Ерзянський Інязор Сиресь Боляєнь: «Я воюю не лише за Україну, але й за майбутнє мого народу» : Вільний Ідель-Урал\nЛют 27, 2022\nЕрзянський Інязор Сиресь Боляєнь: «Я воюю не лише за Україну, але й за майбутнє мого народу»\nвід Корреспондент вВійна в Україні, Ідель-Урал, Розвал Росії Теґ Сиресь Боляєнь\nГоловний старійшина ерзянського народу Сиресь Боляєнь дав ексклюзивний коментар кореспонденту «Idel.Реалии» про ситуацію у Києві. Він перебуває в українській столиці та бере участь у бойових діях на боці українських сил територіальної оборони.\n«На жаль, через грандіозні черги добровольців під військоматом, я зміг одержати зброю лише на другий день боїв. Зараз я в районі Києва. Зупиняємо наступ московських окупантів. Наш підрозділ тримає один із мостів. Подробиці не маю права повідомляти. Можу сказати, що всі українці дуже мотивовані, бойових дух високий. Ми завдаємо втрат ворогові у живій силі та техніці. На вулицях багато трупів російських військових. Звичайних військовослужбовців Збройних сил РФ беремо до полону, якщо вони здаються. Диверсантів стараємось не брати до полону, а знищувати на місці виявлення», – пояснює Сиресь Боляєнь.\nЛідер ерзянського народу, попри офіцерське звання в українській армії, воює рядовим солдатом на посаді стрільця стрілецького відділення. Він закликає ерзян не їхати до України та саботувати мобілізацію до російської армії.\n«До мене постійно дзвонять рідні, друзі, та родичі Ерзя — як з діаспори України, так і від наших людей з Ерзянського Мастра, інших регіонів РФ. Я дякую всім за підтримку і одразу прошу вибачення, що не відповідаю своєчасно і не можу брати слухавки. Виходжу на зв’язок лише з укриття і коли є час і можливість. Я тут – бо майбутнє не лише України, але й ерзян, вирішується сьогодні на підступах до Києва. Звертаюсь до ерзян України! Сьогодні вирішується доля не лише України, а доля ерзянського народу. Російська армія буде розбита, Російська Федерація зазнає краху. Вже через декілька днів громадяни РФ усвідомлять масштаби втрат, адже на вулицях Києва і на підступах до столиці величезна кількість трупів російських військовослужбовців. Інформація про масштаби втрат призведе до колапсу Російської Федерації. Ерзя, як і багато інших народів РФ, одержать можливість самостійно визначати своє майбутнє. Впевнений, що Україна стане державою, яка першою визнає незалежність національних республік РФ. Тому ми воюємо на стороні наших стратегічних союзників – на стороні України», – заявив головний старійшина ерзян.


«Оксану» з колоди — за півтора місяці / Полтавщина\n7 липня 2010, 09:07 Розмір тексту\n«Оксану» з колоди — за півтора місяці\nВ'їзд до Великої Багачки | Фото: Олександр Згурський\nПрикрасити вулиці Полтавщини не так важко, як здається. Для цього не потрібні величезні кошти, дорогі пам`ятники, бетонні постаменти\nЯк виявилося, для того, щоб прикрасити містечко Велика Багачка на Полтавщині, потрібні лише дерев`яні колоди та руки майстра. Скульптури з дерева тут можна побачити майже всюди — як пам`ятники, як елементи декору, як оздоблення дитячих майданчиків. Таким майстром виявився Валентин Коваленко — колишній учитель та керівник гуртка у Великобагачанській школі мистецтв. Народному майстрові ми поставили кілька запитань.\nОдин із символів Великої Багачки — скульптура Оксана\n— Шановний Валентине Мартиновичу, скільки часу ви витрачаєте на одну скульптуру?\n— Часу на фігуру йде необмежено. Як Бог дасть, то близько півтора місяці, все залежить від складності. Складну фігуру роблю до півроку.\n— Скільки робіт маєте?\n— Близько десяти. Фігурами я майже ніколи задоволений не буваю. Проте, якщо вони сподобаються мені, то, певне, красиві будуть і для інших. Роботи моїх учнів, відзначені золотою і срібною медалями, потрапили у мистецький альбом «Фарби Землі».\nТакою мала бути багачанська Оксана\n— Плануєте прикрасити й інші міста своїми творіннями?\n— Наші роботи є у Василькові, Миргороді, Диканьці. Роботи учнів гуртку свого часу були в Палермо та кількох інших європейських містах. Про те, щоб прикрасити інші міста, говорити важко, адже замовлення зараз йдуть частіше від приватних осіб.\nТак народжується нова скульптура\n— Які вимоги до матеріалу ваших творінь? Це має бути якесь особливе дерево?\n— Ні, матеріал — майже всі колоди, що попадуть під руку. Можна звичайну тополю, що росте при дорозі. Головне щоб дерево було сухе та без сучків.\n— Для таких виробів потрібні і особливі інструменти?\n— Коли ми тільки починали майструвати, то інструментів в нас було аж 16 (це дуже багато), але потім зупинився на двох-трьох долотах. Для великої роботи користуюся бензопилкою. Взагалі справа не в інструментах. До вітряку ще вітру треба.\nОсь такий козацький дзвонар став ще однією окрасою Полтавщини\nЯк пояснив нам Валентин Мартинович, жодна з фігур не має аналогу чи копії, всі вони — авторські. Головне, що попри наявність ескізів, кожна фігура завжди є особливою і остаточний вигляд її передбачити може хіба уява автора.\nСин Олексій за роботою\nЄдиним спадкоємцем і учнем скульптора зараз є його син — Олексій, який працює поряд із батьком. Майстерня багачанців відкрита для ока кожного, адже майстри працюють просто на одній з вулиць Великої Багачки.\nОсь така нехитра майстерня працює навіть попри тридцятиградусну спеку\nОкрім дерев`яних скульптур, майстер розробив і втілив у камені низку пам`ятників, прикрасив оригінальними розписами та ліпниною місцеву школу, ресторан. Скульптура «Оксана», розташована на в`їздові у містечко, стала ще одним символом Великої Багачки. Майбутнє своєї справи автор бачить передусім у творчості сина, а також планує створювати дрібніші скульптури, які дозволять повністю відкрити людям своє бачення світу.\n7 липня 2010, 09:07\nДетский хирург Николай Гриценко: Я оперирую внуков тех людей, которых оперировал 30 лет назад 20 червня 2010, 08:35\nДільничний інспектор не нянька, але функції вихователя виконує 18 червня 2010, 17:46


Головна > «Мозок треба використовувати за призначенням»\nАкадемік Олег КРИШТАЛЬ — про ілюзію свідомого вибору, механізм думання та змагання людини і штучного інтелекту\n12 квітня, 2013 - 12:02\nОлег Кришталь. Фото Руслана Канюки, "День"\nОлег Кришталь: "На мізках значної частини наших громадян лишилися сліди "червоної фарби"...". Малюнок Анатолія Казанського / З архіву «Дня», 1998 р.\nУ рамках програми «Самоосвіта online» «День» продовжує хорошу і вкрай актуальну сьогодні традицію спілкування з науковцями. Кожна нова зустріч, лекція, дискусія не лише розширюють розумний простір читача і глядача прямої трансляції, а й дають масштабне уявлення — такий собі погляд з пташиного польоту — про те, наскільки мало українське суспільство знає сьогодні про вітчизняну науку й академіків, які, до речі, добре відомі і цитовані у світовій науці. Дізнаючись більше про нашу науку, розумієш, що нам є що запропонувати світу і є чим пишатися — чим не привід для оптимізму? Нещодавно в рамках нашого проекту гостем редакції став академік Олег Олександрович Кришталь, директор Інституту фізіології ім. Богомольця, академік НАНУ, вчений-біофізик. Науковець, що має кілька публікацій в солідному науковому виданні Nature, дружить з багатьма Нобелівськими лауреатами і є одним з ініціаторів створення в Україні першої ключової лабораторії. Говорили з Олегом Олександровичем про основний — найскладніший і найдосконаліший, але водночас найтаємничіший — інструмент кожної людини — мозок. Про те, коли будуть подолані проблеми болю і хвороби Альцгеймера і Паркінсона, коли в Україні з’являться Нобелівські лауреати і чому США виділяє 100 мільйонів доларів на дослідження мозку.\nАкадемік розповів, що від того, наскільки людина буде дотримуватися «інтелектуальної гігієни», тренуватиме свій розум, напряму залежить її доля. Наш мозок, зазначає гість «Дня», має необмежені можливості, і головне тут — сильна мотивація розширювати їх. До речі, «Самоосвіта online» — теж важливий компонент «збалансованого розумового меню». «День» подає найцікавіші уривки розмови з Олегом КРИШТАЛЕМ.\nЛариса ІВШИНА: — Ми хочемо отримати від вас відповіді, які дадуть людям уявлення, як «користуватися своєю головою»; чи є якісь правила нарощування розуму; чи допомагає розум у житті, чи заважає. Ви нас вибачите, якщо це будуть не лише академічні запитання. Газета «День» любить розумних людей, намагається зміцнити позиції розуму в українському суспільстві, але нам, звісно, не так легко це дається. Тому ми чекаємо від вас потужної підтримки...\nОлег КРИШТАЛЬ: — Ларисо Олексіївно, ті хороші слова, які я хочу сказати у відповідь, були в мені ще до того, як ви запросили мене... Щоразу, коли я гортаю газету «День», думаю: «Ще не вмерла Україна».\nЛ.І.: — Дякую. Це нас зобов’язує.\nМарія СЕМЕНЧЕНКО: — Є такий афоризм, що мозок є в кожного, але не всі розібралися з інструкцією. Це жарт, але в ньому є й частка правди. Тому хотілося б дізнатися цю «інструкцію»: що кожен із нас має знати про мозок?\nО.К.: — У кожного з нас у момент народження з’являється у розпорядженні справді абсолютно унікальний «прилад» — мозок. Це структура, яка є найскладнішою у відомому людству Всесвіті. Складнішого та досконалішого приладу немає. Так само немає інструкцій, які могли б пасувати кожному. Про мозок треба пам’ятати одне: його варто тренувати так само, як спортсмен нарощує м’язи. Водночас цей орган порівняно з усіма іншими має якісно більші можливості для самовдосконалення. Отже, єдина інструкція — мозок необхідно тренувати. Це особливо повинні знати батьки: щастя кожної особистості залежить від того, скільки вона матиме можливостей і мотивації тренувати свій мозок.\nЛ.І.: — А як «нарощувати» мозок?\nО.К.: — Використовувати за призначенням. А те, хто і в чому бачить це призначення, — питання особисте, яке з’являється в кожної людини залежно від тих умов, за яких вона прийшла у світ і почала розвиватися.\n«БЕЗ ПОВНОЇ ПІРАМІДИ ЗНАНЬ, ЕКСПЕРТИЗИ ЗНАНЬ — НЕМАЄ ПОВНОЦІННОГО ЖИТТЯ НАЦІЇ»\nЛ.І.: — Наша зустріч сьогодні (3 квітня 2013 року. — Ред.) символічно збіглася з подією на іншому континенті: президент США Барак Обама звернувся до Конгресу з проханням сприяти соціальним програмам із вивчення мозку. Ми навіть випереджаємо, бо задумали нашу зустріч раніше (сміється). Як почуваються сьогодні українські вчені — чи просунулися вони в останні десятиліття у вивченні феномену мозку?\nО.К: — Якщо дивитися на українську нейрофізіологію, так би мовити, з висоти пташиного польоту, то головна окраса, я не побоюсь це сказати, — Інститут фізіології, в якому я працюю.\nПротягом останніх десятиріч наш інститут є провідним центром з електрофізіології. Тобто ми працюємо в аспекті діяльності мозку, який стосується генерації ним електричних сигналів. Якщо подивитися на карту світу, то на схід від німецького кордону ми є головними експертами в цій галузі в усій Євразії. Цю позицію ми захопили в середині 1970-х років і докладаємо всіх зусиль, щоб її втримати. Попри нестачу фінансування, нам це вдається. Ми говорили сьогодні про послання президента США, то це не просто послання: у ньому — 100 мільйонів доларів.\nЛ.І.: — ...тобто, це звернення до всіх інших спонсорських організацій залучати до наукових програм меценатів. У нас є багато людей, які люблять робити шоу, і ми, користуючись нагодою, хочемо звернутися до них із проханням фінансувати Інститут фізіології і займатися вивченням мозку. Можливо, у далекій перспективі це нам допоможе.\nО.К.: — Існує думка, що Україна — бідна країна, то для чого їй наука, тим паче — наука про мозок. І ці питання часто-густо ставляться навіть не риторично. Але ні, ми складати руки не можемо, тому що від того, наскільки освіченою є нація, залежить її майбутнє. Ми не для того так багато і довго, з такими муками чекали незалежності, щоб здати позиції. Ми повинні мати справжню науку. Так само, як свою професійну армію. Без повної піраміди знань, експертизи знань немає повноцінного життя нації. Тому народи, навіть невеликі європейські країни, велику увагу приділяють науці.