Тержинан: инструкция + цена в аптеках | Tabletki.ua\nТержинан - инструкция, показания, состав, способ применения\nТержинан таблетки вагин. №10\nнайдено в 7889 аптеках\nТержинан таблетки вагин. №6\nнайдено в 7623 аптеках\nИнструкция для Тержинан\nИнструкция указана для «Тержинан таблетки вагин. №10»\nВыбрать инструкцию для других видов «Тержинан»\nот 148.90 до 440.00 грн\nдіючі речовини: тернідазол, неоміцину сульфат, ністатин, преднізолону натрію метасульфобензоат;\n1 таблетка вагінальна містить тернідазолу 200 мг; неоміцину сульфату 100 мг (65 000 МО); ністатину 100 000 МО; преднізолону натрію метасульфобензоату 4,7 мг, що відповідає 3,0 мг преднізолону.\nФармакологічні властивості зумовлені властивостями компонентів препарату. Тержинан з його полівалентною формулою підходить для повного місцевого лікування вагініту різного походження: інфекційного, паразитарного чи змішаного. Він поєднує у складі:\nтернідазол, який чинить трихомонацидну дію та є активним відносно анаеробних бактерій, у тому числі гарднерел;\nнеоміцину сульфат, який є антибіотиком широкого спектра дії, активним проти вагінальних піогенних організмів;\nчутливими до неоміцину сульфату є такі мікроорганізми:\nністатин, який є протигрибковим антибіотиком групи полієнів, активним відносно грибів роду Candida;\nпреднізолон, який є глюкокортикоїдом, що чинить виразну протизапальну дію.\nСклад ексципієнтів дає змогу забезпечити цілісність слизової оболонки вагіни та постійне рН.\nЛікування вагінітів, спричинених чутливими до препарату мікроорганізмами, таких як:\nПідвищена чутливість до компонентів препарату. Цей лікарський засіб не рекомендується застосовувати в поєднанні з певними дозами ацетилсаліцилової кислоти (див. «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).\nВзаємодія, пов'язана з преднізолоном\nз антиконвульсантами, індукторами синтезу ферментів: зниження у плазмі концентрації та дієвості кортикостероїдів шляхом посилення їх метаболізму у печінці. Наслідки цього особливо тяжкі (чи важливі) для пацієнтів з хворобою Аддісона, які лікуються гідрокортизоном, та у разі трансплантації органа. Необхідний моніторинг клінічних та лабораторних досліджень, а також корекція дози кортикостероїдів під час терапії та після припинення лікування індукторами синтезу ферментів;\nз рифампіцином: зниження у плазмі концентрації та дієвості кортикостероїдів шляхом посилення їх метаболізму у печінці після взаємодії з рифампіцином. Наслідки цього особливо тяжкі (чи важливі) для пацієнтів з хворобою Аддісона, які лікуються гідрокортизоном, та у разі трансплантації органа. Необхідний моніторинг клінічних та лабораторних досліджень, а також корекція дози кортикостероїдів під час терапії та після припинення лікування рифампіцином;\nз лікарськими засобами, що спричиняють поліморфну шлуночкову тахікардію типу «пірует»: підвищений ризик вертикулярної аритмії, включаючи поліморфну шлуночкову тахікардію типу «пірует». Перед лікуванням препаратом оцінити наявність гіпокаліємії, визначити рівень калію сироватки крові та провести електрокардіографію.\nз фторхінолонами: можливий підвищений ризик тендинітів або навіть розриву сухожилля (рідко), зокрема у пацієнтів, які тривало лікувалися кортикостероїдами.\nПотрібне одночасне лікування статевого партнера для запобігання загрозі повторного зараження.\nНезважаючи на місцеве застосування, можлива незначна абсорбція різних компонентів (див. «Побічні реакції»).\nПідвищена чутливість при місцевому застосуванні може свідчити про небажаність застосування цих або споріднених антибіотиків.\nТривалість лікування повинна бути обмежена, щоб зменшити ризик появи резистентних мікроорганізмів або суперінфекції, спричиненої цими мікроорганізмами.\nЗастосування можливе за призначенням та під контролем лікаря відповідно до показань до застосування препарату.\nНіяких спеціальних попереджень.\nПризначається дорослим. Застосовується вагінально, по 1 вагінальній таблетці 1–2 рази на добу. Середня тривалість лікування – 10 днів поспіль. У випадку підтвердженого мікозу – 20 діб.\nПацієнтам рекомендується після ретельного миття рук змочити таблетки у воді 2–3 секунди перед введенням їх на максимально комфортну глибину в піхву (це зробити найпростіше, коли пацієнт лежить на спині з зігнутими ногами). Потім потрібно полежати приблизно 15 хв після введення препарату.\nЛікування повинно супроводжуватись дотриманням особистої гігієни (носіть бавовняну білизну, уникайте спринцювання та користуйтесь прокладками замість тампонів під час лікування) і, наскільки це можливо, уникайте несприятливих факторів.\nЗ боку репродуктивної системи і молочних залоз: реакції у місці застосування у вигляді поколювання або подразнення, ерозії, набряк піхви, відчуття печіння у піхві, вульвовагінальна еритема, вульвовагінальний біль, вульвовагінальний свербіж.\nПо 6 або по 10 таблеток у стрипі; по 1 стрипу у картонній коробці з маркуванням українською та англійською мовами.\nвул. Прессуар 21, 28500, Вернуйє, Франція / 21 rue du Pressoir, 28500, Vernouillet, France.\nЦены указаны для «Тержинан таблетки вагин. №10»\nПосмотреть цены для других видов «Тержинан»\nДругие изображения Тержинан


13.01.2016 | 13:33 | ГУНП\nСьогодні Донеччина згадує трагедію під Волновахою, коли під «гради» бойовиків потрапив рейсовий автобус з мирними жителям.\nНа місці трагедії відбувся реквієм в пам’ять людей, які загинули від нищівних снарядів бойовиків. Серед загиблих 6 жінок та 6 чоловіків: жителі Донецька, Волновахи та навколишніх селищ, які їхали рейсовим автобусом «Донецьк – Златоустівка».\nЗаступник голови Донецької обласної військово-цивільної адміністрації Віктор Ремський, начальник обласного главку поліції В’ячеслав Аброськін, представники районної та міської ради, рідні загиблих поклали квіти до місця загибелі пасажирів.\nРік тому о 14:15 з боку Докучаєвська з реактивних систем залпового вогню «Град» був проведений обстріл блокпоста №5 на трасі Маріуполь-Волноваха-Донецьк. В результаті влучання снаряда, від численних осколкових поранень прямо на місці, в салоні автобуса, загинули 10 мирних жителів, ще 2 чоловік загинули у лікарні, 18 людей отримали поранення різного ступеня тяжкості. Трагедію було кваліфіковано як теракт.\nТоді, 13 січня 2015 року, на місце події прибули керівники обласного главку міліції, місцеві правоохоронці, екстрені служби. Співробітники Волноваського райвідділу допомагали рятувати потерпілих, діставали загиблих з понівеченого автобусу, фіксували жахливі наслідки обстрілу. Кримінальне провадження було відкрито за ст.258 Кримінального кодексу України (терористичний акт).\nНачальник Головного управління Національної поліції в Донецькій області В’ячеслав Аброськін:\n- Рік тому я одним серед перших прибув на місце події. За 23 роки служби у карному розшуку я вперше бачив такий жахливий злочин, люди наче живі сиділи в автобусі. Саме поліція та СБУ сьогодні займається виявленням та притягненням до відповідальності злочинців, причетних до діяльності терористичних організацій. Ми докладемо максимум зусиль, щоб такого більше не повторилось, а терористи, які причетні до цього теракту, отримали заслужене покарання, скільки б часу на це не знадобилося.\nГенерал повідомив, що з початку проведення антитерористичної операції поліцією Донеччини задокументовано 399 терактів проти мирного населення, в яких постраждало 916 жителів, з них 140 – загинули. Матеріали кримінальних проваджень за фактами терактів передані до Служби безпеки України. Поліція Донеччини забезпечує ретельний збір доказів та документування злочинів, вчинених терористами проти мирного населення.


