Новий податок на нерухомість у Львові фізичні особи платитимуть з наступного року - Варіанти\nНовий податок на нерухомість у Львові фізичні особи платитимуть з наступного року\nПонеділок, 2 лютого 2015, 09:50\nФізичні ж особи сплачуватимуть нову вартість за помешкання, площею понад 80 кв м для квартир та 120 кв м для індивідуальних будинків лише з січня 2016 року.\nПро це, а також про інші зміни в Положенні про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розповіла директор департаменту економічної політики ЛМР Ірина Кулинич.\nПрийнята сесією ухвала передбачає збільшення пільги оподаткування житлових помешкань до 80 кв м. – натомість, законодавець пропонував встановити пільгу 60 кв м. Щодо індивідуальних будинків, то тут законодавством запропоновано 120 кв м, ухвалою ж збільшено цю цифру до 160 кв м. Якщо ж людина має у своїй власності квартиру та житло, то для неї встановлено пільгу 200 кв м.\n«Податок на нерухомість ділиться на кілька категорій. Найбільше наших мешканців цікавлять 2 з них: для власників квартир та власників житлових індивідуальних будинків. Цьогоріч вони будуть платити за ставками минулого року. Торік була велика пільга оподаткування для квартир – 120 кв м, а для житлових будинків – 240 кв м», – підкреслює Ірина Кулинич.\nЗа її словами, новий податок цьогоріч платитимуть лише юридичні особи, які мають у власності комерційну нерухомість. Для них місто поділене на 3 зони: історична зона, історичний ареал і все решту, що знаходиться за межами. Ставку, відповідно, також визначено за цими 3 зонами: 1%, 0,75% і 0,5%. Береться вона у відсотковому відношенні від розміру мінімальної заробітної плати.\n«Тобто, 1% – це 12 грн за кв м, 0,5%, відповідно, – 6 грн.», – пояснює посадовець. Юридичні особи, згідно з чинним законодавством, до 20 лютого будуть подавати свої декларації у фіскальну службу. Для них платіж ділиться поквартально рівними частинами. Щодо мешканців – фізичних осіб, то вони будуть платити цей податок уже в 2016 році.\n«Йдеться про квартири, які мають площу більше 80 кв м, і будинки, площею понад 160 кв м. Для квартир встановлено ставку 0,5% – це 6 грн, для будинків – 1%, що складає 12 грн. Платіж буде здійснюватись один раз на рік і лише за зайву площу. Тобто, якщо мешканець має квартиру, площею 82 кв м, то він платитиме лише за 2 кв м. Повідомлення будуть надсилати податкові інспекції. Однак ми маємо дуже велику проблему, тому що станом на сьогодні відсутня база оподаткування. Відтак, ми повинні, спільно з усіма службами, формувати її для нарахування цього податку», – відзначає Ірина Кулинич.\nМітки: Львівська міська рада, податок на житло


Що робити, якщо телефон перестав заряджатися\nОсь і настав цей момент, коли з вашим телефоном або смартфоном почалися проблеми, а саме він перестав заряджатися. Причому дана несправність не є серйозною з точки зору майстра по ремонту телефону. Хоча, якщо Ви його впустили з дев’ятого поверху, він розлетівся на запчастини, а половина телефону потрапила у величезну яму повну води, то це не означає, що телефон перестав заряджатися. Це звичайно перебільшення проблеми, але суть я думаю, що передана правильно.\nДля початку потрібно згадати, що могло спричинити за собою таку несправність. Потім потрібно чесно дати собі відповідь на таке питання: «Чи доводилося Вам, що ні будь ремонтувати? І який був результат ремонту? ». Якщо ви не можете відповісти на вище наведені питання, то може краще обміняти свій смартфон на новий. Тим більше що на сайті http://obmen.bigmag.com.ua/ зробити це можна протягом одного дня. Або, як варіант, сходити в сервісний центр по ремонту телефонів і нехай фахівці володіють досвідом з’ясують в чому причина.\nУ тому випадку якщо ви хочете з’ясувати причину поломки самостійно, то для цього існує кілька способів.\nПричини, за якими телефон Неможливо зарядити телефон\n1. Перевірити на наявність несправностей. Однією з перших причин, через появу якої телефон перестає реагувати на зарядку, вважається неполадки зарядного пристрою. Воно може бути зіпсовано в місцях, де скручується або згинається кабель. Також можна бачити сам процес зарядки, але в дійсності, це не так і батарея не працюватиме. Вирішити таку проблему досить просто — достатньо взяти в борг у знайомих або придбати відповідний зарядник, після чого слід поставити телефон на зарядку. Необхідно пам’ятати про те, що для певних видів телефонів вкрай важливо, як саме підзарядка вставляється в гніздо. Якщо весь час помилково підключати телефон до зарядки, то зовсім скоро роз’єм мобільного пристрою може зламатися.\nБуває так, що багато видів телефонів мають однаковий роз’єм для зарядки. Не рекомендується застосовувати зарядник від іншого телефону, тому що він може володіти іншим напругою або зарядці можуть піддаватися різні контакти. Це може негативно позначитися на телефоні і, можливо, він навіть буде виведений з ладу. Проблеми, що стосуються зарядки можуть з’явитися також за рахунок збою програмного забезпечення або поломки окремих його деталей.\n2. Перевірити батарею телефону. Вона може мати роздутий вид або втратити свої зарядні властивості. Для усунення проблеми слід винести її з телефону, з обережністю протерти контакти, знову вставити в телефон, щоб переконатися в наявності зарядки. Якщо ніяких змін не відбувається, потрібно провести заміну батареї.\n3. Огляд телефону. Якщо на екрані показана зарядка, є підключення зарядного пристрою, а по завершенні і його витяганні батарея швидко сідає, значить, проблема в самому телефоні. Причинами відмови роботи телефону можуть стати: наявність вологи на контактах, часті падіння, що призводять до пошкодження підсилювача потужності, і багато інших. Також на неполадки при зарядці телефону можуть вплинути віруси, які проникли через інтернет, тому слід встановити на телефон якісний антивірус. Для усунення всіх цих неприємностей потрібно звернутися в сервіс, щоб фахівці могли провести дослідження і виявити причини неполадок телефону для подальшого його ремонту.\nЩо робити, якщо телефон перестав заряджатися Ссылка на основную публикацию


Напівсинтетичне Автомасло General Motors GM 10W-40 5л: купити за низькою цiною в Києві, Україні | інтернет-магазин ШипШина\nНапівсинтетичне Автомасло General Motors GM 10W-40 5л\nВсесезонне оригінальне напівсинтетичне моторне масло GM 10W - 40 для автомобілів Opel/General Motors. Зміст синтетичних базових масел і спеціальних присадок, виготовлених за технологією GM, очищає всі елементи двигуна, захищає від зносу, перешкоджаючи появі відкладень і корозії. Завдяки стабільній в'язкості зберігає свої характеристики навіть при високих робочих температурах. Низька в'язкість забезпечує легкий холодний старт, навіть при дуже низьких температурах навколишнього повітря. Підтримує роботу каталітичного нейтралізатора, і тим самим зводить до мінімуму викиди небажаних речовин в атмосферу.


Головна Твори Твір доповідь життевий шлях Сервантеса\nМігель Сервантес де Сааведра народився 1547 року в родині збіднілих дворян. У пошуках заробітків родина мандрувала багатьма селами та містами Італії, тож майбутній письменник з дитинства бачив картини народного життя тих часів. Здобувши освіту в єзуїтській школі, Сервантес служить помічником кардинала Аквавіви. У Римі він вивчає італійську й знайомиться зі здобутками літератури та культури доби Відродження. Проте у житті Сервантеса відбуваються несподівані повороти долі. Вступивши до лав іспанської гвардії, він бере участь в морських битвах, дістає поранення, але, вилікувавшись, знов повертається до війська. Під час однієї з морських подорожей, корабель, на якому їхав Сервантес, захоплюють пірати. Вони беруть юнака в полон, вимагаючи за нього великий викуп. П’ять років провів Сервантес у ; неволі, доки його родина змогла зібрати необхідну суму. Перші твори Сервантеса побачили світ вже після повернення додому: це роман «Галатея», драми «Нумансія», «Алжирська вдача», «Морська битва».\nПрацюючи збирачем податків, письменник був несправедливо звинувачений у крадіжці державних коштів, його заарештували та ув’язнили. Саме в ув’язненні він пише головний твір свого життя – роман «Премудрий гідальго Дон Кіхот з Ламанчі». Цей твір здобув популярність у читачів одразу після його виходу в світ. За статистикою найбільше перекладалася іншими мовами Біблія, на другому ж місці за кількістю перекладів -вічний твір Сервантеса. В останні роки свого життя Сервантес пише й інші твори, але в історію світової літератури він входить насамперед як автор «Дон Кіхота». Помер Сервантес 1616 року.\nУ цьому творі я навів тільки стислий переклад біографії Сервантеса, аби залишити місце та сили для власних роздумів. Зізнаюсь, що біографію письменника я читав як цікавий пригодницький роман: непросте дитинство, участь у військових діях, пірати, полон, несправедливі звинувачення та ув’язнення, світова слава по смерті… Цього сюжету вистачило б самому Сервантесу на кілька десятків прекрасних захоплюючих творів. Зрештою, хоча деякі його твори і мають біографічні мотиви, він не пішов цим шляхом: він писав твори, слухаючись порад свого розуму, життєвої мудрості та літературного дару, а не намагаючись прославитись і здобути прихильність читачів легкими пригодницькими повістями. У цьом теж є якийсь відгомін лицарства… Хіба ні?\nСвій роман Сервантес замислив як пародію на лицарську літературу низької художньої якості, яка заполонила «книжковий ринок» тих часів. Але почавши писати просту пародію, письменник зробив твір настільки глибоким, що ця «пародія» не просто стала кращою за власне об’єкти пародіювання, а й стала повноцінним твором із філософською проблематикою, а головний образ роману став вічним літературним образом і навіть увійшов у свідомість та мовлення людей як загальна назва: донкіхот, донкіхотство – ці слова ми використовуємо і дотепер.\nЗа часів Сервантеса лицарська література занепадала, а лицарські ідеали поступалися своїм місцем новим світоглядним засадам, новим цінностям. Звісно, шедеври літератури Середньовіччя залишились значним здобутком світової літератури (як вічні твори не зникають з поля зору читача навіть тоді, коли змінюється епоха, а історичний контекст, світогляд людей та й літературний метод змінюється). Дон Кіхот – не напівбожевільний дивак, якому фантазія заступила реальність. Це людина, яка несе в собі бажання зробити світ кращим, а те, що його дії не приносять бажаного результату, не зменшує значення й привабливість цього образу, а тільки робить його дещо трагічним.\nОбраз Дон Кіхота став певним символом, навіть – міфологемою. Такі образи потрібні, мабуть, не тільки в літературі, а й у житті. Бо тільки у людини, яка дійсно хоче змінити цей світ і переймається не тільки власним щастям, може здійснитись задумане. «Премудрий гідальго Дон Кіхот з Ламанчі» – пародія на лицарсьні романи. Пародія – це переспів відомого твору, сюжету чи стилю. Відомо, що «Дон Кіхот» – пародія на лицарські романи. Але зазначимо, що це пародія на лицарські романи низької якості, створені авторами без хисту до того, адже ідеали лицарства, хоча й лишились у минулому, не піддавались висміюванню, бо вони не були і не стали «неправильними», а лише поступилися місцем новій філософії. Зазначимо і те, що коли б твір Сервантеса був лише пародією і не більше, він ніколи б не здобув тієї популярності, яку він має і дотепер. Але, перш ніж аналізувати глибинні шари змісту цього твору, розберімося з тим, чи дійсно «Дон Кіхот» є пародією і в чому це виражається.\nАлонсо Кіхано – чоловік, який зачитується лицарськими романами. Ці твори настільки захоплюють його, що він починає жити ними. І це, здавалося б, природно для людини, якій подобається певний жанр чи вид мистецтва… Але це природно доти, доки наш герой живе цими романами, а не живе у цих романах. Тут відбувається зав’язка твору: реальність відсувається для Дон Кіхота на другий план, і він починає жити у світі середньовічного лицарства, вважаючи себе, звісно, одним з його представників. Головний герой вигадує собі красиве ім’я. Звісно, справжньому лицареві цього недостатньо. Необхідний ще зброєносець, яким стає знайомий Дон Кіхота Санчо Панса. Новоспечений лицар дає гучне ім’я навіть своєму коневі: Росінант. Не може лицар і без дами серця, якою стає дівчина з сусіднього села з поетичним пишним іменем Дульцінея Тобоська (ясна річ, це ім’я також вигадав наш лицар сумного образу). Зброю Дон Кіхот лагодить собі з того, шо «завалялось» у домі тс з часів його прадіда. От, здавалося б, і все! Образ славного лицаря вийшов на славу, перепрошую за каламбур. Але ж ні, ще не час зупинятися і милуватися цією картиною: жоден славний лицар не, обходився без подвигів, які покриють його ім’я вічною славою. Отже, Дон Кіхот вирушає творити подвиги, показувати свою лицарську мужність та звитягу…\nМи визначили, що у своєму творі Сервантес пародіює усі основні атрибути та дії середньовічного лицаря. Але повернімось на хвилинку до наших міркувань і перевіримо їх уважніше. «…Жоден славний лицар не обходився без подвигів, які покриють його ім’я вічною славою». Безумовно, це так. Дон Кіхот робить усе заради викорінення зла на землі, заради справедливості та щастя людей. Звісно, він мріє про славу та визнання, але стимулом до його боротьби є сам факт існування несправедливості, яку він бачить (чи яка йому примарилась). Отут вперше щось не збігається…\nШкільний твір роздум на тему: Петриківський розпис


