочке), ви можете побаловаться biltong (в'яленим м'ясом) і chillibites (шашликом).\nУ деяких ресторанах з традиційною африканською кухнею туристи\nвчаться розрізнювати желеподібну кукурудзяну кашу або просто тат і розсипчасту кашу phutu. Фермери часто вимушені вживати замість хлібного злака сорго, відомого під назвою mabela, кукурудзу, тому що сорго дуже швидко склевивается птахами.\nДо повсюдної тат звичайно подаються різноманітні приправи, здобрені червоним перцем і арахісом. У сільській місцевості жителі збирають сім'я blackjack (Bidens pilosa), портулаку, амаранта, чортополоха і весь цей гербарій перетворюють в чудові підливки. У деяких регіонах такі приправи складаються з 30-40 сортів "смітних" трав. Крім того, приправи, або shebu, в наш час можна легко встрегить в баночной розфасуванні. Говорять, що umngqusho - найлюбиміше блюдо Нельсона Мандели. Воно готується з висушених подрібнених кукурудзяних зерен, солодкої квасолі, коров'ячого масла, лука, картоплі, червоного перця і лимонів і загашується на повільному вогні до повної разварки всіх інгредієнтів.\nЗвичайно туристи відмовляються продегустировать mashonzha (гусениць, що мешкають на дереві mopani). Хоч вони виглядають волокнистими, але, приготовані з червоним перцем і арахісом, мають досить екзотичний смак.\nЩо ж до модних протеинових блюд, то варто спробувати "чорний рубець". У нього щільніше структура і насищеннее аромат, чим у його відбілити аналогів, і подається він в обчищеному або тушкованому вигляді.\nUmqombothi - домашнє сорговое пиво - багато вітамінами групи В. Оно злегка п'янить і вважається швидше різновидом їжі, ніж напою, і має приємний кислувато-освіжаючий смак.\nЗі часів основи поселенцями Яна фан Рібека продовольчої бази в Капської провінції, тут вирощуються звичні для європейців овочі і фрукти: картопля, солодка картопля, ананаси, кавуни, гарбузи, огірки, айва і інш. У очікуванні першого урожаю поселенці навчилися вживати в їжу місцеві рослини, включаючи листя дикої гірчиці і щавлю, званого жовтим за його жовті квіти. Це була успіх, оскільки щавель, з високим змістом щавлевої кислоти, був знахідкою для хворих цингою матросів. Досі щавель широко включений в раціон африканеров Кейпа. Природно, в той час полювання було насущною необхідністю, В їжу йшли різноманітні види антилоп і навіть черепах. Підсмажена шкура дикобраза досі вважається великим делікатесом. Але і сьогодні сезонне полювання серед африканеров обов'язкове, а блюда з дичини - свято гурманів. Їх ви знайдете в меню багатьох міських ресторанів і мисливських заповідників.\nТрадиція підсмаження їжі на вугіллі або дровах сходить корінням до часу міграції першопроходців з їх домашніми сосисками з яловиче - свиного фаршу по рецептах, вивезених з Німеччини, і відбивними і біфштексами з будь-якого м'яса.\nПровізія мігрантів, що стала традиційною для південноафриканської кухні, наступна: маринована риба, мариновані зі спеціями оленина і баранина і biltong - порізане на часточки і в'ялене з сіллю і спеціями м'ясо.\nЗ прибуттям французьких гугенотов-біженців, неприкаяний і без копійки в кишені, здорова голландська м'ясна їжа з овочами знайшла вигляд фрикасе. Французький вплив на капскую кухню відбився в звичці подавати блюда по черговості, а не все відразу. Є також блюда, які зустрічаються тільки тут і ніде більше, тому що тільки в Південній Африці можна знайти для них інгредієнти. Waterblommetjie-bredie (серцевина стебел рідких молодих кольорів), наприклад, є радістю гурмана. Waterblommetjie зустрічаються тільки в загатах і болотах Західного Кейпа. Кращим періодом для насолоди цим делікатесом є липень і серпень, коли розпускаються бутони.\nКулінарні звички кейптян змінилися кардинальним образом після прибуття сюди рабів з Дальнього Сходу. Раби-малазийци почали завозитися в Капськую провінцію з кінця XVII віку. Серед них переважали досвідчені рибаки, а жінки були відмінними кухарками, що заправляли блюда міріади спецій. Вони прихопили з собою сім'я анісу, фенхеля, куркуми, а також кардамон, имбиря і численних спецій (masalas), які в різних поєднаннях застосовуються в багатьох блюдах, властивих индонезийской кулінарній культурі. Нарешті, вони привезли з собою селітру - чудовий інгредієнт для маринадів.\nВелика частина населення, що є нащадками індійських іммігрантів, зберігає в своїй кухні деяку схожість з малазийской куховарською традицією. Roti, прісний хліб, є загальним як для тих і так і для інших, як і samoosas, ці маленькі трикутні пиріжки з гострою м'ясною або овочевою начинкою. Малазийские breyanis і індійські biriani є святковими блюдами, приготованими на рисовій основі. Деяка відмінність між індуською і мусульманською кухнями існує, ймовірно, тому, що індусам забороняється вживання яловичини і заохочується вживання овочів, бобів, квасолі, сочевиці, итд.\nВам можуть запропонувати зміну відмінно приправлених спеціями блюд (деякі блюда мають в своєму складі 15 і більше за компоненти спецій) і широкий асортимент naans (хлебцев), phakoras і прісних коржів. Серед них ви виділяються fried paapers, paapris, papads і інші різновиди poppadums. Вас здивують таким делікатесом, як bhajas (оладки з яблуками і спеціями) або кебабом, найвірогідніше, тандур кебабом. Ви здивуєтеся різноманіттю грецьких, італійських, китайських, японських, мексиканських і португальських ресторанів. Якій би кухні ви ні віддавали перевагу, тут ви її завжди знайдете, оскільки досі сюди прибувають іммігранти з всього світла.\nДеякі рецепти популярних блюд південноафриканської кухні:\nСосатис (шашлик по-південноафриканському), боботи (м'ясна запіканка), боботи (рибна запіканка), томатний бреди (рагу), бурские бісквіти, капский коньячний кекс (пудинг), пудинг «Мальва», плюшки, сухарі на кислому молоці.\nБурские бісквіти (на 8 порцій, час приготування 660 мін):\nЦі бісквіти господині - африканки випікають, як правило, в домашніх умовах на дріжджах домашнього приготування, але можна використати і фабричні дріжджі.\nНабір продуктів для опари: 22 г (4,5 ч. л.) сухих дріжджів або 37,5 г\nсвіжих, 7 г (1,5 ч. л.) цукор, 500 мл (2 чашки) теплих води, 60 г муки; для тесту: 500 г вершкових масла або 250 г вершкового плюс 250 г рослинного, 300 мл молока і 50 мл кип'ячених води, 7 г (1,5 ч. л.) <: оли, 2,5 кг просіяних муки, топлене масло для змазування бісквітів.\nРозвести дріжджі з цукровим піском у воді, всипати муку, перешкодити, накрити і поставити в тепле місце на 1-2 години, щоб опара підійшла (опара повинна бути пінистою). Розтопити масло (або суміш масел) в молоці, розбавленому водою, додати сіль і дати вихолонути до кімнатної температури. У глибокий посуд всипати муку і зробити в середині купки поглиблення. Залити в нього тепле молоко і опару, за допомогою дерев'яної ложки замесить круте тісто, з потреби додаючи теплу воду. Ретельно вимесить тісто, оберігаючи його від протягів і переохолодження. Сприснуть тісто топленим маслом, закрити посуд поліетиленовою плівкою, загорнути в товсту теплу ковдру, поставити в тепле місце на 3-4 години і дати піднятися, поки його об'єм не збільшиться в 2 рази. Випікати тісто в зазделегідь нагрітій духовке, а коли воно вихолоне, розламати на шматки і просушити в захололій відкритій духовке, розіклавши їх на дротяних стелажах.\nКурячий суп по південно-африкански:\nКурка - 1, банка зеленого горошка, цибулина - 2, порошок карри, зливання або сметана, яблуко - 2шт., злив. масло - 4 ст. л.\nЗ курки зварити 2 л міцних бульйони. Горошок зварити до м'якості, протерти крізь сито, пассеровать на рослинному маслі. Лук дрібо порізати, підсмажити на маслі з крупно потертим яблуком. З'єднати з горошком, додати порошок карри і небагато бульйону і згасити хвилин 15. Посипати мукою, залити іншим бульйоном і посолити. Подавати зі сметаною.