Сьогодні сьоме… | OnlyArt\nСьогодні сьоме. Так, сьомого числа усі мої мрії стають реальністю. А сьогодні сьоме. Та й взагалі сьогодні був чудовий день. Прийшовши на екзамен, я зрозуміла, що не знаю й половини вказаних запитань. Але не розгубилась, зробила розумний вираз обличчя і обирала варіанти відповіді за принципом “обирай сьоме”. Написала усі завдання і чомусь вірю у те, що правильно. Щаслива крокувала вулицею, бо сьогодні сьоме.\nПобачила під церквою двох циганів. Спочатку не помітила, а потім підійшла і дала декілька купюр. Зрадливі очі єхидно зареготали, передчуваючи смак дешевого самогону. Знала, що виміняють гроші на пляшку, але нехай…Радійте, сьогодні сьоме!\nВечір . Звісно ж , минає він у мережі. Навіть там пишу “СЬОГОДНІ СЬОМЕ”. Кохання усього мого життя читає цей напис і запитує:\n-А що сьомого?\n-Сьомого мої мрії здійснюються.\n-Так. Давай завтра зустрінемось.\nА через годину те диво пише, що помилилось у мені. Сіла й заплакала. Давно ці очі вже не сльозились. Написала кілька рядків, що хапають за душу. Перечитала і видалила. Нехай більше той біль не вертається. А потім з пам”яті написала ще раз, витерла сльози і усміхнулась собі : “Дурненька, сьогодні ж сьоме!”.\nВирішила більше ніколи не ламати Йому крил — у нас різні шляхи. Вирішила не сьогодні, а вже давно. І не чіпала його довгий час, але сьогодні він перший написав. Напевно, тому що сьогодні сьоме.\nЗаплющила очі і згадую, як Він, дорослий чоловік, з”їжджав із ковзанки взимку. Я тоді з нього сміялась, а насправді ж хвилювалась, щоб часом не впав та не зламав руку. Тепер бачу цю теплу картинку крізь призму часу. Чи, може, крізь призму змін, які із нами відбулись. Не сумую, радію, що все у нас так склалось. Сьогодні ж сьоме.\nСьомого, такого ж як і сьогодні, але кілька місяців тому, коли цвіла весна, ми вирішили більше не спілкуватись. Відпустити — також подвиг. Відпустила, бо знала, що так йому буде краще. То ж було сьоме…\nЩо ж , усі помиляються. Хіба ж ми не люди? Я вірю у своє щасливе число і … його слова , хоч і ріжуть душу, але дають мені найважливіше — здійснення мрії. Я нарешті не відчуваю до нього нічого, забуває по-тихеньку. Саме про це мріяла останні три місяці. І мрія здійснилась. Сьогодні ж сьоме…\nКолись ми спробуємо один одному зателефонувати, щоб зустрітись і розповісти про те, як живемо. Наберемо рідні номери і зрозуміємо, що вони давно вже не дійсні. Та й, можливо, один із нас не доживе до того часу, а інший втече подалі. Прийдемо до Міста Зустрічей за спогадами, нехай дасть кожному по маленькому мішечку. А Місто нам всміхнеться і повідомить, що усі спогади вже роздані і для нас нічого не залишилось. Колись ми попросимо у Господа, щоб той допоміг пригадати обличчя один одного. І Бог допоможе. Бо то буде сьоме…


Куди повідомити про здійснення корупційних правопорушень в системі ГУ ДСНС України в області?\nЯкщо ви стали свідком або вам стало відомо про здійснення корупційних правопорушень чи інших неправомірних дій посадовцями і працівниками підрозділів ГУ ДСНС України у Кіровоградській області, ви можете повідомити про це за тел: (0522) 32-25-02.\nВи маєте право залишити анонімне повідомлення. При цьому анонімне повідомлення розглядатиметься, якщо приведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.\nТакож звертаємо увагу на те, що за надання неправдивої інформації, яка дискредитує посадовців і працівників ДСНС України, чинним законодавством України передбачена відповідальність.\nта виявлення корупції ГУ ДСНС в області


Фотогалерея: Страх і ненависть у Мадриді. Барселона зі скандалом обіграла Реал - Korrespondent.net\nФотогалерея: Страх і ненависть у Мадриді. Барселона зі скандалом обіграла Реал\nБарселона здобула важливу перемогу на полі суперника\nУ середу, 27 квітня, на стадіоні Сантьяго Бернабеу відбувся перший півфінальний матч Ліги Чемпіонів між мадридським Реалом і каталонською Барселоною, який закінчився перемогою каталонської команди 2:0.\nЗа доброю традицією Ель Класико протистояння давніх суперників не обійшлося без скандалу. Наставник Реала Жозе Моуріньйо і деякі гравці мадридської команди були обурені діями головного арбітра поєдинку німця Вольфганга Штарка, який у середині другого тайму вилучив півзахисника Вершкових Пепе.\nФОТО: Страх і ненависть у Мадриді. Барселона зі скандалом обіграла Реал\nУ сутичці після цього епізоду червоні картки також отримали головний тренер Королівського клубу і резервний голкіпер Барселони Пінто.\nЗалишившись у меншості, Реал пропустив два м'ячі. Дублем відзначився кращий футболіст планети аргентинець Ліонель Мессі.\nПісля поєдинку Моуріньйо дуже жорстко розкритикував роботу арбітра, заявивши, що Барселоні повинно бути огидно від такої перемоги. У стані каталонців думку португальця не поділяють і вже починають готуватися до фіналу.\nСкандальне Ель Класико - у новій фотогалереї СПОРТ bigmir) net.


Краснуха є гострим інфекційним захворюванням, збудником якого є представник сімейства Togaviridae, роду Rubovirus – вірус краснухи (Rubella virus). Він нестійкий у зовнішньому середовищі і швидко гине при висушуванні, нагріванні, зміну кислотності середовища і вплив іншими фізичними і хімічними факторами.\nКраснуха під час вагітності небезпечна для ребенкаВходними воротами інфекції є верхні дихальні шляхи, звідки він спрямовується в регіонарні лімфатичні вузли, викликаючи запальну реакцію і їх збільшення. Період інкубації краснухи в середньому триває 15 днів, після чого розвивається стадія клінічних проявів, яка відповідає моменту потрапляння збудника в кров та поширення по всьому організму. На даному етапі найбільш небезпечною є краснуха у вагітних. На ранніх термінах (1 триместр) інфекція, що потрапила в кровообіг плоду через плаценту від матері, порушує закладку внутрішніх органів і може призвести до мимовільного викидня або завмерлої вагітності. На більш пізніх термінах (2 — 3 триместр) вірус провокує появу вроджених вад та патологій, що не піддаються лікуванню. При зараженні жінки безпосередньо перед пологами ризик виникнення інфекції у плода знижується, але не зникає. Якщо дитина все ж заражається, то в постнатальному періоді у нього розвивається синдром вродженої краснухи, тому дуже важливо запобігти зараженню ще на етапі планування.\nКлінічні симптоми краснухи у вагітних\nКраснуха у беременнихИнфекция передається при контакті з інфікованою людиною, шлях передачі-переважно повітряно-краплинний. Перші прояви краснухи схожі на звичайну респіраторну інфекцію, з’являється нежить, біль і першіння в горлі, невеликі катаральні явища, підвищується температура тіла (до 37-38 градусів), збільшуються шийні і потиличні лімфовузли. Можлива поява головного болю, слабкості, зниження працездатності. Хворий стає заразним за 5 днів до появи висипу і 5 днів після її зникнення. Через 48 годин від початку прояву клініки з’являються висипання у вигляді макулезной висипки, яка поширюється по тілу зверху вниз, починаючи з голови. Найбільше елементів локалізується в області обличчя, поперекової області, на сідницях і тильній поверхні рук і ніг.\nЦікаве за темою: Чому варто вибрати діфферін від прищів?\nНеобхідно диференціювати елементи краснушної висипки від корової. Висипання безболісні, не печуть, не мають тенденції до злиття і виникають на незмінених шкірних покривах. Проходить висип безслідно, не залишаючи ерозій та пігментацій. У деяких випадках краснуха під час вагітності протікає безсимптомно, не виникають катаральні симптоми, немає висипки, але завжди присутній лімфаденіт. Дана форма найбільш ускладнює діагностику і найчастіше призводить до народження дітей з патологіями або внутрішньоутробної загибелі плоду.\nРизик розвитку синдрому вродженої краснухи\nТермін вагітності Ризик для плоду\nІнфікування до 11 тижня 90%\nІнфікування на 13 — 14 тиждень 11%\nІнфікування на 15 — 16 тиждень 4%\nІнфікування після 17 тижня Менше 1%\nКраснуха під час вагітності, в залежності від строку, що призводить до різних патологій. Зараження на першому триместрі призводять до дисэмбриогенезу (порушення закладки внутрішніх органів), що призводить до розвитку багатьох патологій. Клінічні прояви групують у «Великий» і «Малий» краснушние синдроми. «Малий» синдром характеризується наявністю тріади Грегга: глухота, пороки серця і катаракта. «Великий» синдром включає в себе важкі патології всіх систем і органів (головний мозок, органи зору і слуху, травна, сечовидільна та гепатобіліарна системи, легені та ін). Настільки важкі пороки найчастіше несумісні з життям, або дитина стає інвалідом на все життя. Носії вродженої краснухи контагиозни (заразні) протягом 1,5-2 років.\nКласифікація форм краснухи\nТипова форма, що перебігає з усіма клінічними симптомами і висипом.\nАтипова форма краснухи, яка характеризується відсутністю висипки і відносно легким перебігом.\nСубклінічна безсимптомна форма захворювання, яку можна виявити тільки шляхом виявлення специфічних антитіл.\nЯк діагностується краснуха під час вагітності?\nКраснуха під час вагітності на будь-якому етапі представляє велику небезпеку для дитини, тому жінці, яка не була щеплена, необхідно уникати контакту з інфекційними хворими. У першу чергу проводиться збір анамнезу життя та вагітності, огляд і збір загальних аналізів (кров і сеча) на визначення ознак запалення. Клінічні прояви необхідно відразу диференціювати з коровий інфекцією, скарлатину, псевдотуберкулезом та ін.\nЦікаве за темою: Як використовувати Візин від прищів\nАнтитіла до краснухеКраснуха при вагітності при атипових і субклінічних формах важко діагностується за стертою симптоматики, у таких випадках головним методом діагностики будуть лабораторні аналізи. Основним діагностичним методом є імуноферментний аналіз (ІФА). З допомогою даної методики визначається діагностичний титр специфічних для краснухи антитіл IgG та IgM. Високий титр антитіл IgM свідчить про зараження, яке відбулося нещодавно – в межах 2-х місяців. Вони виявляються в 50% випадків у момент появи висипу, і в 100% через 11-20 днів від початку захворювання. Через 1-1,5 місяця антитіла IgM знову визначаються тільки в 50% випадків, але іноді вони можуть перебувати в організмі до 1 року. При позитивній реакції на гострий інфекційний процес виявляються антитіла IgM та IgG.\nУ разі вродженої краснухи антитіла IgM визначаються відразу після народження. Реакція залишається позитивною до 6 місяців життя. Після проведення вакцинації антитіла IgM виявляються приблизно 4 тижні. Слід диференціювати підвищення антитіл IgM до краснухи з кором, цитомегаловірусом, герпесом та іншими інфекційними захворюваннями.\nВиділення антитіл IgG може свідчити як про гострому процесі, так і про хронічному. Вони зберігаються в організмі протягом 10-15 років і більше. Виявляються антитіла IgG на 3 день захворювання у 50% випадків, а через 11-20 днів у 100% хворих. Титр рівня антитіл IgG використовується як показник напруженості імунітету після введення вакцини і свідоцтво перенесеної інфекції в анамнезі. При відсутності антитіл IgG виключається наявність вродженої краснухи. Позитивним вважається результат аналізу, в якому вміст антитіл IgG вище 15МЕ/л.\nКрім лабораторної діагностики вагітної жінці необхідна консультація гінеколога, УЗД і, при необхідності, додаткові методи діагностики.\nРизик для плоду залежить від неделиКраснуха у вагітних вкрай небезпечна, так як при зараженні в будь-якому триместрі відбуваються незворотні зміни в організмі плода, тому вагітність і щеплення від краснухи невіддільні один від одного речі. При наявності інфекції на ранніх термінах (до 16 тижнів) вагітності етіотропне лікування не ефективно, тому показано переривання, незалежно від тяжкості інфекційного процесу. При зараженні після 24 тижня вагітну ставлять на облік за високого ризику інфікування плода. В такому випадку проводяться спеціальне лікування, спрямоване на збереження вагітності, захист плода та профілактику невиношуваності.\nЦікаве за темою: фурункул на попі - чому з'являється і як позбутися?\nПри наявності яскравої симптоматики після переривання вагітності лікування проводиться за стандартним варіантом: противірусна та симптоматична терапія. Правильне лікування швидко приводить до позитивного результату і скорішому одужанню.\nПрофілактичні заходи починаються ще на етапі планування вагітності. Якщо жінка не хворіла і не прищеплювалася від краснухи, то в період підготовки їй необхідно провести вакцинацію, але не пізніше, чим за 3 місяці до настання вагітності. Для дітей, згідно з міжнародним календарем, вакцинація проводиться у 1 рік (незалежно від статі), через 5 років проводиться повторна вакцинація.\nВагітній жінці необхідно уникати контактів з інфекційними хворими, навіть у тому випадку, якщо вона була щеплена. Проведена раніше вакцинація не дає 100% гарантії, що не станеться зараження. Під час вагітності і перед зачаттям краще не планувати поїздки за кордон, щоб уникнути великого скупчення людей в обмеженому просторі (вокзал, літаків тощо).