Нардеп задекларував криптовалюту на 7 млрд грн - FINBALANCE. Все про економіку та фінанси.\nНардеп задекларував криптовалюту на 7 млрд грн\nБлизько 15 народних депутатів задекларували заощадження у криптовалюті, повідомляє "Радіо Свобода", проаналізувавши фінансові звіти народних обранців за 2020 рік.\nНайбільше криптовалюти має член депутатської групи «Партія «За майбутнє» Анатолій Урбанський, який вказав, що володіє 4256,3278 Bitcoin та 4256,3278 Bitcoin Cash (у гривневому еквіваленті станом на 5 квітня 2021 року це відповідно – близько 6 981 867 306 грн (1 639 630 грн за 1 Bitcoin) та 72 652 536 грн (17 034 грн за 1 Bitcoin Cash).\nЩе один народний депутат – член депутатської групи «Довіра» Сергій Вельможний – задекларував 11 428 одиниць криптовалюти MONERO (у гривневому еквіваленті станом на 5 квітня 2021 року це – близько 83 909 175 грн (7 341,03 грн за 1 MONERO).\n356 одиницями криптовалюти Ethereum та 49 одиницями Bitcoin володіє екс-«слуга», а нині позафракційний Гео Лерос (у гривневому еквіваленті станом на 5 квітня 2021 року це – близько 20 811 048 грн (58 516 за 1 Ethereum) та 80 236 030 грн відповідно).\nТим часом «слуга народу» Василь Мокан має найбільше різномаїття криптовалют. Зокрема, він задекларував, що у різних обсягах володіє не лише Bitcoin та Etherium, але і NXT, Ripple та Litecoin.\nЗагалом заощадження у криптовалюті зафіксували, серед іншого, 10 «слуг народу», один член ОПЗЖ, а також представники депутатських груп «Партія «За майбутнє» та «Довіра». Три парламентарі – «слуги народу» Дмитро Гурін та Юрій Камельчук, а також членкиня фракції «Голос» Інна Совсун, – вказали у деклараціях, що криптовалютою володіють їхні партнери по шлюбу.\nВодночас голова партії «Голос» Кіра Рудик у 2020 році продала криптовалюту, якою володіла, задекларувавши 505 101 гривню від продажу Bitcoin і 461 080 гривень від продажу Ethereum (їх у неї, згідно з декларацією за 2019 рік, було 1,006 та 31,723809 одиниць відповідно).\n2 грудня 2020 року Верховна Рада підтримала у першому читанні законопроєкт про віртуальні активи. За нього проголосували 230 народних депутатів.\nУ пояснювальній записці до документу зазначено, що він має впорядкувати нормативно-правове регулювання ринку віртуальних активів (криптовалюти) та їх учасників.


Презентація на тему "Різноманітність ракоподібних"\nСлайд #1 Різноманітність ракоподібних.Слайд #2Ракоподібні населяють будь-які існуючі на Землі водойми, прісноводні і морські, маленькі і великі, живуть на дні і в товщі води, проникають у підземні води, опускаються на граничні глибини Світового океану. Більшість ракоподібних вільно пересувається по дну або в товщі води, але серед них є і сидячі-прикріплені види, наприклад морські жолуді і морські качечки, є і паразити, що прикріплюються до риб та інших водних тварин. Водне середовище - царство ракоподібних, однак деякі з них пристосувалися і до життя на суші. Такі загальновідомі мокриці, деякі тропічні краби і раки-відлюдники.Слайд #3Багато ракоподібних надзвичайно численні. Морський планктон під усіма широтами і на всіх глибинах в основному (не менш ніж на 90% за вагою) складається з ракоподібних. Дуже велике значення ракоподібних і в планктоні прісних вод. Донні ракоподібні також нерідко зустрічаються в масовій кількості.Слайд #4В даний час відомо більше 30 000 видів ракоподібних.Слайд #5Ряд Гіллястовусі раки Група давніх і примітивних ракоподібних. Налічує близько 1500 видів. Деякі види вивчені добре, наприклад артемія Artemia, дафнії, і використовуються як корм у акваріуму або як об'єкт вивчення.Слайд #6Представниками ряду є дафнії. Мешканці прісних водойм. Їхні розміри дуже невеликі: тіло (1-3 мм) дафнії укладено в напівпрозору двостулкову черепашку. Дафнії плавають з допомогою другої пари вусиків,стрибкоподібно. На їхній голові розташовані два складних й одне просте око. Харчування фільтраційне, з допомогою грудних ніжок. Розвиток прямий. Улітку дафнії розмножуються партеногенетично (з яєць виходять лише самки), а восени - статевим шляхом (з партеногенетичних яєць виходять і самки, і самці. Дафнії відіграють важливу роль у біоценозах прісних водойм, тому що є основною кормовою базою багатьох водних організмів. Слайд #7Ряд Веслоногі раки Представниками ряду є циклопи. Мешканці прісних водойм і морів, хижаки і паразити.\nЇхні розміри дуже незначні. Циклопи плавають з допомогою першої пари вусиків і грудних ніжок. На голові розташоване одне просте око. Зябра відсутні, газообмін відбувається крізь зовнішні покриви. Розвиток непрямий. Циклопи відіграють важливу роль у біоценозах прісних водойм, тому що є основною кормовою базою багатьох водних організмів. Можуть бути проміжними хазяями деяких паразитичних червів. Слайд #8Ряд Вусоногі раки Представники -морський жолудь морська качечка . Мешканці морів та океанів. Сидячий спосіб життя .\nДеяки види є паразитамиСлайд #9Ряд Короnоїди Паразитичні ракоподібніі, що є паразитами риб. Живуть не тільки в прісних водах, але а в морях. Їх передній відділ тіла зверху покритий широким щитом - карапакса, на спинний поверхні якого розташована пара великих фасеточных очей. Завдяки здатності запасати їжу про запас коропоїди можуть до 3 тижнів не харчуватися.\nМожуть спричиняти масову загибель риби.Слайд #10Ракоподібні. Верхній ряд, зліва направо: спелеонектес (гребненогі), дафнія (гіллястовусі), триопс (щитні), артемія (зяброноги). Нижній ряд, зліва направо: морський жолудь (вусоногі), морська уточка (вусоногі), циприс (черепашкові), діаптомус (веслоногі)Слайд #11Вищі раки\nВищі раки - клас найбільших ракоподібних, що включає більшість тварин, які для неекспертов є класичними прикладами раків: крабів, омарів і креветок. Містить більше 22 тисяч видів, будучи другим за чисельністю класом ракоподібних. Його представники поширені в морях, прісних водах, а деякі види пристосувалися до життя на суші. Найбільш древні копалини вищих раків датуються епохою кембрію.Слайд #12Ряд Десятиногі\nНайширше відомий ряд ракоподібних. До його представників належать широко відомі Їстівні ракоподібні. Це річковий рак, омари, лангусти, краби, креветки. Представниками десятиногих раків є раки самітники. Вони 'мають м'яке черевце, яке ховають у порожніх черепашках молюсків. Ланки в ланцюзі харчування, симбіонти, некрофаги, об'єкт промислу.Слайд #13Десятиногі вищі раки. Верхній ряд, зліва направо: лисмата Вурдемана, креветка чилім, гігантський краб, камчатський краб. Нижній ряд, зліва направо: лофолітодес, звичайний лангуст, креветка пенеус, ваблячий крабСлайд #14Ряд Рівноногі раки З водних видів цього ряду в Україні часто зустрічає'гься водяний ослик. Але найширше відомі рівноногі раки, що живуть на суходолі, -- мокриці. Переселившись на суходіл, вони не втратили зябрового дихання. Зябра мокриць прикриті кришечкою, що утворена розширеною парою черевних ніжок. Завдяки цьому навколо зябер завжди волога атмосфера і вони можуть здійснювати газообмін. Деякі види мокриць живуть навіть у пустелях. Ланка в ланцюзі харчування, деякі паразитиСлайд #15Вищі раки. Верхній ряд, зліва направо: звичайна стонога (рівноногі), норвезький криль (эуфазиеві), морська козочка (різноногі), льохова стонога (рівноногі). Нижній ряд – десятиногі вищі раки, зліва направо: широкопалый річковий рак, пальмовий злодій, блакитний краб-плавунец, тропічний наземний рак-отшельникСлайд #16Ланка в ланцюзі харчування.\nНадклас ЧерепашковіСлайд #17Виділені в окремий підкласс мешканці морських печер, рачки, які не схожі на інших ракоподібних. Тіло цих тварин, довжиною до 43 мм, підрозділі на голову, тулуб, що складається не більше ніж з 32 сегментів. Голова, крім звичайних 2 пар антен, несе парні лобові вирости. Тварини плавають спиною вниз, загрібаючи воду ніжками. Ці сліпі депігментовані тварини спочатку були виявлені в затопленої морем печері на глибині 19 м на Великому Багамському острові. Згодом їх виявили на інших островах Багамського архіпелагу. Дивно те, що вони були знайдені і в одній з лавових печер на Канарських островах.\nНадклас Гребненогі Слайд #18Отже:


Андрій Левківський про щеплення дорослих проти кору – ITV\nАндрій Левківський про щеплення дорослих проти кору\n04 бер 16:27, 2019\nПротягом лютого в Ірпінському регіоні на кір захворіли 22 дитини та 40 дорослих. Медики закликають батьків безкоштовно вакцинувати своїх дітей в ірпінських амбулаторіях.\nЧи можуть дорослі претендувати на безкоштовну вакцину проти кору та як зробити щеплення дорослому, розповів головний лікар КНП «Ірпінський центр первинної медико-санітарної допомоги» Андрій Левківський.\n«На сьогоднішній день Міністерство охорони здоров’я забезпечує в повному обсязі вакциною КПК все населення України. Обов’язково вакцинуються діти та люди з групи ризику. До групи ризику входять працівники освіти, медики, студенти ти військовослужбовці».\nЗа його словами, також у державних та комунальних медустановах вакцінують людей, які контактували з хворою на кір людиною.\nПісля консультацій із сімейним лікарем та проходження певних лабораторних досліджень, пройти вакцинацію від кору також можуть усі громадяни, які не входять до груп ризику, придбавши вакцину в аптеках.


Переселенці-хіміки успішно відродили своє підприємство в Черкасах | Черкаси Сьогодні\nМістоСуспільство - 18:32, 8 Червня\nПереселенці-хіміки успішно відродили своє підприємство в Черкасах\nЧеркаси вже не одне десятиліття називають містом великої хімії. Городяни не те щоб дуже гордилися таким — просто давно до цього звикли. Правда, останнім часом окремі підприємства з різних причин згорнули виробництво. Скажімо, вже кілька років не працює завод хімічного волокна, хоча цехи, побудовані ще за СРСР, збереглися. Ось власники Донецького заводу хімічних реактивів батько і син В’ячеслав та Ілля Леоненки й накинули на них оком. Частину площ відремонтували, устаткували. І тепер це підприємство замкненого циклу. На складі — перші тонни готової продукції для замовників з України та закордоння. Тут виготовляють неорганічні речовини для харчової, фармацевтичної й косметичної галузей, пише “Урядовий кур’єр“.\nTags:підприємство, переселенці, Черкаси