Купити квитки на автобус в Андрусівка - ціни, розклад на Tickets.ua\nКвитки на автобус в Андрусівка\nАвтобусні квитки до Андрусівка\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Андрусівка можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Андрусівка\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Андрусівка, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Андрусівка онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 3006712447


Прикмети про собак: збити на машині, прийшла в будинок | Поради\nГоловна › Поради › Прикмети про собак: збити на машині, прийшла в будинок\nПрикмети про дорогу і подорожах\nСобака прийшла в будинок\nСобака прив’язалася на вулиці\nСобака зустрілася біля кладовища\nПрикмети про собак формувалися протягом століть. Чотириногі друзі живуть поруч з людиною не одну тисячу років. Люди спостерігали за їх поведінкою і робили висновки. Іноді вони були вірними і логічними, бо багато повір’я мають під собою реальну основу. Інші — швидше вигадки і суеверья, що виникли через нестачу знань. Розберемося в нюансах більш детально.\nНародні повір’я і прикмети про собак\nДалекі поїздки завжди викликали у людей хвилювання. Перед подорожжю усі намагалися вгадати, як воно складеться. Оскільки песики жили поруч з людьми, багато повір’їв пов’язано саме з ними. Ось деякі з них:\nЯкщо облизує ноги перед дорогою, поїздка буде невдалою.\nЯкщо перед подорожжю тварина приходить в будинок і приносить суху кісточку або обгорілий шматок дерева, краще залишитися вдома. Народні повір’я говорять, що мандрівника чекає смерть.\nЯкщо пес качається перед порогом, скоро в будинок приїдуть гості здалеку.\nЗадавити або збити собаку на машині на смерть — дуже погана прикмета. Значить, водій скоро зіб’є людину.\nКоли вихованець стоїть і хитається, належить несподівана поїздка.\nБагато з цих прикмет — звичайні забобони. Але є й такі, на які варто звернути увагу: тим, хто збив тварину на машині, варто змінити стиль їзди. Неакуратний водій дійсно здатний збити людину. Народні повір’я радять не сідати за кермо в найближчий час або взагалі поміняти машину, так як вона проклята.\nНавіть вчені довели, що тварини швидше відчувають зміни погоди та природні катаклізми, ніж люди. Наприклад, вони стають неспокійними перед грозою. На територіях, де часто бувають землетруси або поблизу діючих вулканів місцеві жителі навчилися передбачати катастрофі, що насувається за поведінкою домашніх улюбленців.\nНародні прикмети про собак і погоді — одні з найпоширеніших і правдивих. Вони засновані на багаторічних спостереженнях. Ось кілька прикладів:\nЯкщо чотирилапий улюбленець багато спить, у нього поганий апетит, насувається негода.\nЯкщо вихованець застрибує в сніг, мороз.\nПес їсть сніг у дворі — до заметілі.\nТварина згортається калачиком у сні — скоро похолодає.\nСпить, простягшись на весь зріст — значить, чекайте теплих деньків.\nСобаки катаються в траві — буде гроза і буря.\nЖує траву — скоро буде дощ.\nДомашній вихованець притискається до господаря — до негоди.\nНевіруючим рекомендується провести експеримент: поспостерігати за поведінкою вихованця і порівняти з забобонами.\nБагато прикмет про домашніх вихованців пов’язані з їх виттям. Людей завжди лякав цей древній інстинкт. Він асоціювався з виттям вовків, диких собачих родичів. У більшості випадків прикмети говорили про нещастя. Дуже багато з них пов’язані з пожежами, війнами і голодом:\nЯкщо собака виє, задерши вгору морду, буде голод або пожежа.\nЯкщо всі пси в селі виють ночами, воно згорить повністю.\nТварина виє надворі, тримаючи морду прямо, — до голоду чи війни.\nВ яку сторону виє, там і буде пожежа.\nПрикмети про пожежу мали під собою реальну основу. У псів гострий нюх, вони відчувають запах диму раніше, ніж людина, і виють на вже сталася пожежа. З часом це спостереження переродилося в суеверье. Люди почали думати, що тварина попереджає про пожежу виттям.\nВелика кількість повір’їв говорить про те, що собака виє до смерті:\nВихованець виє на двері — з неї скоро винесуть небіжчика.\nСобака завила і різко замовкла — хтось помре у сусідів.\nВиє під вікном будинку, де лежить хворий, — значить, він не поправився.\nКілька псів в селі виють одночасно — до мору.\nСобака виє, опустивши голову вниз, — помирає хтось із близьких.\nПочути виття посеред ночі — до хвороби або нещасного випадку, який призведе до могили.\nНевідомо, наскільки правдиві повір’я про смерть, швидше за все вони теж з області забобонів. Але є версія, що перед смертю запах людського тіла змінюється: пси відчувають зміну, воно їм не подобається, тому і виють. У будь-якому випадку не варто впадати в паніку. Краще придивитися до вихованця: чотириногі друзі часто виють від туги, нестачі уваги з боку господаря чи від болю. Також виття є однією з різновидів собачої мови. Нерідко в селах таким чином пси спілкуються між собою.\nСобака може прийти до прибутку\nКажуть, якщо до будинку прибилася собака, прикмети? Багато залежить від того, як вона виглядає і веде себе. Якщо прийшла красива і доглянута собачка, це до прибутку. Цілком логічно, адже заблукав вихованця можна повернути хазяїну і отримати винагороду. Хороші заробітки чекають на господарів, якщо до їхнього будинку пес прибився з білою міткою. Якщо тварина хвора і облезлое, це до нещастя і хвороб.\nЯкщо чужа собака веде себе спокійно і привітно, до того ж, вона чорна, значить, у власника з’явиться новий хороший друг. Хороші вести приносить приблудна весела дворняжка вагітним. Це означає, що пологи пройдуть добре. Якщо собака скиглить або подвывает, скоро прийдуть погані новини. Коли приблудившееся тварина ще й риє яму під порогом, хтось скоро помре.\nПобачити біля порога дохлого пса — поганий знак. Народні суеверья кажуть, що мертва собака принесе в дім нещастя. Найкраще тварина загорнути в ганчірку і закопати у поле, подалі від житла. Якщо в будинку хтось хворіє і домашній вихованець здох, хворий одужає. Вважається, що він взяв на себе смертельну хворобу. Якщо під порогом дохне руда собака, лиха чекають все село, а то і всю країну.\nЩо робити, коли чужа собака прийшла в будинок? Якщо вона здорова і доглянута, слід пошукати господаря. Хвору можна відвести до ветеринара або просто погодувати. Можливо, це відведе нещастя від квартири. Якщо приходить собака здорова, весела, але бездомна, є шанс залишити її собі і дійсно знайти вірного друга.\nЩо кажуть прикмети про вуличних собак? Багато в чому це залежить від кольору. Чорна принесе щастя та удачу у справах. Якщо пес провів до самого дому, у людини з’явиться друг. Чорна собака, що біжить попереду, або перебігають дорогу, — знак, що передвіщає невдачу. Якщо на шерсті є хоч одна біла плямка, поганий прогноз скасовується, пес принесе щастя.\nБіла собака, яка прив’язалася або перебігла дорогу, завжди приносить щастя і везіння. Зустрівши її, потрібно мовчати, поки на очі не попадеться біла машина, інакше щастя не прийде. Три білих пса, зустрінутих на вулиці, обіцяють довгі роки життя без турбот.\nПрив’язалася руда собака — чекайте багатства. Якщо вона пристала посеред дороги, золото саме попливе в руки. У любові ж після зустрічі з рудою песиком везти не буде.\nКрім кольору має значення і поведінку тварини. Ось кілька прикмет про собак, з цим пов’язаних:\nБродяжка підбігла і лащиться до ніг — чекайте приємного подарунка.\nКілька дворняг граються поруч — скоро буде весілля.\nПровела до будинку — принесе щастя і хороші вісті.\nВкусила собака на вулиці за ногу — чекайте неприємностей від близьких чи знайомих.\nОписала на вулиці — до грошей.\nДобре, якщо собака на дорозі зустрічається вдень. Якщо тварина видно вночі, треба остерігатися: слідом ходить нечиста сила.\nЄ кілька цікавих повір’їв про весілля. Якщо прив’язується тварина на вулиці до молодятам, а потім оббігає їх, пара буде жити дружно. Коли воно обежит окремо нареченого і наречену, майбутні чоловік з дружиною будуть лаятися.