\nЛ.І.: — Розкажіть, будь ласка, детальніше про повну піраміду знань...\nО.К.: — Це означає, що Україні бажано на всіх основних ділянках фундаментальних наук мати вчених, які вписані у світову науку. Про те, чи сягають вони світового рівня, можна дізнатися, відкривши Інтернет та з’ясувавши індекс цитувань кожного окремого науковця, тобто кількість посилань на його праці. Ми повинні мати хай невелику, але справжню наукову спільноту, яка б функціонувала на міжнародному рівні.\nЧому так розщедрився Барак Обама? Я б сказав, що стратегічно найважливіше завдання світової науки — це дізнатися, як працює мозок, як там виникає розум і — в майбутньому — дізнатися, яким чином мозок може стати свідомим. Що таке свідомість, те справжнє, що відрізняє нас від навколишнього світу, — поки що велика таємниця.\nКрім фундаментальної проблеми, є ще й проблеми стратегічні. Людство почало створювати техногенну культуру. Вона призвела до значного збільшення тривалості життя. Протягом сотень тисяч років тривалість життя становила в середньому 20—30 років, зараз у розвинених країнах — за 70, в Україні — не менше 65-ти. Еволюція не дуже дбала, щоб люди жили до 100 років, хоча потенційно вони можуть жити більше. Проте збільшення тривалості життя призвело до того, що захворювання, які були страшенно рідкісними і на які еволюція навіть не повинна була звертати уваги, стали критично соціально значущими. Наука має їх подолати для того, щоб людство здобуло можливості для повноцінного подальшого розвитку в заданому напрямку — техногенному. Я маю на увазі такі хвороби, як хвороба Альцгеймера, Паркінсона та деякі інші. Хвороба Альцгеймера 100 років тому була курйозом. А зараз нею хворіють мільйони людей похилого віку. Є прогнози, що після 2050 року половина американців матиме хворобу Альцгеймера, а інша половина за ними доглядатиме. Тому президент США не шкодує грошей, бо ці проблеми визначають майбутнє людства.\nЛ.І.: — Які пріоритети вашого інституту, на чому зосереджено наукові дослідження?\nО.К.: — Є кілька тем, в яких ми почуваємося вагомою частиною світової наукової спільноти. Для вчених не існує кордонів духовних та інформаційних. Наші пріоритети — це дослідження болю, проблеми епілепсії, інсультів та їх наслідків. Також ми займаємося фундаментальними проблемами механізмів навчання і пам’яті.\nМ.С.: — Які є нові здобутки у вивченні проблеми болю, яка нині в Україні є гостро актуальною? Чи можна сподіватися, що найближчими роками існуватимуть нові — дієвіші — способи пригнічення болю, які полегшать життя багатьом?\nО.К.: — Якщо говорити про надію людства щодо хвороби Альцгеймера, то на її вирішення у світі витрачаються десятки мільярдів доларів, але поки що проблема лишається. Втім, я абсолютно впевнений, що її буде подолано.\nЩодо болю. Це емоція, яка з’являється в мозку, але починається, як специфічне збудження спеціальних сенсорних клітин. Вони в нас знаходяться біля кожної пари хребців — як пара гангліїв. В цих гангліях знаходяться нервові клітини, відростки яких розташовані по всьому тілу. Також відросток іде у спинний мозок. По спеціальних «кабелях» інформація про збудження сенсорних нейронів біжить далі — приходить у вищі частини мозку і там стає емоцією. Але починається біль на периферії. Чому еволюція дала нам біль і не збирається його в нас забирати? Бо біль дуже корисний. Він повідомляє нам про можливу або реальну загрозу. Інше питання, що після того, як біль виконав свою інформаційну функцію, він ще залишається. Ось із цим треба боротися.\nЩодо знеболювальних препаратів, то вони діляться на два види: протизапальні нестероїдні препарати, родоначальником яких є аспірин, та опіоїди, які використовують для вгамування серйозного болю. Опіоїди добре допомагають, але не довго. Понад місяць їх приймати не можна — вони гублять свою силу, інколи призводять навіть до посилення болю.\nМи намагаємося знайти нову генерацію ліків, які будуть попередньо впливати на периферійні рецептори. Шукаємо їх у живій природі. У цьому напрямку ми співпрацюємо з російськими вченими (Інститут біоорганічної хімії), в яких є величезна колекція біологічної отрути. Кожен із елементів такої отрути має свого реципієнта — свою мішень (зазвичай на мембрані нервових клітин), і вони дуже швидко діють. Позаминулого року ми знайшли перший пептид, що підходить як ключик до замка до одного з больових рецепторів. Зараз думаємо про те, як з ним працювати далі.\nАкадемік Олег Кришталь – про мозок людини, українську науку та Світовий розум (Повне відео) \nЛ.І.: — А з іншими країнами є якісь наукові програми?\nО.К.: — Нас трохи підтримує Національний інститут здоров’я США — головна наукова установа в галузі біології Америки. Ця організація має бюджет більший, ніж бюджет держави Україна. З ними ми маємо спільний грант із дослідження механізмів роботи опіатних рецепторів. Загалом ми пов’язані з цілою низкою країн.\n«СВІТ ФОРМУЄ МОЗОК»\nЛ.І.: — Часто говорять про те, що нова інформаційна епоха змінює з-поміж іншого спосіб мислення людей. Чи можна вважати, що людина, яка постійно перебуває в соціальних мережах і постійно «лайкає», стає примітивнішою, ніж та, що читає книжки? Як тренувати мозок і «нарощувати» інтелект в таких умовах?\nО.К.: — Загалом люди стають розумнішими, а життя ускладнюється.\nЩойно дитина розплющила очі, світ почав входити в них, і як прошивають мікросхеми, щоб вони працювали, так світ прошиває мозок у прямому розумінні слова. Мій знайомий Торстен Візел, лауреат Нобелівської премії (Х’юбел та Візел отримали Нобелівську премію 1981 року) проілюстрував це знаменитим дослідом. Відомо, що кошеня народжується на світ із заплющеними очима, а згодом вони відкриваються. Експеримент полягав у тому, що одне око кошеняті зашили і дали йому відкритися на два тижні пізніше. Виявилося, що зорова кора мозку цього кошеняти вже нормальною стати не змогла. Тому те, що світ формує мозок, — це не просто красиві слова, а буквально так і є.\nУ чому різниця між мозком, який відкрив очі в теперішньому світі, та тим, який відкривав очі сто, двісті, п’ятсот років тому? Знову ж таки, вчені провели дослід. Одну групу щурів пустили жити, як вони живуть (у норах), а другу групу помістили на такий собі дитячий майданчик, який зробили їм люди. Тобто цей майданчик — це витвір нашої культури, або, якщо говорити науковою мовою, «ускладнене середовище». І у мозку тих щурів, яким пред’явили світ, зроблений людиною, виявилося вдвічі більше синаптичних контактів. А ми з вами, вся наша пам’ять і все наше «Я» записані в тих самих контактах. Тепер повернімося до популярного питання: на скільки відсотків ми використовуємо свій мозок? Якщо підрахувати, скільки в нас синаптичних контактів, а потім — скільки можливих станів у такої системи (мова йде про число можливих комбінацій), то їх більше, ніж атомів у відомому нам Всесвіті. Ось на скільки відсотків ми використовуємо наш мозок.\nОтже, дитина відкриває очі, й перед нею постає світ культури, світ з комп’ютером. Вона не може не стати розумнішою від дитинчат минулого. Ви можете заперечити: а де наш Леонардо да Вінчі? Ви будете праві. Але то були добрі минулі часи, коли Ньютону впало яблуко на голову, й він зрозумів, чому це яблуко впало. Анекдот це чи ні, але закон тяжіння один. Другого закону тяжіння не відкриєш.\nЛ.І.: — Усі яблука вже впали...\nО.К.: — Так. Я вже людина похилого віку, то можу навести такий смішний приклад зі свого життя. У Лондоні на якомусь прийомі, здається, у Фізіологічному товаристві, до мене підходить одна моя знайома, англійська професорка, така дуже гостра на язик, і каже мені: «Свого часу ти був у Top-10 (тобто я був у десятці найвідоміших нейрофізіологів світу), але у ваш час вас же було так мало!» Тобто, може видатися, що зараз наші Ньютони і наші Леонардо да Вінчі зайняті дріб’язковими проблемами, але вони не дріб’язкові... Ви мені показували дерево, яке символізує діяльність вашої газети. «Дерево Пізнання», на якому ми всі сидимо, починалося з маленького кущика — три-чотири гілки, а зараз це величезна крона! І в цій кроні часто ми сидимо на сусідніх гілочках, а один одного вже не чуємо. Тому, до речі, преса повинна приділяти більше уваги науці, щоб вона відчула себе в соціумі, щоб запобігти небезпеці професійного ідіотизму. Треба пояснювати, що таке професійний ідіотизм чи це загальнозрозуміло?\nЛ.І.: — Можна. З точки зору фізіології мозку це цікаво (сміється).\nО.К.: — Між фізіологією мозку і поняттями ще стоїть стіна. Я про цю стіну навіть книжку написав. Не наукову. Саме про стіну.\nЛ.І.: — Розкажіть.\nО.К.: — Довго розказувати.\nЛ.І.: — Вона велика?\nО.К.: — Вона маленька, але ця книжка — одна суцільна метафора.\nЛ.І.: — Ми любимо метафори: це дуже коротко, але думати над ними треба багато.\nО.К.: — Свідомість — функція мозку. Як феномен, вона лишається таємничою для науки. Цікаво, що в багатьох мовах є такий вислів: «До мене прийшла думка». Тобто, «я думку не думаю, вона до мене приходить». Інакше і бути не може, бо мій мозок, мій персональний надпотужний комп’ютер, думає на своїй, недоступній для мене мові, але вимушений розмовляти зі мною людською мовою, яка розвинулася між нами як засіб спілкування. Так от, між мозком з усіма його потужностями і свідомим «Я», до якого приходять думки, стоїть стіна, через вікно в яку ці думки приходять.\nЛ.І.: — А до декого не приходять...\nО.К.: — Так. Я в цій книжці пишу, що, власне, доля людини значною мірою залежить від того, яка в неї система вікон створилася.\nЛ.І.: — Нобелівська премія за кількість вікон, які можна збільшити, і як це все-таки зробити.\nО.К.: — Абсолютно правильно. Я вам уже розповів про те, як мозок «вписується» в дітей. Доля кожної людини залежить від випадкових факторів, які трапилися десь у дитинстві, а ми про них навіть не знаємо... Чи не найважливішим періодом у формуванні особистості є два — три роки після народження — в цей період ми себе ще й не пам’ятаємо. Якщо логічно думати, то тоді треба було б, щоб професори виховували немовлят, а дорослим уже нічого й не треба, крім мотивації — тим паче в епоху, коли є Google, і можна запитати у всього людства про все що завгодно.\nЛ.І.: — Це, мені здається, дуже мудре спостереження, бо ці закономірності, в яких діти з’являються на світ, і ці всі експериментаторства, які люди, не знаючи, не обдумуючи, дозволяють собі — народжують то під водою, то на горі, то під горою, і, можливо, в цьому ризику і є якийсь плюс, але дуже багато небезпек. Мені здається, що це і для педагогіки має велике значення.\nО.К.: — Я з вами абсолютно згоден. Мало того, коли я говорив про те, що треба, щоб професори навчали немовлят, то, безумовно, я іронізував — не дай Бог, нашкодити системі, яку ми ще не знаємо. Хай буде так, як воно є: обережні мами, няньки — вони менше зроблять помилок.\nЛ.І.: — Я думаю, що ці професори, яких ви мали на увазі, — це розумні бабусі та дідусі, на яких декому пощастило свого часу.\nО.К.: — Так-так.\nЛ.І.: — Це якраз та академія і та професура.\nО.К.: — Реалії життя є, насправді, розумним компромісом.\nМарина КУЧУК: — Ви говорите, що світ «прошиває» наш мозок, як програмне забезпечення...\nО.К.: — Я перепрошую, одразу переб’ю. У чому є принципова різниця між мозком і будь-яким комп’ютером? Власне комп’ютер — це hardware, тобто сам фізичний пристрій, і software — програма, яку ми написали, щоб навчити пристрій працювати. Без hardware не потрібно software, без software hardware нічого не дасть. Дві різні речі. А в мозку це речі нероздільні: hardware і software. Вони об’єднані — це одна сутність. У цьому принципова різниця.\nМ.К.: — Якщо в цьому контексті порівнювати людину радянську і людину, яка живе в сучасних умовах, — очевидно, що «програмне забезпечення» відрізняється. Яким чином, на вашу думку?