Кардинал Берк: «Ми повинні протистояти тим, хто вводить хибне вчення про шлюб і Таїнства» | Католицький Оглядач\nПон, 16/05/2016 - 22:17\n«Особливо я занепокоєний все зростаючою світською течією, зосередженою на людині та світі, яка зараз діє у Церкві», – сказав він, додаючи, що сама ця течія виражає «секуляризоване розуміння божественних реалій».\n«Наприклад, сьогодні в Церкві є ті, хто посилаються на об’єктивну реальність ласки подружжя як майже ідеал, до якого ми своєю мірою прагнемо, щоб пристосуватись», – зазначив кардинал.\nМинулого місяця Папа Франциск видав післясинодальний заклик «Amoris Laetitia» щодо сім’ї. У своїй першій реакції на цей документ кардинал Берк підняв питання частого вживання слова «ідеал» стосовно християнського вчення про шлюб.\nУ «Amoris Laetitia» Папа Франциск написав: «Часами ми також пропонували занадто абстрактний і майже штучний теологічний ідеал подружжя, дуже віддалений від конкретних ситуацій і практичних можливостей реальних сімей», додаючи, що ця «надмірна ідеалізація» подружжя «не допомогла зробити подружжя більш бажаним і привабливим, але навпаки».\nВ іншому місці Папа Франциск пише, що «багато людей відчувають, що послання Церкви щодо подружжя і сім’ї чітко не відображає вчення і ставлення Ісуса».\nУ своїй критиці кардинал Берк зазначив:\n«Такий опис подружжя може вводити в оману. Це може навести читача на думку, що подружжя це відвічна ідея, до якої, впродовж змінних історичних умов, чоловік і жінка так чи інакше пристосовуються. Але християнське подружжя не є ідеєю; це – Таїнство, яке дарує благодать чоловікові і жінці жити у вірній, постійній і плідній любові один до одного. Кожна християнська пара, яка вступає у дійсний шлюб, від моменту взаємної згоди отримує милість жити любов’ю, яку один одному обіцяє».\nКардинал Берк також сказав, що «Amoris Laetitia» є не магістеріумом, а радше «особистими роздумами» Папи.\nПевна кількість ліберальних прелатів і теологів в Церкві вихваляли адгортацію Папи за те, що вони назвали неявним дозволом допущення до Св. Причастя тих католиків, які були цивільно розлучені і вступили в новий зв’язок. Декотрі як доказ цитували п. 305 із приміткою 351, які, якщо їх читати разом, припускають, що Церква може допомогти тим, хто живе в «об’єктивній ситуації гріха» «зростати в житті благодаті» з «допомогою Церкви», яка «може включати допомогу Таїнств».\nНе вказуючи чітко на «Amoris Laetitia», кардинал Берк попередив учасників конференції про інтерпретацію католицизму, а особливо шлюб і допущення до таїнств, що веде до «замішання», оскільки не базується на істині віри.\n«Світське бачення, яке, через те, що не є істиною, веде до замішання і розподілу в Тілі Христовому, і зрештою заперечує фундаментальні принципи справжніх підстав, що називається принципом несуперечності, а саме закону, що річ не може бути і не бути у тому ж відношенні водночас».\n«Наприклад, не може бути, що Церква визнає віру в нерозривність подружжя, відповідно до Божого закону, вписаного у кожне людське серце і проголошеного у слові Христа, і водночас допускати до Таїнств тих, хто живе в очевидному порушенні нерозривності шлюбу. Якщо допускати до Таїнств особу, яка очевидно живе в порушенні свого подружнього зв’язку, то або шлюб не є нерозривним, або Таїнство Св. Євхаристії не є Тілом Христа і зустріч з Христом у Таїнстві Покаяння не вимагає чіткої постанови зміни нашого життя, тобто послуху слову Христа «більше не грішити».», – сказав він.\nКардинал Берк сказав учасникам конференції, що такому «світському» думанню слід протистояти.\n«Ми усі стоїмо перед спокусою перейти на такий світський спосіб думання. Сьогодні я маю надію допомогти вам у боротьбі, метою якої є протистояння такому способу думання, для того, щоб залишатись вірними Христові, Котрий живе у вас через вилиття Святого Духа», – зазначив він.\nКардинал Берк кілька разів посилався на твори і роздуми Слуги Божого отця Джона Ентоні Хардона з Товариства Ісуса, в т.ч.: «Католицизм перебуває в агонії найгіршої кризи в усій історії. Поки справжні і вірні католики не матимуть запалу і духа перших християн, поки вони не хотітимуть робити те, що вони робили і заплатити ту ціну, яку заплатили вони, дні Америки залишатимуться ліченими».\nЗа словами кардинала, о. Хардон «бачив як десятиліття слабких і навіть неправильних катехиз створили ситуацію, в якій багато католиків стали неграмотними стосовно віри. Він бачив як багато людей залишились у замішанні і помилці щодо найбільш фундаментальних доктрин католицької віри та морального закону, вписаного на серці людини і чітко висловленого у слові Христа, переданого Церкві.\nВідсутність формації у чеснотах та загальне замішання і помилки стосовно морального закону вносили деструктив і смерть в життя багатьох осіб і багатьох сімей».\nСтосовно мучеництва свідчення, яке сьогодні відчувають справді вірні католики, кардинал пояснив: «Спостерігаючи велике замішання і помилки, в т.ч. всередині Церкви, в теперішні часи, о. Хардон часто нагадував усім вірним, що вони повинні готуватись до великого терпіння, навіть до мучеництва, для того, щоб бути вірними вченню Христа і Його Церкви».\nКардинал висловив «солідарність» з учасниками конференції «Rome Life Forum», дякуючи за їх «зобов’язання заради охорони і поширення недоторканої гідності невинних і беззахисних людських життів, а також цілісності їх колиски в подружжі та сім’ї».\nАмериканський кардинал, котрий постійно висловлює свою підтримку захисникам життя і сім’ї, на завершення промови сказав: «В контексті Rome Life Forum, я хочу на завершення висловити свою глибоку повагу до того мучеництва, яке багато з вас приймає заради захисту людського життя і його колиски у подружньому союзі чоловіка і жінки. Ми приймаємо байдужість, висміювання, відкинення і інші форми переслідування тому, що ми любимо нашого Господа та усіх наших братів і сестер в Ньому, в Його святій Церкві».\nПереклад "Католицького оглядача" за матеріалами LifeSite News


На Вінниччині стартувала жнивна кампанія — Вінницька обласна державна адміністрація\nЗбір ранньої групи зернових вже розпочали південні райони області. Про це під час щотижневої оперативної наради під головуванням керівника обласної державної адміністрації Валерія Коровія повідомив директор Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів ОДА Микола Ткачук.\n«У південних районах області розпочалася жнивна кампанія. Загалом до збирання ранньої групи зернових і зернобобових культур маємо площу 479 тисяч га. Вся сільськогосподарська техніка, а це близько 2 320 комбайнів, підготовлена до збору ранніх зернових, - інформував Микола Ткачук. – Ситуація складається позитивно. Урожайність озимого ячменю становить на сьогодні більше 40 ц з гектара. Вал ранніх зернових прогнозується у межах 2,5 млн. тонн».\nВодночас, у контексті питань розвитку агропромислового сектору, голова обласної державної адміністрації Валерій Коровій повідомив про створення робочої групи з метою відпрацювання можливих конфліктних ситуацій у цій сфері. Відтак доручив керівнику профільного Департаменту системно моніторити ситуацію по кожному району.


Проблема в Стобихівці: батьки готові «скинутись» на нову школу | ВолиньPost\nБатьки учнів скандальної школи у селі Стобихівка Камінь-Каширського району готові співфінансувати будівництво нового навчального закладу.\n1 вересня батьки не пустили своїх дітей до школи, вимагаючи у влади розпочати будівництво нової школи.\nТа ось чи постане в майбутньому новий навчальний заклад у Стобихівці – залежить від спільних дій влади і громади села.\nЯк нещодавно стало відомо, відділ освіти Камінь-Каширської РДА виконав свої зобов’язання перед батьківським колективом. Спеціалісти із ПП “Творча архітектурна майстерня Балан та Стельмащук” встигли підготувати проектно-кошторисну документацію в намічені строки, а саме узгодили кошторис в цінах 2017 року.\nОтож на сьогодні маємо такі результати: вартість будівництва школи зросла майже вдвічі. За оновленими підрахунками вона становить 83 мільйони гривень, коли ще п’ять років тому зведення навчального закладу оцінювали в 45 мільйонів гривень. Звісно, для місцевого бюджету озвучена сума є непідйомною. Розуміють це й самі батьки, тож мають намір знову шукати ради і підтримки в голови Волинської ОДА.\nОрієнтовно наступного тижня ініціативна група стобихівців вирушить на особистий прийом до Володимира Гунчика. Батьки будуть просити його зробити все можливе, щоб проект школи внесли в перелік об’єктів, які фінансуватимуться з державного фонду регіонального розвитку.\nНагадаємо, у вересні цього року селяни вже їздили на прийом до Міносвіти.\nОсвіта запевняє – швидкого старту робіт очікувати не варто\nУ районному відділі освіти вважають, що досягти успіху на цьому шляху реально лише за виваженого і спокійного підходу до вирішення проблемної ситуації. Для того щоб проект потрапив у перелік ДФРР, необхідно спочатку підготувати весь пакет документів, а ще відшукати первинний капітал для старту будівництва школи. Звісно це – тривалий процес, тому передбачити, коли та які суми вдасться отримати, тут не беруться.\n– Зі свого боку виконуємо ті кроки, які й передбачали, незважаючи на жодні ультиматуми. Безперечно, нова школа у Стобихівці потрібна, але не такими методами. Наразі кошторис узгоджений і ми перейшли до проходження державної експертизи. Наступного тижня плануємо потрапити на прийом до голови обласної адміністрації Володимира Гунчика. Проситимемо, щоб проект будівництва школи включили в ДФРР. Та коли це трапиться – невідомо, адже головна умова включення проекту в ДФРР – наявність проектно-кошторисної документації, обґрунтованість потреби реалізації такого проекту, а ще готовність місцевих бюджетів, громади співфінансувати, – зазначає начальник відділу освіти Віктор Пась.\nЗа словами Віктора Івановича, на даний час майже всі вимоги дотримані, залишилось лише пройти експертизу, а також відшукати кошти.\n– Батьки сказали, що зберуть свій мільйон. Коли в березні ділитимуть вільні залишки, гарантую, обласна рада теж додасть частку. Тоді ж проект пройде повністю експертизу і в нас на руках будуть готові папери, за якими можна вже починати зводити навчальний заклад.\nРозпочнемо з власних грошей. Реально, що в 2019 році школа потрапить до переліку інвестиційних об’єктів державного фонду регіонального розвитку, вже як незавершене будівництво. Це той шлях, який був в Осівцях.\nНа думку освітянина, якщо початок будівництва школи припаде на 2018 рік, то очікувати його завершення варто не раніше 2023 року.\n– Сьогодні проектна частина залишається без змін, школа розрахована на 350 учнів. Планується, що діти навчатимуться роздільно: в одному крилі будуть початкові класи і дві групи дошкільнят, інше – віддамо під старші. За п’ять років реально знайти та освоїти 83 мільйона гривень, хоча все залежить від багатьох факторів: стабільної ситуації в країні, цін і в яких обсягах надходитиме фінансування, – підсумував співрозмовник.\nСеляни мають намір “скинутись” на школу для малечі, та навіть будувати її власними руками\nОтож, чи вдасться стобихівським батькам зібрати мільйон гривень і таки втілити давню мрію громади про сучасну школу?\nСеляни ствердно відповідають, що не бояться взяти на себе частину фінансових зобов’язань, якщо влада допоможе зрушити питання з мертвої точки. Свою позицію протестувальники повідомили і керівництву районної адміністрації та відділу освіти під час нещодавньої зустрічі. Як розповідає представник батьківського комітету Сергій Сухацький, поки зарано говорити про конкретні суми, адже сьогодні вони не дійшли остаточної думки, яким буде розмір їх вкладу у справу. Та затягувати з процесом будівництва, як вважає чоловік, не варто, адже за стільки років селяни просто втомилися миритися з умовами, в котрих доводиться вчитися їхній малечі.\n– Звичайно, приєднаємось. Батьки взагалі не проти допомогти грошима, але нам потрібно, щоб і керівництво області, району посприяли в пришвидшенні реалізації проекту школи, та гарантували, що він буде включений до ДФРР. Ще у 2012 році почали робити проект, і з того часу воно все заглухло. А зараз ситуація критична, бо в нас не вистачає місця для розміщення всіх учнів. Діти приходять з навчання пізно. Їдальня без ремонту, маленька (всього 70 м2), змушені харчувати школярів у кілька заходів. Школа конче необхідна, так як майже кожна родина в Стобихівці – багатодітна. На сьогодні маємо 210 дітей до 6 років, які зовсім скоро підуть до першого класу. Якою конкретно буде наша частка співфінансування, плануємо визначитись вже цієї неділі на загальних зборах.\nУ телефонній розмові з кореспондентом видання пан Сергій підтверджує готовність батьківського комітету до зустрічі з Володимиром Гунчиком. Однак стобихівці щиро сподіваються побачити на цьому прийомі також голову РДА Валерія Дунайчука і начальника відділу освіти Віктора Пася.\n– До сьогодні Віктор Іванович своїх обіцянок дотримується, іде нам назустріч. Відбувається конструктивний діалог. Та ми категоричні — коли у справі будівництва школи нічого не робитиметься, діти знову не підуть на навчання. Батьки невідступно налаштовані від-стоювати свою позицію до кінця. Чекаємо, що нам скаже Гунчик, а там будемо бачити. Якщо нас підтримають, тоді можна далі про щось говорити, налагоджувати співпрацю. Знаєте, готові навіть працювати на будові, своїми руками зводити школу, як це сьогодні робиться в Осівцях, лише б нам конкретно сказали, коли саме в Стобихівці розпочнеться будівництво.