\nЗустріти дворнягу на кладовищі — дуже поганий знак. Раніше вважалося, що у цих тварин переселяються душі потопельників, шибеників, віровідступників і лиходіїв, тому пса слід прогнати словами «Чур мене». Не можна його взяти додому ні в якому разі, навіть якщо він проводжає: невідомо, яка недобра сила вселилася в дворнягу і як вона здатна нашкодити родині.\nЯкщо собака напав або вкусила на цвинтар, треба боятися злодіїв. Якщо кілька псів облают на могилі, людина заблукає. Іноді прикмета говорить просто про дорогу додому, але часто буває, що людина збивається з духовного життєвого шляху.\nНе варто брати собаку на рибалку\nСобака завжди була вірним другом і помічником мисливців. Швидше за все саме для полювання вперше її приручили ще первісні люди. За тисячоліття спільних походів в ліс людина навчилась спостерігати за своїм помічником. З часом спостереження обросли легендами і перетворилися в повір’я.\nБагато з них мають логічні пояснення. Наприклад, якщо пес зробив свої справи перед входом в ліс, полювання буде вдалим. Насправді дикі тварини чують запах собачої сечі і тікають від нього. Якщо в лісі собака не мітить і не паскудить, тварини не розбіжаться, а ось повір’я про те, що вихованець повинен робити свої справи спиною до господаря, щоб полювання була вдалою, схожа швидше на звичайне марновірство. Якщо чотирилапий помічник біжить на полювання весело попереду господаря, вона буде вдалою. Пес плететься ззаду, скиглить, — мисливець повернеться додому без здобичі.\nРибалки, на відміну від мисливців, чотириногих вихованців недолюблювали. Користі від них на риболовлі мало, гучним гавкотом вони лише распугивают рибу і норовлять вкрасти улов. Вважалося, що в морі не можна навіть вимовляти слово собака. Суворо заборонялося брати з собою тварину на судно. Улов буде поганим, господиня не дочекається риби на столі.\nЯкі народні прикмети про домашніх собак існують? Їх безліч. В кожній країні є особливі прикмети. Ось кілька цікавих забобонів, які досі вірять люди:\nРиє ями у дворі — до смерті.\nУ цуценяти чорне небо — він виросте злісним.\nТварина тиняється по будинку без діла — господарю слід чекати неприємностей.\nВихованець притягнув в будинок ганчірку отримаєте погані новини.\nПсину не можна пускати до церкви, вона її осквернить.\nГріх називати домашнього вихованця людським ім’ям.\nНе можна бити тварину ногами, будуть судоми.\nСусідська собака облаяла вранці — день належить невдалий.\nГавкає вночі — до біди або непроханим гостям.\nТулиться до господаря — людину чекає нещастя.\nТулиться до коня — поруч вовк.\nНе можна тягати тварину за хвіст: воно стане гадити де попало.\nСобака грає з кішкою — господар з господинею посваряться.\nНе можна показувати укус: він довго не заживе.\nЯкщо пропала собака, її не варто шукати: вона пішла й забрала з собою біду.\nНе можна дарувати цуценя, треба його продати хоча б за копійку, інакше втече.\nХовати собаку потрібно подалі від будинку, якщо вона раптово померла, труп краще спалити.\nЯкщо собака вмирає, не можна заводити нову у дворі 2 місяця: стара може її вбити з того світла із-за ревнощів.\nУ багато прикмети про домашніх собак можна просто не вірити, але до деяких варто прислухатися. Наприклад, не можна штовхати собаку або тягати за хвіст. По-перше, це знущання над твариною, по-друге, вона може вкусити. Прикмети про мертвих тварин теж вірні. Можливо, тварини померли від інфекції, тому їх треба ховати подалі або спалювати. Нова собака здатна заразитися, адже деякі збудники живуть кілька місяців у зовнішньому середовищі.\nНародні прикмети про собаксбитая собака приметыСобака прийшла…\nІноді варто прислухатися до порад, передані предками. Правда до них треба підходити з розумом і не сприймати будь-яке марновірство за чисту монету. Наприклад, укус варто показати лікарю. Якщо повірити, що гавкіт вранці принесе невдачу, вона може статися, адже настрій буде нікчемна. Якщо собака помітила людини, йому краще випрати одяг, а не чекати несподіваного успіху. Збитої на машині собаці потрібно просто надати допомогу, якщо це ще можливо.


07-02-2015 14:03 | Україна\nУ заході взяли участь Секретар Ради національної безпеки і оборони України Олександр Турчинов, Міністр внутрішніх справ Арсен Аваков і виконуючий обов'язки командувача Національної гвардії Микола Балан, повідомляє прес-служба України.\nБійцям «Азова» передали 6 сучасних бронеавтомобілів «Спартан». Вони оснащені інтегрованим комплексом, до складу якого входять пульт дистанційного керування і протитанкова керована ракета. Оператор вибирає мету, здійснює пуск ракети і супроводжує ціль в ручному або автоматичному режимі.\nКомплекс, яким оснащені «Спартани», здатний вражати бронетехніку з комбінованою або монолітною бронею з динамічним захистом. Крім того, ця система вогню здатна знищувати танки і вертольоти.\nЗа словами Арсена Авакова, частина техніки відвантажується в Харкові і відразу ж прямує в зону проведення антитерористичної операції на Донбасі для передачі її підрозділам, які цього потребують. Передана сьогодні «Азову» техніка теж найближчим часом відправиться в зону АТО.\n«Сьогодні ці машини тут, а завтра вони будуть на передовій разом з тими екіпажами, які їх приймають. Наша філософія така: максимально зміцнити ті частини, які є найбільш боєздатними, і забезпечити їм можливість виконувати бойові завдання», - підкреслив глава МВС.\nВійськовим правоохоронцям також продемонстрували сучасні зразки бронетехніки й допоміжного транспорту: бронетранспортер БТР-3Е, командно-штабний автомобіль і кілька зразків евакуаторів. Також серед представлених зразків - бронеавтомобіль «Раптор», який випускає вітчизняне підприємство «КрАЗ».\nНагадаємо, Україна поставить на озброєння оперативно-тактичний ракетний комплекс «Сапсан». Також «Укроборонпром» надав бійцям ЗСУ двовісну машинуБРДМ-2Ді «Хазар», на базі модернізованої БРДМ-2. Для ведення розвідки боєм і вогневої підтримки мотострілкових підрозділів, БПМ-64 з танковою бронею, створений на базі танка Т-64, броньований «KOZAK-2014», «Раптор» та броньований «Кугуар». Також розроблений бронеавтомобіль "Дозор - Б".\nТехніка ООС (АТО) Арсен Аваков Національна гвардія Міноборони Олександр Турчинов Бронеавтомобіль Спартан Полк Азов\nНацгвардія отримала перші, повністю українські, броньовані авто. Фото+відео\nВійськові правоохоронці отримали три одиниці броньованого транспорту від Науково-виробничого об'єднання «Практика»: один медико-евакуаційний автомобіль і два - для перевезення бійців\n22 Серпня 2014 17:56\nНацгвардія отримала на озброєння українські міні-Бтри на базі Toyota. Фото\nНаціональну гвардію України озброїли міні-бронетранспортерами "Кугуар" на базі Toyota. Подібну військову техніку виробляють в Україні на Кременчуцькому автомобільному заводі.\n8 Серпня 2014 11:07\nКарта ООС (АТО) станом на 3 грудня 2018\nСитуація на сході країни (карта АТО) станом на 12:00 3 грудня 2018 року за даними РНБО України.\n3 Грудня 2018 19:18


Прикордонники викрили трубопровід, який готували для незаконної перекачки спирту – новини на УНН | 15 листопада 2017, 12:52\nНеділя, 21 жовтня 2018 08:40\nСереда, 15 листопада 2017, 12:52 • Ірина Макаренко • 18615\nКИЇВ. 15 листопада. УНН. Прикордонники України та Молдови викрили підготовку контрабандистів до незаконного переміщення спирту через кордон. Про це УНН повідомили у прес-службі українських прикордонників.\n“Під час перевірки прикордонники виявили близько 150 метрів пластикової труби, яка була прокладена до лінії кордону на глибині 10-20 см. Порушники, скоріш за все, планували використати її для незаконного переміщення спирту або іншої рідини із сусідньої країни. Проте прикордонники відділу „Сокиряни“ Чернівецького загону спільно із молдовськими колегами вчасно помітили трубопровід, адже характерного запаху спирту чи паливно-мастильних матеріалів у ньому виявлено не було”, - йдеться у повідомленні.\nЗазначається, що пластикову трубу демонтували та доставили до прикордонного підрозділу. Пошук осіб, причетних до встановлення та підготовки данного пристрою, триває.\nНагадаємо, кожна друга пляшка алкоголю в Україні — це контрафакт, тобто нелегальний продукт, зроблений з нелегального спирту, розведений незрозумілою водою, з незрозумілої етикеткою і без сплати акцизів. На цьому бізнесі, за даними журналіста О.Дубинського, щомісяця контролюючі органи заробляють по 9 млн доларів.\nТакож нагадаємо, напередодні КМУ вніс в Раду законопроект, яким пропонував підвищити акциз на алкогольні вироби на 11,2%.\nЯк повідомляв УНН, податковий комітет ВР відмовився піднімати акцизи на алкоголь.\nТеги: алкоголь, прикордонники, контрафакт, спиртопровід