\nО.К.: — Ви бачили фотографії з Північної Кореї. Не страшно?.. Це якісна різниця між радянським способом буття і теперішнім. Але ще мало часу пройшло. І величезною мірою, чи не на 100 %, наші сучасні соціальні проблеми в державі пов’язані з тим, що на мізках значної частини наших громадян лишилися сліди «червоної фарби». Це моє глибоке переконання. Потрібен час — підганяти його, мабуть, просто не вийде. Має відбутися зміна поколінь, коли новий світогляд людей зможе бути вираженим у соціальних відносинах нового ґатунку.\nЛ.І.: — А не можна в часи інформаційних технологій все-таки пришвидшити цей процес? І в радянський час були люди, в яких все-таки мозок уцілів, умовно кажучи. До того ж говорять про способи та зусилля, якими мозок можна «промити», якщо там багато шлаку, сміття і бозна ще чого... Чи все-таки це процес, який не зовсім залежить від кількості інформації?\nО.К.: — Ми з вами насправді обговорюємо тут надзвичайно складні проблеми. Ви мене запитали десять хвилин тому: чи люди зараз розумніші? Я вам начебто, як двічі по два чотири, доводив, що так, розумніші набагато. Але це і так, і не так. Проблема насправді складніша, й її розумні люди бачать. Мозок отримав могутні, так би мовити, костилі для себе — комп’ютер. Іронічно костилі, а насправді це фантастично поширює наші можливості. Але їх можна використати лише в тому випадку, якщо мати правильну мотивацію. У разі відсутності правильної мотивації ці «інтелектуальні костилі» призведуть до того...\nЛ.І.: — ...до світової примітивізації.\nО.К.: — Що, можливо, і відбувається для значної частини людей. Тому що людські заняття спеціалізуються, від людини вимагається більше відповідальності, з одного боку, а з іншого — це роботизація. У світовій спільноті існує думка, що можливий сценарій, за якого відбуватиметься якісно більше розшарування людей за інтелектом, і справжній, широкий інтелект сконцентрується в дуже невеликій групі людей... Є така точка зору. Чи правда це, і які процеси відбуваються — досі велике питання.\nЛ.І.: — Чи є механізми опору деградації?\nО.К.: — Думаю, що є. Нас створила біологічна еволюція, а тепер її місце зайняла еволюція соціальна.\n«НАША МЕТА — ЗБЕРЕГТИ ДЛЯ МОЛОДИХ УКРАЇНЦІВ МОЖЛИВІСТЬ ІТИ «ГРАТИСЯ» В НАУКУ»\nЛ.І.: — А чи є молоді вчені у вашому інституті, які хочуть займатися дослідженням мозку?\nО.К.: — Соціальний престиж професії вченого є відповіддю на ваше запитання. Молодь шукає соціальний ліфт (яким була наука, до прикладу, в СРСР) — інакше не буде мотивації. У перші роки, коли впала залізна завіса, наука стала на якийсь дуже короткий час — два-три роки — ще більшою принадою, тому що виявилася на той час чи не єдиним вікном у світ. Мої учні працюють в Західній Європі, Америці, багато з них уже професори. З нашого інституту кількасот спеціалістів виїхало в ранзі кандидатів наук або вище... це все абсолютно готові мізки. Що в радянські часи значив академік, і що тепер?\nЛ.І.: — А скільки ще «академіків» додалося...\nО.К.: — Так, конкурс в академіки у нас великий, а конкурсу в аспірантуру немає.\nУтім, ми маємо це пережити. Наука не є надто «вигідною» спеціальністю або потужним соціальним ліфтом по всьому світу. У тій же Америці вчені — це небагаті люди... Науку повинні робити ентузіасти, люди, мотивовані власним інтересом. І для них у нас ще є «іграшки» вартістю по кілька десятків тисяч доларів... Справжня наука — це гра. До того часу, як я став директором інституту, я не робив нічого, що б мені не подобалося! І це той привілей, який дає наука. Я міг би те саме сказати, якби був, наприклад, вільним художником...\nЛ.І.: — ...це мотивація вільних людей... Ось бізнесмени, це, хоч і багаті люди, але, як говорив Путін, «раби на галерах». І це треба розуміти. А в нас ще перекошена система орієнтирів. Ще не встановлено нові уявлення про престиж, про цінність, тому що все перебуває на етапі дуже складної трансформації.\nО.К.: — Так. І ми боремося за це. З-поміж іншого, я ще й президент Українського наукового клубу — об’єднання «видимих» у світі українських вчених. Ця «видимість» визначається індексом цитування — скільки разів на тебе послалися у світовій літературі: якщо сто або більше, то науковець має право стати членом клубу. Наша мета — зберегти для молодих українців можливість іти «гратися» в науку! Тоді, залишаючись українцями, вони стануть громадянами світу, кордони перестануть існувати..\nЛ.І.: — Кілька підстав для оптимізму озвучте, будь ласка.\nО.К.: — Мені здається, що сама можливість мати таке вікно у світ розумних людей у себе на Батьківщині — вже великий привід для оптимізму.\nЛ.І.: — Спілкуючись зі своїми колегами з Наукового клубу, які перспективні галузі вітчизняної науки ви можете назвати, окрім сфери ІТ, в якій останнім часом з’являються цікаві стартапи, що перемагають на різноманітних конкурсах? Їх авторами є молоді люди, які виросли в родинах кібернетиків, фізиків, математиків, зокрема...\nО.К.: — Усе, що ви назвали, плюс хімія. В Україні дуже сильна спільнота хіміків, яка функціонує на світовому рівні. Також учені-фізики. Моя спільнота біологів також на світовому рівні працює, але вона порівняно маленька. Це наш великий недолік, адже біологія зараз стала головною наукою, що абсолютно природно, бо це наука про нас.\nЛ.І.: — Однак в українському інформаційному просторі дуже мало функціонує вартісної інформації, пов’язаної зі світом науки. Як ви можете це пояснити? Адже наука кожному суспільству дає якусь силу, оптимізм, упевненість у тому, що в нас є розумні люди, які думають, які впроваджують, які убезпечують нас від деградації. Утім, суспільство часто ізольоване від знання про своїх учених...\nО.К.: — Це не лише наша проблема — це проблема світу взагалі. Наклад вашої газети, мабуть, менший, ніж таблоїдів. Це та сама природа.\nЛ.І.: — Але якщо кількість розумних людей в країні не така велика, то мають бути певні засоби комунікації між цими спільнотами. І хіба не вони формують, зрештою, громадську думку? Чому громадська думка віддана на відкуп, м’яко кажучи, недостатньо освіченим, з недостатньо розвиненими уявленнями про світ навколо нас людям. Адже це конкурентне середовище! І якщо наші розумні не борються з те, щоб взяти на себе левову частку уваги суспільства, як воно дізнається про те, що вони є?\nО.К.: — По-перше, ви хіба не боретесь? Ви боретесь. Так само й ми боремося, коли працюємо у нашому Науковому клубі. А зараз ми з вами зустрілися...\nЛ.І.: — А ще які активні форми боротьби усе ж таки за простір, щоб він став розумнішим? Ми маємо особливий випадок. Україна відроджується в кордонах, в яких вона довгий час не існувала як незалежна держава. Тому ми повинні екстерном вивчити уроки своєї величезної, складної і цікавої історії. Маємо трансформувати свої інститути. Повинні посісти в конкурентному світі належне місце... Чи пасіонарність вчених сьогодні як громадян достатня? В радянський час вчені були вільнодумцями: на позиції Капиці та багатьох інших людей виховувалися покоління дисидентів...\nЛ.І.: — Ви знали його?\nО.К.: — Ні.\nЛ.І.: — А в українській науці тоді дисидентські течії були? На кому вони трималися? Всі знали, наприклад, Антонова і його неймовірний характер, його прямолінійність, здатність говорити правду в очі і не підписувати того, що інші підписували... А на кому ще трималася ця громадянська позиція і в якому стані вона перебуває зараз?\nО.К.: — Тоді громадянська позиція існувала у двох прошарках: виражалася в дисидентському русі і була наявна в громаді... Знаєте, це дуже складні питання, які вимагають рішень на рівні колективного розуму. Вернадський говорив про біосферу, де Шарден — про ноосферу. Слухаючи цих вчителів, я дійшов висновку, що ми перебуваємо на шляху до формування нової мови. Бо нинішня мова послідовності слів виявиться занадто бідною для наступних форм об’єднання і спілкування людей. Уже зараз зрозуміло, що мозок — це настільки складна система, що умоглядно професор не зможе пояснити своєму студентові, як ця система працює. У таких деталях, в яких можна буде зрозуміти, як працює пам’ять або механізми навчання. Отже, нам потрібен колективний мозок, зв’язки в якому будуть щільнішими, ніж лише за допомогою мови. Які це будуть зв’язки — я не знаю. Але я певен абсолютно, що Метамова — це наше майбутнє.\nТому ті ідеї, про які ви говорите, трималися у суспільстві фрагментарно. Кожен елемент одночасно якоюсь частиною був носієм зла, а якоюсь — добра. Я не буду ставити питання, чому наш парламент не проголосував за вшанування пам’яті жертв Голодомору, що є, безумовно, ганьбою. Але я їх не засуджую. Якщо вони змогли так вчинити, значить, їм не болить. А якщо не болить, то нам нема чого їм і співчувати. Бо людям притаманне співчуття — вроджена й одна з основоположних рис людини. Ми створені так, щоб співчувати.\nЛ.І.: — А є «інваліди співчуття»?\nО.К.: — Я відповім вам афоризмом Ніцше: «Можно пожалеть больного, пленного, нищего — личность пожалеть нельзя». Ми створені так, що не можемо не співчувати. Це доведено численними фізіологічними дослідами. До прикладу, людині показують, як когось колють голкою. Енцефалограма мозку піддослідного в цей час показує, що в нього задіяні ті ж самі ділянки мозку, що відповідають за ті м’язи, в які кололи людину, на яку він дивився. Інше питання, що культура визначає, які емоції підуть із співчуття... У Древньому Римі популярними були смертельні бої гладіаторів. Про яке співчуття йшлося? Адже ці люди фізіологічно були влаштовані так, як ми, однак вони народилися в іншій культурі, інший світ увійшов у їхні дитячі очі. Тому співчуття, яке вони мали до гладіаторів, породжувало в них насолоду. Тут можна говорити про те значення, яке у той час мала поява християнства...\nЛ.І.: — А яке значення мало те, що в радянський час християнство відступало з певних територій?\nО.К.: — Я зараз почав читати книжку, яку боюся читати далі. Це «Червоний апокаліпсис» Дмитра Гойченка. Я прочитав наразі сторінок з сорок, але вони стосуються саме означеної проблеми. Хлопець, герой книжки, до підліткового віку ріс в релігійній сім’ї, а потім спостерігає прихід комуністичних ідей і як його ідеали стають оскверненими, а відтак подоланими, але життя він завершить у єзуїтському монастирі... Тобто комунізм упав на релігійність і дозволив людині робити зло. Але його справжнє — релігійне — «я» в глибині своїй розуміло, де правда, а де зло. Один мій знайомий єврей сказав якось: «Ставити в Україні пам’ятники Сталіну — все одно, що Гітлеру в Єрусалимі».\n«ЛЮДИНА ЖИВЕ НЕ ЛИШЕ ОДНИМ ЖИТТЯМ СВІДОМОГО «Я», А БАГАТЬМА ЖИТТЯМИ, ЯКІ ЧАСТКОВО ПЕРЕДАЄ ДІТЯМ»\nЛ.І.: — Який ваш прогноз, хто переможе — людина чи штучний інтелект?\nО.К: — Ідея про штучний інтелект з’явилася одночасно з появою комп’ютерів.\nПерший комп’ютер не було створено у Києві — тут створили перший комп’ютер на європейському континенті.\nВинахідником комп’ютера можна вважати Алана Тьюрінга. Це був абсолютно фантастичний мозок і абсолютно трагічна фігура. Він сказав: люди зможуть вважати, що штучний інтелект створено, коли людина, розмовляючи з комп’ютером, не зрозуміє, що розмовляє з комп’ютером. Цього ще не сталося, але думаю, станеться. Комп’ютер уже обігрує наших чемпіонів у шахи, так само комп’ютер зможе і прикинутися людиною. Але це зовсім не означає, що він стане людиною насправді. Тому що людина — це біологічна істота. Як ви спробуєте наділити ваш комп’ютер, скажімо, статевим почуттям.\nМ.К.: — А це переваги чи слабкість?\nО.К.: — З точки зору кого? Говорити про переваги і слабкість можна лише тоді, коли йдеться про гру. Хто виграє, а хто програє?\nЛ.І.: — Вони нас обставлять, бо не мають почуттів.\nО.К.: — Їм потрібна буде мотивація. І її має закласти у них людина.\nЛ.І.: — Можливо, хтось захоче закласти мотивацію перемоги — для помсти, скажімо, своєму начальнику.\nО.