Імунна система дитини, що потрібно знати? — Zdorovia\nГоловна » Вагітність і діти » Імунна система дитини, що потрібно знати?\nв Вагітність і діти 31.01.2018 50 переглядів\nНаші відносини з мікробами починаються в самому початку життя. Коли дитина переходить з утроби у цей світ через родовий канал його матері, він піддається впливу безлічі бактерій і грибів. Хоча в даний час кілька досліджень показують, що матка не може бути стерильною, як вважали багато, мікроби набагато більш численні в зовнішньому світі.\nОсобливість імунної системи\nЯк наші тіла вчаться співіснувати з клітинами, які не є нашими власними, досі неясно. Зрештою, ми проводимо більшу частину свого життя, борючись з мікробними загарбниками. Як тільки ви народилися, на вас нападають мільярди бактерій, тому, якщо імунні системи дітей відповідають відповідним чином як їй і належить, то виникає питання: як імунна система вчиться, коли потрібно розслабитися і коли реагувати?\nПротягом останніх кількох років дослідники почали виявляти, як імунна система послаблює реакцію на корисні мікроби. Наприклад, одне з досліджень показало, що конкретна популяція еритроцитів, що володіє білком CD71, який є рясним тільки протягом першого тижня або близько того життя, допомогла придушити імунну відповідь у мишей-немовлят. У людей ці клітини CD71 +, були виявлені в крові пуповини у великій кількості, і як з’ясувалося володіють імунодепресивними властивостями.\nВчені звикли думати, що немовлята народжуються з незрілої, сильною імунною системою, але насправді у них дуже складні імунні системи, вони просто запрограмовані по-іншому.\nРозвиток імунологічної толерантності\nНедавні дослідження гризунів показали, що у дорослому мишачої товстій кишці бактеріальні метаболіти, такі як бутират, продукт ферментації, можуть прискорити диференціацію клітин-попередників у регуляторні Т-клітини, які допомагають тримати імунну систему під контролем.\nХоча ці дослідження показують, що продукти деяких видів бактерій можуть сприяти виробленню толерантності у дорослому імунній системі. Роль цих викликають толерантність видів не проста, так як здатність імунітету стати толерантним вітається в самому початку життя, коли, як це не парадоксально, ці види менш численні, ніж у більш пізньому дитинстві і зрілому віці.\nІдея про те, що перші бактерії, з якими ми стикаємося, має вирішальне значення для нашого імунного розвитку, підтверджується зростанням доказами так званої «гіпотези про гігієну», яка стверджує, що раннє вплив мікробів визначає нашу схильність до імунним опосередкованим порушень.\nНаприклад, епідеміологічний аналіз у немовлят-хлопчиків показав, що використання антибіотиків протягом першого року життя збільшує ймовірність розвитку запального захворювання кишечника і що діти, вирощені на фермах, як правило, більш стійкі до алергій. Дослідження мишей виявили подібні ефекти. Дослідники повідомили, що лікування неонатальних гризунів антибіотиками підвищує їх сприйнятливість до алергічній астмі, в той час як вплив мікробів кишечника на ранній стадії життя захищає їх від розвитку опосередкованих імунних порушень пізніше.\nКрім того, хоча наша імунна система постійно отримує антиген-специфічну толерантність до кишковим бактеріям через довічні взаємодії, деякі дослідження не підтверджують цю теорію.\nНаприклад, можна було б очікувати, що здорові люди будуть терпимі до антигену CBir1, виявленому в джгутиках комменсальных бактерій. Однак дослідники помітили, що ін’єкція пасивних Т-клітин, специфічних для цього антигену, для дорослих мишей не ініціювала регуляторний Т-клітинну відповідь для придушення імунної системи, незважаючи на велику кількість антигену в просвіті кишечника. Замість цього, коли ця процедура повторюється у гризунів з гострими шлунково-кишковими інфекціями , клітини розростаються запальні ефекторні Т-клітини.\nЦі спостереження кидають виклик припущенням, що у нас є постійні антиген-специфічні толерогенные зіткнення з нашими кишковими бактеріями протягом усього життя. Це спонукало вчених поглянути на події іншим поглядом, оскільки мікробіота кишечнику і кишкова імунна система розвиваються спільно, кожен з яких формує інший.\nВже давно численні дослідження показали, що вплив мікробів у піхву матері при народженні може сприяти здоров’ю їхніх дітей в майбутньому. Незважаючи на деякі суперечливі результати, вчені помітили, що у немовлят, доставлених вагінально, а З-секції є явні відмінності в складі їх микробиомов, а деякі дослідження показують, що останній може бути пов’язаний з негативними наслідками для здоров’я, такими як ожиріння і імунно-середні порушення.\nДеякі вчені виступили проти цієї практики, пославшись на побоювання з приводу перенесення потенційно вагінальних інфекційних бактерій. Щоб цього не сталося, є дуже консервативний метод дослідження, щоб переконатися, що в жодної дитини не буде виявлено ніяких потенційно патогенних бактерій при народженні. В даний час в цьому великому дослідженні вагінального посіву беруть участь епідеміологи з Університету Джона Хопкінса.\nТим не менше, питання про те, чи мають вагінальні процедури посіву довгостроковими позитивними ефектами, залишається відкритим питанням. Все таки є різниця між C-секцією та вагінально народженими новонародженими. Але при цьому є і інші дослідження, які показують, що, якщо немовля годують груддю, ці відмінності розсіюються з плином часу».\nЗалишається багато питань — наприклад, як імунна система може відрізнити «хороші» і «погані» бактерії і які типи механізмів гейткипера існують у частинах тіла, крім кишечника. Перші мікроби немовляти можуть відігравати і інші важливі ролі, наприклад, вивільняючи сигнали, які викликають утворення епітелію.\nВчені постійно працюють над розкриттям специфіки здорового дитячого мікробіома і того, як він розвивається в ранньому віці. Найпоширеніша помилка — це переконання, що ми знаємо достатньо, щоб скласти солідні медичні рекомендації.


Кримська Свiтлиця :: Текст статти "КАЛНИШЕВСЬКИЙ І НА СОЛОВКАХ РОЗМОВЛЯВ УКРАЇНСЬКОЮ..."\nКАЛНИШЕВСЬКИЙ І НА СОЛОВКАХ РОЗМОВЛЯВ УКРАЇНСЬКОЮ...\nІсторію життя останнього отамана Запорозької Січі Петра Калнишевського на Соловецькому острові, де він провів у кам’яному мішку каземату чверть століття, переповідають не лише екскурсоводи, а й місцеві мешканці. Помор, що майстрував на березі Білого моря рибальського човна, почувши українську, якою ми розмовляли, прямуючи до соловецького кремля, зупинив нас. Почав розпитувати звідки і чи приїхали на прощу до монастиря, збудованого у першій половині XV століття, чи до Калнишевського. За роки його ув’язнення отамана бачило й чуло чимало людей – ченці, соловчани, прочани; мабуть, усі вони переповідали іншим людям свої враження від зустрічі зі старцем, якого тут поважали за його силу духу й незламність.\nСічовик, який прожив 112 років і закінчив своє життя на великому Соловецькому острові, десь за дві з половиною тисячі кілометрів від України, найвідоміший бранець святої обителі. Якщо пливти морем з Кемі, її храми й вежі кремля, вивершені з відшліфованих льодовиками валунів, видніються здалеку, кілометрів за двадцять. З сусідніх невеличких островів, з бухти Благополуччя фортеця, периметр якої більше кілометра, така ж велична, як і сувора природа півночі.\nКоли бачиш хрести на банях, благочестивих монахів і їхню обитель, що перебуває під охороною ЮНЕСКО, важко повірити, що монастир від часів Івана Грозного і до початку XX століття одночасно був місцем молитви і зловісною тюрмою, де в’язні утримувалися в нелюдських умовах, в ямах і кам’яних мішках.\nДовгих двадцять п’ять років у мерехтливі полярні зорі, шукаючи Чумацький шлях додому, крізь маленьке заґратоване віконце каземату роками вдивлявся Петро Калнишевський. Мріяв хоч на день повернутися до родини, на рідну Вкраїну. Сюди, на холодний кам’яний острів, де починається тундра, його вислала Катерина II за підказкою свого фаворита, почесного козака Кущівського куреня Грицька Нечеси, як називали на Січі князя Григорія Потьомкіна.\nСаме у цьому курені, що формувався здебільшого з родичів і земляків, починав козакувати Калниш. На Січ його привели дядьки Андрій, Давид і Зиновій, які доросли до козацької старшини. Перша згадка про перебування П. Калнишевського на Січі датується 1754 роком, тоді він обіймав посаду військового осавула. Вроджений розум і родинні зв’язки допомагають йому швидко поміняти пернач на булаву. Він стає військовим суддею, а згодом і кошовим отаманом. З булавою в руках у 1762 році їде до Москви на коронацію Катерини. Імператриці отаман, який причорноморські степи активно заселяв вихідцями з полтавської й інших губерній та запровадив на півдні повномасштабне землеробство, завдяки чому Україна стане «житницею Європи», не сподобався з першого погляду і вона вимагає його переобрати. За три роки Калнишевського вдруге обирають кошовим отаманом і на цій посаді він залишатиметься до рокового дня – 4 червня 1775 року, коли до стін січової фортеці, в якій перебувало три тисячі козаків, підійшло стотисячне військо генерала Текелі, що поверталося з російсько-турецької війни. Ні рішення старшинської ради і духовенства не чинити опору, щоб «не проливати братню християнську кров», ні золоті медалі з діамантами, якими імператриця відзначила Калнишевського, а в його особі Військо Запорозьке за сміливість, проявлену у російсько-турецькій війні, ні слова Потьомкіна «люб’язний батьку» і його поклони «курінному отаману, товариству й усім сіромахам» не врятували Січ з її церквою, скарбницею, пушкарнею та гаванню від руйнування, а козацьку старшину від репресій.\nКошового отамана як державного злочинця відправили в Соловецький, військового суддю Павла Головатого – в Тобольський, військового писаря Івана Глобу – в Туруханський монастирі.\nТака жорстокість до козацької верхівки й козацтва взагалі, що у 1768-1774 роках під час турецької кампанії були ударною силою, частинами регулярних військ російської армії, могла бути продиктованою тільки глибокою ненавистю до «першої в Європі християнської, демократичної республіки». Використавши під час війни запорожців, які добре знали тактику турецько-татарських військ в умовах степу, були гарними розвідниками і мали власну флотилію, у той час, коли в імперії не було виходу до Чорного моря, імператриця винесла смертний вирок і Січі, і її старшині. Ніхто з відправлених у заслання додому вже не повернувся.\nРозмови про знищення Запорожжя при дворі ходили давно. Там не подобалося, що Калнишевський з побратимами вперто відстоює права і вольності козацькі, проводить свою політику, спрямовану на колонізацію причорноморських степів українцями, що визначило входження південних регіонів до єдиного етнокультурного комплексу України. Із козацьких зимівників згодом повиростали села й міста, заснування яких приписують імперській владі.\nЩе у 1760 році канцлер М. Воронцов заявляв запорозькій депутації, що прибула до Петербурга, коли козаки будуть гнуть своє, то їм знайдеться інше місце для поселення, їх виселять за Волгу, а найзухваліших ще далі.\nПро долю Петра Калнишевського нічого не було відомо майже сто років. Його побратими в одній із своїх пісень просили галку полетіти за Дон, принести від Калниша вісті – думали, що він там, неподалік. Про місце ув’язнення «державного злочинця» випадково довідався революціонер-народник Петро Савович Єфименко, котрий перебував у засланні на узбережжі Білого моря. Улітку 1862 року він, відвідавши село Ворзогори, що за 180 верст від Соловецьких островів, записав розповідь місцевого селянина, який був на прощі у монастирі й бачив козацького отамана. Зацікавившись спогадами Лукіна, Єфименко розшукав в архіві Архангельського губернського правління «Дело по сообщению государственной военной коллегии конторы об отсылке для содержания в Соловецкий монастырь кошевого Петра Калнишевского. Июля 11-го дня 1776 г.». На прохання Єфименка члени Російського географічного товариства П. Чубинський і А. Гоздаво-Тишинський відвідали архіпелаг і знайшли ще два документи, що проливали світло на долю отамана, його могилу, євангеліє, подароване монастирю з нагоди звільнення у 1801 році. Зацікавившись повідомленням Єфименка, надрукованим у журналі «Русская старина», поїхав на Соловки і Д. Яворницький, автор «Історії запорозьких козаків». Зібрані матеріали він узагальнив у кількох своїх працях.\nІз документів і переказів Петро Калнишевський постає сильною, непересічною особистістю, яку не зламали неволя й холодні каземати. Сьогодні камери, де 25 років провів кошовий, показують під час екскурсій Соловецьким монастирем. Спочатку місцем ув’язнення отамана була Головленківська тюрма, холодна й сира. Згодом його переводять до тепліших келій у Прядильній башті. Інші дослідники, такі, як М. Колчин, автор історичного нарису «Ссыльные и заключенные в острог Соловецкого монастыря в XVI-XIX вв.», вказують на ймовірне перебування Калнишевського в Білій башті, поблизу монастирського млина й так званого сушила. Саме ці камери відкриті для екскурсантів. До них веде темний вузький прохід, над яким нависає важка стеля. З коридору, де вдень і вночі стояли вартові, через масивні двері можна потрапити у дві однакові невеликі камери. Вони, як і весь соловецький кремль, вимурувані з валунів. Під ногами таке ж каміння й пісок, навпроти дверей – маленьке заґратоване віконце. У нього ледь заглядає північне сонце, яке з’являється у цих широтах не так часто – сніг і зима панують на острові з листопада до травня.\nЩоб вижити в такій камері, де камінь промерзає наскрізь і не зігрівається навіть коротким літом, треба було мати справді козацьке здоров’я.\nТривалий час в історичній літературі побутував міф про те, що кошовий отаман у кам’янім мішку здичавів, заріс, а одяг на ньому розсипався від сирості й часу. Архівні документи, хоч частина їх і загубилася і була знищена під час пограбування багатющого монастиря більшовиками, свідчать, що отаман як знатна особа щодня отримував від уряду на прожиття один руб. За рік – понад 360 рублів, тоді як річне утримання ченця обходилося казні у 9 рублів, а простого каторжанина від 10 до 30. Є свідчення про те, що Калнишевський власним коштом ремонтував вологу камеру у Головленківській тюрмі, де протікав дах, і наймав для цього робітників. Звичайно, на гроші, котрі мав, міг замовити необхідний одяг та їжу, інші потрібні речі.\nЗ келії отамана, котрого охороняли чотири солдати і офіцер, виводили тричі на рік — на великі церковні свята, на Великдень, Преображення і Різдво. Тоді ж його запрошували до монастирської трапезної. Поморські рибалки бачили старого козака і залишили спогади, що був він одягнений у синій китайковий сюртук з олов’яними ґудзиками, а іншим разом у червоний кармазин. І синій, і червоний – улюблені кольори козацької старшини, що диктувала моду і на Запорожжі, і в Гетьманщині.\nНа краю землі, за сто шістдесят кілометрів від Полярного кола, Петро Калнишевський не відцурався від рідної мови, не русифікувався. На Січі, де він управляв усією системою освіти у центрах паланок, містечках і селах, навчання велося тогочасною українською. Надаючи мові важливе значення чинника, що формує національний характер, оберігає звичаї і традиції, «справний козак» і на Соловках розмовляв як в рідній Україні. Про це згадують помори: «Росту среднего, старый видом, седастые волосы; видно, что много сидел. Борода не долгая, белая… Говорил он не так чисто, как по-русски».\nОсобливою рисою українського козацтва впродовж 300-річної його історії була глибока релігійність. Петро Калнишевський, який власним коштом збудував щонайменше п’ять церков, зокрема у рідній Пустовійтівці на Сумщині (дерев’яний храм у 2006 році відновлено), зберіг традицію жертвувати храмам і у казематі. На заощаджені гроші він для Свято-Преображенського собору замовив запрестольний хрест із срібла вагою більше 30-ти фунтів, а на подяку за своє звільнення — євангеліє з коштовною оправою із срібла з позолотою, вага якого перевищувала два пуди.\nДари ці не збереглися, вони разом з іншими цінностями були вивезені з острова більшовиками у 20-х роках минулого століття.\nЦар Олександр подарував Калнишевському свободу, коли тому виповнилося 110 років. Сліпий отаман не наважився вирушати в далеку дорогу на рідну Україну, а як більшість старих чи зранених у боях козаків, вирішив доживати віку у святій обителі.\nНА ПОКЛІН ДО ОТАМАНА\nУ Соловецькій тюрмі сиділо багато відомих діячів Російської імперії. За даними історика Г. Фруменкова, щонайменше 400. Серед них – ігумен Троїце-Сергієвої Лаври Артемій, духівник Івана Грозного піп Сильвестр, улюбленець Петра I, глава Таємної канцелярії П. Толстой, граф Мусін-Пушкін та інші.\nВтім, біля входу до каземату розміщено інформацію лише про Калнишевського. Біля зображення сивого старця — кілька речень про те, хто цей в’язень. Особлива увага до січовика, можливо, пояснюється тим, що на Соловках буває багато українців і кожен цікавиться кошовим отаманом. У пошуках його слідів сюди приїздили Яворницький, який знайшов нові документи про Калнишевського в монастирському архіві, зокрема копію указу Катерини II, Немирович-Данченко. За століття, які минули з дня смерті Калнишевського, багато відомостей про нього втрачено. Зокрема, про те, в яких вежах і в яких роках він сидів, де саме похований. Відомо, що останній прихисток козак знайшов на монастирському цвинтарі поблизу Преображенського храму, «з південної сторони», між могилами Авраамія Паліцина і архімандрита Феодорита.\nБагато років як кладовища тут немає. Та частина монастирського двору завалена будівельними матеріалами, розпочалася реконструкція храмів і веж. Втім, могила Паліцина відновлена. А де саме поховання Калнишевського встановити чи то нікому, чи монастирю не потрібно. Плита з могили Петра Івановича багато разів переміщувалася територією обителі, зараз вона разом з іншими збереженими надгробками зберігається у створеному недавно некрополі. На плиті, завдовжки з півтора метра, вибито коротку біографію отамана. Дані про те, коли народився, коли помер, ким відправлений у заслання і коли встановлено плиту – у 1856 році, через п’ятдесят три роки по смерті. Поряд з сірою гранітною брилою — погруддя козацького ватажка, якого у 2008 році Українська православна церква причислила до лику святих.\nДо погруддя отамана, який не випускає з рук козацьку булаву, ми приходили щодня, усією українською делегацією, котра брала участь у Днях пам’яті жертв тоталітарного режиму, і поодинці. Хтось ніс до могильної плити невеликий сніп пшениці, перев’язаний жовто-блакитною стрічкою, хтось — національний прапор, вишитий рушник, кетяги калини. А в серцях — вдячність отаману за те, що явив світу нездоланність козацького духу і серед безкрайнього Білого моря, серед моря розпуки й страждань не відрікся мови, а значить, і тих принципів, які відстоював у своєму житті.\nКиїв — Соловецькі острови — Київ\nПам’ятник Петру Калнишевському в Соловецькому монастирі\nПостiйна адреса статтi: http://svitlytsia.crimea.ua/?section=article&artID=12589