Захар Беркут фiльм трейлер #761 - Travel Discussions\nЗахар Беркут фiльм трейлер #761\nPost by JulianExoft » Fri Apr 02, 2021 11:02 am\nА що стосується праці, безпосередньо втілення свого персонажа, я жодного разу не стикався з тим, щоб хтось із них не знав або, не дай Боже, свого тексту, або контексту того, що ми знімаємо, або був не готовий фізично. Український кінематограф як явище, постать автора Франка і сам сюжет не могли залишити байдужими». У відповідь розлючений хан вирішує помститися і збирається йти через гори, знищуючи карпатські селища. Факти про фільм "Захар Беркут" Знищуючи все на своєму шляху, війська хана Бурунди підходять до Карпат і зупиняються біля підніжжя гір. Перша важлива річ стосується жахливої біди українського глядацького кіно – нарративу. Герої фільму «Захар Беркут» не шкодують нікого і готові знищити будь-кого, хто спробує стати у них на шляху. До консультацій були залучені спеціалісти з історії та музейні працівники. Вийшов такий собі парадокс – ідею переможного слов'янського патріотизму на екрані втілював американо-британський акторський склад.\nГерої фільму «Захар Беркут» не шкодують нікого і готові знищити будь-кого, хто спробує стати у них на шляху. Зйомки фільму відбувалися англійською мовою, в кінотеатрах в Україні його покажуть з українським дубляжем. Стереотипність героїв впадає в око з перших кадрів «Захара Беркута». 30 год — передпрем’єрний показ історичного екшену «Захар Беркут». Виробництвом фільму займалися Kinorob і CinemaDay.\nЦе навіть добре для такого типу фільму. У ролях: Роберт Патрік, Андрій Ісаєнко, Олег Волощенко, Поппі Дрейтон, Аліна Коваленко та інші. Битви, двобої, засідки, кінні трюки та інша середньовічна картинка. Було б непогано перемагати у боротьбі за свободу! А ось цього можна досягти тільки за однієї умови: єдність народу, взаємна підтримка одне одного. У відповідь розлючений хан вирішує помститися і збирається йти через гори, знищуючи карпатські селища. Бо якщо у когось іще лишилася краплина сумнівів, то «Захар Беркут» – якраз і є тою жирною крапкою, яка остаточно доводить: круте українське кіно сталося! Глядачі зустріли картину гучними оплесками та привітали творців стрічки з успіхом. Про це інформує пресслужба Держкіно. Місцевий старійшина – Захар Беркут – ратує за те, щоб усі карпатські громади об'єдналися супроти спільної загрози. Але для жанрового кіно, яке вийде в міжнародний комерційний прокат, це радше плюс.\nРелевантні слова: Захар Беркут 2020 дивитися онлайн без реєстрації Захар Беркут фiльм 2020 дивитися онлайн hd дивитися фiльм Захар Беркут без реєстрації кіно Захар Беркут дивитися онлайн Захар Беркут дивитися онлайн 2020 Захар Беркут кіно онлайн дивитися кіно Захар Беркут Захар Беркут 2020 дивитися онлайн повний фiльм дивитися Захар Беркут 2020\nТакож дивіться: @jztznsei665 #hmcygc 7237 5IMIMEEC18 @ciphvef127 #znleh 9488 CF50NHK9F0C @gsomewh680 #rbaxahxb 5888 TQG8HTS @yzltlzi758 #rfhvt 200 JXHVPNCSDWIS @dxcteasb227 #sgauvaw 424 XQ397E1 @aljlrix824 #ovuxyfvy 2900 49114YRW @osodeqsp416 #eadifgi 327 KOYMR6O9LU @odugvzrk3 #nrbczt 4852 XBV76LTETJVD @nhavoedh831 #evbxag 1813 9SVUAGA\nRe: Захар Беркут фiльм трейлер #761\nPost by warst » Mon May 10, 2021 6:21 am


Відкрийте ефект красивого волосся! - 2 Серпня 2010 - AVON - М.КИЇВ, КИЇВСЬКА ОБЛ.\nГоловна » 2010 » Серпень » 2 » Відкрийте ефект красивого волосся!\nВідкрийте ефект красивого волосся!\nДогляд за волоссям уже давно вийшов за межі простого очищення. Тепер він включає в себе повну систему захисту, відновлення та вирішення специфічних проблем волосся, забезпечуючи здоров’я, красу та легку укладку. Наші нові високоефективні спеціалізовані засоби для догляду за волоссям дають видимий та відчутний результат. Оберіть комплексний догляд за волоссям, який підходить особисто Вам.\nНе забудьте замовити дерев’яну круглу щітку для волосся з натуральною щетиною всього за 19,99 грн. за умови придбання будь-яких двох продуктів серії Advance Techniques.\nІнноваційна технологія Lotus Shield запобігає кучерявленню волосся від вологого повітря, зберігає укладку довше та робить волосся неймовірно слухняним.(Шампунь, Кондиціонер, Інтенсивний засіб-догляд для волосся)\nМи провели тестування засобу перед його прем’єрою у Каталозі.\nЧитайте відгуки наших Представників про новий Інтенсивний засіб-догляд "Ефект лотоса" тут\nМиттєво робить волосся більш сяючим, даруючи йому здоровий вигляд та зволоження. (Шампунь, Кондиціонер, Спрей-блиск для волосся)\nОБ’ЄМ ТА СИЛА\nЗавдяки комплексу Body-Polymer зміцнює волосся,миттєво надаючи йому густоти, пишності та більшогооб’єму. (Шампунь, Кондиціонер, Спрей-гель, Піна для укладки для тонкого або слабкого волосся)\nЗавдяки технології Color Shield при регулярному використанні засобів лінії "Сяйво кольору” колір фарбованого волосся довше залишається яскравим та сяючим! (Шампунь, Кондиціонер, Відновлююча маска для фарбованого волосся)\nМОЛОДІСТЬ ТА СИЛА\nКомплекс Youth Peptide активно сприяє покращенню стану волосся від коренів до кінчиків, робить його сильнішим, густішим та більш гладеньким. Продукти лінії "Молодість та сила” відновлюють баланс зволоженості шкіри вже через тиждень* використання.(Шампунь, Ополіскувач, Відновлюючий засіб для ослабленого або тьмяного волосся)\n* За даними дослідження щодо сприйняття продукту споживачами № 0000015728 за участю 101 людиниз використанням шампуню, ополіскувача та відновлюючого засобу лінії "Молодість та сила”.\nКатегорія: ГАРЯЧІ НОВИНИ САЙТУ | Переглядів: 890 | Додав: olichca_avon | Теги: ейвон київ каталог, ейвон київ, ефект лотоса ейвон | Рейтинг: 0.0/0\n2 Валерия (16.08.2010 20:12)\nХорошее средство, брала серию - не пожалела\n1 Anna (03.08.2010 14:43)


Створено робочу групу з адміністрування проектів розвитку\nВідповідно розпорядження голови районної ради з метою адміністрування проектів розвитку територіальних громад та залучення інвестицій було створено відповідну робочу групу.\n23 січня відбулось перше засідання, участь в якому взяв голова районної ради Віктор Слободянюк, заступник голови ради, керівник робочої групи – Анатолій Задорожнюк, представники фінуправління райдержадміністрації, управління регіонального розвитку, відділу освіти, комунальних установ.\nНа початку наради Віктор Слободянюк зазначив, що робоча група працюватиме в напрямку залучення якомога більшої кількості інвестицій до Козятинського району шляхом участі проектів розвитку в різних конкурсах. Оскільки співфінансування по обласному конкурсу проектів розвитку – це порівняно невеликі суми, тож основну увагу потрібно звернути на ті конкурси, де передбачається співфінансування більше 1 млн.грн., в тому числі і міжнародні гранти. В рамках даної роботи планується використати напрацювання Асоціації органів місцевого самоврядування.\nЗа членами робочої групи були закріплені категорії проектів по галузям – освіта, медицина, культура і т.д. Відповідальні особи співпрацюватимуть з сільськими, селищними головами, керівниками закладів, управлінням регіонального розвитку, вивчатимуть грантові пропозиції.\nЗаступник голови районної ради Анатолій Задорожнюк наголосив, що до наступних засідань потрібно підготувати інформацію по кожному напрямку - які проекти ініційовано, які з них готові до участі у конкурсах та визначитись із сумами співфінансування з районного бюджету та від спонсорів, яких також потрібно буде залучати, щоб збільшити інвестиційну привабливість проекту.\nНачальник управління регіонального розвитку Олена Дейнека поінформувала, що до 1 лютого потрібно підготувати та подати проекти екологічного спрямування.\nПрисутні обговорили спільний екологічний проект районної ради та сільських рад щодо облаштування площадок для збору твердих побутових відходів. Наголошено, що сільські ради вже мають виділити земельні ділянки для встановлення баків, визначитись із кількістю контейнерів та сумою співфінансування. За підсумками засідання по даному питанню на 28 січня заплановано проведення наради з сільськими, селищними головами.