К.: — Такі сценарії дуже хороші як сюжет фантастичного роману. Але вони можуть і відбутися.\nЛ.І.: — Багато сюжетів із фантастичних романів, які писали дуже давно, потім здійснювалися...\nО.К.: — Практично всі.\nЛ.І.: — Фантасти розкували свою уяву — все це вільно циркулювало і тому відбувалося. Ми ж насправді не знаємо своїх можливостей. Якщо уявити майбутнє, поряд з нами відбувається еволюція ще якихось видів, які могли б розвиватися шляхом людини? І ще одна думка про нашу свідомість, наш розум. Багато мудрих людей доходили до певного порогу пізнання і зупинялися, говорячи: ми точно знаємо, що це наука, а що далі — не знаємо. Ось ці межі нашого пізнання і свідомості нас постійно інтригують.\nО.К.: — Що відомо про свідомість? По-перше, досконалого визначення, що таке свідомість, не існує. Якщо відкрити Інтернет, то побачимо кілька сотень визначень, але вчені говорять, що жодне з них не годиться.\nФренсіс Крік — визначний вчений ХХ століття, що досліджував свідомість, сказав: «Мабуть, ще передчасно давати визначення свідомості, бо потім доведеться міняти». Але ми, нейрофізіологи, знаємо про мозок не так вже і мало. Протягом другої половини ХХ століття ми розшифрували всі електричні та фізико-хімічні процеси, що відбуваються у мозку. Механізми відомі! Мозок — це взаємодія молекул із електричними сигналами. Щодо свідомості, то кожен знає, що він її має, хоч і не може сказати, що це. Ми сприймаємо життя так, наче дивимося кіно. Ми чуємо, бачимо і, що важливо, нюхаємо. І з цим почуттям — вмінням нюхати — у нас пов’язано значно більше, ніж ми собі знаємо. Але все це за стіною. Насправді це дуже важлива штука — запахи приязні і кохання, симпатії тощо. Значною мірою все лишається у підсвідомості. Виходить, людина живе не лише одним життям свідомого «я», коли може сказати: я, Іванов Іван Іванович, до жодної політичної партії не належу. Вона живе ще купою різних інших життів, які частково підсвідомо передаються нашим дітям. І ми не знаємо, що ми передаємо. Нещодавно мене запитали, чи відрізняється мозок українця від людини з іншої країни? Звичайно, відрізняється, тому що українцю була пред’явлена українська реальність. І вона у нього вбудувалася.\nТому в націоналізмі немає нічого злоякісного, а навпаки — але до тих пір, поки ми не абсолютизуємо свої відмінності. Як казав Фрейд, фашизм — це фетишизм малих відмінностей.\nМи знаємо механізми, завдяки яким бачимо, чуємо, нюхаємо. І будемо знати дедалі більше. Президент Сполучених Штатів Барак Обама виділить гроші, і людство буде працювати над тим, як покінчити з нейродегенеративними захворюваннями. Яка щаслива можливість для науки! Так-от, механізм кінотеатру зветься легкою проблемою свідомості. Ми знаємо, як її вирішити, і вона буде вирішеною. Але є ще проблема — хто дивиться це кіно?\nМ.К.: — І хто обирає сюжети?\nО.К.: — Вони приходять із-за стіни. Задумайтесь, як ви думаєте, і ви побачите, що ви не думаєте — думки до вас приходять.\n«СЕРЕД УКРАЇНЦІВ МОЖЛИВІ НОБЕЛІВСЬКІ ЛАУРЕАТИ, АЛЕ НЕ В УКРАЇНІ»\nМ.К.: — Коли в Україні з’являться свої Нобелівські лауреати? А як щодо вас?\nО.К.: — Я можу похвалитися, що маю в друзях кількох Нобелівських лауреатів, серед них — і добрі друзі. Але мій час минув — не вийшло. Можливо, у мене така потенційна можливість була років 20 тому...\nСеред українців можливі Нобелівські лауреати, але не в Україні. Працюючи в Україні — з тим фінансуванням і обладнанням — тут їх не буде. Наука стала складним заняттям. Іграшки для науки — дорогі. В цьому розумінні у нас тут шансів сьогодні немає. Я говорив про журнал Nature. Якщо ти опублікувався там, то ти, як кажуть, у шоколаді — можеш подаватися на хороші гранти тощо. Я маю три публікації у цьому журналі — але вони датовані тим часом, коли нас було, як казала моя англійська подруга, ще мало. А нині вартість публікації у виданні — не в сенсі дати хабар, а для того, щоби виконати наукову роботу, — від мільйона доларів. А бюджет нашого інституту на рік становить десь два мільйони доларів на всіх. У той час, як розмір одного пристойного індивідуального гранту на одну лабораторію у США — а це 3—5 людей — мільйон доларів.\nМи боремося з цим. Нам вдалося створити історичний прецедент в Україні в науці. Нас зрозуміли в Державному агентстві з науки і інновацій, коли ми запропонували створити ключову лабораторію. Це не наша ідея, а китайців, які успішно створили систему таких невеликих лабораторій, і це дало велике зростання їхньої науки. Ми відкрили одну лабораторію на базі нашого інституту і Інституту молекулярної біології — і два роки ми на два інститути ділили два мільйони доларів. Вперше діяльність лабораторії спостерігає наглядова рада зі світових вчених, які вирішують, чи дати гроші. Ми створили прецедент, коли гроші українських платників податків розподіляють на науку на основі рішення іноземних громадян — провідних учених, а не вітчизняних бюрократів. Це широко практикують в усьому розвиненому світі. Хоча нам ставили перепони, нам вдалося це переламати. Але чи буде подальший розвиток — не знаю, не певен.\nМ.С.: — Щодо питання фінансування науки. Сьогодні досі немає розподілу фінансування в Академії наук за пріоритетністю наукових галузей і напрямків. Чи потрібно реформувати НАН України і виділяти ці пріоритетні напрямки?\nО.К.: — Академія наук — хіба це священна корова? Вона також мусить розвиватися і бути реформованою. Але питання в тому, чи існують зараз умови в суспільстві, які б дозволили зробити таку реформу якісною? Моя відповідь — ні. Тому зараз ми повинні НАН України берегти саме як священну корову. Тому що в НАН, при всіх її недоліках, зосереджений практично весь науковий потенціал нашої країни, наші освічені мізки. Ми повинні берегти її як священну корову, чекаючи, коли в суспільстві наука виявиться справді адекватно затребуваною. А зараз немає соціального захисту на інновації. Один мій приятель-економіст каже: доки в суспільстві найбільш прибутковим заняттям буде політика, таке суспільство абсолютно не матиме потреби у наукових інноваціях. Я погоджуюся.\nЛ.І.: — Але чекати, доки ситуація зміниться, — дуже складно і довго. Тому зусилля інтелектуальних людей мають бути спрямовані на суспільство — щоб скоротити цю відстань і час. Якщо такі антиправила протримаються ще років 15 — нам буде дуже важко реставрувати квітучу країну...\nО.К. (сміється): — Я засміявся у відповідь на ваші слова, і це був нервовий сміх. Я хотів би не розділяти ваш песимізм.\nОлег Олександрович Кришталь (народився 5 липня 1945 р. у Києві) — доктор біологічних наук, професор, директор Інституту фізіології ім. О. Богомольця, президент Українського фізіологічного товариства (з 2010 р.), Української національної спілки з нейронаук (з 1997), дійсний член Національної академії наук України (з 1997 р.), член Європейської академії в Лондоні (з 1990 р.), член-кореспондент Російської академії наук (з 1987 р.), член-кореспондент Української академії наук (з 1985 р.). Лауреат Державних премій з науки і техніки СРСР (1983 р.) та України (2003 р.), заслужений діяч науки і техніки. Входить до редакційних колегій видань European Journal of Neuroscience, Neuroscience, Autonomic Neuroscience, Purinergic Signalling, Frontiers in Neuroscience, East European Journal of Biology. У різні роки працював як запрошений професор в університеті Кюсю (Японія), Гарвардському (США), Мадридському університеті Комплутенсе (Іспанія) та університеті Пенсильванії (США). Автор понад 300 публікацій у міжнародних та вітчизняних журналах. Олег Кришталь є співавтором наукового відкриття — явища вибіркової провідності мембрани соми нервових клітин. Директор Українського наукового клубу, один із найчастіше цитованих українських вчених у світі. Автор художніх творів: «Гомункулус» («Moi et mon double»), «До співу птахів» та «Я і МИ: оптимістичний сценарій».\nЛариса ІВШИНА, Марина КУЧУК, Марія СЕМЕНЧЕНКО, Ольга ХАРЧЕНКО, Оксана МИКОЛЮК, фото Руслана КАНЮКИ, «День»\nSource URL: http://day.kyiv.ua/uk/article/cuspilstvo/mozok-treba-vikoristovuvati-za-priznachennyam


Про одноразове добровільне декларування під час інтерв'ю у Городоцькій ДПІ | Городоцька територіальна громада\nПро одноразове добровільне декларування під час інтерв'ю у Городоцькій ДПІ\nДнями начальник Городоцької ДПІ ГУ ДПС у Львівській області Роман Миськів повідомив платникам про одноразове (спеціальне) добровільне декларування.\nФахівець звернув увагу, що 15 червня 2021 року прийнято Закон України № 1539-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання детінізації доходів та підвищення податкової культури громадян шляхом запровадження одноразового (спеціального) добровільного декларування фізичними особами належних їм активів та сплати одноразового збору до бюджету».\nПовідомив, що одноразове (спеціальне) добровільне декларування проводиться з 1 вересня 2021 року до 1 вересня 2022 року та передбачає сплату збору з одноразового (спеціального) добровільного декларування розмір якого самостійно розраховується декларантом з вартості належних йому активів з урахуванням ставок такого збору та відображається ним в декларації.\nЗвернув увагу, що декларація подаватиметься особисто декларантами виключно в електронній формі засобами Електронного кабінету. При цьому вони отримають допомогу при заповненні декларації, пояснення щодо заповнення розділів. Декларант зможе заповнити та надіслати декларацію, сплатити визначені податкові зобов'язання, скориставшись платіжними системами. Також у кабінеті відображатимуться результати звірки декларації з даними Державного реєстру фізичних осіб. У разі встановлення невідповідності, платник отримає відповідне повідомлення.\nТакож, назвав які активи підлягають одноразовому (спеціальному) декларуванню та хто може скористатись одноразовим (спеціальним) добровільним декларуванням та хто не може бути декларантом.\nXIII позачергова сесія VIII скликання, 12.10.2021 року\nEmbedded video for XIII позачергова сесія VIII скликання, 12.10.2021 року\n12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.6/6.\nEmbedded video for 12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.6/6.\n12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.5/6.\nEmbedded video for 12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.5/6.\n12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.4/6.\nEmbedded video for 12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.4/6.\n12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.3/6.\nEmbedded video for 12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.3/6.\n12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.2/6.\nEmbedded video for 12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021, ч.2/6.\n12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021 р., ч.1/6\nEmbedded video for 12 сесія Городоцької міської ради VIII скликання, 23.09.2021 р., ч.1/6\nГородоцька м/р пропонує інвестиційно привабливу ділянку для продажу права оренди (м.Городок)\nEmbedded video for Городоцька м/р пропонує інвестиційно привабливу ділянку для продажу права оренди (м.Городок)\nДокументальний короткометражний фільм "Городоччина: дорога до Незалежности"\nEmbedded video for Документальний короткометражний фільм &quot;Городоччина: дорога до Незалежности&quot;\nXI сесія VIII скликання, 20.08.21 року (частина 5)\nEmbedded video for XI сесія VIII скликання, 20.08.21 року (частина 5)