Як вибрати агентство нерухомості. Покрокова інструкція | Elegance and beauty\nЯк вибрати агентство нерухомості. Покрокова інструкція\nВ останні роки ринок ріелторських послуг України активно розростається: постійно виникають нові агентства нерухомості. При цьому на відміну від більшості українських регіональних центрів, Харків представлений значним числом великих агентств. В інших містах-мільйонниках, за винятком Києва, Одеси працюють в основному дрібні організації. Незважаючи на те, що великі агентства нерухомості, як правило, докладають серйозні зусилля для виховання кваліфікованих кадрів, зниження юридичних та інших ризиків при здійсненні угоди купівлі-продажу, роз’яснення суті послуг, на тлі різноманіття агентств, українці як і раніше стикаються з труднощами при виборі, і часто попадаються на гачок недобросовісних ріелторів.\nСподіваємося, що наведена нижче покрокова інструкція, допоможе як продавцю, так і покупцеві нерухомості самостійно розібратися в ситуації і вибрати агентство, що відповідає його вимогам.\nКрок 1. Усвідомлення потреб. На даному етапі необхідно зрозуміти, що конкретно ви бажаєте отримати в процесі співпраці з агентством нерухомості. При цьому варто скласти список, послідовно виписуючи пункти у форматі «я хочу, щоб…» і «я не хочу, щоб…». Визначте, яке відношення з боку ріелтора до себе ви хочете отримати, наскільки швидко відбудеться угода, і наскільки якісною вона буде, будуть враховані всі можливі ризики. Потім критерії варто обговорити з рідними, так як покупка або продаж нерухомості – рішення сімейне.\nКрок 2. Вивчення інформації. В першу чергу, зберіть всю можливу інформацію про агентствах нерухомості вашого міста у відкритих джерелах: в Інтернеті (в тому числі на корпоративних сайтах), засобах масової інформації, у знайомих. Виходячи з отриманих даних, відберіть 5-6 агентств, які найбільш відповідають вашим вимогам.\nКрок 3. Відвідування офісів. Цей етап є надзвичайно важливим при виборі агентства нерухомості. Він дозволяє визначити, чи відповідають заявлені характеристики дійсності. Відзначимо, що в ході кожного візиту необхідно звертати увагу на такі характеристики, як зовнішній вигляд офісу, поведінку і вид співробітників, а також на те, чи не виявляють вони зневажливе ставлення до інших клієнтів. При зустрічі з керівництвом і ріелторами не соромтеся задавати каверзні питання. Наприклад: «Розкажіть, що конкретно ви будете робити, щоб продати/купити квартиру?», «Які кроки будете робити, якщо угоду не вдасться завершити в обумовлені терміни?» і т. д. Професіонал обов’язково відповість на ваші запитання, а також доведе, що його підхід і робота відрізняється від тієї, яку роблять конкуренти. Дилетант, навпаки, відповісти не зможе.\nКрок 4. Прийняття рішення про співпрацю. Застерігаємо від вибору відразу декількох агентств нерухомості. Це можна порівняти зі спробою підстригтися відразу у декількох перукарів – наслідки, як правило, бувають невтішними. Професійні агентства навряд чи погодяться на таку співпрацю, особливо це стосується супроводу продажу нерухомості. Якщо нерухомість реалізується відразу декількома ріелторами, вони не будуть відстоювати інтереси продавця. Замість того, щоб продавати якомога дорожче, вони будуть продавати якомога швидше.\nКрок 5. Підписання договору. На даному етапі обов’язково перевірте перелік, зазначених у контракті послуг агентства, їх вартість, а також терміни дії документа. Уникайте підписання договорів з автоматичною пролонгацією дії. Безстрокові договори-одна з вивертів недобросовісних ріелторів.\nКрок 6. Перегляд рішення про співпрацю. Якщо, незважаючи на всі вжиті раніше дії, в процесі роботи агентства виникли складнощі з продажем або покупкою нерухомості, обговоріть виниклі питання спочатку безпосередньо з ріелтором, який проводить операцію. Якщо це не матиме ефекту, розкажіть про проблеми керівництву компанії, і попросіть замінити виконавця. Якщо і це не подіяло, наполягайте на розірванні договору, і поверніться до кроку 4.\nНа завершення хотілося б попередити продавців і покупців нерухомості про ризики надмірної впевненості у власній правоті. В основі роботи з агентством нерухомості http://magistr.com.ua/ лежить довіра. Якщо ви довіряєте ріелтору, прислухайтеся до його професійних рекомендацій.


Піон (кітайська легенда) - Легенди та міфи про рослини\nКолись давно жив собі один пристрасний любитель піонів Хо-Чи. Яких тільки піонів він не розводив! Були у нього білі, як лебеді, і бланжеві, як сонячний захід, темно- і ясно-рожеві, яскраво- і темно-малинові; були з гладкими пелюстками і із завитими, запашні і не пахучі.. І милувався він ними з ранку до вечора і з вечора до ранку. Коли цвіли його піони, то сад його ставав такий прекрасний, що йому міг би позаздрити сам імператор.\nАле ось одного разу проходив повз сад Чанг-Ей, син одного знатного мандарина, зі своїми товаришами, великий грубіян і шибеник. Побачивши піони, він кинувся на них з палицею і почав їх збивати і топтати ногами. Старий Хо-Чи плакав, благаючи його залишити квіти в спокої, але шибеник не слухав і продовжував ламати їх і нівечити. Тоді, вийшовши нарешті з терпіння, старий зібрав усі свої сили, напав у свою чергу на нього і, дуже побивши, вигнав з саду.\nВиправити, проте, попсоване було вже важко: квіти були побиті, розтоптані, рослини поламані. Залишалося тільки чекати, щоб сам час поправив це. Тому старий сидів і заливався гіркими сльозами.\nЯк раптом звідки ні візьмися з'явилася чарівна молода дівчина. Вона підійшла до нього і запитала: "Про що, дідусю, ти так гірко плачеш? Не плач, предки мої залишили мені дар пожвавлювати усе померле, принеси мені тільки трохи води".\nОбрадуваний старий кинувся було за водою, але дорогою, засумнівавшись, обернувся. І - от диво! - дівчина вже зникла, але усі квіти його ожили і зробилися навіть в сто разів прекрасніше : прості перетворилися на махрові, одноколірні - в строкаті. На одному кущі були квіти всіляких сортів, і фарби їх вражали ні з чим не порівнянною яскравістю.\nСлух про таке диво не забарився поширитися по всій країні, і звідусіль став стікатися до старого народ, щоб помилуватися його так чудесно воскреслими квітами.. Але побитий старим Чанг-Ей, роздосадований такою удачею, не міг пробачити завданих йому образ і вирішив щоб то не було помститися. І ось він обмовив Хо-Чи і звинуватив його в чаклунстві. Старого схопили, ув'язнили, засудили до страти і призначили навіть день її виконання.\nА тим часом Чанг-Ей, напившись п'яний, відправився знову зі своїми товаришами в сад старого і прийнявся було знову топтати і ламати його дивні квіти. Але тут раптом піднявся сильний вітер; при його поривах усі піони підвелися і перетворилися на чарівних молодих дівчат, одягнених в такі ж блискучі сукні, як пелюстки найкрасивіших з квіток, і одна з них, звернувшись до своїх подруг, сказала: "Ми усі сестри квітів. Вороги Хо-Чи, що так старанно доглядає за своїми піонами - наші вороги. Зберемо сили і вступимо з ними в боротьбу"!\nТут широкі рукави їх суконь замахали, самі сукні заколихалися, і вибухнув такий страшний ураган, що небо зробилося чорно, як чорнила, і яскравий день перетворився на найглибшу ніч. Підхоплені вітром товариші Чанг-Ея ударялися об стволи дерев, їх кололи колючки, шпильки і з такою силою хльостали суччя і гілки, що вони залишилися ледве живі, а сам Чанг-Ей, підкинутий на величезну висоту, впавши в рів з гноєм, так сильно розбився, ударившись об землю, що тут же випустив дух.\nДізнавшись про те, що усьому сталося, верховний суддя прийшов в страшний переляк; він відмінив негайно ж страту, пробачив старого і віддав строгий наказ: "не сміти ніколи доторкатися ні до однієї з квіток в його саду".\nА Хо-Чи продовжував мирно жити, доглядаючи за своїми квітами і благословляючи пам'ять тої, що врятувала його від смерті і воскресила його квіти дивної богині. Волосся його з сивих зробилося знову чорним, зморшки зникли, а обличчя його стало свіжо і молодо, як у віддалені дні його юності. У усьому відчувався вплив його дивної покровительки, і він блаженствував..\nІ ось одного разу, коли він милувався чудовим піоном, що тільки що розпустився, раптом повіяло теплим ніжним вітерцем, по усьому саду поширилися дивні пахощі, і пролунали чудові, ніколи не чувані їм божественні звуки.. Піднявши очі, Хо-Чи побачив свою молоду богиню, якій передували непорочні білі лелеки і блакитного кольору фенікс, що опускається на рожевій хмарці. "Хо-Чи, - сказала вона йому, - ти досяг повної досконалості.\nТворець всесвіту, бажаючи нагородити твою безмежну любов до квітів, зве тебе у свої небесні сади, йди за мною!.\nХо-Чи вступив на хмарку і вознісся повільно на небо. А за ним піднялися його хатина і дерева, що оточували її, квіти, піони і усе, що він любив. І з хмари пролунав голос: "Той, хто любить квіти і охороняє їх, збільшує своє щастя і отримає блаженство. А той, хто обходиться з ними погано і знищує їх, буде нещасний і піддасться найстрогішим покаранням"!\nПотім хмара зникла серед інших хмар, і в повітрі відчувся як би подих легкого зефіру. І з цих пір селище, де жил Хо-Чи, стало називатися селенієм праведника, що вознісся живим на небо, а місце, де був його сад, - садом «ста квіток».