Нове життя Історія адміністративно-територіального устрою Близнюківщини\n» Статтi » Історія адміністративно-територіального устрою Близнюківщини\n12 квітня 2018 року Близнюківський район відзначатиме свій ювілей – 95 років. Для Харківщини наш рідний край завжди мав особливе значення. Багатовікова історія, про яку свідчать збережені до сьогодні архітектурні та історичні пам’ятки, серед яких собор Казанської Ікони Божої Матері в селі Олексіївка, розвинене сільське господарство, значний інтелектуальний та культурний потенціал - все це складає славу Близнюківщини. Однак, головним багатством району є його жителі - це не тільки всесвітньо відомі палеоботанік Африкан Криштофович, письменник Іван Шаповал, льотчик-випробувач Василь Колошенко, а й величне покоління трудівників, які віддавали всі свої сили для розбудови рідного краю.\nЗ таким безцінним скарбом Близнюківський район може сміливо дивитися вперед та будувати плани на майбутнє.\nРозпочинаємо публікувати статті з історії Близнюківського району. Запрошуємо до діалогу вас, шановні читачі. У разі, якщо ви маєте цікаві матеріали щодо невідомих або забутих сторінок історії чи розповіді про непересічних жителів району, - зробіть цю інформацію доступною широкому загалу, передавши її в редакцію газети «Нове життя», яка всі роки становлення Близнюківщини була та залишається часописом рідного краю.\nТериторія сучасного Близнюківського району в різні часи входила до різних адміністративних одиниць:\nX-XIII ст. мешкали кочівники печеніги та половці;\nсередина XIV – XVI ст. – улус Джучи (Золота орда), проходив Муравський шлях; середина XVI – I пол. XVII ст.- землі розташовувались на межі Московської Держави, Запорожжя та Кримського Ханства;\nXVIII ст. – територія Запорожжя;\n1709-1775 рр. – Орільська та Самарська Паланки Запорізької Січі;\nз кінця XVIII ст. входила до складу Катеринославського намісництва (1784-1796);\nНоворосійської губернії (1796-1802);\nКатеринославської губернії (1802-1917);\nАзовська земля УНР (березень-квітень 1918);\nКатеринославська губернія (квітень-грудень 1918 р. Українська Гетьманська Держава); Катеринославська губернія (1919-1923 рр. у складі УРСР);\nПавлоградська округа (1923-1926);\nДніпропетровська округа (1926-1930);\nХарківська область (1932 - 1941);\nЗона німецької військової адміністрації (1941-1943);\nХарківська область (1943 – і до цього часу).\nЗа Петра I адміністративний поділ території проходив за принципом наявності природних меж - річок. Діяв цей розподіл до Катерини II, коли на території Російської імперії, згідно з її волею, відбулося скорочення губернських одиниць. Але і цей розподіл не базувався ні на етнічному, ні на промислово - виробничому принципах.\nНа початку XIX ст. сформувалася схема: центр - губернія - повіт - волость. Адміністративно - територіальні одиниці всіх трьох рівнів (губернія, повіт, волость) були розподілені нерівномірно, ні за площею, ні за густотою населення, яке там проживало. Після реформ Олександра II у 1860-х рр. Російська імперія стала на новий - капіталістичний етап розвитку.\nУправління величезною країною з одного центру в нових економічних і політичних умовах було вже не раціональним, оскільки центральна влада не була в змозі детально розібратися в потребах кожної окремо взятої губернії - отже, назріла необхідність в земській реформі (1864 р). Тобто в тому, щоб обрані від всіх верств населення компетентні і зацікавлені в розвитку території люди приступили до діяльності. До другої половини XIX ст. Російська імперія мала досить міцні традиції розвитку самоврядування. За своєю суттю це були, переважно, патріархальні станові і без виборчих форм самоврядування. В основу земської реформи були покладені два нових принципи – безстановість і виборність.\nНа території сучасної Близнюківщини, яка входила до складу Павлоградського повіту Катеринославської губернії, було три волості: Рудаївська, Добровільська та Самійлівська. Північна частина сучасного району входила до складу Харківської губернії Ізюмського повіту, села, відповідно, до Данилівської та Мечебилівської волості.\nНовими органами місцевого самоврядування після земської реформи були земства, а їх розпорядчими органами стали земські збори: в повіті повітові, в губернії губернські (у волості земства не створювалися). Вибори в повітові земські збори проводилися на основі майнового цензу.\nУсі виборці були розділені на 3 курії:\n1) повітових хліборобів;\n2) міських виборців;\n3) виборних від сільських товариств.\nУ їхнє завдання входило вирішення питань місцевого самоврядування, земства наділялися правом видавати обов’язкові для населення постанови, обкладати його зборами. Але для ефективного здійснення таких повноважень потрібно було мати владу.\nСитуацію не змінило Положення про губернські і повітові земські установи 1890 р. Хоча земські установи стали розглядатися як частина державного управління, і служба на земських посадах прирівнювалася до державної.\n- виборчі з’їзди (їхнім завданням було: раз в три роки визначати склад корпусу повітових гласних);\n- повітові і губернські земські збори (розпорядчі органи);\n- губернські та повітові земські управи (виконавчі органи).\nПовітові управи в період між сесіями зборів управляли майном земства і «взагалі господарством губернії або повіту», керуючись у своїй діяльності рішеннями земських зборів. Законодавство передбачало перелік обов’язків управ, в тому числі їх щорічний звіт перед зборами.\nДіяльність управи здійснювалася невеликим числом виборних земських службовців (3-6 осіб). Основну роботу, пов’язану з керуванням і розвитком галузей земського господарства здійснювали наймані земські службовці (медики, вчителі, агрономи, статисти та ін.). Для контролю за особливо важливими напрямками діяльності управи могли призначити комісії, до складу якої входили голосні і наймані службовці.\nДоходи земських установ складалися з губернського земського збору, що є, по суті, місцевим державним податком. Його доповнювали цільові дотації держави.\nУправи були повноправними представниками земства губернії або повіту. Вони могли купувати і відчужувати майно, укладати договори, вступати в переговори з контрагентами, пред’являти цивільні позови, відповідати на суді. Договори, укладені управою, мали обов’язкову силу для земства, яке несло відповідальність за всіма зобов’язаннями, незалежно від того, чи минув строк повноважень прийнятих їх на себе управою.\nЖиттєдіяльність земств забезпечувалася їх підмінним самоврядуванням. У земській системі не було центрального органу. Земства самі формували свої керівні органи, самі виробляли структуру управління, самі визначали основні напрямки своєї діяльності. Життєдіяльність земств забезпечувалася також їх самофінансуванням і штатом високопрофесійних і компетентних працівників.\nУ волостях і окремих сільських поселеннях створювалися органи сільського самоврядування. Волость виникла ще в XI столітті як адміністративно - територіальна одиниця в результаті розвитку сільських громад. При Російській імперії підрозділ повіту, а з 1861 року — одиниця станового селянського самоврядування.