Головко попросить у міністра Квіташвілі сотні мільйонів гривень на "круті" карети швидкої допомоги — Власть Полтавы и Полтавщины — Новости Полтавы и Полтавщины — Полтава-Инфо\nГоловко попросить у міністра Квіташвілі сотні мільйонів гривень на "круті" карети швидкої допомоги\n21 Січня 2016 20:51 528\nГолова Полтавської ОДА протягом двох днів перебуває у відрядженні в столиці. У четвер та п’ятницю в очільника області в Києві запланована ціла низка зустрічей із високопосадовцями щодо вирішення нагальних проблем життєдіяльності регіону.\nСеред них, зокрема, передбачено і зустріч з Міністром охорони здоров’я України Олександром Квіташвілі.\nЯк повідомив перед від’їздом Валерій Головко, в Міністерстві охорони здоров’я планується обговорити два питання. Перше стосується придбання коштом державного бюджету вкрай необхідного обладнання для Полтавської обласної клінічної лікарні імені М. В. Скліфосовського.\n— У 2015 році було виділено понад 7 мільйонів гривень для створення сучасного відділення інтервенційної радіології з палатою інтенсивної терапії та рентгено-хірургічним блоком, — прокоментував очільник області. — Поряд з тим, у сучасному відділенні працює ангіографічна система, яка морально і технологічно давно застаріла. Для прикладу, рентгенологічна трубка в цьому обладнанні вже тричі відпрацювала можливий ресурс. До того ж на сьогодні ця система працює в цілодобовому режимі і використовується для надання діагностичної та лікувальної допомоги як у плановому порядку, так і в ургентному.\nПолтавці проситимуть міністра особисто посприяти у виділенні коштів з державного бюджету для закупівлі сучасної ангіографічної установки. Коштує вона майже 25 000 тисяч гривень.\nЩе одне питання, яке Валерій Головко планує обговорити з Олександром Квіташвілі, стосується закупівлі сучасної техніки для обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.\nДля завершення укомплектації цієї комунальної установи необхідно закупити потужні автомобілі, зокрема, й базі поза шляховиків, аби карети швидкої допомоги могли дістатися до пацієнтів навіть в несприятливих погодних умовах і в будь-яку точку Полтавської області. Ціна питання — майже 265 мільйонів гривень. Загалом необхідно придбати 96 автомобілів різного класу. Обласна влада сподівається на поетапне виділення коштів та співфінансування для забезпечення служби екстреної допомоги сучасною технікою.


Як впоратися з комплексами |ЯкПросто\nКомплекси є у кожного. Одним людям про їх наявність заважає жити повноцінним активним життям, для інших же це відмінний стимул для особистісного зростання, тому здатність впоратися зі своєю закомплексованістю грає важливу роль в саморозвитку кожної людини.\nЩоб позбутися від комплексів, потрібно спочатку зрозуміти, що вони є практично у кожної людини. Навіть у знаменитих зірок і політиків вони теж є, просто вони їх краще приховують. Зрозумівши, що комплекси — це не так страшно, можна буде з ними боротися далі.\nСпробуйте поглянути на світ з іншої сторони. Можливо, те, що ви вважаєте комплексом, в очах інших людей таким не є. Наприклад, ви вважаєте, що у вас нестандартна, неприваблива зовнішність. Спробуйте піднести її як вашу відмінну рису, якої більше ні в кого немає. Багато людей цим успішно користуються, тобто свої недоліки вони підносять як частину своєї індивідуальності.\nЯкщо комплекси пов’язані з проблемами у спілкуванні, то тут допоможуть спеціальні курси. Не вмієте або боїтеся знайомитися з протилежною статтю, запишіться на курси пікапа. Якщо відчуває страх і невпевненість при публічних виступах, вважаєте, що не вмієте переконувати співрозмовника, пройдіть курси ораторської майстерності. Курси, спрямовані на розвиток особистісних і лідерських якостей, допоможуть вам правильно подавати себе, грамотно і впевнено висловлювати свої думки, відстоювати свої позиції.\nУ багатьох людей комплекси пов’язані з тим, що вони бояться брати ініціативу на себе, бояться зайвої відповідальності. Щоб справитися з таким комплексом, потрібно діяти від протилежного. Наприклад, ви ніколи ніяк не проявляли себе на роботі, а зараз зберіть всю свою впевненість і спробуйте запропонувати якусь нову ідею на благо спільної справи, візьміть в роботу незвичайний проект і т.д. Зрозуміло, що спочатку буде дуже важко, вам буде здаватися, що у вас нічого не виходить. Але головне на цьому етапі — не втрачати віри у власні сили і бажання впоратися зі своїм комплексом.\nЯкщо відчуваєте, що самому все одно не впоратися, то варто звернутися по допомогу до фахівця, який допоможе вам позбавитися від існуючої проблеми.


На Косівщині відбувся турнір з міні-футболу, присвячений вшануванню пам’яті Героїв Небесної сотні (фотофакт) - Pravda.if.ua\nНа Косівщині відбувся турнір з міні-футболу, присвячений вшануванню пам’яті Героїв Небесної сотні (фотофакт)\nУ с.Нижній Березів відбувся традиційний турнір з міні-футболу, присвячений вшануванню пам’яті Героїв Небесної сотні.\nТурнір відбувся з ініціативи активістів с. Нижній Березів, активної всебічної підтримки райдержадміністрації та районної ради. На спортивному заході були присутні голова райдержадміністрації Віталій Кічеряк, голова районної ради Павло Ванджурак, капелан о. Микола Мединський.\nУчасть в турнірі взяли футбольні команди з навколишніх сіл Яблунівсько-Березівського куща.\nПраво урочисто підняти державний прапор надали активному учаснику Майдану Гідності, ветерану АТО Роману Томичу та капітану Нижньо-Березівської команди, чемпіону минулорічного турніру Михайлу Ільницькому.\nЗа результатами змагань, перемогу здобула І-ша команда с. Середній Березів, ІІ-ге місце – І-ша команда с. Нижній Березів. Третю сходинку п’єдесталу посіла футбольна команда з с. Люча, а четверту – ІІ-га команда с. Люча. Загалом у змаганнях взяло участь 11 команд.\nПереможців змагань нагороджено медалями, грамотами та перехідним кубком, призерів – грамотами та медалями.\n31 Тра, 15:57\t Версія для друку Лист редактору


Сказав як відрізав, молодець!!! Батько Зеленського: “Мeнe oбзuвaєтe, пpoклuнaєтe, Вoву … Йдiть i зpoбiть кpaщe, a нe ГАВКАЙТЕ в iнтepнeтi! Нe xoчeте нaвiть oпу з дивaнa пiдняти…” — Стрічка новин\nСказав як відрізав, молодець!!! Батько Зеленського: “Мeнe oбзuвaєтe, пpoклuнaєтe, Вoву … Йдiть i зpoбiть кpaщe, a нe ГАВКАЙТЕ в iнтepнeтi! Нe xoчeте нaвiть oпу з дивaнa пiдняти…”\n← “Є гроші – живи. Немає грошей – помри”: Українська танцівниця звернулася до президента Зеленського (фото)\nКосмічно красиві: Влад Яма з дружиною показали романтику в джакузі →


Божко Сава Захарович народився 24 квiтня 1901 року у с. Крутоярiвка на Донеччинi (нинi Межiвського району на Днiпропетровщинi) в сiм'ï селянина. Вчився у Павлоградськiй учительськiй гiмназiï, а 1923 року закiнчив Комунiстичний унiверситет iменi Артема (Харкiв).\nПiсля революцiï працював журналiстом у редакцiях газет "Червоний кордон" (Кам'янець-Подiльський), "Студент революцiï", "Селянська правда" (Харкiв). Починаючи з 1917 року друкував нариси, лiтературно-критичнi статтi в газетах "Селянська правда", "Вiстi ВУЦВК", "Пролетар", "Культура i побут", "Комсомолець Украïни", багатьох республiканських журналах.\nНалежав до органiзацiï селянських письменникiв "Плуг" i ВУСПП. Член СП СРСР з 1934 року.\nОкремими виданнями вийшли нариси "Козаччина", "Хмельниччина", "Гетьманщина" (1922), повiстi "Над колискою Запорiжжя" (1925), нариси "Чабанський вiк" (1927), "Украïнська Шампань" (1930), роман "В степах" (1930).\nУ 1932-му Сава Божко переïхав до Херсона, де працював викладачем полiтекономiï в мiсцевому педагогiчному iнститутi та Всеукраïнському заочному iнститутi масовоï партосвiти.\nБюро Херсонського мiськкому партiï 14 листопада 1935 року розглянуло його персональну справу i виявило, що, працюючи у вузi, вiн "протягував нацiоналiстичнi ухили, боротьбу з Хвильовим розцiнював як боротьбу за наркомiвське мiсце". За прояв нацiоналiстичного ухилу Божка виключили з партiï.\nСпiвробiтник Миколаïвського обласного управлiння НКВС лейтенант держбезпеки Федоровський 25 червня 1938 року, розглянувши справу Божка С. 3., зазначив, що вiн є "одним з активних учасникiв антирадянськоï нацiоналiстичноï органiзацiï, за завданням якоï веде пiдривну контрреволюцiйну роботу". Через те, що перебування його на волi може вплинути на хiд слiдства, ухвалив "вибрати запобiжним заходом проти уникнення ним суду i слiдства - утримання пiд вартою у в'язницi м. Миколаєва".\nПiсля трусу на квартирi 27 червня 1938 року Божка заарештували. Пiд час обшуку забрали архiв i рукопис роману "До моря". Спецiальною постановою 16 грудня 1938 р. рукопис вирiшено передати дружинi (подальша його доля невiдома).\nСлiдство тривало понад 10 мiсяцiв. Слiдчий Макаренко вiсiм разiв просив продовжити строк утримання арештованого пiд вартою, хоч той iз першого дня визнав себе винним. На судовому процесi 29-30 травня 1939 року письменник заявив: "На попередньому слiдствi я дав неправдивi показання, вважав, що радянськiй розвiдцi такi показання потрiбнi як перевiрка пiдозрiлих людей. Всi протоколи допитiв пiд час слiдства слiдчий редагував сам, а я пiдписував. До мене слiдчий застосовував методи фiзичного впливу, i я змушений був давати вигаданi показання. Тепер, на судi, вiд даних мною показань я вiдмовляюся".\nСправу передали на додаткове розслiдування, яке провiв оперативний уповноважений Берестовий i направив матерiали на розгляд особливоï наради при НКВС СРСР. Пiдслiдний пред'явлених йому звинувачень не визнав. Особлива нарада засудила Божка С. 3. на 5 рокiв ув'язнення у виправно-трудовому таборi.\nДо 1942 року працював у м. Ухта (Комi АРСР). Велику Вiтчизняну пройшов рядовим, працюючи в дивiзiйнiй, а потiм у фронтовiй газетi. Пiсля вiйни спiвробiтничав у "Надднiпрянськiй правдi" (Херсон).\nПомер 27 квiтня 1947 року в с. Слов'янка Межiвського району Днiпропетровськоï областi.\nЗа протестом прокурора Херсонськоï Областi у справi Божка С. 3. було проведено додаткову перевiрку, в ходi якоï звинувачення не пiдтвердилися. Позитивнi характеристики письменниковi дали Т. Масенко та I. Гончаренко. Президiя Херсонського обласного суду 24 серпня 1960 року скасувала вирок особливоï наради при НКВС СРСР i справу припинила за вiдсутнiстю складу злочину.\nСава Божко реабiлiтований посмертно. Олександр Мукомела ЛУ 21(4430) 23.05.1991