Відкритий урок у початковій школі (1 клас) - Урок.OСВІТА.UA\nВідкритий урок у початковій школі (1 клас)\nМета: розширити уявлення дітей про рослини, різноманітність рослинного світу. Дати поняття про значення рослин у житті людини. Навчити охороняти рослинний світ. Розвивати спостережливість, логіку, уяву, встановлюючи взаємозв'язок між природою і людиною. Виховувати любов і бережли ве ставлення до рослинного світу.\nРухома таблиця "Поле, сад, город, ліс."\n1. Організація класу (привітання дітей).\nДітки, вранці коли ви йшли до школи, були спостережливі, ви помітили яке небо було?\n(Ясне, чисте) хмарне чи похмуре.\nА чи сонечко посміхалося? (так)\nА чи сумувало за хмаркою?\nПригадайте, а чи дув вітерець в обличчя?\nДітки, а про яку пору року йдеться мова в загадці, ану послухайте?\n"Тане сніжок, квітне лужок, день прибуває, коли це буває?" (Весною).\nА які весняні місяці ви знаєте? (Березень) А чим особливий цей місяць.(Відзначали свято мами).\nА який другий місяць весни?(Квітень)\nДіти вдумайтеся, чому квітень так називається? (Тому, що розквітає, квітує все).\nТаку назву цей місяць носить із сивої давнини, його ще називали цвітень. бо все цвіте, або апріль, що в перекладі означає сонячний.\nА останній місяць весни? Травень. (Трави, квіти розпускаються).\nМузика. Послухаємо музику. Прислухайтесь, дітки, що ви чуєте?\nА давайте на мить уявимо собі, що ми на лісовій галявині. Що нас оточує навколо? (Дерева, кущі, трави, квіти).\nА які дерева ви знаєте? Верба - це дерево є символом нашої держави України, це ніжна, гнучка, міцна й цілюща рослина.\nДіти, а яке свято в цю неділю ми святкували, пов'язане з вербою? "Вербна неділя". В народі, б'ючи гілочкою верби, кажуть: "Не я б'ю, верба б'є, через тиждень Великдень."\nЯкі дерева вам ще відомі? (Дуб).\nЗагадка: Гарне дерево.міцне.листя різьблене рясне . А на гілочках крилатих буде жолудів багато (Дуб).\nЯкі дерева вам ще відомі ?\nВ народі кажуть:"міцний, як дуб", тобто сильний.\nА хтось, може, прислів'я знає? (Який дуб - такий і тин, який батько - такий і син)\nМи дубочки і кленці,\nМи стаєм в стрункі рядки,\nДіти, а ну впізнайте за загадкою, що це за дерево?\nГолки має коротенькі, всім знайомі ці гілки, й шишки довгі, мов свічки.(Ялина)\nЯлина - її листочки, це хвоїнки, які з часом осипаються, а на їх місці поступово з'являються нові.\nСаме без цього дерева не обходиться, яке свято, діти? (Новий рік) Каштан - я зелений їжачок, маю безліч голочок, одне трісне не заплачу, бо тоді я просто м'ячик.\nУпізнайте, що це за дерево, цих дерев дуже багато у Києві, це символ столиці України.\nКоли каштани зацвітають, їх цвіт схожий на біло-рожеві свічки на деревах і місто наповнюється ароматом квітучих каштанів.\nБереза - здогадайтесь діти, а про яке дерево йде мова в загадці?\nБіла кора, тоненькі віти, що є відгадайте діти?\n(Показую калину). Діти, хто впізнав цю рослину?\nЦе лікарська рослинка, нею лікують простуду .Про гарну дівчину в народі говорили: гарна, як калина, ніжна, як верба, струнка, як берізка.\nПогляньте на цей кущ. Хто впізнав? (Бузок)\nМабуть, усі бачили цей чудесний квітучий кущ біля осель, що милує й прикрашає їх.\n(білий, синій, рожевий). У Ботанічному саду є цілі алеї бузку.\nДіти, а крім дерев, кущів, на лузі, що за рослинки є ?\nТрави, квіти. Які ви знаєте?\nЗдогадайтеся! Я найперший зацвітаю, білим цвітом серед гаю. Відгадайте, що за квітка, бо мене не стане влітку (Пролісок).\nДемонстрація ілюстрації: "Перша квіточка весни"\nЗагадка: Стоїть тоненький стовпчик, наче риска, А зверху білих ліхтариків низка (Конвалія).\nЗ конвалії виготовляють медичні препарати, які лікують серцеві хвороби. Підбіл (Мати-й-мачуха). Зверху гладенькі і холодні, немов мачуха, а знизу пухкі, м'які і теплі, немов мати (показ ілюстрацій).\nСонечко в траві зійшло, усміхнулось, розцвіло, потім стало біле, біле і за вітром полетіло(Кульбаба).\nЦвіте жовтим цвітом, коли відцвіте, то з'являється, наче кулька з пуху, якщо її подути, то летить за вітром.\nВідгадайте за цією загадкою ось цю рослину? Стоять у лузі сестрички, золотенькі очі, білі вічки. (Ромашка)\nМи назвали дуже багато рослин. А де ще вони ростуть?\nВ полі, у саду, у лісі і в городі. Робота з рухомою таблицею.\nРізні рослини живуть у різних куточках нашої Землі. На полях, садах, в лісі, городі.\nРослини ростуть в саду, лісі, на городі, а ще де? Може, подивитесь навколо себе і здогадаєтесь? Вірно.\nКімнатні рослини. (Бегонія Рекс, хлорофітум, аспарагус, фіалка)\nВони роблять затишок, прикрашають кімнату.\n(Відкрити на сторінці 58). Стрілочкою вказати, що дають рослини людям. (Соняшник - олію, зерно - хліб). Декілька учнів розказують, що з чим з'єднали).\nОскільки рослини так багато приносять користі, то як ми повинні ставитись до них? (Бережно, охороняти, доглядати).\nСамостійна робота в зошитах (Відкрити на сторінці 59).\n1. Яке дерево є символом України (5 букв)\n2. Біла корзинка, золота серединка (7 букв)\n3. Зимою і літом маячить зеленим цвітом (5 букв)\n4. Я перша квіточка весни, я (пролісковий) цвіт (8 букв)\n5. У вінку зеленолистім, у червоному намисті видивляється у воду на свою хорошу вроду (6 букв)\n6. У святковому залі стоїть, як картинка, весела, зелена красуня (5 букв)\n7. Маю синій мундир, жовту підкладку і кісточку гладку (5 букв)


Експерт розповів, як негода вплинула на сезон кавунів\n8 Липня 2021 о 17:20\nВідомий виробник кавунів Олександр Синенко, засновником ПП «Александр А. Синенко» та ТОВ «Південний Експорт ЛТД» поділився з виданням SEEDS перспективами щодо цьогорічного врожаю “смугастих”.\nВін відзначив, що на виробництво кавунів вплинули негативні погодні умови, зокрема незвично холодна весна.\n“Враховуючи те, що весна була холодною, дуже багато було захворювань. Це повпливало на урожай. Сезон кавунів трохи зміститься. Ті, хто сіяв повторно, вийдуть на ринок ближче до вересня. Середня закупівельна ціна кавунів з поля цього сезону буде коливатися від 2,5 до 3 гривень”, – відзначив Олександр Синенко.\nВін також поділився міркуваннями, до чого слід прагнути українським аграріям, аби мати змогу повноцінно експортувати кавуни.\n“Для виходу на міжнародний ринок та конкурентоспроможності виробникам баштанних культур потрібно кооперуватися, об’єднуватися. Цього не вистачає. Також потрібно сертифікуватися. Відкритим залишається питання з захищеним географічним зазначенням «Херсонський кавун». Його розв’язання затримується  на рівні профільних міністерств.\nНаразі, наприклад, польські замовники можуть звертати увагу на наших постачальників лише тоді, коли ціна на українському ринку значно менша.\nДля експорту виробники кавуна мають перейти на один стандарт, на відповідні технології, які задовольняють закордонних покупців. З економічної точки зору — головне об’єднуватися для продажів, розширювати виробництво, оскільки з невеликими обсягами виробництва (5 – 6 тис. тонн кавуна) на експорт вийти неможливо. Не можна «завоювати» ринки збуту. Ми маємо складати гідну конкуренцію грекам, угорцям, італійцям чи іспанцям. Можна перши час працювати навіть в нуль, чи в мінус, щоб зайняти свою частку ринку. Для цього, перш за все, необхідні співпраця з іншими українськими виробниками, великі обсяги виробництва, стабільність постачань — потрібно добре підготуватись. Це робота не одного, а, як мінімум, двох – трьох років”, – зауважив Олександр Синенко.\nПозначки: врожай, експорт, кавуни, Олександр Синенко


Водогосподарська обстановка станом на 02.07.2015 року\nКаховське водосховище працює у режимі встановленому Міжвідомчою комісією по узгодженню режимів роботи дніпровських водосховищ на липень 2015 року. Станом на 01 серпня 2015 року рівень води у водосховищі має бути в межах 15,60 -15,50 м БС. Протягом тижня спостерігалося коливання рівнів води Каховського водосховища в межах від 15,76 до 15,59 м. Станом на 02 липня 2015 року рівень води у верхньому б’єфі Каховського водосховища становить 15,68 м, рівень води у нижньому б’єфі – -0,09 м\nПротягом тижня на р. Дніпро (м. Херсон) спостерігалося коливання рівнів води від 522 см до 491 см за добу (критичний 577 см), фактично станом на 02 липня 2015 року – 502 см. На притоці Дніпра – р. Інгулець рівні води коливалися від 139 см до 129 см (критичний 490 см), фактично станом на 02 липня 2015 року – 139 см.\nЗ метою виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.10.2014 року №1035-р "Про скидання надлишків зворотних вод у р. Інгулець" та відповідно до узгодженого «Регламенту промивки русла та екологічного оздоровлення р.Інгулець, поліпшення якості води у Карачунівському водосховищі та на водозаборі Інгулецької зрошувальної системи у 2015 році» 06 квітня 2015 року ДПП «Кривбаспромводопостачання» розпочало скид води з Карачунівського водосховища. Станом на 02 липня 2015 року обсяг поданої води склав 95349 тис.м3.Загальний скид з Карачунівського водосховища становитиме близько 125,0 млн.м3. Явища затоплення відсутні.\nЗ метою попередження процесів підтоплення підпорядкованими облводресурсів організаціями, в залежності від гідрометеорологічної ситуації, підтримується робота до 20 дренажних насосних станцій, якими з початку року перекачано 15,29 млн.м3 води, що дозволяє тримати зміни меліоративного стану на постійному контролі.