\nОрганами волосного управління були волосні збори, волость, волосний старшина, волосний писар та ін. посадові особи. Волосні збори складалися з селян, які обиралися від кожного сільського товариства по одному з 10 дворів. На волосних зборах посадові особи волості, волосний суд; вирішувалися господарські та загальні питання.\nВолосне управління складалося з волосного старшини, сільських старост, було дорадчим органом при волосному старшині. Волосний старшина був виконавчим органом, який виконував рішення волосних зборів, вимоги земських начальників, судових слідчих і поліції.\nПісля реорганізації, проведеної в результаті Установи про управління державним майном від 30 квітня 1838р., основними суб’єктами селянського самоврядування стали волосні збори, волость і волосна управа. Це дозволило більш суворо диференціювати функції окремих інститутів самоврядування. Одночасно з цим засновувався такий суб’єкт як сільське господарство. Воно створювалося в кожному великому селищі і мало повноваження вирішувати широке коло питань місцевого значення, в тому числі народообчислення, контроль за справами віруючих, охорона громадського порядку, безпека осіб та майна, паспортний контроль, лікарський благоустрій, народне продовольство, протипожежні заходи, управління господарством сільських товариств, збір податків, виконання повинностей. Сільська громада обирала посадових осіб сільського самоврядування - старшин, сотник, десятник, доглядачів магазинів, складальників податей, а також сільську управу.\nОрганами сільської громади були сільські збори і сільський староста. На сільських зборах обиралися посадові особи - сільський староста, збирач податків, сільський писар та інші; заслуховувалися звіти про їхню роботу, встановлювалися мирські збори, вирішувалися інші господарські питання.\nОрганами нагляду за селянським самоврядуванням були земські дільничні начальники, призначені Положенням від 12 липня 1889 року вони мали судові та адміністративні функції. Земські начальники призначалися за спільним поданням губернатора і губернського предводителя дворянства, міністром внутрішніх справ. Земські начальники контролювали органи сільського самоврядування, затверджували волосних старост, могли зміщувати інші посадові особи. Повітові з’їзди земських дільничних начальників збиралися під головуванням предводителя дворянства.\nПісля скасування кріпосного права, проведення інших реформ 60 - 70-х років XIX століття волосні управи перетворилися на джерело, звідки селяни черпали все необхідне для громадського і сімейного побуту - закони, акти, інструкції, виписки.\nРазом з тим, селяни не хотіли брати участь в органах самоврядування. Оскільки виконання управлінських функцій оплачувалися мало, селяни ставилися до виборних посад як до натуральної повинності. Відрив сільських урядників від господарства приносив їм значний збиток. Виконання своїх обов’язків десяцьких, сотників, старшин селянами, нерідко оцінювалося як служба, яка «не давала ніякої поваги і достатку»...


Гуманітарна місія архівів і реформування архівної справи в Україні - Мой город - Херсон\nВы здесь: Журналы » Константы № 12 » Гуманітарна місія архівів\nзаступник Голови Державного комітету архівів України\nДіяльність архівів безпосередньо пов'язана із забезпеченням реалізації обох основних значень терміна "гуманітарний": належний до вивчення культури та історії; належний до прав, інтересів, добробуту людини.\nВ умовах і обставинах здійснення фундаментальної місії архівів – зберігати документовану інформацію про минуле й сьогодення для вічності, бути транслятором національної пам'яті з минулого у майбуття – останніми роками з'явилися цікаві особливості.\nУкраїна отримала незалежність, маючи досить розвинуту на той час архівну справу і 40 млн одиниць зберігання різних видів архівних документів, що відбивали останні вісім століть її історії. Для зберігання й опрацювання цих документів створювалася та підтримувалася відповідна інфраструктура: для половини центральних і регіональних державних архівів було збудовано спеціально спроектовані комплекси, що відповідали тогочасним нормативам, повсюдно функціонували лабораторії забезпечення фізичної збереженості документів, що здійснювали не лише реставрацію, а й страхове мікро-фільмування особливо цінних документів, резерви для комплектування документами у цих архівах становили від третини до чверті площ сховищ. Статусно це була самостійна ієрархічно побудована державна система з розгалуженою мережею архівних установ, місцеві ланки якої отримали ранг органів управління архівною справою. Підпорядковувалася ця сфера безпосередньо уряду через Головне архівне управління. У цей період було досягнуто найвищого рівня забезпечення архівної справи кадровими ресурсами: в центральних і місцевих державних архівах працювало 3 667 осіб, непоодинокими були випадки наявності штатних архівістів у великих установах та на підприємствах.\nДосягнення, які мали українські архівісти, забезпечувалися не лише кількістю кадрів, але й їхнім рівнем: серед спеціалістів понад 80 відсотків мали вищу освіту, та інтенсивною працею: про це свідчать, зокрема, порівняльні показники навантаження на 1 архівного працівника серед тодішніх союзних республік. До думки українських архівних фахівців, як правило, прислухалися під час розгляду загальногалузевих проблем.\nЗ набуттям незалежності і початком розбудови власної держави в Україні на архівну справу суттєво впливали різнонаправлені чинники.\nЗ одного боку, економічна нестабільність, злам сталих державних, господарських, ідеологічних структур, що супроводжувався перманентною кадровою чехардою, спричинили втрати у низці базових позицій архівної справи. Згортання і без того мізерного фінансування призвело до припинення програми архівного будівництва; скорочення штатної чисельності архівістів, зниження їхнього життєвого рівня, як і більшості бюджетних працівників соціально-культурної сфери, внаслідок чого відбулося зниження якісного кадрового потенціалу архівної системи; злам системи централізованого забезпечення технологічним обладнанням і матеріалами та, як наслідок, припинення або зведення до практично невідчутного мінімуму страхового копіювання та реставрації документів.\nВодночас, той самий історичний контекст вимагав здійснення архівної реформи і сприяв її проведенню. Держава Україна мала якнайскоріше встановити свою юрисдикцію над сукупністю архівних документів, що перебували на її території. Необхідність їхнього державного захисту загострювалася такими обставинами, як "архівний бум" – навала в архіві бажаючих пізнати справжню, немонополізовану, неідеологізовану правду про минуле та масова ліквідація структур минулого світу, що часто-густо залишала безхазяйними накопичені ними документи. Треба було розв'язати проблеми власності, правонаступництва стосовно конкретних документальних комплексів і документів, проблеми цивілізованого доступу до архівних документів. Це і визначало першочергові завдання реформування архівної справи. Зазначені базові питання діяльності архівів стали предметним наповненням перших актів законодавства з архівної справи, які було прийнято у 90-х роках. Національний архівний фонд, як вже зазначалося, увів до правового поля усю цінну частину документальної спадщини, закріпивши за нею високий статус національного культурного надбання і складової частини світової історико-культурної спадщини.\nЗ одного боку, це стало показником ставлення суспільства до архівів, усвідомлення їх як одного з націє-утворюючих чинників, а з іншого – показником підготовленості архівістів представити свої інтереси у створюваній державній системі.