Несамовите – озеро «з характером» – KARPATY.INFO Blog\nPosted on 10.09.2015 by alina\n«СІДЛО» В ГОРАХ\nГуцули розповідають, що в горах є сідло, а в ньому озеро. І справді, озеро Несамовите розташоване у великому карі (льодовиковий цирк, впадина), як у своєрідному «сідлі» на північно-східних схилах гори Туркул, на висоті 1750 метрів. Належить до гідрологічних пам’яток природи. Це найвисокогірніше озеро Карпат льодовикового походження. Південний берег кам’янистий: на нього осипаються продукти розпаду скельного схилу. Морена (шар породи, яку зібрав на своєму шляху льодовик) вздовж протилежного берега вкрита субальпійськими травами, тут ростуть гірська сосна, жереп і ялівець.\nЗлегка зігнута ванна повторює обрис крутого південно-східного схилу. Довжина озера 88 метрів, ширина – 45, площа 3 тис. кв. метрів. Розташувалася загадкова впадина на висоті 1750 м на схилі гори Туркул (Чорногірський хребет). Місцина та завжди знаходилася на межі: колись європейських держав (прикордонні стовпчики стоять донині), а тепер між Закарпатською та Івано-Франківською областями.\nОзеро знаходиться на території Карпатського заповідника – це незвичайний, вражаючий куточок незайманої природи: високі кам’янисті або порослі яскраво-зеленим пухнастим килимом вершини, глибокі долини, утворені стародавнім льодовиком, круті ущелини з випираючими ребрами кам’яних складок, вузенькі стежини і веселі потоки з кришталево чистою водою.\nПро Несамовите існує багато легенд. Говорять, що якщо в озеро кинути камінь, воно закипить, і мандрівника в дорозі обов’язково застане негода. За народними повiр’ями, там живуть чорнi чоловiчки, якi кують град, збирають його в мiхи (образ хмар) i пливуть з ними карати недобрих людей.\nЧому ж прозвали це озеро Несамовитим? Воно невгамовне, тому постійно хвилюється, хоча вітру зовсім немає. Буває й тиша, а озеро неспокійне.\nУ своїй книзі “Писана криниця” Василь Сокіл відтворив народні легенди, зокрема, про Довбушеві місця. Згадується там і озеро Несамовите. Тільки чомусь у легенді воно “перемістилося” на Говерлу.\nМІСЦЕ, «ДЕ НАРОДЖУЄТЬСЯ ГРАД»\nДля гуцулів озеро стало сакральним місцем, «де народжується град». Підтвердження тому — стара легенда.\nЄ й інші легенди про озеро Несамовите, які найкраще розповідати під вечір, щоб було моторошніше.\nПовертався з торгів у Мадярському Сиготі додому один гуцул з Жаб’єго (тепер це Верховина). Зблудив подорожній перед горою Шпиці і спустився в якийсь величезний котел. Застала його ніч коло невеликого озера. Прив’язав він свого коня до каменя, а сам із сухих дров наклав ватру, взяв кітлик і пішов набрати води на кулешу. Лиш зачерпнув раз, тут величезний гуркіт зчинився. Глипнув, а на протилежному березі такий собі панок котить у файній бричці, запряженій двома норовистими кіньми. Під’їхав до газди і питає:\nТАЄМНИЦІ «ЗАХМАРНОГО» ОЗЕРА\nБагатьом відомо, що крім найбільшого і найпопулярнішого Синевірського озера, в Карпатах є чимало невеликих, досить цікавих «захмарних» озер — реліктів давнього зледеніння. Всі вони знаходяться на висотах від 1450 до 1800 метрів. Жителі гір називають їх «морські очі». Несамовите – друге за величиною озеро на Чорногорі після Бребенескула.\nЖивиться озеро, переважно, атмосферними водами. Узимку замерзає. Ті, хто побували на озері у різні пори року можуть підтвердити, що кожного разу воно виглядає інакше. Наприклад, дуже гарно тут навесні, коли у воді відбиваються частково засніжені гори.\nПогода у цій місцевості змінюється зі швидкістю вітру. Дуже часто в обідню спеку, коли на небі ані хмарки, через якихось 20-30 хвилин погода збіситься і така гроза з вітром насунеться, що не знаєш, чи ще доведеться побачити білий світ чи ні. Гуцули кажуть на це — шарга. То і вітер ураганний з холодним дощем та мокрим снігом, і град, і грім, і блискавка. Не позаздриш туристу, який потрапить у таке на Чорногірських верхах. Зате потім буде про що згадати!\nВраховуючи клімат і розташування озера, то сильний вітер тут не рідкість. Бувають такі моменти, що дуже складно розбити намет, оскільки пориви гнуть дуги. Укриття, фактично, немає.\nХоча, загалом, місцина дійсно поруч з озером ідеально підходить для стоянки, зауважимо, що поруч з озером ви не знайдете деревини для розведення багаття. Рубати та різати жереп заборонено, тож будьте відповідальними та користуйтесь пальниками! Із водою на Несамовитому, звісно, немає проблем, але краще не набирати воду з озера, а прогулятись до джерела зі смачною водою, що знаходиться на відстані близько 100 м.\nПоверхневого стоку Несамовите не має, однак нижче моренного валу витікає декілька струмків. Кажуть, вода там ніколи не буває там теплою. Нерідко і серед літа по поверхні кружляє лід. Нема в ньому ні риби, ні навіть жаб.\nСтарші люди подейкують, що колись із дерева, вимоченого в водах Несамовитого робили найдзвінкіші трембіти.\nА ще кажуть, якщо неодружена (незаміжня) людина вмиється озерною водою, то протягом року знайде собі пару. Ця легенда надихає багатьох романтичних мандрівників долати маршрут, аби на власному досвіді перевірити її правдивість. А найхоробріші навіть купаються в озері – щоб посилити магічну дію води.\nЦІКАВІ ФАКТИ ПРО ОЗЕРО НЕСАМОВИТЕ:\nформою Несамовите дещо нагадує континент Антарктида (це правда – можете самі порівняти!)\nВеличезна популярність гірського озера та віддаленість від цивілізації призводить до того, що деякі туристи “лінуються” прибирати за собою сміття. Тому, якщо ви хочете зберегти це сакральне місце в його первозданній красі, подбайте заздалегідь про міцні пакети для сміття. Приберіть за собою й навіть іншими особами “свинячої породи”. Бо там, де чисто, не в кожного підніметься рука першим жбурнути пляшку чи залишити консервну банку. Шануймо себе і нашу природу!\n*Джерела інформації: merydian-karpat.com, spadok.org, uk.wikipedia.org, pidrukzak.com\n*Фотографії власні та з сайтів: photographers, photographers.ua, photoclub.com, zbruc, polishchyk.35photo\nCategoriesUncategorized, Відпочинок біля води, Закарпаття, Звіти з подорожей, Зробимо Україну чистою, Історія, Фотозвіти TagsКарпати, легенди, мандрівки, Несамовите, озеро в горах, озеро в Карпатах\nPrevious PostPrevious 30 МУЗЕЇВ, ПРИСВЯЧЕНИХ УПА\nNext PostNext Літо 2015 – яким воно було в Карпатах


ТД "Соєвий вік" | Торговий дім "Соєвий вік" - Продаж насіння сої селекції "Соєвий вік" - Part 39\nТехнології - Кукурудза\nЗбирають кукурудзу в качанах. Процес варто починати при вологості зерна 28-35%. Також важливо враховувати форму, адже деякі гібриди та лінії при перестої схильні до вилягання, ламкості […]\nПісля сівби кукурудзи поле потрібно закоткувати. Ця процедура покращує контакт насіння з грунтом, підвищує польову схожість кукурудзи та забезпечує дружне проростання насіння бур’янів. Через 5-6 днів […]\nДобрива під кукурудзу\nКукурудза потребує більше добрив, ніж інші зернові культури. Органічні добрива використовують переважно для підстилкового гною, який вноситься під оранку. Норма залежить від властивостей грунту та зони […]\nПерше покоління гібридного насіння – вирощене на дослідних ділянках в результаті схрещування спеціально підібраних батьківських форм (ліній та простих гібридів). На сьогодні використовують подвійні міжлінійні, трилінійні […]\nКожна культура має біологічні особливості, які впливають на технологію її вирощування. У цьому матеріалі ми розглянемо біологічні особливості кукурудзи, а саме: температура, волога, світло, грунт. Температура. […]\nОбробіток грунту під кукурудзу\nМета обробітку грунту – створити оптимальні умови для сходів та забезпечити водно-повітряний та живильний режим грунту. Якісна підготовка площі потрібна для забезпечення якісного розміщення насіння при […]


Географічні координати Оканаган. Широта, довгота та висота над рівнем моря Оканаган, Канада\nОканаган, Канада ▾ Оканаган\nГеографічні координати Оканаган, Канада\nШирота: 50°21′49″ пн.ш.\nДовгота: 119°20′59″ зх.д.\nВисота над рівнем моря: 598 м\nКоординати Оканаган в десяткових градусах\nКоординати Оканаган в градусах і десяткових мінутах\nШирота: 50°21.8316′ пн.ш.\nДовгота: 119°20.9982′ зх.д.\nОканаган, Канада — цифри і факти\nТочний час в Оканаган зараз\nЗнайти відстань: Оканаган — інші міста\nFreemeteo.com: погода – Оканаган\nСтаття Вікіпедії: Оканаган\nПодивитися місячні таблиці часу сходу і заходу сонця в Оканаган


Чубаров: добровольці з Криму очікують створення кримськотатарського батальйону\n20 Червень 2016, 10:57\nГлава Меджлісу Рефат Чубаров заявив, що в Херсонську область виїхали добровольці з Криму, які очікують офіційного створення кримськотатарського батальйону. Про це він написав на своїй сторінці у Facebook.\n«Зараз у Херсонській області є добровольці з Криму, які виявили бажання служити у спеціальному підрозділі, сформованому на материковій території України з вихідців і уродженців тимчасово окупованого Криму і очікують такого рішення організовано. Однак остаточного рішення про створення зазначеного підрозділу ще немає», – заявив Рефат Чубаров.\nДискусія про створення кримськотатарського батальйону у складі структури правоохоронних органів України триває з минулого року. У Меджлісі повідомляли, що всі матеріали з цього питання передали президенту України Петру Порошенко і главі МВС Арсену Авакову.\nУ Національній Гвардії України, яке входить у систему Міністерства внутрішніх справ України, відзначають, що заяви про створення у їхній структурі кримськотатарського батальйону, залишаються поки на рівні заяв, які не закріплені законодавчо.\nПідконтрольна Кремлю влада Криму і Духовне управління мусульман Криму і Севастополя неодноразово критикували лідерів кримських татар за їхні плани створити кримськотатарський батальйон у складі української армії.


Суперечка про християнство - Теревені - Сторінка 108\n#2141 Посилання на це повідомлення #2141 kalamar\nВідправлено 18.09.2017 – 14:13\nсерпинка (18.09.2017 – 09:44) писав:\nЯкщо ви мою кашу не в силі зрозуміти, то як ви можете розуміти кашу того маляра, який жив чорті-коли?)\nДе в нього каша?\nТому й вигадують фільми про бажану мораль у суспільстві, але аж ніяк не пануючу.\nТо не художній твір. Ми говорили про художню літературу. І я наполягаю на тому, що в художній літературі прослідковується закон і неіснуюча мораль, вигадана бажана. В історичних джерелах може й видно мораль, не заперечую. Але в художніх творах - ні.\nТа яка різниця. Ви так нічого і не зрозуміли!\nПочитайте Жюля Верна початок "Діти капітана Гранта", там де вони на рибу молот полюють.\nА де зелені і захисники тварин, чорт забирай! Де черона книга! А нема їх, бо тоді уявлення про захист різноманіття природи, про збереження екосистеми не склались. Тому винищення всяких акул, левів, тигрів, змій... добра справа. Жюль Верн, нічого не підоздюючи, вам то повідомляє.\nТам наркота була під забороною?\nА що це таке, наркота? Можете дати визначення?\nКількість прочитаного не впливає на розуміння.\nНавпаки, читати детальніше, це єдиний спосіб щось зрозуміти.\nТа я ж не проти теорії про Ісуса-гриба. Цілком можливо, що першим наркоманам християнам потрібна була конспірація і тому вони назвали так гриба і придумали такі історії.\nХристияни не перші наркомани. Власне, Аллегро аж із шумерської виводить етимологію. Він прослідковує етимологію певних слів, імен, власних назв, релігійних понять через різні мови, аж до шумерської. До його аналізу, наскільки я знаю, є тільки два завваження. Він використовував валідні шумерські слова, яких нема в джерелах. Напр. тепер є слово законотворці, але гадаю то неологізм, тому слову не більше 25 років, але є слова закон і творити, з яких то утворене. Так само Аллегро, використовував слова, яких не знайдено в клинописних табличках, але які цілком могли би існувати (легко утворюються). Друге завваження, лінгвісти, багато чого від Еха набрались, і часто не надто схильні визнавати, що певні слова є запозиченнями (патріоту-лінгвісту гебрейської може бути важко визнати, що якесь слово прийшло в гебрейську аж з шумерської, він, як тут Ех, боротиметься за оригінальну етимологію)\nЗвичайно Аллегро не був хіміком і знавцем психоактивних властивостей різних грибів. Тут у нього явні помилки, він просто послався на думку авторитетних тогочасних хіміків, але ті хіміки помилялись, а инші в помилках згодом Аллегро звинуватили. Але, ті помилки не є для теорії критичні.