Катар вкладе $20 мільярдів в енергопроекти США | УНІАН\nКатар вкладе $20 мільярдів в енергопроекти США\n15:41, 16 грудня 2018\nКатар цікавлять проекти, пов'язані зі скрапленим природним газом, звичайним газом та видобутком нафти.\nГолова Міненерго Катару Саад бен Шріда аль-Каабі / REUTERS\nДержавний міністр у справах енергетики Катару Саад бен Шріда аль-Каабі розповів про плани країни вкласти 20 мільярдів доларів в енергопроекти США протягом п'яти років. Він назвав Сполучені Штати перспективними з точки зору вкладення коштів.\nЧитайте такожСаудівська Аравія вивчає ймовірність розпаду ОПЕК\n"Вони будуть розвиватися, тому хочемо інвестувати і плануємо вкласти протягом п'яти років 20 мільярдів доларів у різні проекти і в різних місцях на території США", - сказав держміністр на форумі в Досі.\nКатар цікавлять проекти, пов'язані зі скрапленим природним газом, звичайним газом і видобутком нафти. Держміністр вважає, що подібні інвестиції додадуть до загального виробництва 60 мільйонів тонн на день.\nВиконавчий директор Qatar Petroleum розповів в коментарі Reuters, що інвестиції в 20 мільярдів доларів надійдуть від компанії. За його словами, вихід з Організації країн-експортерів нафти (ОПЕК) дозволить Катару звільнитися від юридичних ризиків в США.\nТакож Катар виділить 500 мільйонів доларів протягом десяти років організаціям ООН на підтримку їх діяльності. Згідно з текстом підписаного угоди, дотації отримають 8 організацій ООН, включаючи ЮНІСЕФ і Верховний комісаріат у справах біженців.\nЯк повідомляв УНІАН, 3 грудня Катар оголосив про вихід з ОПЕК з 1 січня 2019 року. Рішення про вихід було прийнято після аналізу Катаром можливостей зміцнення своєї ролі на міжнародному рівні. Міністр підкреслив, що вихід з ОПЕК є технічним і стратегічним кроком.


Двоспальне ліжко 160х200, купити з наявності. Bed4You в Україні\nЛіжка 160 на 200\nНа що звернути увагу при виборі ліжка 160 на 200\nЗвичайно, погляди не повинні бути прикуті до певного місця в кімнаті. Адже задумка і реалізація інтер'єру повинні сприяти тому, що кімната в цілому викликає посмішку і будить фантазію.\nАле в спальні цей важливий нюанс не працює, так як центром цієї кімнати залишається ліжко! Так склалося історично, що цей виріб, зазвичай знаходиться в спальні і становить основу функціональної зони цієї кімнати.\nПоліпшити якість сну і зробити його комфортним людина прагне ще з часів неоліту. Постіль зазнала безліч змін і модернізацій і донині людина не припиняє вдосконалювати своє спальне місце.\nВироби на будь-який смак\nПочинаючи з 19 століття, виготовлення ліжок вийшло на новий рівень і досягло промислових масштабів. На даний час асортимент неймовірно великий:\nКомбіновані (дерево і тканинна вставка)\nМоделі і конструктив не ставить Вас у рамки, але є і важливі параметри, які варто враховувати при виборі певної моделі. Це авжеж, розмір і габарити.\nДля сімейної пари є стандартні розміри: двоспальне ліжко 160х200 і 180х200.\nПерший варіант оптимальний і найпопулярніший, так як це стандартне спальне місце, але при цьому досить просторе для двох. Ліжко 160 на 200 акуратно впишеться в інтер'єр не обтяжуючи його. За рахунок компактного спального місця, габарити ліжка не будуть вас бентежити.\nВажливі моменти при виборі ліжка\nВизначитися з концепцією. Хотіли б Ви зробити акцент на виробі або ж бажаєте, щоб воно органічно вписалася в уже існуючий інтер'єр.\nПрактичність. Додатковий функціонал ліжка у вигляді підйомного механізму або висувних ящиків. Ліжко 160 на 200 з підйомним механізмом це не тільки прикраса спальні, але і місткий короб для зберігання.\nМатеріали і декор. Дерев'яні ліжка — це класика, яка завжди буде актуальна. Зараз так само набирають популярність моделі з м'яким узголів'ям. Вони виглядають стильно і за рахунок тканинної оббивки додають затишок.\nЗагальні габарити і висота узголів’я. Мабуть, найважливіша річ про яку зазвичай забувають. Купити ліжко 160 на 200 означає придбати ліжко зі спальним місцем 160х200. Але ж є ще додаткові розміри за рахунок царг і ізніжжя. Варто враховувати висоту узголів’я та приміряти її до висоти майбутнього матраца.\nКонструктив. Також один з важливих моментів від якого залежить якість, вартість і термін служби. Варто звернути увагу на каркас і комплектуючі. А також не поспішаючи вибрати тканину.\nПобачити різноманітність моделей, замовити в потрібній Вам тканині або купити з наявності можна в наших салонах, які завжди відкриті в таких містах як Київ, Харків, Дніпро, Одеса, Львів або оформити замовлення на сайті. Ціна Вас порадує.


Название работы: Релігієзнавство. Курс лекцій. Релігія та суспільство\nОписание: Лекція 1. Релігія та суспільство Поняття та сутність релігії: а) богословсько-теологічне дослідження релігії б) філософський аналіз релігії в) наукові теорії дослідження релігії. Виникнення релігії: а) формування релігійних уявле...\nРазмер файла: 85.25 KB\nБогословсько-теологічні концепції. Теологія (teos – Бог, logos – вчення) – вчення про Бога і богослов’я – наука про уславлення Бога є історично першими формами вчення про релігію. Вони сформувалися внаслідок намагання пояснити, зрозуміти релігію “зсередини”; зробити доступними для віруючих загальні положення певної релігії, образи, втілені у священних книгах, догматичні формули. До них належать:\nФілософський аналіз релігії. Філософія прагне з’ясувати загальні принципи та закономірності релігії, пізнати їх сутність. Вона сповідує критичний підхід до всього, у тому числі й до релігії. Філософія є розгалуженою системою вчень, шкіл, течій, напрямів. Однією з них є релігійна філософія. Одночасно з релігійною філософією у ХVII – XVIII ст. зароджується філософія релігії – розділ релігієзнавства, завдання якого полягає у пізнанні, осмисленні природи, сутності і сенсу релігійного феномену, ролі релігії у житті людини та суспільства.\nНаукові дослідження релігії. Відмінність між філософським та науковим підходами в дослідженні релігії виявляється як у предметній сфері, так і в методах дослідження. Предметною сферою філософії є дослідження дійсності під кутом зору світоглядних проблем. Тому філософія акцентує увагу на світоглядних аспектах релігії. Найсуттєвіше для неї – як вирішується у релігії проблема духовного і матеріального начал (що є первинним): чи Бог створив світ і людину, чи людина створила у своїй свідомості Бога. Наука вивчає релігію як одну зі сфер суспільного життя у її взаємозв’язках та взаємодії: як формується релігія; як певні релігійні системи пояснюють світ; які цінності, норми та моделі поведінки вони виробляють у людей; як діють релігійні організації; які функції виконує релігія в суспільстві.\nКонцепція вроджених ідей. Згідно з нею ідея Бога притаманна людині від її народження. Уявлення про Бога як найдосконалішу істоту передбачає визнання його існування: людина мислить про Бога, отже, він існує. Найпомітнішим представником цієї концепції був французький філософ, математик, природодослідник Рене Декарт (1569 – 1650).\nБогословський раціоналізм. На думку його засновника, німецького філософа Готфріда-Вільгельма Лейбніца (1646–1716), розгортання декартівських вроджених ідей починається під впливом досвіду, емпіричних знань. Завдяки цьому людство прийшло до християнства – єдиної релігії Одкровення.\nСпоглядальний теїзм. Започаткувавши його, німецький філософ Іммануїл-Герман Фіхте (1797–1879) вважав, що релігія як ставлення людини до Бога є комплексом певних почуттів, породжених усвідомленням людиною скінченності свого буття. З цього народжується благоговіння.\nМістичні теорії. Їх єднає визнання надприродного походження релігії, яка є наслідком Одкровення. Наприклад, німецький письменник, філософ-ірраціоналіст Фрідріх-Генріх Якобі (1743–1819) вважав, що знання Бога людині дають лише її внутрішні почуття, які і є джерелом релігії.\nПравославно-академічна теорія. Сформувалася вона в другій половині XIX ст. у російському богослов’ї. Засновником її був професор Московської духовної академії Федір Голубинський (1797–1854). Згідно з цією теорією виникнення релігії зумовлене дією двох джерел:\nПолітико-державна теорія. Започаткована вона у V ст. до н. е. давньогрецьким філософом Крітієм (460–403 до н.е.), який висловив припущення, що релігія є вигадкою законодавців. Її поділяв Лактацій (250–225 до н.е.), який вважав засновником релігії римського царя Помпілія. Цю гіпотезу розвинули гуманісти (ідейний напрям у культурі Відродження, який обстоював право на існування незалежної від релігії світської культури) та енциклопедисти (французькі мислителі-просвітники Дідро, Монтеск’є, Вольтер, Руссо та ін.), які брали участь у створений «Енциклопедії» – першого твору, що систематизував тогочасні наукові знання XVII – XVIII ст. Релігію вони вважали ошуканством, вигадкою, результатом неуцтва, свідомої нечесної змови для досягнення чиїхось інтересів чи загального суспільного спокою.\nНатуралістична (матеріалістична) концепція. Вона ґрунтувалася на твердженнях, що сфера духовного, зокрема релігія, є похідною від матеріального світу. Її прихильники вважали релігію фантастичним відображенням світу в свідомості людей. Серед мислителів цього напряму – грецький філософ-матеріаліст Епікур (342–270 до н.е.), який висунув гіпотезу про атомістичну будову світу, що є вічним і нескінченним, і тому не міг бути створений богами. Лукрецій Кар (прибл. 99–55 до н.е.) писав, що уявлення про богів виникло зі спостережень за природою, а страх людей перед її могутніми силами спонукає їх на спорудження богам капищ. Одному з послідовників Епікура – римському письменнику Петронію (? – прибл. 66 н.е.) належить вислів: «Перших богів на Землі створив страх». Так думав і засновник матеріалістичної лінії у філософії Демокріт (460–361 до н.е.), за часів якого було поширене твердження, що релігія виникла у давніх єгиптян від страху перед природою, у них її запозичили інші народи. Про це писали й історик Діодор Сицилійський (прибл. 90–21 до н.