Вибір ветеринарної клініки | Блог зоомагазину Zootovary.com\nВетеринарні клініки й ветеринарні лікарі\nПід час вибору ветеринарної клініки власник тварини, як і будь-який споживач товарів чи послуг, передусім керується такою формулою: «Хороша якість за помірну ціну».\nНе секрет, що саме попит породжує пропозицію. Як представлені ветеринарні послуги на Київському ринку? Найвідомішими й старими структурами, що надають ветеринарні послуги в Києві, є державні ветеринарні клініки. Число їх відповідає кількості районів міста (по одній на район). Також освітлювані в цій статті послуги надають приватно практикуючі ветеринарні лікарі. І останній розділ цієї градації містить приватні ветеринарні клініки.\nРозглянемо ті ключові пункти, на які, окрім ціни, звертають увагу власники тварин (за результатами соц. опитувань):\nВизнання цінності їх часу\nПрояв персоналом інтересу до клієнтів, і їх тварин\nАкуратне й ніжне ставлення до тварини без надмірного жорсткого поводження з ним\nЗвернення до клієнтів і їхніх тварин за іменем\nДружність до відвідувачів клініки з боку персоналу\nТочне інформування клієнтів про вартість послуг і додаткові витрати\nМожливість отримувати рекомендації за телефоном\nНе секрет, що Вам доводилося стояти в чергах у державних ветеринарних клініках. Часто на прийомі знаходиться тільки один ветеринарний лікар. Він здійснює і запис інформації про тварину і його фіксацію, забір аналізів, постановку діагнозу, проведення ін'єкцій та інфузій, розрахунок з клієнтом. На жаль, структура роботи лікаря в державній ветеринарній клініці не передбачає наявність асистента або офіс-менеджера. Крім цього, ветеринарний лікар у державній клініці зайнятий ще й складанням документів державної звітності. Паперової роботи вистачає. По суті, державна клініка є (в багатьох випадках) установою, яка займається інспекторською роботою (контролем ветеринарних лабораторій на ринках, на підприємствах харчової промисловості, перевірками ветеринарних аптек та клінік, вакцинацією тварин від сказу в приміщеннях ЖЕКів). Відповідно, обсяг паперової роботи досить великий. Лікувальна робота, на жаль, відходить на другий план. Це пов'язано з нестачею тимчасових і людських ресурсів. Через те, що лікар у державній клініці, здебільшого, сам займається постачанням самого себе медикаментами, спектр використовуваних препаратів, а значить і ефект від лікування, обмежений. Власникам тварин дуже часто самим доводиться докуповувати необхідні для лікування їх тваринам препарати у ветеринарній або звичайній людській аптеці. Але фахівці в державних ветеринарних лікарнях - це теж ветеринарні лікарі, хоч і завантажені паперовою роботою. Вони також ставлять діагноз і надають відповідну ситуації ветеринарну допомогу.\nНаступна група фахівців, які надають ветеринарні послуги, - це приватно практикуючі лікарі. Свої послуги вони надають, зазвичай, вдома у власника тварини. В якості надаваних ними послуг є певні переваги. Надання послуг вдома вигідно, насамперед, тим споживачам послуг, які з яких-небудь причин не можуть покинути будинок (хворіють люди, домогосподарки з великим обсягом роботи вдома), а також це дуже зручно: не треба їхати на громадському транспорті, та й вартість послуг все ж таки дешевше, ніж у комерційній клініці. Деякі власники тварин побоюються зараження своєї тварини в клініці. Саме тому вони вважають за краще запрошувати ветеринарного лікаря додому.\nБагато власників тварин вважають за краще мати справу саме з приватними лікарями, які виїжджають до будинку, хочуть індивідуальний підхід до свого улюбленця, що, зі свого боку, передбачає якісне лікування.\nРозглянемо, наскільки ж виправдані очікування користувачів послуг приватних лікарів. За результатами їх опитувань, важливе значення у лікарському підході має саме широкий спектр послуг, що надаються. Лікар, що приїжджає додому, не завжди може зробити на місці необхідні аналізи, належну діагностику (ЕКГ, рентген, УЗД) через відсутність необхідної апаратури. Часто виникають у тварин хірургічні патології (розрізана осколком скла лапа, необхідність у кастрації, абсцес після укусу іншої тварини) також не завжди усуваються в домашніх умовах. Але одне безсумнівно: інститут приватно практикуючого сімейного лікаря необхідний і затребуваний.\nТретій сегмент ветеринарного ринку - це приватні клініки. Саме приватна ветеринарна медицина - це найбільш динамічна галузь ветеринарної медицини. Приватні ветеринарні клініки оснащені рентген-установками, біохімічними аналізаторами, мають стаціонар, більшість - апарат УЗД. Допомагає лікарю асистент.\nТільки якщо лікарі доброзичливі, якщо вони з повагою відгукуються про своїх колег і ветеринарів з інших клінік - тільки тоді Ви можете сміливо сказати - я потрапив туди, куди потрібно. Саме від людських якостей ветеринарного лікаря залежить кінцевий результат. А все інше - вже вторинне. Адже не дарма кажуть, що ветеринарний лікар лікує все людство.


У Калуші відзначили юних спортсменів. Відео - ТРК РАІ\nГоловна Новини У Калуші відзначили юних спортсменів. Відео\nУ Калуші відзначили юних спортсменів. Відео\nАвтор Вадим Русиняк На читання 2 хв Опубліковано 18.11.2021\nУ Калуській міській раді відзначили юних спортсменів, які впродовж минулого тижня прославляли місто, Прикарпаття й Україну на різного роду чемпіонатах України та Європи.\nЗагалом калуські спортсмени поповнили скарбнички 12-ма нагородами. Серед них і «золото» Європи зі змішаних бойових мистецтв.\nКалуська міська територіальна громада багата спортивними талантами, які демонструють високі досягнення на міжнародних та всеукраїнських змаганнях у різних видах спорту: важкій атлетиці, вільній боротьбі, плаванні, карате, змішаних бойових мистецтвах.\nЗагалом калуські спортсмени поповнили свої скарбнички 12 нагородами. Серед них –«золото» Чемпіонату України з вільної боротьби, яке завоювала майстриня спорту України Аліна Філіпович у ваговій категорії до 57 кг.\nЧемпіонкою України з карате стала Настя Найда. До своєї перемоги дівчина впевнено йшла 7 років. Батько чемпіонки, Калуський міський голова Андрій Найда гордиться досягненнями доньки.\nДвоє вихованців тренера Ігоря Стечака брали участь у чемпіонат України з важкої атлетики серед юнаків та дівчат до 13 років та один – у Кубку України пам’яті Олімпійського чемпіона Ігоря Рибака\nДворазовою призеркою Чемпіонату України з плавання, який проходив у Харкові, стала вихованка Катерини Долаврук, її донька Яна. Калушанин Назарій Бедрій отримав упевнену перемогу на Чемпіонаті Європи зі змішаних бойових мистецтв. Україна вперше приймала континентальну першість такого класу й одразу отримала чемпіона. Голова Калуської ТГ Андрій Найда зазначає, що міська влада активно підтримує і надалі розвиватиме спорт у місті.\nАндрій Найда та його заступниця Надія Гуш побажали юним спортсменам подальших перемог, високих спортивних злетів та реалізації своїх мрій. Також представники влади висловили слова вдячності їхнім наставникам за багаторічну роботу з виховання молоді, яка гідно представляє на всеукраїнських і міжнародних змаганнях не лише місто Калуш, а й Прикарпаття загалом.


Ненька, у якій годувалося пів села - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nТаку колиску майстрували зі спеціального широкого лика, яке дерли із сосни чи липи. Його загинали, а дно перетягували нитками.\nКультура 08.11.2019, 08:45\nКамінь-Каширщина, як і загалом Полісся, славиться самобутньою культурою, багатими традиціями та потужними голосами. Благо, чи не в кожному селі є таланти, які плекають і примножують ці скарби для майбутніх поколінь. В Олениному цю місію виконує народний аматорський колектив «Дубровойка»\nУже не один десяток літ його учасниці повертають до життя давні, унікальні для цієї місцевості, обряди, пісні предків та зберігають елементи побуту. Один із них викликав у нас особливе зацікавлення – переносна колиска для немовлят, яку тут ніжно називають «ненькою». Назва, як і сама люлька, – особлива. А зберегла її Марія Босак, багаторічна учасниця колективу, колись завідувавч бібліотекою (на фото – крайня справа).\nНенька — друга мати\nНеньку зазвичай колихали старші діти. Матері брали їх із собою на поле, в колгосп: сидить собі, погойдує, коли малеча заплаче – кличе матір.


Джерела іонізуючого випромінювання поза регулюючим контролем. Як стимулювати збір ДІВ та підвищити радіаційну безпеку | Крок до безпеки 1200\nДжерела іонізуючого випромінювання поза регулюючим контролем. Як стимулювати збір ДІВ та підвищити радіаційну безпеку\n18 вересня 2020р. відбувся круглий стіл «Джерела іонізуючого випромінювання поза регулюючим контролем. Як стимулювати збір ДІВ та підвищити радіаційну безпеку в регіоні», організований ГС «Чорнобильський інститут досліджень і розвитку» в рамках інформаційної кампанії «КРОК до безпеки».\nЗахід об’єднав фахівців Державного агентства з управління зоною відчуження, Державного науково-технічного центру ядерної та радіаційної безпеки, Державної інспекції ядерного регулювання та спеціалізованого підприємства «Об’єднання «Радон», представників Дніпропетровської обласної адміністрації і облради, уповноважених від головних управлінь національної Поліції і ДСНС, керівників місцевих органів влади, експертів у галузі радіаційної безпеки, екологів. Це перше спільне зібрання всіх, хто задіяний, причетний чи зацікавлений у реалізації пілотного проекту та інформаційної кампанії з радіаційної безпеки у Дніпропетровській області. Сьогодні радіаційна безпека – це нагальна суспільна потреба. Кількість обладнання та пристроїв із радіоактивними компонентами постійно збільшується. При правильному і професійному використанні воно не складає загрози довкіллю та людям.\nНам варто пам’ятати, що джерела іонізуючого випромінювання, які опинялися поза регулюючим контролем, призводили до трагедій. Через власну необачність, необережність та невігластво, люди, які контактували із покинутими ДІВ, або загинули, або отримали серйозні дози опромінення. Також, нерідко наражали на небезпеку своїх близьких та сторонніх людей, котрі взагалі не підозрювали, що зазнають опромінення. Інциденти з ДІВ призводили до погіршення якості життя, економічних втрат, не кажучи вже про психологічні проблеми та соціальну напругу, збитки від яких важко оцінити. Тому, про радіаційну безпеку потрібно говорити і навчати людей бути пильними та відповідальними» – зауважила Юлія Балашевська, начальник відділу аварійної готовності та радіаційного моніторингу ДНТЦ ЯРБ.\n«Радіоактивні предмети, навіть якщо не становлять пряму загрозу людям, але перебувають поза межами державного контролю, все одно залишають слід. Адже вони поширюють забруднення через воду, повітря, потрапляють у рослини, а звідти, через харчові ланцюги, до людей. І так зростає радіаційне навантаження на довкілля»,- зазначає Валентина Чорна, професор, завідуюча кафедрою екології Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету.\nНа круглому столі доповідалися питання контролю за використанням джерел іонізуючого випромінювання, їх зберігання та утилізація спеціалістами «Об’єднання «Радон». Відбувся обмін досвідом взаємодії рятувальних та спеціальних служб у випадку виявлення не облікованих ДІВ.\n«Наша мета - стимулювати суспільну дискусію, шукати шляхи вирішення серйозної безпекової проблеми для густонаселеного і промислово-розвиненого регіону. Ми розпочали кампанію у червні і активно комунікуємо із громадою області через ЗМІ та соцмережі. Нас підтримало керівництво області. Але дуже важливо налагодити дієву співпрацю в рамках проекту і з місцевими органами влади, експертами, екологами. І це зібрання дозволило підняти проблему радіаційної безпеки на вищий рівень взаємодії та співпраці» ,- заявила керівник проекту «КРОК до безпеки» Олена Сальник.\nДовідка: Чорнобильський інститут досліджень і розвитку – це вітчизняний експертно-аналітичний центр, який займається впровадженням власних та партнерських науково-технічних досліджень, які стосуються поводження з радіоактивними матеріалами, захистом навколишнього середовища та подолання наслідків радіаційних аварій. Інститут створює та реалізовує інформаційні, освітні та науково-дослідні програми у сфері радіології та радіаційної безпеки. У 2017 році інститут було залучено як виконавця проекту «Робота з громадськістю та інформаційна кампанія про Програму амністії джерел іонізуючого випромінювання», котрий здійснюється на виконання угод між Україною та США в сфері ядерної безпеки та програм контролю за нерозповсюдженням ядерної зброї і запобіганню ядерному тероризму.