\nУ ході реформування вирішувалися завдання організації діяльності державної архівної служби на правових засадах. При цьому, в Україні вдалося тоді не лише зберегти єдність системи архівних установ, але й підвищити статус органу управління архівною справою до рівня державного комітету, а основних державних архівів - до рівня відповідних органів виконавчої влади. Провідні працівники цих держархівів стали державними службовцями. Це стало важливим статусним і психологічним проривом. Він став можливим завдяки крокам, які було зроблено ще наприкінці 80-х років, під час перебудови організаційної структури управління архівами.\nНа новому етапі розбудови системи архівних установ утворено структуру, яка покликана розробляти теоретичні і методичні основи вітчизняної архівістики та координувати і спрямовувати діяльність у цьому напрямі інших установ та організацій - галузевий науково-дослідний інститут. До структури державної архівної служби успішно інтегровано компартійну архівну систему з її джерелами, важливими для розуміння відправних позицій суспільної трансформації.\nОснови перебудови української архівної справи у сучасних реаліях – багатоманітність форм власності на архівні документи, єдність національної сукупної архівної спадщини, правові засади регламентації суспільних відносин навколо неї, кваліфікація її як різновиду культурних цінностей та інформаційних ресурсів, а її документів також як специфічного виду рухомого майна, деполітизація і демократизація архівної справи, визнання архівної справи та справочинства органічними складовими єдиної документноінформаційної сфери – узагаль-нено, опрацьовано та викладено у зведеному нормативно-методичному документі - Основних правилах роботи державних архівів України.\nНайвиразніше демократизація архівної справи виявилася у розсекречуванні значних обсягів архівних документів, знятті обмежень доступу до не менш значних документальних масивів, регламентуванні на зрозумілих цивілізованих принципах обмежень, що залишилися.\nБуло також урегульовано множинність форм власності на архівні документи та багатоманітність видів архівних установ. Одним з проголошених у ході реформи принципів стало наближення місць зберігання архівних документів до місць їх створення та функціонування. Ліквідація жорсткого централізованого планування дозволила архівам більшою мірою переорієнтувати свою діяльність на створення досконаліших засобів пошуку архівної інформації та розвиток різних форм її подання. Акцент в інформаційній діяльності переноситься на захист інтересів особи, а потім уже суспільства і держави. Правда, частина архівних керівників сприйняла надання більшої самостійності в організації роботи колективів як можливість уникнути першочергового розв'язання найскладніших проблем матеріально-технічного забезпечення збереженості документів.\nПрофесійне призначення архівістів – сформувати і зберегти найповніший і багатовимірний, найбільш наближений до об'єктивності інформаційний відбиток життя суспільства. Змінюється в середовищі архівістів ставлення до завдань щодо формування Національного архівного фонду: від пасивного приймання документів за усталеною технологією до активного впливу на процеси документотворення аж до ініціативного документування відповідних процесів і подій.\nЦей комплекс заходів з реформування архівної сфери отримав навіть назву "архівної революції".\nВ умовах кризи, в якій опинилася сучасна історична наука, архіви залишаються запорукою, гарантом збереження справжньої інформації про минуле, приспаною пам'яттю народу, що завжди готова до пробудження. Як поетично писав Б. В. Іваненко, "торкнешся - заб'є джерелом". В архівах наша мова, наше світосприйняття, наш спосіб мислення, наш уклад життя, наші цінності, наші проблеми і больові точки, наші герої і злодії. Там відповіді на одвічні запитання: Хто ми? Звідкіля? Яким є наше місце серед інших? Чого ми прагнемо? Що на нас чекає?\nАле одержати та осмислити чесно, а не "так, як вам треба", відповіді на ці запитання можливо лише у випадку, коли інформація, що міститься в архівах, буде доступною.\nПравові проблеми доступності архівів в Україні врегульовано в цілому у дусі рекомендацій Комітету міністрів Європейського Співтовариства 2000 року. Інша річ – організаційно-технологічні проблеми інтелектуального і фізичного доступу, що вирішальною мірою залежать від реальних, передовсім – фінансових і кадрових, можливостей архівів.\nДля створення цілісної системи сучасних довідників про документи Національного архівного фонду, що зберігаються на постійній основі практично у всіх його сховищах, не лише в держархівах, а й у бібліотеках та музеях, Держкомархів реалізує дві галузеві програми: підготовки путівників по архівах та інших довідників такого типу, а також анотованих реєстрів описів архівних фондів. Реалізація цих програм дозволить подати всі ресурси українських архівосховищ на пофондовому рівні, причому як у традиційному друкованому вигляді, так і у вигляді електронних версій.\nПошукові, а не лише облікові завдання вирішуватиме й електронна версія центрального фондового каталогу, над створенням якої держархіви України працюють кілька років.\nНовим засобом інформування, у тому числі про склад і зміст архівних фондів, стають веб-сайти Держкомархіву і державних архівів.\nСтратегічними завданнями архівістів щодо інформатизації архівної справи є дієва участь у формуванні повноцінного інформаційного простору в Україні та включення вітчизняної архівної інформації до світових інформаційних мереж.\nПолітика відкритості, яку протягом останніх років послідовно проводять Держкомархів і архіви, дає свої результати - кількість дослідників, що звертаються до архівних документів, за цей час подвоїлася, відповідно більш широкою стала і тематика інформаційних запитів. Збільшується питома вага досліджень з локальної історії, родинної історії, історії окремих установ, інших об'єктів. Показовим у цьому сенсі є різке зростання кількості замовників на дослідження генеалогічного характеру.\nДержавні архіви стають обов'язковими учасниками таких державних пошуково-видавничих проектів, як "Реабілітовані історією", "Книга Пам'яті України", "Загиблі на чужині", "Звід пам'яток історії та культури", Програма розвитку краєзнавства.\nНових форм і змісту набуває традиційна виставкова діяльність архівів. Вже звичними для нас стають документальні виставки у парламенті. За участю Президента останнім часом було відкрито виставки з історії всеукраїнських з'їздів рад, українсько-чеських відносин, до Дня Соборності України, до Дня Конституції України, що експонувалися під час проведення відповідних офіційних заходів. Регулярно відкриваються архівні виставки у будинку Уряду. Вони переросли навіть у нову синтетичну форму – медіапроекти, що об'єднують архівні експозиції ( у т. ч. пересувні) і виступи в ЗМІ, з подальшим узагальненням матеріалів у спеціальному виданні. Завершено такий проект із назвою "Влада очима історії" і розпочато новий – "Демократичні традиції в українському суспільстві". Поступово розгортає свою діяльність міжархівний виставковий центр. Якісним стрибком у виставковій діяльності архівістів стало експонування документів в Інтернеті. На сьогодні це декілька тисяч оцифрованих документів у складі понад двох десятків виставок.\nОкремим жанром можна вважати підготовку розлогих документальних експозицій, що презентують історію України під час проведення "років" України у різних державах. Стає своєрідною традицією обмін подібними експозиціями, причому з певними варіаціями. Тоді як в рамках років України у Росії і Росії в Україні архівістами обох країн готувалася спільна архівна виставка, присвячена історії наших держав у ХУІІ-ХУШст., що по черзі експонувалася в Москві і Києві з відповідною заміною копій на оригінали з архівів приймаючої сторони, то в рамках польсько-українських і україно-польських років було проведено обмін самостійно підготовленими виставками "Історія Польщі в архівному документі" й "Автографи української історії IX-XXIст.". Ці заходи супроводжувалися публікаціями документів у історико-архівних виданнях "Исторический архив" (Москва), "Пам'ятки", "Архіви України" (Київ).