е.), письменник із сирійського міста Самосата – Лукіан (прибл.120–180).\nМіфологічна теорія. Її сповідував англійський лінгвіст Макс Мюллер (1823–1900), який, вивчаючи мови давніх народів, зробив припущення, що релігія бере початок з міфу про Сонце, з обожнювання Сонця. Це було ударом по теологічній концепції, бо певною мірою заперечувало надприродне походження релігії. Концепція Мюллера мала хитку наукову основу, оскільки не вписувалася в історію виробництва. Міфи про Сонце відображали перехід окремих племен до землеробства, а релігійні уявлення існували задовго до цього.\nАнімістична теорія. Поширилася наприкінці XIX – на початку XX ст. Засновником її був англійський етнограф, релігієзнавець Е. Тайлор. Він вважав, що релігія сформувалася від віри в духів і в душу. Цю віру він назвав анімізмом (лат. anima, animys – душа, дух), який пізніше було доповнено іншими релігійними уявленнями.\nТеорія аніматизму. Її висунули критики анімізму, стверджуючи, що анімізму передувало одухотворення речей, всієї природи, згідно з яким кожна річ, кожне явище має «свого господаря», «свій голос». Це був примітивний пантеїзм – обожнювання природи. Теорію аніматизму активно поглиблювали етнографи В. Богораз (1865–1936) і Л. Пштернберг (1861–1927).\nТеорія прамонотеїзму. Автор цієї теорії католицький монах і етнограф А. Ланг (1841–1912) переконував, що люди споконвіку визнавали існування єдиного Бога. Ця віра виникла з розмірковувань первісної людини щодо своєї творчої діяльності та з традиції батьківської влади в родині. Ланг пов’язував зародження релігії з періодом розвинутого патріархату, але історія свідчить, що вона існувала ще за часів матріархату.\nМагічна теорія. Вона постала в намаганнях англійського етнографа, історика, релігієзнавця Джеймса-Джорджа Фрезера пояснити духовний розвиток людства як процес, що проходить три стадії: магії, релігії, науки. Основу первісної релігії, на його думку, становить магія, що впливає на волю надприродних сил. Людина спочатку намагається боротися за свій добробут з допомогою магічних засобів, але, впевнившись у їхній неспроможності, вдається до релігії, яка виникає з магічних образів. Переконавшись згодом у безсиллі релігії, людина «винаходить» науку. Звідси випливає, що магія, релігія і наука є елементами одного ряду. Насправді – це різні сфери мислення і галузі діяльності людей.\nПсихологічна теорія. В основу її взято тезу, що зародження релігії зумовлене особливостями природи людини. Її започаткував австрійський психолог, автор теорії психоаналізу З.Фрейд. Релігія, згідно з його вченням, є наслідком психічних переживань людини в стресовій ситуації. Духовний світ первісної людини подібний до світорозуміння душевнохворого, бо він, як і первісна людина, вірить у силу своїх ідей. Тому психічне передує соціальному, зумовлює, визначає його, а значить, психічне сприйняття світу первісною людиною є джерелом її релігійного світорозуміння.\nРелігійний культ. Наявність його відрізняє релігію від інших форм суспільної свідомості. Зумовлений релігійний культ релігійними уявленнями віруючих, догматами віри і спрямований на задоволення їхніх потреб. Специфіка його виявляється не в особливих предметах, об’єктах вірування, а в тому, що релігійні уявлення, образи, належачи до культової системи, набувають у ній символічного змісту.\nТерапевтична, втішальна функції. Вони тісно пов’язані з компенсаційною, оскільки забезпечують знаття психологічної напруги, відчуття невизначеності й тривоги на індивідуальному рівні, збереження внутрішньої рівноваги, душевного спокою, емоційного, соціального оптимізму. Забезпечується вона внаслідок спілкування між віруючими, між віруючими і священнослужителями в процесі культових церемоній тощо.\nРегулятивна функція. Виявляється ця функція в регулюванні соціальних відносин, вчинків віруючих через систему заборон, табу, санкцій, стосуючись не лише їх поведінки в суспільстві, але й у сім’ї, інтимній сфері. З цієї точки зору релігія є ціннісно-орієнтаційною і нормативною системою. Водночас кожна релігія має свою систему цінностей, які ґрунтуються на особливостях її віровчення.\nКомунікативна функція. Вона спрямована на забезпечення спілкування віруючих з Богом (молитва, інші культові дії) і між собою (під час богослужіння тощо). Релігійна комунікація охоплює різні процеси взаємодії: спілкування, соціалізацію, передавання релігійного досвіду, розвиток зв’язків між окремими віруючими, між віруючими і релігійною громадою, духовенством, між релігійними організаціями різного віросповідання. Вона передбачає передавання, обмін інформацією, її засвоєння, оцінку, що сприяє інтеграції (об’єднанню) чи дезінтеграції (роз’єднанню) релігійних груп.\nДезінтегруюча функція. Суть її полягає в тому, що, об’єднавшись на основі певного віровчення, культу, групи людей протиставляють себе іншим соціальним утворенням, в основі яких перебувають інші віросповідування. Це може бути джерелом конфлікту між представниками різних віросповідань, конфесій. Часто такі конфлікти свідомо провокуються, оскільки вони сприяють зміцненню релігійних груп, посиленню авторитету їх лідерів.\nПолітична, правова функції. Значною мірою вони взаємопов’язані, взаємозалежні з ідеологічною. Історія свідчить, що більшість церков не обминали актуальних суспільних проблем, активно втручалися у їх вирішення. Нерідко церква перебирає на себе управління суспільними, державними справами (теократичні держави), в тому числі й законодавці та арбітражні повноваження.\nРанні національні релігії ще не фіксували своїх родоначальників, здебільшого вони не мають письмових джерел, аргументів і втілені в міфі. Міфологічність – їх основна риса.\nРанні національні (народні) релігії – релігійні вірування, витворені в лоні ранніх етносів, які засвідчили перехід від родоплемінного до громадянського суспільства, об’єктом поклоніння яких були боги.\nДо цих релігій відносять (з префіксами “старо-“, “давньо-“):\nдавньослов’янську та т..\nГоловні риси ранніх національних (етнічних) релігій:\nУсунення від офіційного культу низів суспільства.\nПорівняна мало живучість.\nЗародження вчення, про посмертну віддяку (наявність причинного зв’язку між поведінкою людини в земному житті та її долею у загробному).\nДавньоєгипетська релігія. Релігія давніх єгиптян була політеїстичною (до тисячі богів і богинь); водночас у ній зберігалися і первісні релігійні форми – фетишизм, тотемізм, культ предків, магія, землеробський культ. Давньоєгипетське мислення було тісно пов’язане з магією, її трьома головними принципами: подібності, заміни цілого його частиною і вірою в чудодійну силу слова (магія слова). Давньоєгипетський пантеон утворювали бог сонця Ра, бог вітру Шу, який розділяв небо і землю, богиня вологи Тефнут, бог землі Геб, богиня неба Нут, а також Осіріс, який із часом став володарем неба й якого ототожнювали з Ра, його дружина Ісіда та т.. Визнання за деякими богами космічної та універсальної сили, висунення їх на чільні місця в пантеоні зумовили виникнення монотеїзму. Так постала концепція єдиного бога в трьох особах. Водночас одне божество могло виконувати різні функції та існувати в різних іпостасях. Вважалось, що боги створили людей, аби ті служили їм. Саме це стало поштовхом для формування відповідної культової системи: будівництва храмів, вівтарів, статуй, утримання великої кількості призначених для жертвопринесення тварин. Єгиптяни вважали, що жертвопринесення є основною формою спілкування людей з богами.\nРелігії античного світу. Релігії античного світу (племен, що населяли територію Давньої Греції та Давнього Риму) є комплексом політеїстичних вірувань і культів, властивих рабовласницькій епосі. Розвинута їх міфологія протягом багатьох століть живила своїми ідеями вселюдську культуру.\nРелігія Давньої Греції. Релігія Давньої Греції зберігала численний пантеон гомерівських олімпійських богів, інколи змінюючи їх ієрархію. У т.ї стичнів епоху (до VII т.. до н.е.) найпоширенішими були тотемічні, фетишистські, анімістичні вірування. Давні греки вважали, що світ наповнений демонічними силами – звіро- та людиноподібними істотами. В основі їх світорозуміння було обожнення природи. Давньогрецька релігія звеличувала фізичну працю. Тому так багато богів т.ї стичніву вали різним видам діяльності: Артеміда наглядала за полюванням, Гермес, Аполлон і Пан – за скотарством, Деметра дбала про землеробство,\nМіфологія Давньої Греції. Своєї довершеності досягла в олімпійський період, коли всі міфологічні образи були зосереджені навколо подій, пов’язаних з горою Олімп. Давні греки розглядали світ як велику родову общину. Управляли цим світом (природою, людьми) верховні боги, що мешкали на Олімпі. Усі вони уявлялися прекрасними божествами, втіленням найвищих чеснот. Крім них були численні другорядні божества гір, річок, лісів, багато героїв.\nОлімпійський пантеон очолював «батько всіх богів і людей» , правитель світу Зевс. Усі боги були підлеглими йому, а ті, в свою чергу, правили своїми сферами світобудови, опираючись на менших богів і духів. Олімпійські боги антропоморфні – фізично тотожні людям, наділені людськими якостями: їдять, п’ють, сваряться, миряться. Відмінність їх від людей полягає в тому, що вони безсмертні, могутні, здатні звершити те, що не під силу людині.\nПоруч із ними фігурувало багато міфічних героїв – приборкувачів чудовиськ, які шкодили людям. Антропоморфізм давньогрецької міфології свідчив про усвідомлення людьми свого місця у світі, посилення їх влади над природою. Згодом антропоморфні грецькі боги дедалі більше уособлювали абстрактні сили природи та суспільства.\nРелігійний культ давніх греків. Культова система в Давній Греції не була монолітною, оскільки тут ніколи не було державної релігії. В ній існували різні культи, найпомітнішими серед яких є культи Аполлона і Діоніса, що протиставлялись один одному. Якщо бог сонячного світла, мудрості, покровитель мистецтв Аполлон символізував розум, закон, гармонію, то бог виноградарства і виноробства Діоніс уособлював стихійні, руйнівні, т.ї стичні сили. Особливий елемент давньогрецького релігійного культу – храми, найдавніші з яких збудовано в XII т.. до н.