\nПовідомлення відредагував kalamar: 18.09.2017 – 14:19\n#2142 Посилання на це повідомлення #2142 kalamar\nВідправлено 18.09.2017 – 18:10\nУповноважений (17.09.2017 – 16:56) писав:\nгаразд, з трьох різних культів, що влилися в християнство, основним вважаємо алко-наркоманський.\nТак хто ж бог-отець в ортодоксальній святій трійці? Діонісій чи Яхве?\nЯк воно у Аллего.\nДіоніс це Бахус, правильно? Є шумерське слово balag, яке означає гриб і пеніс. По шумерськи anta - підняти. Аллегро припустив, що було сполучення balag anta, тобто піднятий пеніс (такого конкретно сполучення не виявлено в табличках, але сам розумієш, що табличок відносно небагато, а сполучення досить природне). З balaganta трохи перекрутивши і викинувши la вихожить уже гебрейське слово paqqu'a (гриб), і оті Bacchantes, грецьке ім'я для послідовниць Діоніса. Звідти також походить семітське Baal, тобто Господь, і латинське phallus. В такому дусі.\nОсь напр Діоніс-Бахус, добре видно, що він Бах-антес, balaganta, піднятий пеніс (гриб).\nЧи наприклад слово Саваот (читав біблію?) Є шумерське слово sipa, що означає і пеніс і пастух (захисник і розмножник), sipa-ud по шумерськи означає "пеніс бурі", а звідси походить ім'я фригійського бога Sabazios Сабазій і гебрейське Sabaoth Сабаот, тобто пеніс бурі, епітет Яхве.\nІ так далі, в такому дусі. Аж до абракадабри, яка є початком молитви отченаш, гностичним замовлянням проти злих духів, і шумерською назвою гриба.\nПовідомлення відредагував kalamar: 18.09.2017 – 18:27\n#2143 Посилання на це повідомлення #2143 Уповноважений\nВідправлено 18.09.2017 – 19:51\nkalamar (18.09.2017 – 18:10) писав:\nоце гарна лінгвістика, як ти зв'язав слово Фалос зі словом Баал, плюсую.\nЛиш зауважу, що у нас в побуті слово гриб - то лиш грибний пеніс, те що люди збирають і їдять, тоді як в біології гриб - це не тільки пеніс, але й тіло гриба, що росте під землею.\nНу а ми збираємо і їмо грибні фалоси\nгриби хай лишаються грибами, мене то не дуже цікавить, мені достатньо пивного алкоголізму, вино чи горілка - то в мене дуже рідкісні випадки.\nМене більш цікавить і дивує, як ритуал хрещення зв'язаний з ритуалом євхрастії і хіромантією?\nЯк хіромант по фото долоні визначив, що людина хрещена але ще не причащалась?\n#2144 Посилання на це повідомлення #2144 kalamar\nВідправлено 18.09.2017 – 20:10\nУповноважений (18.09.2017 – 19:51) писав:\nНе я, Аллегро. Я ні шумерської ні гебрейської не знаю. Я лише дав приклади його міркувань. Звичайно ж то викликало батхерт, що мовляв, Саваот то воїнство (bullshit), а не sipaut, пеніс бурі.\nЛюди прості були, які релігію створювали, треба було врожай, дощ, чи приплід в худоби, значить треба бога з добрячим пенісом, чи взагалі небесного пеніса. Логіка і здоровий глузд. Гриби мало того, що на пеніс схожі, вони ще й розмножуються без видимого сім’я, вони "діти грому" (тобто діти бога), в грозову ніч виростають, коли блискавка запліднює землю , а до тогож, якщо деякі з’їсти, релігійні переживання дають (псилоцибінчик). Все в одному, якщо дивитись на них, як на кандидатів на божественне.\nПовідомлення відредагував kalamar: 18.09.2017 – 20:11\n#2145 Посилання на це повідомлення #2145 kalamar\nВідправлено 19.09.2017 – 00:15\nХрещення то поливання олією було спочатку. Навіть по тому рецепту, якщо припустити, що там ніц не пропущено, там конопля, кориця, цинамон (стимулянти), і мирра. Манфред завзято виступав проти коноплі, за calamus. Для приколу, з calamus добувають галюциноген ТМА-2.\nТе, що в античності називалось вином, то не просто наше вино. Вони добавляли в вино різні трави і рослини, і не тільки для аромату. Те вино могло бути не тільки депресантом.\nДумаєш Ісус воду перетворив в звичайне виноградне вино?\nА щодо грибів і Ісуса, Ruck майже віршами пише.\nI am the bread of life (manna). Your fathers are manna in the desert and they are dead; but this is the bread that comes down from heaven, so that a man may eat it and not die. I am the living bread come down from heaven. Anyone who eats this bread will live forever; and the bread that I shall give is my flesh, for the life of the world."\nAt this, his incredulous audience argued amongst themselves, asking, "How can this man give is his flesh to eat?" Jesus replied:"I tell you most solemly, if you do not eat the flesh of the Son of Man and drink his blood, you will not have life in you. Anyone who does eat my flesh and drink my blood has eternal life, and I shall raise him up at the last day. For my flesh is real food and my blood is real drink. He who eats my flesh and drinks my flood lives in me and I live in him. As I, who am sent by the living Father, myself draw life from the Father, so whoever eats me will draw life from me. This is the bread come down from heaven; not like the bread our ancestors ate: they are dead, but anyone who eats this bread will live forever."\nВін так пояснює "хліб з неба, який є і плоть, і кров"\nThere is only one substance that corresponds perfectly to the terms bread and blood as they are used here: Amanita muscaria, the fly-agaric mushroom. It seems to come on the clouds and fall from heaven with the fertilizing rains, appearing as if by divine fiat in the virgin earth beneath trees, with no farther apparent but the heavenly. Like leavened bread, this divine "infant, wrapped in the white swaddling of its universal veil," expands in size over time. The color of its cap is crimson, the color of blood. When the mushroom cap is dried, as it should be before use, it mellows to a tawny color similar to that of bread; and because dried mushrooms re-absorb moisture from the air after drying, they tend to stay as supple, similarly shaped and colored as a round of the familiar pita bread. When mushrooms are put into water, their former red color manifests itself once more, tinting the water as if blood had been infused, rather than mushroom juice. One could say that such water resembles blush wine, the white wine that has drawn a rose color from contact with the grape skins, in much the same way that water draws color from fly-agaric caps. When moistened, the dried cap changes completely in its texture and feel. It now takes on qualities eerily similar to human flesh - and when squeezed, "blood" runs out; it bleeds.\nEating the "flesh" of this "bread" and drinking its "blood" fills one with such vitality that ordinary life seems unidimensional and empty by comparison, as Jesus implied. This feeling of "true life" becomes so overwhelming that one identifies not only with God but with eternity. A state of grace is achivied, a communion of divine love and gratitude - thankfulness, as in the Nag Hammadi Hymn of Thanksgiving, in the knowledge through God that eternal life can be obtained, after an ecstatic death that was only somatic.\nОдним словом мухомор приходить на хмарі і падає з небес з дощем, з’являючись на незайманій (непорочне зачаття) землі в пелюшках ( плівка). Колір червоний, колір крові. Коли мухомор висушений, колір хліба. Коли в воду опустити, "вино" получається. Коли розмочити сухий мухомор, нагадує плоть з кров’ю.\nПовідомлення відредагував kalamar: 19.09.2017 – 00:16\n#2146 Посилання на це повідомлення #2146 Уповноважений\nВідправлено 19.09.2017 – 07:38\nkalamar (19.09.2017 – 00:15) писав:\nале тут немає відповіді, як по фото долоні можна побачити що людина хрестилась але не причастилась\n#2147 Посилання на це повідомлення #2147 kalamar\nВідправлено 19.09.2017 – 10:50\nУповноважений (19.09.2017 – 07:38) писав:\nЦе неможливо, як би сумно то не було.\nДо речі, крім слова Баал був бог Баал, і він справді був фалічний, це з біблії відомо. Фішка в тому, що індоєвропейське слово і семітське Аллегро зв'язує через шумерську. Звичайно в лінгвістиці вірують в існування праіндоєвропейської, як християни вірують в історичність Ісуса, і просто зведуть фалос до індоєвропейського кореня, не зв'язавши його з семітським словом.\n#2148 Посилання на це повідомлення #2148 Уповноважений\nВідправлено 19.09.2017 – 15:45\nkalamar (19.09.2017 – 10:50) писав:\nнеможливо але факт. чому сумно?\n#2149 Посилання на це повідомлення #2149 kalamar\nВідправлено 19.09.2017 – 19:49\nУповноважений (19.09.2017 – 15:45) писав:\nБо я певен, що багато таки вірить, що то можливо.\n#2150 Посилання на це повідомлення #2150 Уповноважений\nВідправлено 19.09.2017 – 21:05\nkalamar (19.09.2017 – 19:49) писав:\nну мені тут немає сенсу брехати, і мене то дивує, як таке може бути, але так було.\n#2151 Посилання на це повідомлення #2151 kalamar\nВідправлено 19.09.2017 – 22:40\nУповноважений (19.09.2017 – 21:05) писав:\nПросто збіг. Адже тут 50 на 50. Херомант в половині випадків вгадає.\n#2152 Посилання на це повідомлення #2152 Уповноважений\nВідправлено 20.09.2017 – 11:29\nkalamar (19.09.2017 – 22:40) писав:\nПросто збіг. Адже тут 50 на 50. Хіромант в половині випадків вгадає.\nце якщо ставити питання: так чи ні? тоді імовірність правильної відповіді 50% . А коли по інтернету відправив фото долоні, і очікував загальних прогнозів, то тут далеко на 50%. Наркотиками далеко не всі чудеса пояснити можна.\n#2153 Посилання на це повідомлення #2153 kalamar\nВідправлено 20.09.2017 – 13:14\nУповноважений (20.09.2017 – 11:29) писав:\nНе говори загадками. Херомант вгадає чи ти причащався по фото долоні з імовірністю 50 при найнесприятливіших обставинах. Коли він някої інформації про тебе не має крім фото. Але, якщо він має якусь додаткову інформацію, вік, заняття, звички, батьки, аж до аккаунта вконтактє, він вгадає із значно вищою імовірністю. Задумайся, може це взагалі не грибне чудо, а тебе просто надули.\nНавіть при мінімумі інформації, якщо ти не воцерковлений, (в церкву ніколи не ходиш, не постишся, свят майже не дотримуєшся, попу прибутку не приносиш, але вважаєш себе віруючим, отут ще написали, що треба регулярно грішити, але я того не певен) навряд чи причащався.\nДо речі, без причащання ніякого життя вічного.\nПовідомлення відредагував kalamar: 20.09.2017 – 13:27\n#2154 Посилання на це повідомлення #2154 Уповноважений\nВідправлено 20.09.2017 – 14:39\nkalamar (20.09.2017 – 13:14) писав:\nз причащанням також.\nнезнаю що там херомант по херу гадає, я фотку хера не показував. доречі погуглив, і виявляється в інеті купа таких аферистів, які навіть сайти свої з такою помилкою роблять, ну й нехай гадають похеру\nА імовірність 50 - це наче анекдот про блондинку, з якою імовірністю на вулиці можна зустріти динозавра.\n#2155 Посилання на це повідомлення #2155 kalamar\nВідправлено 20.09.2017 – 19:47\nУповноважений (20.09.2017 – 14:39) писав:\nНу що тобі дає хрещення саме по собі? Тебе всього лише облили божою спермою. Помазання, це прадавній примітивний обряд, який є у всіх релігіях і культах родючості. Бог, здоровецький фалос, коли відбувається еякуляція, фалос помазується соком життя, творення, сім’ям.. Помазання, чи хрищення по грецьки, це імітація еякуляції Бога.\nИ поставил Иаков памятник на месте, на котором говорил ему [Бог], памятник каменный, и возлил на него возлияние, и возлил на него елей; 15 и нарек Иаков имя месту, на котором Бог говорил ему: Вефиль.\nТобто Яков на місці розмови з Богом поставив кам’яний обеліск колону гриб член, і полив на вершечох єлей. Що тут може бути не зрозуміло?\nЗвичайно ж для вічного життя мало, щоб тебе просто облили божим соком життя, треба також таїнством причаститись.\n#2156 Посилання на це повідомлення #2156 серпинка\nВідправлено 22.09.2017 – 09:31\nkalamar (17.09.2017 – 23:22) писав:\nКуди рухатись потрібно, вліво чи вправо?\nВшир. Але поки-що нікуди, я скажу коли.