\nДіючи так, архіви допомагають народам краще пізнати сусідів, а відтак і себе не лише у часовому, але й у просторовому контексті.\nОднак, найвиразніше та найзрозуміліше для людей гуманітарна місія архівів проявляється у тому, що вони відіграють зараз ледь не головну роль у соціальному захисті людини. Шквал соціально-правових запитів, що обрушився на архіви за роки незалежності України, пов'язаний із суттєвою зміною пенсійного законодавства, частим внесенням до нього нових норм, що вимагає перерахунку пенсій, а також із підтвердженням фактів переслідування громадян тоталітарними режимами. Йдеться передусім про розкуркулених, виселених, депортованих у 1930-1950-х роках, в'язнів нацистських гетто і концтаборів, "остарбайтерів" і учасників Другої світової війни. Це мільйони доль людей похилого віку, нездорових і немічних, як правило, нужденних, і відновлення історичної справедливості щодо них часто-густо залежало від архівної довідки.\nЗа роки незалежності українські архіви отримали понад 2 млн. 200 тис. звернень, у тому числі понад 300 тис. – від громадян Росії, Білорусі, Казахстану, Ізраїлю, Польщі, Німеччини та інших держав.\nОкрема тема – забезпечення документальної бази для компенсаційних виплат з боку Німеччини колишнім в'язням концтаборів, гетто та "остарбайтерам". Наші архіви витримували удари більш як 10 років: за рахунок інших робіт забезпечували цю категорію громадян України (понад 1 млн), а також багатьох теперішніх громадян Росії, Казахстану, Білорусі необхідними архівними довідками.\nЩе одна спадщина минулого, тепер уже союзного, – забезпечення архівними довідками протягом вже 20-ти років учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.\nУ цій роботі, безпосередньо пов'язаній із соціальним захистом громадян, перед архівістами постає чимало проблем. Зміни законодавства, як правило, не узгоджуються з архівним комітетом, і архіви залишаються непідготовленими до чергового сплеску запитів. Законодавці у своїх благих пориваннях часом не враховують реальні можливості документального підтвердження через десятиліття якихось пільгоутворюючих подій. Тож, які драми іноді відбуваються у приймальнях архівів! У державних архівах катастрофічно не вистачає працівників для довідкової роботи; Створення баз даних на документи з особового складу, перехід до комп'ютерного обліку запитів вимагають коштів, кадрів і часу. До того ж архівісти не мають бухгалтерських навичок, без яких неможливо зробити необхідні розрахунки і підготувати документи. Для боротьби з неповнотою фондового складу ліквідованих установ і підприємств, а часто-густо і з повною втратою документів, часткового розвантаження держархівів, покликаних зберігати НАФ, полегшення долі заявників в Україні реалізується програма створення при місцевих радах мережі спеціалізованих трудових архівів. Накопичена критична маса створених різними шляхами архівних установ цього виду вимагає від Держкомархіву внесення відповідних пропозицій щодо якнайскорішого упорядкування на єдиних законодавчих засадах основних питань їхньої діяльності. Це завдання актуалізується ще й тому, що до діяльності з документального забезпечення соціального захисту населення починають прилаштовуватися різного ґатунку комерційні структури з метою отримання прибутку за надання послуги, яка за законом має надаватися безоплатно.\nЩе одним аспектом цієї гуманітарної діяльності архівів є повернення полеглих у війнах шляхом пошуку й надання інформації про них. З'ясування рідними обставин життя і загибелі, місця поховання близької людини несе їм психологічне полегшення, якого вони чекали десятки років. Саме на це спрямовані, зокрема, угода, укладена Держкомархівом з німецькою громадською організацією "Саксонські меморіали", або співробітництво архівів з Товариством Червоного Хреста.\nЩо стосується сприяння відновленню прав людей, які потерпіли від тоталітарних режимів, крім проблеми неповноти документальної бази, архівісти стикаються з непростими питаннями дотримання балансу прав: права на знання правди і права на збереження тайни особистого життя, захисту персональних даних, інших захищених конституцією прав. Розпливчатість та нерідкі протиріччя у законодавстві перетворюють архівістів у заручників у випадках зіткнень інтересів різних сторін.\nУ цій справі є ще один аспект, який полягає у необхідності професійної критики документів з архівів спецслужб. Як відомо, одним з поширених методів каральних органів були провокації й обман. Тому будь-які відомості з цих архівів потребують перевірки, підтвердження їх інформацією з інших джерел, а спроби "сенсаційних викриттів" швидше можуть зашкодити не лише пам'яті людини, про яку оприлюднюється неперевірена інформація, але й його "викривачеві".\nДодатковим суттєвим чинником у цій справі найближчим часом має стати взаємодія архівів зі щойно створеним Українським інститутом національної пам'яті, серед основних завдань якого, зокрема, посилення уваги суспільства до власної історії, здійснення комплексу заходів з увічнення пам'яті учасників національно-визвольної боротьби, Першої і Другої світових воєн, жертв голодоморів і політичних репресій тощо.\nВиконуючи свою місію, архівісти намагаються долати серйозні виклики часу. Більш складним, різноманітним, динамічним і непередбачуваним стає світ. Виявляються прогалини у фіксації цілої низки нових суспільних явищ. Водночас з'являються нові види інформації, нові види її документування, нові форми комунікації. Залишається принципово нерозв'язаним питання щодо передбачення потреб майбутніх споживачів у репрезентативній інформації про наш час. Напрацьовані раніше технології формування НАФ не завжди можуть гарантувати його якісну повноту. Архівісти розгублено зупинилися на порозі ери електронних документів. Будучи за природою національним явищем, архівіст стикається з транснаціональними фондоутворювачами і глобалізацією інформаційного простору. Реальною загрозою для архівів став розвиток торгівлі архівними документами і архівною інформацією. Прискорено зростають обсяги документованої інформації, ще скоріше ростуть запити її споживачів. Ці навантаження на архіви, на жаль, не забезпечуються відповідними ресурсами. Наприклад, якщо говорити про кадри, то у той час як за роки незалежності обсяг документів в архівосховищах збільшився майже на чверть, чисельність архівних працівників загалом скоротилася на 16%. Питома вага серед них фахівців з вищою освітою зменшилася з 81% до 75%, при цьому дипломованих істориків-архівістів у деяких архівах не залишилося взагалі.\nЯк свідчать останні події, у суспільстві так і не сформувалося чіткого уявлення про місце та роль структур, що забезпечують функціонування ретроспективної частини документноінформаційної сфери. І це є на сьогодні мабуть найбільшою проблемою архівної справи, яка безпосередньо впливає на її стан та перспективи її розвитку. Більше того, є певні підстави стверджувати, що дія цього чинника невизначеності у сполученні з кількома іншими чинниками більш загального характеру: споконвічне і неподолане насторожене ставлення будь-якої влади до архівів, динамічність кадрового складу в сучасних владних структурах – усе це ще якийсь час буде суттєво уповільнювати процеси посідання архівами адекватного гідного місця у суспільній ієрархії.\nАрхівісти вимірюють усе, що відбувається, шкалою зі значно більшими поділками, ніж інші люди. Величезною є відповідальність архівістів за збереження ввіреного нашому поколінню предками у тимчасове користування, адже жодне з поколінь не може вважати себе його власниками. Національне надбання – це те, що рівною мірою належить і живим, і померлим, і ще ненародженим. Однак, у відведеному нам відтинку вічності відповідальність за Національний архівний фонд лежить на нас.\nКонстанты № 12 Державний архів Херсонської області – сховище історії південного краю