е. Вони вважалися пристанищем богів, уособлених у скульптурах. У давньогрецькому культі важливу роль відігравало передбачення людської долі, що здійснювалося у знаменитому храмі Аполлона в Дельфах.\nРелігія Давнього Риму. Історія релігії Давнього Риму охоплює три етапи:\nДавня римська релігія (релігія общини). Цей етап завершився в VI т.. до н.е.\nКласична римська релігія (релігія республіканського Риму) – V–І т.. до н.е.\nРелігія Римської імперії (І–IV т.. н.е.).\nВідомостей про давньоримську релігію збереглося небагато. Очевидно, це була релігія общини з елементами тотемізму, фетишизму, магії, анімізму. Особливо вшановували римляни капітолійську вовчицю, яка, за легендами, вигодувала засновників міста Рема і Ромула. Римляни поклонялися Юпітеру – богові неба, світла, володарю погоди і дощу, носію перемоги; Юноні – богині шлюбу, материнства, жінок, дружині Юпітера; Мінерві – богині родючості, покровительці мирної праці й ремесел, наук і мудрості, медицини й мистецтва; Марсу – богові війни.\nРеспубліканський Рим успадкував давню релігію царської епохи. Але вона не могла встояти перед впливом еллінської (грецької) культури, і вже в III т.. до н.е. в римську релігію прийшли грецькі культи. Грецькі боги Деметра, Діоніс, Кора, Меркурій стали римськими Церерою, Лібером, Прозерпіною, Гермесом, культ бога-цілителя Ескулапа – культом Асклепія тощо. На початку II т.. до н.е. остаточно сформувався культ 12 головних богів: Юпітера, Юнони, Нептуна, Мінерви, Марса, Венери, Алоллона, Діани, Вулкана, Вести, Меркурія.\nУ II т.. н.е. в Римській імперії поширився мітраїзм. Прагматично мислячі римляни захоплювалися розмірковуваннями про добро і зло. Певний час культ Мітри був державним.Серед східних культів, що проникали в Римську імперію, була і нова релігія, якій належало велике майбутнє, – християнство. Велику роль у його поширенні й утвердженні відіграв апостол Павло.\nРелігія давніх слов’ян. Давньослов’янський пантеон утворювали боги вищого і нижчого рівнів, які різнилися між собою за місцем серед інших божеств, функціями. Неоднаковим було і ставлення до них. Богам вищого рівня приписувались більш узагальнені функції. До них належали бог неба, вогню Сварог, бог сонця Дажбог (Даждьбог), бог родючості Ярило, бог грози Перун, бог багатства Велес. Богам нижчого рівня відводилися конкретні функції, пов’язані з господарськими циклами, сезонними обрядами або тим, що уособлювало цілісність конкретних соціальних утворень. Наприклад, Род уособлював єдність потомків конкретного роду, Щур (Цур) вважався покровителем роду, що оберігав людей від злих сил. Важливу роль у розумінні слов’янами світобудови відігравало світове дерево. Воно служило вихідним пунктом, від якого їх свідомість моделювала вертикальну: три царства (небо, земля, підземелля); горизонтальну (північ, захід, південь, схід) структури світу, життя і смерть (зелене, квітуче і сухе дерево).\nЩе вони тлумачили світ через систему протилежних категорій: доля – недоля, щастя – нещастя, життя – смерть, парне – непарне, справа – зліва, чоловіче – жіноче начала, верх – низ, суша – море, вогонь – вода, близько – далеко та т..\nОбожнювали вони й такі абстрактні поняття, як Правда, Кривда, Доля, Лихо, Смерть, або навіть спеціалізовані функції – суд.\n3.Пізні національні релігії\nПізні національні (етнодержавні) релігії. Сформувалися вони на основі ранніх національних релігій у процесі становлення національних держав, засвідчивши якісно новий етап розвитку суспільства.\nПізні національні (етнодержавні) релігії – етнорелігійні комплекси, які сформувалися в лоні певного народу, діють у межах конкретної держави, тобто серед державних народів.\nДо цієї релігійної форми належать:\nіндуїзм, сикхізм, джайнізм (Індія);\nконфуціанство, даосизм (Китай);\nіудаїзм (релігія євреїв у багатьох країнах світу);\nзороастризм (Іран) та інші.\nШирокі масштаби впливу.\nЄдність політеїзму й монотеїзму.\nРозвиненість учення про загробні відплати.\nІудаїзм. Іудаїзм постав на духовних теренах світу як перша монотеїстична релігія. Він є однією з небагатьох національних релігій давнього світу, що збереглися дотепер. Водночас його вчення є складовою частиною двох світових релігій – християнства та ісламу.Термін «іудаїзм» походить від назви єврейського племінного об’єднання Іуди, яке наприкінці XI т.. до н.е. домінувало в Ізраїльсько-іудейській державі.\nІндуїзм. У лоні ведичної релігії з часом сформувалися основні засади індуїзму. За своєю суттю індуїзм постав як розвинутий пізній брахманізм. Його появу спричинили економічна та політична кризи, суспільні конфлікти, що ускладнилися в Індії протягом І тис. до н.е. Значною мірою зумовила цей процес й етнічна строкатість місцевого населення. Все це призвело до того, що брахманізм виявився консервативною, аристократичною релігією, з обмеженими можливостями самооновлення, а відповідно, і впливу на маси в нових історичних обставинах. Тому він поступився місцем новій релігії, яка більше відповідала особливостям часу, – буддизмові. У VI т.. до н.е. він охопив усю Індію. А через тисячу років буддизм почав занепадати і до XII–XIII т.. майже зник на цих теренах. Тепер лише кожен сотий мешканець Індії вважає себе буддистом.\nКонфуціанство сформувалося на рубежі VI–V т.. до н.е. як філософське вчення, в якому домінував соціально-моральний аспект. З часом воно розвинулося в одну з найвпливовіших у Китаї (поряд із буддизмом і даосизмом) релігійно-філософських систем, серцевиною якої є ідеал досконалої людини, передумови і засади соціального порядку.\nДаосизм. Даосизм як одна з провідних релігійно-філософських течій Китаю виник приблизно одночасно з конфуціанством (VII т.. до н.е.), а як цілісна релігійно-філософська система склався в IV–III т.. до н.е. Засновником його вважають давньокитайського філософа Лао-цзи («Стара дитина»), хоч багато синологів (китаєзнавців) сумніваються, що така особа існувала насправді. За легендою, мати носила його кілька десятків років, народивши старим. «Цзи», щоправда, означає і «філософ».\nСинтоїзм. Національна релігія японців – синтоїзм – є широким комплексом уявлень, ритуалів, звичаїв, традицій, вірувань. Прихильники синтоїзму поклоняються багатьом богам і духам (камі), які, за уявленнями, оживлюють природу, здатні перетворитися на будь-який предмет. Їх уявляли тваринами, рослинами, камінням, явищами природи і навіть людьми.\nЛекція 3. Християнство\n1. Виникнення та еволюція християнства.\n2. Православне віровчення і культ.\n4. Особливості віровчення і культової практики протестантизму.\nХристиянство — найпоширеніша світова релігія, що налічує у своїх лавах понад\n2 млрд. людей (мінімальні дані — 1,4-1,5 млрд.). Воно сформувалося на початку І ст. н.е. у Палестині — історичній області у Західній Азії, на території якої розташовуються сучасні держави Ізраїль, Ліван, Сирія і Йорданія.\nДо IV ст. відбувався процес організаційного оформлення й уніфікації християнства. Він перебігав у боротьбі різних точок зору, багато з яких були оголошені єресями (аріанство, несторіанство тощо), себто такими, що заперечують догмати та/або організаційні форми панівної Церкви.\nЗавершується цей процес після проведення Всесвітніх соборів (перший відбувся 325 р., останній — 1054 р.), тобто зборів представників усіх християнських Церков. Найвідоміші — сім перших Всесвітніх соборів, що відбулися у IV—VIII ст. їх рішення визнають усі християни. Саме на них було ухвалено Символ віри, затверджено сім основних таїнств, пізніше — склад книг Нового Заповіту і Біблії загалом.\nУ цей період найвпливовішими були п'ять центрів християнства. Навколо них формувалися найшановніші й понині православні Церкви:\n— Константинопольська; а також\n— Римсько-Католицька Церква.\nУ цей же часу східній частині Римської імперії — Візантії — остаточно склалася самостійна церковна організація, яка у 1054 р. розірвала і без того недуже міцні зв'язки із західною християнською Церквою. Сталося це шляхом накладення взаємної анафеми (відлучення від Церкви) з боку Папи Римського та патріарха Константинопольського, формально знятої тільки у 1965 р. Ця подія дістала назву Великого Розколу (Схизми).\nТак виникли дві основні течії у християнстві — католицизм і православ'я. Католики і православні різняться між собою віровченням, культом, богослужінням і формами релігійної організації.\nРимсько-Католицька Церква (РКЦ) нараховує у своїх лавах понад половину всіх християн. Вона являє собою централізовану організацію на чолі з Папою Римським. Набула широкого поширення у країнах Західної Європи, Північної та Південної Америки, частково в Африці. У союзі (унії) з РКЦ функціонують іще більш як 10 Церков, що визнають авторитет Папи Римського, але зберігають національні відмінності у внутрішньо-церковному житті. Найчисленніша за кількістю послідовників — Українська Греко-Католицька Церква (понад 6 млн. осіб).\nПравослав'я набуло поширення головним чином у країнах Східної Європи. Загалом існує 15 автокефальних (самостійних) православних Церков. Найбільшим авторитетом традиційно користується Константинопольський патріархат. Однак найчисленніша — Російська Православна Церква (до 80 млн. вірян). Православ'я об'єднує 10—15% всіх християн.\nУ XVI—XVII ст. у процесі Реформації — релігійного, соціокультурного, і громадсько-політичного руху за «виправлення» Римсько-Католйцької Церкви у дусі первинних євангельських ідеалів — виникло третє відгалуження християнства: протестантизм. Протестантизм ґрунтується на принципі «спасіння тільки вірою», відкидає посередницьку роль Церкви у спілкуванні між людиною та Богом і додержуй автономії окремих релігійних громад.\nУ протестантизмі нараховується до 25 тис. різних організацій. Серед них виділяють такі сучасні впливові напрями:\n• п'ятдесятництво тощо.\nВ Україні представлені три відгалуження християнства, але половина всіх релігійних громад у країні належить до православ'я. Організаційно православні громади поділені між трьома Православними Церквами:\n• Українська Автокефальна Православна Церква.