\nkalamar (18.09.2017 – 14:13) писав:\nОта ікона (яка в мене вже не відображається чомусь) - то, по-моєму, суцільна каша. Не розумію, як можна ікони тлумачити, чи взагалі картини. Спочатку хтось щось збирається малювати на якусь тему, а потім як намалює... що чорт ногу зломить, додасть якихось деталей, тих же грибів, і зміст заднім числом тому всьому надасть якийсь свій, а ви то ще інакше сприймете. Як в цій каші знайти правду? На то вона й каша, що її ніхто не годен зрозуміти і тому маси на неї моляться в силу свого нерозуміння. А такі, як ви (Шерлоки), шукають там якусь логіку. Знаєте, як Шерлоку Моріарті казав? Здається 3 сезон 3 серія, треба подивитися буде точно, бо вже забувається. Він казав, що Шерлок скрізь шукає розумні пояснення, і це його помилка. Шерлок справді не розгадав таємницю Моріарті (в серіалі), бо шукав розумні пояснення, логіку. А там була психічна хвороба замішана (не буду казати чия, бо може ще подивитесь колись, і буде нецікаво).\nЖуль Верн писав вже з нотками реалізму, 19 століття, як-не-як. Але в давніші часи, в які Біблія писалась, реалізмом, здається, не пахло.\nВ часи Жуля Верна вже активно ці рухи розвивались.\nОдразу попереджаю, я то всьо ще не читала, тому не намагайтесь зі мною про щось із того сперечатись))\nАле думаю, що в часи Жуля вже брала верх мораль, щодо ненасильства навіть до таких тварин, хижих. Думаю, Жулю, було тяжко це перенести, він хотів зберегти мораль щодо знищення хижаків, це була його бажана мораль, яка вже почала перебувати в агонії.\nЯ мала на увазі, чи не було заборонено в ті часи вживати галюциногенні гриби, або знаходитись у станні "наркотичного сп'яніння" (чи як воно називаться)?\nПід кайфом можна було ходити? За таке не карали господарі своїх рабів?\nБіда, що не завжди все піддається моєму розумінню, скільки не читай.\nУ Аллегро складне пояснення Біблії. Люди не сприймуть складні пояснення, на жаль.\nПовідомлення відредагував серпинка: 22.09.2017 – 09:36\n#2157 Посилання на це повідомлення #2157 kalamar\nВідправлено 23.09.2017 – 03:06\nсерпинка (22.09.2017 – 09:31) писав:\nОта ікона (яка в мене вже не відображається чомусь) - то, по-моєму, суцільна каша. Не розумію, як можна ікони тлумачити, чи взагалі картини. Спочатку хтось щось збирається малювати на якусь тему, а потім як намалює... що чорт ногу зломить, додасть якихось деталей, тих же грибів, і зміст заднім числом тому всьому надасть якийсь свій, а ви то ще інакше сприймете. Як в цій каші знайти правду?\nІкони зазвичай взагалі за канонами малюються, де ви там кашу бачите? Деякі іконографічні сюжети вдвічі давніші за християнство.\nНапр. воскресаючий Ісус. Сюжет цей часто зображують подібно до нижче, Ісус, по обидва боки якого дві крилаті бабі, бачите? Картин, ікон, де то забражено саме так сотні. Я просто в гуглі набрав, подивіться. Бачите іконографічний pattern, так традиційно прийнято зображувати воскресіння?\nЦей іконографічний канон йде аж з давнього Єгипту. Замінили Осіріса Ісусом, а Ізіду, Нефдиду Маріями\nНапр. внутрішній саркофаг Тутанхамона. Бачите, там теж дві баби з боків, а вище баби уже геть пернаті, обгортають його крилами? Це канонічний сюжет, який теж воскресіння зображує.\nПодумайте тільки, сучасний художник малює лубочну ширпотребну "откритку" із сюжетом воскресіння, і фактично дотримується канону, який 3 тисячі років виник в Єгипті для зображення того.\nНа то вона й каша, що її ніхто не годен зрозуміти і тому маси на неї моляться в силу свого нерозуміння. А такі, як ви (Шерлоки), шукають там якусь логіку.\nТому що є логіка. А маси на протязі більшості історії християнства читати не вміли, і тому саме ікони, зображення, і було те, звідки маси могли хоча б щось про християнство дізнатись.\nПовідомлення відредагував kalamar: 23.09.2017 – 03:26\n#2158 Посилання на це повідомлення #2158 kalamar\nВідправлено 23.09.2017 – 04:49\nОта ікона (яка в мене вже не відображається чомусь)\nКрупним планом з вікіпедії.\nМи не про ті рухи балакаємо, а про те, що є різні рівні розуміння тексту і шо текст несе також інформацію, яку не намагався передати автор.\nДурниці. До формування уявлень про екосистему ніхто на то не зважав. Поцікавтесь хоча б коли на китів полювати заборонили, і скільки видів тварин вистріляли до того, як почали на то увагу звертати.\nМожна було. Але таїнство було таїством, тому оштрафували того атенянина за те, що легковажно пригощав знайомик кікеоном. В Спарті заборонено було, але Спарта була тоталітарна країна.\nЯ ж людина, і сприймаю. Людям не потрібне ніяке пояснення, більшість християн ніколи біблії не читали, навіщо їм пояснювати те, чого вони навіть не читали.\nМене не цікавить, що люди сприймуть, я просто відповів на ваше питання.\nАллегро став відомий завдяки вивченню звитків мертвого моря, відомий завдяки двом конфліктам. Один пов’язаний був з тим, шо він натякав, що Ватикан цензурує і приховує інформацію.\nhave been studied by this group.\nВідповідно, він запропонував, швидко зробити попередні публікації всього матеріалу, що звичайно не входило в плани Ватикану.\nДругий, він підтримав Andre Dupont-Sommerа\nHe addressed himself to one of the Qumran texts recently translated. It described, he explained to his audience, a self-styled 'Sect of the New Covenant', whose leader, known as the 'Teacher of Righteousness', was held to be a Messiah, was persecuted, tortured and martyred. The ‘Teacher's' followers believed the end of the world to be imminent, and only those with faith in him would be saved.\nТобто, знайшли так званого історичного Ісуса, але ніякий історичний Ісус не потрібен церкві.\nПросто, з середини 19 ст, передусім з теорії Дарвіна християнство в кризі. Якихось 200 років тому, казки з писання розуміли буквально (за винятком хіба що пласкої землі), але в 19-20 ст. буквальне розуміння біблейського напр. генезису як історичної події викликає тільки сміх, сміх в хоч трохи освіченої людини викличе напр. історичність Адама і Єви. В 20 ст. дійшло до того, що біблеїсти соромляться вірити в евангельські чудеса, тому придумали таку затичку, маску, фантом, як історичний Ісус. Тобто, що мовляв був такий чувак, дуже класний праведний, якого потім в народі гіперболізували. Коли вам треба підтримати крутість біблії і не здатись людиною, яка вірує в Карлсона, витягують історичного Ісуса. Знайти його справді в історичних документах неможливо в принципі, бо ясно, що церква ніколи не визнає претендента. Уявіть собі, що відкопують якісь джерела, які розповідають, що був такий товариш, з м’яса і лімфи. Визнання такого товариша історичним прототипом Ісуса поставить на християнстві хрест, адже неможливо здобути вічне життя споживаючи плоть того товариша, правда? Аллегро просував інтерпретацію, що секта, яка звитки залишила, є попередником християн, еволюційним шляхом з неї згодом виникли християни. Звичайно ж така справжня історичність виникнення християнства церкві не потрібна. Вона нівелює християнство як релігію, не можна з християнства викинути Карлсона і замінити інженером, який приладнав до спини моторчик.\nТому Аллегро зазнав масованої кампанії по дефамації.\nА згодом, можливо щоб відтягнутись, він і написав ту книжку про гриби. Та книжка взагалі про виникнення релігії. Він не з ікон виходив, а з етимології. Філологія було його улюбене заняття, і він розважався, по повній.\nЩодо складності. Якщо вам здається, що ідея, що Євангелія це шифровка, яка має прихований зміст, то занадто через верх, то можливо ви не в курсі, що каламбури, гра словами типові для гебрейських релігійних текстів. Є навіть така штука, як кабалістика. В старому заповіті теж багато каламбурів.\nДо того ж Аллегро приводить не тільки каламбурно-філологічні докази. Напр. слово гріх має етимологічне значення "пролиття (розтрата) сперми", і Аллегро звертає увагу, що католицька церква справді виступає проти протизаплідних засобів. Все сходиться, ну як ще инакше можна пояснити боротьбу церкви з протизаплідними пігулками?\nВідповідно деякі віруючі часто вимагають від атеїстів доказів неіснування бога, і майже неможливо пояснити, що тягар доказу лежить на тому, хто висуває гіпотезу. А не треба нічого доводити, одразу можна сказати, що Ісус мухомор, і хай віруючий спробує довести, що Ісус не гриб. Адже у них все тримається на інтерпретації, навіть Трійці нема в біблії, Трійця, бог в якого вони вірують, це інтерпретація. А Аллегро дав послідовну наркотично-сексуальну інтерпретацію Письма.\nПовідомлення відредагував kalamar: 23.09.2017 – 04:58\n#2159 Посилання на це повідомлення #2159 серпинка\nВідправлено 23.09.2017 – 21:54\nkalamar (23.09.2017 – 03:06) писав:\nІкони зазвичай взагалі за канонами малюються, де ви там кашу бачите?\nНу хтось же придумав ті канони. У когось заварилась та каша в голові. Всім, мабуть, тоді та каша сподобалась, її рецепт взяли за основу і варять по тому рецепту і по сьогодні. Але від того вона не перестала бути кашею.\nЯ не знаю, де в іконах логіка. Чесно. Те, що їх перемальовують з поколоіння в покоління за одним сюжетом, ще не означає, що із самого початку там була логіка. Скажіть, чи є на згадуваній фресці (там, де тайна вечеря і гриби на столі, ви постили раніше) логіка у обстановці, у місцезнаходженні речей, людей, у німбах, у кількості зображених людей, речей? Як на мене, жодної. Але люди її там чомусь знаходять. Для мене то незрозуміла каша (незрозуміла обстановка, незрозуміла мета зустрічі, нічо не зрозуміло навіть із текстом, не те, що без нього). Вам зрозуміло?? Я не знаю, що вам там зрозуміло. Нагадую, я саме про фреску з вечерею говорю.\nОт, наприклад, ікона святої сім'ї. Там якраз логіка є. Видно маму, тата і дитину, приклад для наслідування. І лише після ознайомлення з Біблією стає зрозуміло, що то брехня, бо то не сім'я, у бога нема сім'ї, отець, син і дух святий - теж не сім'я, а бог в трьох особах. Але логіка в тій "іконі" є, тому вона й людям подобається, але страшно не подобається церкві. Натомість ікони, де нема логіки, де все таємниче, містично, незрозуміло, навіть страшно, вважаються канонічними.\nЗнаєте, чому мухомор називають мухомором.\nТак вже й ніхто не зважав.\nНевже аж так нікому не було шкода живу істоту? Я не вірю. Жінкам точно мало бути шкода, але на думку жінок мало хто зважав.\nНаявність самого Письма віруючі вже вважають доказом, а особливо враховуючи давність текстів і те, що вони копіюються із століття в століття (і навіть в нет прийшли вже, не посоромившись техпрогресу), це не залишає у більшості людей сумнівів щодо правдивості віри їх предків, як не залишає сумнівів потрібність рецепту варіння каші, яку почали варити ще ген-коли.\nНе знала. Чесно, знайшли?\nПросто, з середини 19 ст, передусім з теорії Дарвіна християнство в кризі.\nПередусім християнство в кризі, відколи жінки (гноблені християнством, якщо так можна висловитись) почали переставати слідувати нормам християнської моралі і стали бунтівницями, зокрема й щодо довжини їхніх спідниць . Ну, я так думаю...\nПовідомлення відредагував серпинка: 23.09.2017 – 21:56\n#2160 Посилання на це повідомлення #2160 kalamar\nВідправлено 24.09.2017 – 02:46\nсерпинка (23.09.2017 – 21:54) писав:\nПовідомлення відредагував kalamar: 24.09.2017 – 02:48


Аукціони з продажу 26 та 27 пулів активів юридичних осіб, що перебувають на балансі неплатоспроможних банків, відбудуться 23 та 24 жовтня відповідно у системі ProZorro.Продажі,\nСтартова ціна 26 пулу – 482 млн грн, а 27 – 210 млн грн. Торги пройдуть за голландською моделлю аукціону.\nДо складу 26-го пулу увійшли права вимоги за 13 кредитами, що перебувають на балансі Дельта Банку. Середня прострочка – 4 роки. Загальна заборгованість за договорами становить 2222 млн грн. По 12 кредитам тривають судові провадження. 8 кредитів на опрацюванні Державної виконавчої служби.\nСтосовно 27 пулу, то до нього увійшли права вимоги за 83 кредитами, що перебувають на балансі 4 банків: Діамантбанк, Дельта Банк, ВіЕйБі Банк, і ВБР. Середня прострочка – 6 років. Загальна заборгованість за договорами склала 939 млн грн. По 82 кредитам тривають судові провадження. 45 кредитів на опрацюванні Державної виконавчої служби.