Релігійний портал "Жива Вервиця" - Біблія та вавилонські міфи\nДата публікації: 19-07-2010\nЗахідна цивілізація завжди захоплювалася пам'ятками своєї минувшини. Саме таке зацікавлення стало рушійною силою для розвитку доволі молодої науки - археології. У 1871 році один із кураторів Британського музею Джордж Сміт зацікавився вавилонськими таблицями, знайденими однією з археологічних груп. У процесі перекладу текстів, які були на тих таблицях, світ дізнався зміст епосу про Гільгамеша. Це оповідання було на одинадцятій із дванадцяти таблиць. У цьому творі розповідається про царя Гільгамеша, який, маючи велику природню силу, принижує своїх підданих. Щоб змінити царя, одна богиня зводить його з таким самим силачем, як і він, ім'я якого Ендіку. Разом вони переживають численні пригоди: вбивають велетня Гумбаба, перемагають бика бога Ану.Після багатьох пригод цих героїв боги вирішують, що друг Гільгамеша Ендіку повинен померти. Гільгамеш, бажаючи врятувати життя товаришу, вирушає в далеку подорож, намагаючись знайти безсмертя. Ці пошуки приводять його до чоловіка, ім”я якого Утнаміштім. Він урятувався від вселенської повені. Утнаміштім розповідає Гільгамешу, як боги врятували його під час потопу, як відбувся цей потоп, та переконує його в тому, що людина не може надіятись на власне безсмертя. Головна мета цієї вавилонської розповіді - вказати неминучість смерті людини. Гільгамеш після цієї розмови повертається додому. Закінчується епос сценою, в якій Гільгамеш зустрічається з духом свого друга Енкіду в підземному світі. Це доля кожної людини, включно з Гільгамешем, оскільки лише боги можуть мати вічне життя.\nУ чому унікальність цього епосу? А в тому, що зміст дуже схожий на біблійну розповідь про повінь. Порівняльна таблиця демонструє подібність текстів.\nКнига Буття 6-9 - Епос про Гільгамеш\nЯгве хоче знищити людство, бо воно лихе. Боги планують знищити людей, бо вони зійшли з дороги.\nЯгве заповідає Ноєві збудувати ковчег і Бог Еа заповідає Утнапіштімові збудувати човен і покрити його смолою. Кожен вид тварин і найближча родина мають увійти в ковчег. Аналогічно і в епосі - майстри човна та тварини мають врятуватися.\nІ в одній книзі, і в другій- повінь нищить все живе на землі.\nВода поступово відступає, і Ной висилає голуба та голубку. А Утнапіштім випускає крука та ластівку.\nНой будує вівтар та приносить жертву Богу-Ягве. Утнапіштім будує вівтар і приносить жертву богам.\nЯгве відтягає прокляття землі та обіцяє, що ніколи не буде повені.\nБог Енліл погоджується з Утнапіштімом та шкодує, що він знищив землю.\nЯгве благословить Ноя і його синів, щоб наповнювали землю.\nЕнліл благословляє Утнапіштіма та його жінку.\nЗважаючи на таку подібність біблійних текстів та текстів епосу про Гільгамеша Джордж Сміт, можливо, сам того не підозрюючи, розпочав у 1871 році нову ділянку археології - біблійну археологію.\nПісля ознайомлення з епосом про Гільгамеша, людство отримало від археологів доступ до нових текстів, зміст яких був дуже подібним до біблійних. До таких археологічних літературних віднайдень належить: міф Енума Еліш та міф про Адапу.Оповідання Енума Еліш датується 1700 роком до народження Христа. У ньому розповідається, що світ походить від богів соленої та солодкої води- Апсу(він) і Тіамат(вона), із поєднання тих богів постали інші боги та богині. Оскільки між богами точаться постійні міжусобиці, Апсу та Тіамат вирішують знищити своїх нащадків. Про ці задуми довідався один з божків Еа, і тоді він вбиває батька Апсу. Тіамат, дізнавшись про загибель Апсу, оголошує війну всім богам. Щоб вести війну з богинею Тіамат, боги вибирають воїна Мардука. За умови, що його проголосять головним богом, Мардук убиває Тіамат громом, блискавками та вітром. З однієї половини тіла Тіамат Мардук створює землю, а з другої - небо. Після цього він пропонує створити з крові та костей Тіамат людину. Отже , за дорученням Мардука, бог мудрості Еа творить людей. Між вавилонським міфом та біблійною розповіддю про створення світу знову спостерігається подібність. Таблиця відобразить ці подібності.\nІ у Книзі Буття, і у книзі Енума Еліш божественний дух творить словом матерію.\nЗемля є пусткою з темрявою над безоднею Усюди панує первісний хаос.\n1-ий день: створення світла. У епосі світло виходить від богів.\n2-ий день: створення небесної тверді. У епосі - створення тверді (небесний купол).\n3-ій день: створення землі. У епосі - теж створення землі.\n4-ий день: створення небесних світил. У епосі - аналогічно.\n6-ий день: створення людини.\n7-ий день: Бог відпочиває та освячує суботу. У епосі - боги відпочивають та бенкетують .\nНауковці по-різному трактують таку подібність між вавилонськими міфами та біблійними текстами. Ті дослідники, які з недовірою ставилися до процесу біблійного Божого натхнення, використали таку схожість, як нагоду ще раз заперечити богонатхненний характер Біблії. Для них Біблія ніколи не була книгою від Бога, а після доступу до вавилонських міфів, зміст яких близький до біблійних текстів, Біблія трактувалася як зібрання вавилонських та месопотамських міфів. Сьогодні людина має доступ до великої кількості інформації, до широкого кола літератури. Уявімо, що молода людина, яка не цікавиться Святим Письмом, не ходить до Церкви, не дбає про свою релігійну освіту, натрапить на таку літературу, на статтю в Інтернеті, в якій Святе письмо ототожнюється з вавилонськими міфами. Такі відомості можуть доволі сильно травмувати слабку віру людини. «Якщо Біблія- це в'язка стародавніх міфів, то все, чого вона навчає, слід поставити під сумнів»,- до такого висновку може докотитися читач тих псевдонаукових статей. Що можна відповісти на такі закиди? Подібність біблійних текстів з деякими вавилонськими міфами вказує лише на те, що в процесі натхнення, коли Бог впливав на розум та волю свого автора, Він не вихоплював автора з тих історичних обставин, в яких той перебував. За тих умов, коли формувались біблійні розповіді, ці вавилонські міфи були добре знаними, вони були певною спробою виразити свої релігійні переконання. Релігійні доктрини народів Месопотамії були сконцентрованими в тих міфах. Тому не слід виключати, що біблійні автори добре знали ті міфи. Біблійне натхнення, яке не обмежувало свобідної волі автора, передбачало, що в процесі творення автор писав про те, що хоче Бог, але робив це так, як умів сам. Використання біблійними авторами сюжетних ліній, які присутні у вавилонських міфах, не дають жодного права ототожнювати їх із біблійними текстами. У міфах боги постійно ворогують між собою, і саме та боротьба і насильство спричинюють творчі дії.Біблійні тексти висвітлюють релігійну правду про Бога творця та вседержителя, який творить, будучи абсолютно свобідним, який бажає добро та щастя, що містить у Собі, вилити назовні та уділити його людині.Читаючи біблійні тексти, ми повинні усвідомлювати, що це не є інформація, яку можна порівняти з репортажем із місця події, це унікальна літературна форма, яка відображає східну ментальність та своєрідно представляє історичні події. У цьому рзвитку основними є не хронологія та деталі, а релігійні правди, які Бог забажав об'явити людству через біблійних авторів. Отже, будь-яка подібність біблійних розповідей із сюжетами вавилонських міфів не дає права прирівнювати ті міфи з Біблією та ставити під сумнів богонатхненний характер Біблії чи істинність тих релігійних правд, опираючись на які, вона навчає людство.


Свічка Цифра з Каченям 8: продажа, лучшая цена. свічки для торта от ""Карнавал Приколов" - оптовая продажа подарков и товаров для праздника!" - 128228893\nСвічка Цифра з Каченям 8\nСвічка Цифра з Каченям 8В наявності 2 од.\n24 грн16,80 грн\nСвічка цифра - прекрасна альтернатива традиційним святковим свічок для частування. Така модель святкового «вогника» підійде для торта, пирога, капкейка, морозива або будь-якого іншого десерту.\nСвяткування важливої дати пройде веселіше, ви можете комбінувати цифри, поєднувати між собою різні стилістичні рішення. День народження, річниця з дня одруження або святкування з приводу кількох років з дня заснування фірми. Оцініть асортимент свічок з цифрами, представленими в нашому електронному каталозі, прямо зараз.


Потенційні втрати України від "сирного" конфлікту - понад $100 млн. - Економіка\nПотенційні втрати України від "сирного" конфлікту - понад $100 млн.\n8 лютого 2012, 18:31 Читать новость на русском\nЦе 40% всього українського сирного експорту до Росії.\n"Тобто для держави це втрата валютних надходжень, для внутрішнього ринку молочної продукції це зниження ціни, яке може вплинути не лише на виробників сирів, але й на виробниках молока", - пояснює експерт Українського клубу аграрного бізнесу Тарас Гагалюк.\n"На превеликий жаль, б’ють туди, де найбільше боляче. І оскільки молочна галузь є найбільш вразлива, тому вона страждає перманентно", - каже експерт консалтингового агентства "ААА" Марія Колесник.\nЯк зауважують аналітики, наступного удару українському сирному виробництву може завдати Казахстан. У цю країну Митного союзу Україна експортує 7% своїх сирів. Крім того, на думку експертів, компанію сироварам, чий імпорт частково прикрили, можуть у перспективі скласти пивовари і кондитери.


МОДНИЙ БУКЕТ 2016\nЩо буде диктувати мода у 2016 році флористам? Багато цікавого і незвичного: від незвичних рослин у весільних композиціях до неочікуваних емностей для них. Почнемо, мабуть, відразу з прикладів.\nНа фото букет складається з кульок бавовни, квітів пробкового дерева чи сола-деева, лілій, плодів евкаліпту, стовбура бананового дерева, гілочок з ягідками берзеліі, сріблястої брунії, скабіози та якобеї приморської.\nНа цьому фото зимовий букет, що складається з якобеї приморської, сріблястої брунії, анемон, ранункулюсів та тюльпанів. Усе у ніжних біло-кремових відтінках.\nТретій приклад відрізняється насиченими барвами кольорів. Він створений з клематисів, анемон, калл, трахіделіума блакитного, ранункулюсів, пагонів лотосу.\nТакий весільний букет складений із гвоздик, квітів сола-дерева, орнітогалума, ялинових гілок, листя пуансетії, сукулентів, воскових штучних ягід, звіробою, ягід камелії, листя папороті та аспарагусу, падуба гостролистного.\nУ цьому році мода у весільних букетах пропонує використовувати незвичні квіти, не квіткові елементи – все, що може виділити композицію. Почнемо з квітів. Троянди – без них нікуди, маки, лізіатуси, ранункулюси, півонії, астильби, глід, адіантум, м’ята – ось початок списку рослин, що диктують моду у весільних композиціях, й не тільки зимових. З незвичних для нас рослин міжнародні флористи рекомендують скористатися дикою природою – суцвіття дикої моркви, яблуками, грушами та іншими фруктами, мохом, льоном, травами – це лише невеличка частина того, що можна додавати у квіткові композиції.\nВ якості посудин в цьому році модно тримати квіткові аранжування навіть у валізах, пофарбованих у білий колір, і золочених рмках.\nОбов’язково частиною букетів мають бути різноманітні сухоцвіти т гілки.\nГоловне – це натхнення, що прийшло до Вас після прогулянки зимовим парком, де Ви можливо, назбирали гілочок, ягід, шишок. Форма зимового букету у цьому сезоні великого значення немає. Це може бути і вільна форма, і кругла, і трикутна. Одне “але” – усюди має зберігатися пропорція і чіткість, вільними.\nДавайте виведемо головні аспекти моди 2016 р. для весільних букетів, які Ви можете зібрати своїми руками.\nСтиль Тіффані з його гламуром\nЯскраві кольори, їхні мікси або пастель. Можна складати й однотонні з однієї квітки. Є у флористів такий колір Марсала – такий бордово-фіолетовий, з напиленням чорного. У цьому році він дуже актуальний.\nВикористання якід, фруктів, сукулентів.\nФорма букету проглядається, але вона не чітка.\nВикористання диких квітів\nРозмір букету для нареченої або маленький, або середній. Великі композиції краще виставляти у інтер’єрі.\nГілки, трави, велике листя\nРізноманітні довгі стрічки\nРізноманітні нестандартні контейнери у парі з класикою\nВсе це модне у 2016 році. Звисайно, не все відразу має входити в один букет, інакше це буде наднасичений віник. Оберіть для початку три частини і спробуйте зробити зимовий букет своїми руками. Треба сказати, що з моди не виходять незвичні букети – з ракушок, шишок, паперу, біжутерії, тканинних фантазійних квітів. Вони не є трендовими, яле якщо Ви хочете виділитися з натовпу, то такий букет буде Вам під силу. Єдине, що потрібно сказати з цього приводу, він створюється у топіарному стилі. Така собі фантазійна куля у руках нареченої.\nБлаготворних Вм фантазій!\nTags:2016, весільний букет, зимовий букет, своїми руками, цікаві ідеї