\nОсновним джерелом православного віровчення є Біблія. Біблія складається зі Старого і Нового Заповіту. Старий Заповіт був запозичений християнством з іудаїзму. Новий Заповіт було створено у І—IV ст. на основі євангельської проповіді Ісуса Христа.\nу єдиного Бога, що створив світ і людину (Бог єдиний, але являє собою так звану трійцю: Бога-Отця, Бога-Сина і Бога-Духа Святого),\n— у первородний гріх, що його вчинили перші люди — Адам та Єва;\n— в Ісуса Христа — Бога-Сина, що втілився (тобто прибрав людського вигляду, народившись через непорочне зачаття від Діви Марії), добровільно склав себе в жертву за гріхи людства і прийде знову, щоб судити живих та мертвих і встановити вічне Царство на землі, як і на небі;\n— у безсмертя душі, в існування пекла і раю, де душі померлих перебувають до Страшного суду.\nПідвалини культу становлять сім основних обрядів — таїнств:\n• причастя (євхаристія);\n• покаяння (сповідь);\n• оливосвячення (соборування);\nПравославна культова система включає у себе також молитви, поклоніння, святим і реліквіям, хресту, іконам, свята і пости..\nКульт святих — посмертне шанування осіб, нібито наділених надприродними властивостями. Святі — це благочестиві люди, які за життя або після смерті були наділені даром творити дива.\nЦерковні свята розглядаються як важливий засіб навчання віри, виховання християнського світогляду. Великдень — найбільш шановане свято.\nБогослужіння — колективні молитви у супроводі хорового співу,\nУ православ'ї розвинений інститут чернецтва. Найбільший центр православного чернецтва — гора Афон у Греції. Найвідоміший монастир в Україні — Києво-Печерська Лавра.\nІснує три ступені православного духівництва:\nКожен з рівнів священства має свої особливості в одязі, за кожним закріплено певні права й обов'язки. Диякон допомагає у проведенні обрядів, священик може проводити шість таїнств із семи, а єпископ має право здійснювати й сьоме — покладати інших на священство.\nПравославне духівництво поділяється також на чорне і біле.\nБіле духівництво — диякони і священики. Білому духівництву дозволено брати шлюб.\nЧорне духівництво — ченці"і вищі священнослужителі (єпископи, архієпископи, митрополити).\nГолова Православної Церкви — патріарх, що обирається Помісним Собором. Православна Церква складається з парафій, які об'єднуються у більші адміністративно-територіальні округи — єпархії на чолі з єпископом.\nКатолицизм нині являє собою наймасштабнішу течію християнства. Прихильниками католицизму є понад 1 млрд. людей. Населення, хрещене за католицьким обрядом, становить більшість у 50 країнах світу. Географічно католицизм найбільш розповсюджений в Америці та країнах Західної Європи.\nКатолицьку та Православну Церкви дотепер розділяють такі догматичні розбіжності:\n1) догмат «філіокве» (латин./ііщие — «і від Сина»). Ідеться про джерело Святого Духа. Західні християни вважають, що Святий Дух іде і від Бога-Отця, і від Бога-Сина, тоді як православні переконані, що тільки від Бога-Отця;\n2) учення про чистилище як проміжне місце між раєм і пеклом, де перебувають душі грішників, але таких, чиї гріхи не є смертними. Католицька церква визнає чистилище, православна визнає тільки пекло і рай;\n3)учення про «найнеобхіднші заслуги», тобто добрі справи, що перевищують звичайний релігійний обов'язок. Завдяки їм католицька Церква може допомогти у спасінні душі навіть запеклому грішникові;\n4) теорія та практика індульгенцій. Індульгенціями називали грамоти про відпущення гріхів, що їх видавала католицька церква за особливі заслуги, а частіше за гроші;\n5} особливе шанування Діви Марії (Мадонни) — матері Ісуса Христа. У православ'ї ставлення до Богородиці шанобливе, але не таке підкреслене, як у католицизмі;\n6) учення про верховенство (примат) Папи Римського над усіма християнами та його непомильність у справах віри.\nКанонічні відмінності католицького та православного культів:\n1) для всього католицького духівництва діє принцип целібату (латин. caelebs — «неодружений»), себто обітниця безшлюбності;\n2) для католиків таїнство шлюбу вважається непорушним, православ'я ж допускає можливість розлучення й повторного одруження;\n3) у православ'ї й миряни, і духівництво причащаються хлібом та вином; у католицизмі ж миряни причащаються тільки хлібом;\n4) католики хрестяться п'ятьма пальцями, вчиняють хресне знамення зверху вниз і зліва направо. Православні ж хрестяться трьома пальцями, хресне знамення вчиняють зверху вниз і справа наліво;\n5) католицьке чернецтво має власні організації — ордени та конгрегації, яких на сьогодні налічується більш як 140. Православне чернецтво орденів не має.\nКатолицизм і православ'я відрізняються і процесом богослужіння. У православному храмі під час богослужіння треба стояти. У католицькому храмі віряни сидять, а встають тільки під час співання певних молитов. У православному богослужінні не використовується музика, тільки читання і спів; у католицькій службі до цього додається ще і музичний супровід (орган, фісгармонія). У православному храмі святе місце — вівтар — відгороджений від власне храму іконостасом; у католицьких храмах іконостасів немає. В інтер'єрі православного храму переважають ікони, у католицьких храмах - скульптурні композиції.\nДля керування Церквою Папа має власну систему органів влади — Святий Престол. Вона включає у себе:\n• єпископський синод — дорадчий орган при Папі;\n• Святу Колегію з вищих посадових осіб Церкви — кардиналів:\n• Римську Курію.\nКрім верховного керівництва Церквою, Папі Римському належить вища законодавча, судова і виконавча влада у межах його резиденції — Ватикану. З березня 2006 р. папський престол посідає Бенедикт XVI.\nУперше римсько-католицькі єпископи відвідали Київ уже у X ст. З кінця XVI ст. в Україні діє Українська Греко-Католицька Церква. Загалом католицькі та уніатські громади становлять приблизно шосту частину всіх релігійних організацій в Україні.\n4. Протестантизм виник унаслідок розколу всередині Римсько-Католицької Церкви. Цей розкол відбувся під впливом Реформації — широкого релігійного, соціокультурного та громадсько-політичного руху ХУІ-ШІ ст., що висувало гасло «виправлення» католицького віровчення, культу й організації в дусі первинних євангельських ідеалів.\nФундатором і найвидатнішим діячем Реформації був німецький теолог Мартін Лютер (1483-1546). Віровчення протестантизму в найповнішому вигляді сформульовано в «Авґсбурзькому визнанні віри», ухваленому в 1559 р. після тривалої громадянської війни між різними німецькими землями.\nПідвалини віровчення протестантизму Мартін Лютер звів до формули «тільки віра, тільки Письмо, тільки милосердя Боже».\nПерший догмат у цій формулі — догмат про виправдання однією лише вірою.. На погляд М. Лютера, ані добрі справи, ані виняткові заслуги перед Церквою, ані знатне походження, ані багатство не можуть гарантувати людині спасіння душі. На цьому шляху людині може допомогти тільки щира й глибока віра у спокутну жертву Христа, який добровільно прийняв страшну смерть у муках, щоб змити з роду людського первородний гріх Адама.\nДогмат про милосердя Боже безпосередньо випливав з першого: адже людина, яка повірила у те, що Господь, нічим не зобов'язаний світові, жертвує заради нього Своїм єдиним Сином, бачить у Ньому вже не грізного суддю, що прагне якомога швидше здійснити Страшний суд (так розуміла тоді образ Бога Римо-Католицька Церква), але турботливого і милосердного Отця, готового зрозуміти і простити кожного, незважаючи на міру його праведності чи гріховності.\nТретім найважливішим догматом Лютера стало визнання абсолютного авторитету Святого Письма як єдиного джерела віри у Бога.\nВідповідно до цих основних віронавчальних положень у протестантизмі сформувалися три основні особливості культу:\n1) принцип «загального священства», що насамперед означало усунення привілейованого становища духівництва. Церковна ієрархія втрачала права посередника між Богом і людьми. Хоча служителі культу в протестантизмі зберігаються, вони позбавлені права сповідати і відпускати гріхи; вони у своїй діяльності підзвітні тій громаді, що їх обирає; для них скасовано безшлюбність;\n2) принцип «дешевої Церкви». У протестантизмі скасовано всі зовнішні та внутрішні прикраси, ікони, пишність богослужіння й церемоніалу. Із семи таїнств зберігаються два: хрещення й причастя, причому вони розглядаються радше як символічні дії. Відкинуто шанування мощів і реліквій, культ святих тощо;\n3) принцип «світського аскетизму», відповідно до якого повсякденна світська діяльність вірянина вважається різновидом релігійної практики і сприяє спасінню душі. Тепер від кожного простого вірянина на щодень вимагалося те, що раніше покладалося здебільшого на священиків, ченців, людей, які добровільно обрали шлях святого життя.\nОсновою церковної організації будь-яких протестантських віросповідань стали, як і у часи раннього християнства, автономні громади на чолі з проповідниками. Загальне керівництво тією або іншою Церквою здійснює Синод або Конгрегація, в якій пропорційно представлені як священнослужителі (якими деінде можуть бути й жінки), так і найбільш визнані й діяльні члени протестантських громад. У протестантизмі зліквідовано чернецтво і закрито монастирі.\nЗагальне число послідовників протестантизму наближається до 400-500 млн. осіб (20-25% християн). Протестантизм поширений у країнах Північної Європи й Америки.\n• старі протестантські організації (лютеранство, кальвінізм, англіканство);\n• нові протестантські організації (баптизм, п'ятдесятництво, методизм, адвентизм).\nВ Україні перші протестантські громади з'явилися у XVI ст., через кілька десятиліть після початку Реформації. Сьогодні у країні репрезентовано різні напрями протестантизму. Разом протестантські організації за кількістю становлять майже третину всіх релігійних громад України.\nЛекція 4. Особливості сучасної релігійної ситуації в Україні\n1. Особливості сучасної релігійної ситуації в Україні\n2. Свобода совісті та релігії в Україні. Толерантність. Правові гарантії свободи совісті та релігії в Україні. Держава і церква в Україні\n1.