Новини — Страница 5 — Ліцей "Інтелект"\nОголошення позачергових виборів президента ліцею (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти, батьки та викладачі! У роботі Ради ліцею «Інтелект» незабаром відбудуться зміни, які ми анонсуємо вже днями. До вашої уваги перша — ми оголошуємо позачергові вибори президента. На превеликий …\nЗаходи до Дня пам’яті героїв Крут (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти! Нагадуємо про проведення тематичних виховних годин та обов’язкової хвилини пам’яті у класах до Дня пам’яті героїв у боях під Крутами 1918 року 29.01.19 Завжди ваші, Рада ліцею «Інтелект»\nДень вишиванки до Дня соборності України (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти! Оголошуємо День вишиванки з нагоди Дня соборності України 22.01.19. Закликаємо вас дотримати дрес-код. Також нагадуємо про проведення тематичних виховних годин у класах. Завжди ваші, Рада ліцею «Інтелект»\nПосвята в ліцеїсти (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти! До вашої уваги фотозвіт із проведення урочистого концерту-презентації класів з нагоди Посвяти в ліцеїсти у грудні 2018-2019 нр Також до вашої уваги відеозвіт свята: Завжди ваші, Рада ліцею …\nВиставка досягнень 8-класників (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти! До вашої уваги фотозвіт із проведення виставки досягнень восьмикласників з нагоди Посвяти в ліцеїсти у грудні 2018-2019 нр Завжди ваші, Рада ліцею «Інтелект»\nРезультати конкурсу на найкраще прикрашання кабінету на святкову різдвяну тематику (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти! Публікуємо результати конкурсу на найкраще прикрашання кабінету на святкову різдвяну тематику: І місце – 5-Г клас (Каб. 405) ІІ місце – 6-В клас (Каб. 177) ІІІ місце – …\nРезультати виставки-конкурсу «Зимова фантазія» (2018-2019 нр)\nШановні ліцеїсти! Оголошуємо результати виставки-конкурсу «Зимова фантазія» 1 місце — 3-А, 6-В 2 місце — 4-А, 4-Б 3 місце — 4-В, 3-В Повний фотозвіт конкурсних робіт доступний на сторінці Facebook …


Двом комбатам повідомлено про підозру в справі вибухів військових складів у Сватовому\nСлідчі ДБР повідомили про підозру двом командирам реактивних артилерійських батарей за невжиття заходів зі збереження ввіреного їм військового майна.\nЗа даними слідства, у 2015 році ці двоє командирів батарей розташували техніки поблизу польового артилерійського складу боєприпасів неподалік м. Сватове Луганської області з грубими порушеннями керівних документів.\nНадалі, у результаті пожежі на складі РАО через диверсію невстановлених осіб, частина неналежно розміщеної військової техніки була знищена влученням боєприпасів, здетонованих через пожежу. Внаслідок цього було зірвано заходи із забезпечення постійної бойової готовності підпорядкованих підрозділів, а державі заподіяно шкоди на суму понад 15 млн грн.\nТаким чином, особи підозрюються у недбалому ставленні до військової служби в умовах особливого періоду (ч. 3 ст. 425 ККУ). У разі доведення вини їм загрожує позбавлення волі на строк до 7 років.\nНагадаємо, 29 жовтня 2015 року у м. Сватове Луганської області виникла пожежа на польових складах сил АТО, де зберігалося близько 3 тис. тонн боєприпасів. Внаслідок вибухів боєприпасів загинули 3 військовослужбовців та 1 цивільна людина, була знищена техніка, а також проводилася евакуація місцевих жителів.\nмітки: боєприпаси, ДБР, злочин, ЗСУ


Насіння пшениці Благодарка Одеська (еліта) купить в Синельниково\nALL.BIZ Украина Товары Украины Сельское хозяйство Полевые культуры Зерновые культуры, злаки Пшеница Насіння пшениці Благодарка Одеська (еліта)\n← Пшеница в Украине в Синельниково\nНасіння пшениці Благодарка Одеська (еліта)\nУ Реєстрі сортів рослин України з 2010 р. Рекомендований для виро-щування в степовій та лісостеповій зонах країни.\nАвтори: М.А. Литвиненко, Н.О. Гончарук, О.М. Пташенчук та інші.\n? високоінтенсивного типу універсального використання на різних аг-рофонах-\n? генетичний потенціал урожайності досягає 11,5-12,0 т/га. У держав-ному сортовипробуванні в гостропосушливому 2007 р. середня врожайність склала 6,50 т/га, що на 0,45 т/га або 7,4% вище національних стандартів. Поєднує високу продуктивну кущистість (780-920 продуктивних стебел на 1 м2) і крупний, добре озернений колос (62-82 зерен на колос)-\n? середньостиглий. Вегетаційний період 282-287 діб-\n? середньорослий – 97-102 см, стійкий до вилягання, осипання та про-ростання зерна в колосі-\n? вище середнього рівень морозо-, зимостійкості (7-8 балів)-\n? посухо-, жаростійкість підвищена (7-8 балів)-\n? характеризується польовою стійкістю до найбільш поширених хво-роб (у балах): бурої іржі – 4-5, стеблової іржі – 4-5, борошнистої роси – 4-5, сажкових хвороб – 3-4, підвищена толерантність до вірусу жовтої карлико-вості ячменю.\nЯкість зерна: відповідає вимогам до сильних пшениць. Вміст білка 13,7-15,1%, вміст клейковини 29,9-31,2%, сила борошна 390-474 о. а., зага-льна оцінка хліба 4,9-5,3 бала.\nАпробаційні ознаки: різновид еритроспермум. Колос середньої щільності, білий, остистий, пірамідальної форми, крупний (101-136 мм). Ос-тюки білі, розміром 64,6-88,0 мм. Колоскова луска яйцеподібна, має слабке опушення внутрішньої та зовнішньої поверхні, довжина 11,2-14,3 мм, шири-на 3,6-4,3 мм. Плече колоскової луски пряме за формою, ширина 0,7-1,2 мм, зубець середньозігнутий, довжиною 3,8-4,6 мм. Кіль наявний. Зернівка червона, видовжена: довжина 7,7-8,6 мм, ширина 3,5-3,8 мм, товщина 3,0-3,7 мм.\nАгротехнічні вимоги: має високу позитивну реакцію на підвищення агрофону та відносно високу врожайність на низькому агрофоні і відхилен-нях в технології вирощування.\nОсобливості сорту: забезпечує ефективну реалізацію всіх заходів інтенсифікації вирощування, придатний для умов зрошення.\nНасіння пшениці Пилипівка (еліта)\nНасіння пшениці Берегиня Миронівська (еліта)\nНасіння пшениці Подолянка (еліта)\nНасіння пшениці Нащадок\nНасіння пшениці Місія Одеська (еліта)\nНасіння пшениці Етюд


ᐉ Тканини для штор Німеччина купити - Sunny TM\nПри проектуванні та облаштуванні будь-якого інтер'єру важливу роль відіграють штори. Їх вибір залежить від призначення приміщення, розташування вікон щодо сонця, розмірів віконного отвору. Важливим елементом у віконному оформленні виступає тканину. Полотна з Німеччини відмінне рішення для тих, хто цінує бездоганну якість. Це текстиль, що відповідає самим модним тенденціям дизайнерського планування.\nКаталог тканин для штор Німеччина показаний з дивовижними малюнками,фактурами і орнаментом. Завдяки своїй різноплановості такий текстиль є можливість використовувати в будь-якому стилі дизайну: мінімалізм, хай тек, прованс,класицизм і т.д. Завіси з матеріалу виробництва Німеччина можна зустріти як в житлових будинках, так і в офісах, готелях, ресторанах, розважальних центрах. Практичні моделі легко знайшли своє місце як в спальні і дитячій кімнаті, так і в вітальні, кухні,кабінетах.\nТканини для штор Німеччина розробила зі своїми відмітними характеристиками:\nзахист від сонячних променів і вигорання;\nвідсутність усадки полотна;\nвідсутність шкідливих і токсичних матеріалів;\nпривабливий зовнішній вигляд і довговічність.\nНімеччина презентує тканину,що відповідає всім світовим стандартам. На ринку штор і засобів сонцезахисту такі моделі представляє TM Sunny компанія з багаторічним досвідом роботи. Ознайомитися з усім асортиментом зразків є можливість в фірмових салонах по всій Україні або через інтернетмагазин. Замовити товар краще після попередньої консультації з фахівцем, стосовно виду текстильної основи і функціональних характеристик.\nОсобливості та види тканин для штор в Німеччині\nКолекція полотен Sunny налічує сотні примірників від відомих виробників Європи(Німеччини,Бельгії), Туреччини,Південної Кореї. Каталог виробів настільки різноманітний, що включає в себе не тільки звичайні тканини, а й спеціалізовані, мають особливі властивості: антибактеріальне покриття; жаропрочность; вологостійкість і т.д.\nЗа своїм складом тканини для штор Німеччина поділяє на:\nНатуральні(льон, бавовна),що мають міцний склад і антистатичні властивості. Такі тканини не викликають алергії і є екологічно безпечними.\nСинтетичні (поліестер) не дають усадку, відштовхують пил і бруд, не вигоряють на сонці і коштують відносно недорого.\nКомбіновані(мікровелюр)об'єднують в собі характеристики двох перших видів, зносостійкі і практичні.\nКрасиві тканини для штор Німеччина представляє в усій красі, використовуючи візерунки і орнамент, жакардові плетіння ниток, друк фото на лицьовій стороні. Однотонні і різнокольорові матерії з Німеччини можуть також мати різну ступінь пропускання світла. Залежно від щільності і структури вони діляться на прозорі, напівпрозорі або блекаут (100% затемнення). Для більш м'якого регулювання потоку світла підійде подвійне полотно день-ніч, де чергуються смуги різної щільності. У положенні день промені частково потрапляють в кімнату, положення ніч створює напівтемрява. Ціна на такий виріб буде вище за рахунок більшої кількості матеріалу, але комфорт окупить все сповна.\nЯк замовити тканини для штор в Німеччині\nПравильно підібраний текстиль, здатний додати інтер'єру сучасність і підкреслити почуття смаку. Кращим рішенням в цьому питанні буде довіритися професіоналам. Замовити тканину для штори в Німеччині оптом і в роздріб радимо через офіційних представників компанії. Доставка здійснюється в будь-який регіон країни, зручним перевізником максимально швидко.\nКоливання ціни на тканини для штор Німеччина пояснюється декількома причинами:\nрізними типами полотен;\nїх функціональними характеристиками;\nтекстурою і складом тканин;\nнаявністю додаткових прикрас.\nТекстиль з Німеччини здатний служити довго і надійно, тому багато хто воліє такі вироби більш бюджетним варіантам, що стоять дешево.До того ж фірма часто проводить акції і розпродажі,що дає можливість істотно заощадити кошти при замовленні. Кращим доказом успішного використання матеріалу з Німеччини є позитивні відгуки вдячних клієнтів.\nТканина для штори є головною складовою, здатної прикрасити простір, додати в нього нотки свіжості і затишку.


onua.org » Загадки Історії » Олександрійський маяк\nТільки одне із Семи Чудес Древнього світу несло в собі не тільки архітектурну елегантність, але й практичну функцію: Олександрійський Маяк. Він гарантував для моряків безпечне повернення у Велику Гавань. Крім того, він був найвищою спорудою на Землі.\nСтародавній острів Фарос. Сьогодні це мис в межах міста Александрія у Єгипті.\nПозиція нового міста вибиралась ретельно. Замість підстави його на дельті Ніла, було обрано район, розташований за двадцять миль на захід, щоб мул і бруд, принесені річкою, не засмічували міську гавань. Півдні міста закінчується озером Мареотис. Після того, як був створений канал між озером і Нілом, місто мало дві гавані: одна для руху вп Нілу, і інший для середземноморської морської торгівлі. Обидві гавані були повинні залишатися глибокими й чистими.\nОлександр помер близько 323 року до н.е, і будівництво міста було завершено Птоломеєм I, під чиїм правління Александрія досягла багатства і процвітання.\nБагато дивного і чудового було в цьому місті. Тут знаходився і відомий Мусейон (Музей-храм муз), де розміщувалися астрономічна обсерваторія, школа, анатомічний театр, майстерня. В різний час в Мусейоне жили і працювали багато геніальні грецькі вчені - творець геометрії Евклід, піонер хірургії Герофил. Тут дістав освіту і працював Архімед. Тут трудився багато років чудовий механік Герон, який побудував перші автомати і написав про них захоплюючу книгу " Театр автоматів.\nЗа мірою розвитку судноплавства, морської торгівлі все гостріше відчувалася потреба у маяку, який серед підводних скель і мілин вказував би суднам безпечний шлях в александрійську гавань. На східному краї острова Фарос, що лежав у морена відстані 7 стадій (1290 м) від Александрії, був побудований на Середземномор'ї маяк, який став носити ім'я острова. Зв'язок імені маяка з його з функцією виявилася такою міцною, що слово"Фарос" станоло коренем слова "маяк" на багатьох мовах - французькій, італійській, іспанській і румунській.\nВисота маяка - 135 м, його світло було видно на відстані 60 км (за іншими свідченнями, до 100 км). Нижня частина являла собою чотиригранну призму 60-метрової висоти з квадратною основою, довжина сторони якої становила 30 м. У внутрішніх приміщеннях зберігався різний інвентар, а плоский дах, прикрашений по кутках величезними статуями Тритона, служив основою середньої частини. Це була 40 - метрова восьмигранна призма - вежа, облицьована білим мармуром. Верхня (третя) частина маяка була споруджена у формі циліндричної колонади - 8 колон несли купол, увінчаний 7 - метровою бронзовою фігурою повелителя морів Посейдона. Джерелом світла служив постійно палаючий велике багаття. Яким чином досягалася яскравість і дальність свічення досі не встановлено. За однією з версій, цей ефект досягався за допомогою величезних дзеркал з полірованої бронзи або скла. За іншою - завдяки використанню прозорих шліфованих каменів - лінз.\nУсіх, тих, хто бачив маяк, приводили у захоплення зроблені з позолоченої бронзи високі стрункі жіночі фігури. Час від часу ці нерухомі фігури раптом оживали. Це були не просто статуї, а хитромудрі автомати. Одні показували силу вітру і морських хвиль, пересуваючи великі золоті стрілки на величезних синіх циферблатах. Інші, повертаючись, вказували напрямок вітру або слідували руками за рухом сонця і місяця. Жінки-автомати стояли також біля великих Водяного годинника - клепсидр. Вони били в коки. А в туман і негоду сурмила у зігнутий золотий ріг ще одна прекрасна жінка, попереджаючи мореплавців про небезпечну близькість мілин і підводні скелі.\nІсторія зберегла ім'я творця Фароського маяка: на одній з плит вчені виявили напис "Сострат, син Декстіфона, присвятив богам-рятівникам заради морів". Напис зберігся завдяки винахідливості архітектора - він закрив її шаром штукатурки, на якій написав ім'я правителя Єгипту.\nУ сліпучому блиску маяка, як у фокусі, сконцентрувалася вся мудрість, сила думки і глибина знань великих вчених Мусейону. Але сильний землетрус у травні 1100 р. він був зруйнований майже дощенту. У середні віки залишки подіуму Александрійського маяка були вбудовані в турецьку фортецю Кайт Бий. Зараз вона перетворена у єгипетський військовий форт. Тому добратися до залишків маяка неможливо навіть вченим-археологам.\nВи читаєте новину Александрийский маяк якщо Вам сподобалася стаття Александрийский маяк, прокоментируйте її.