Події середини 1980-х — початку 1990-х років спричинилися до значних змін у релігійному житті України:\n1) наявна чітка тенденція зростання питомої ваги вірян серед дорослого населення (понад 18 років) України. Якщо у 1991 р. тих, хто називав себе вірянами, було трохи більш як 40%, то у 2002 р. їх уже понад 60%;\n2) помітно пожвавились інституційні прояви релігії. Загалом на 1 січня 2005 р. у країні діяли приблизно 30 тис. релігійних громад. Це приблизно у п'ять разів більше, ніж у 1988 р.. В Україні налічується майже 28 тис. священнослужителів, 378 монастирів (6184 ченців), відкрито більш як 160 духовних навчальних закладів із майже 20 тис. слухачів, 12 тис. недільних шкіл, виходить друком понад 350 часописів і газет релігійного змісту. У розпорядженні релігійних організацій перебуває понад 20 тис. культових споруд (церкви, храми, мечеті, синагоги тощо), ще приблизно 2,5 тис. будуються;\n3) розширився релігійний спектр. На сьогодні в Україні кількість відомих релігій сягнула 115, однак 99,5% всіх релігійних утворень належать до 25 основних віровизнань чи напрямів;\n4) стався розкол в українському православ'ї. Нині в Україні діють:\n• Українська Автокефальна Православна Церква (УАПЦ), що перебуває під духовною опікою глави Українських Церков в Америці і в діаспорі, — понад 1200 організацій;\n• Українська Православна Церква Київського патріархату (УПЦКП), її очолює патріарх Київський і Всієї Русі-України — 3600 релігійних організацій;\n• Українська Православна Церква Московського патріархату (УПЦМП) — 10700 релігійних організацій.\nСьогодні релігійна мережа Української Греко-Католицької Церкви (УГКЦ) повністю відновлена на рівні 1930—1940-х років — періоду її найвищого розквіту. За кількістю релігійних організацій (3532) вона посідає третє місце в Україні. Діють понад 800 громад власне Римсько-Католицької Церкви.\nМайже третина релігійних організацій в Україні є протестантськими. Вони представлені трьома «пізньопротестантськими» Церквами:\nОсобливості сучасного стану протестантизму в Україні:.\n1) протестантизм є найдинамічнішою конфесією, вплив якої на релігійне життя в Україні, за прогнозами, й надалі зростатиме;\n2) протестантизм дедалі більше набуває національно маркованих рис. Дедалі частіше він лозиціонує себе як невіддільну складову релігійної історії українського народу, його загальної культури.\nІудаїзм нині в Україні поділяється на сім течій, які разом нараховують 251 об'єднання. Найвідоміший з них — Всеукраїнський конгрес іудейських релігійних громад. Створено 120 культурних єврейських центрів, організацій, товариств. Товариства єврейської культури діють у 70 містах. У багатьох населених пунктах розгорнули свою Діяльність представництва міжнародної єврейської організації «Сохнут».\nПродовжується відродження мусульманських релігійних громад. Станом на 1 січня 2005 р. мусульманських громад в Україні понад 470. Вони розділені між чотирма управліннями. Найбільше громад має Духовне Управління мусульман Криму — 333.\nНеофіційно до десятки найпоширеніших в Україні конфесій увійшли також представники нового релігійного руху —? «Свідки Єгови» (за їхніми даними — 1400 об'єднань, кількасот тисяч членів і прихильників).\nМіжконфесійні конфлікти у сучасній Україні, на щастя, не набувають такої гостроти, як деінде на теренах колишнього СРСР. Релігійні організації (за поодинокими винятками) намагаються не залучати державних органів влади до розв'язання внутрішніх непорозумінь. Однак не можна не помічати деяких «ліній напруги», що пролягають:\n— між трьома Православними Церквами;\n— між Православними Церквами, з одного боку, та греко-католицькими громадами і Римсько-Католицькою Церквою — з Другого;\n— між «традиційними» Церквами (включаючи Православну, Греко-Католицьку, Римсько-Католицьку, а також протестантські організації) та нетрадиційними релігійними організаціями.\n2. Свобода совісті та релігії с складовою загальної свободи, що — поряд із правом на життя і власність — вважається підмурівком сучасного західного суспільства з часів «батька» західного лібералізму, англійського філософа Дж. Локка (1632-1704).\nПоняття свобода релігії постає як свобода вибору й самоствердження індивіда у системі релігійних координат — віровченні, культовій діяльності, релігійній організації чи релігійних стосунках.\nЗасадничі принципи релігійної свободи викладено у декількох міжнародних правових документах:\n—Загальній Декларації прав людини, ухваленій ООН у 1948 р.;\n— Міжнародному пакті про громадянські й політичні права (1966 р.);\n—Декларації про ліквідацію всіх форм нетерпимості й дискримінації на підставі релігії чи переконань (1981 р.).\nПравові гарантії свободи совісті та релігії в Україні встановлено Конституцією України, Законами України «Про свободу совісті та релігійні організації», «Про освіту»,«Про альтернативну (невійськову) службу» та деякими іншими. Ось якими є ці гарантії:\n• свобода совісті, релігії;\n• гарантії рівності особи перед Законом незалежно від її релігійних переконань, участі в релігійних організаціях, конфесійної приналежності; •\n• забезпечення прав релігійних меншин;\n• окремішність Церкви й держави.\n• у царині політичної діяльності. Релігійні організації не мають права брати участь у діяльності політичних партій,\nвисувати кандидатів до органів державної влади;\n• у сфері міжнародних зв'язків. Згідно зі ст. 14 Закону України, іноземці можуть займатися проповідуванням релігійних віровчень, виконанням релігійних обрядів лише у тих релігійних організаціях, на запрошення яких вони прибули до країни і за погодженням із відповідними державними органами;\n• у царині освіти. Тут діє принцип відокремлення релігії від освіти. Згідно з цим принципом освіта в Україні мас науковий, світський характер. Проте релігійні організації мають право створювати для релігійної освіти дітей та дорослих навчальні заклади і групи, а священнослужителі мають право брати участь у навчально-виховному процесі у школах, надавати педагогам консультативну допомогу.\nОднією із невіддільних конституційних гарантій забезпечення свободи совісті та релігії в Україні є право на альтернативну (невійськову) службу. Цю службу громадянин проходить, якщо виконання військового обов'язку суперечить його релігійним переконанням. Альтернативну службу громадяни проходять на державних підприємствах, в установах та організаціях соціального забезпечення, охорони здоров'я та навколишнього середовища, а також у сфері комунального, сільського господарства тощо.\nВ Україні діє коопераційна модель відносин між державою і Церквою: держава дотримується нейтралітету щодо релігії. Тому до участі в офіційних заходах запрошуються представники всіх трьох Православних Церков, Римсько-Католицької та Греко-Католицької Церкви, протестантських, мусульманських та іудейських об'єднань.\nДля регулювання відносин між Церквою та державою в Україні до 2005 р. діяв Державний комітет у справах релігії. Утворено Всеукраїнську Раду Церков та релігійних організацій. Вона є представницьким міжконфесійним коНсультативно-дорадчим органом, що діє на громадських засадах.\nЛекція 5. Поняття і характерні риси нових релігійних рухів\n1. Поняття і характерні риси нових релігійних рухів\n1. Нові релігійні рухи (НРР) називаються так не тільки тому, що їхнє піднесення припадає на другу половину XX ст. (адже деякі з них мають тривалу історію), але й тому, що за своїм віровченням, культовою практикою та формами релігійної організації вони суттєво відрізняються від «традиційних» релігій.\nА тим часом до прихильників НРР зараховують себе 160 млн. людей! Достатня кількість інформації є тільки про 30 НРР, постійно оновлюються відомості про ще більш як 200 НРР. Загалом у світі кількість нетрадиційних релігійних організацій вимірюється п'ятизначними цифрами, позаяк абсолютна більшість з них — одиничні нечисленні групи сектантського типу.\nПричини виникнення і поширення НРР. Феномен НРР є не стільки наслідком глибокої всеохопної кризи сучасної цивілізації, скільки наслідком її перетворень. Релігія, представлена «традиційними» конфесіями, яка через догматичність віровчення та канонічність культу є надзвичайно консервативною, не змогла відразу пристосуватися до суспільних перетворень і досі з великим запізненням реагує на швидкоплинні соціально-економічні та політичні зміни у світі.\nПоширенню НРР в Україні сприяє руйнація колишньої комуністично-атеїстичної ідеології і втрата цінностей, виплеканих цією ідеологією. Натомість з'явилась духовна порожнеча, якої не встигли одразу заповнити традиційні релігії.\nНові релігійні утворення мають деякі спільні елементи:\n• засновник організації уявляється як людина, яка відкрила нову абсолютну істину (або якій відкрилась така істина). Володіння таким новим знанням робить їх «святими», невизнаною, але «істинною елітою» світу;\n• епоха, яка передувала заснуванню організації, розглядається як час блукань, помилок і страждань. Сучасна епоха неодмінно розцінюється як «перехідна», коли істина вже відкрилася, але ще не перемогла, як час боротьби сил зла і добра, що має\nземний відповіднику боротьбі послідовників нової релігії з їхніми суперниками у навколишньому світі;\n• переконаність у неминучості перемоги «істини». Наявне уявлення проте, що світ незабаром буде радикально змінено у результаті остаточної перемоги сил добра. Невіряни або ті, хто не належать до НРР, будуть знищені (як варіант: «не воскреснуть») або підкорені вірянами, які залишаться єдиними жителями нового перетвореного світу. Деякі НРР настроєні по-екстремістському. Знані навіть багаторазові випадки масового самогубства членів деяких нетрадиційних сект заради «остаточного звільнення». Однак більшість НРР орієнтовані все-таки на пристосування до сформованого вже суспільного ладу й укладу життя;\n• нові релігії перебувають в опозиції до офіційних Церков, а їхні керівники часто схильці до фанатизму й ненависті до іновірців;\n• культ мас переважно колективний характер. Може використовуватися техніка психологічного маніпулювання, психотерапія, особлива увага приділяється новачкам, їхній адаптації у групі;\n• практично всі неорелігії зацікавлені в наверненні нових прибічників, провадять активну місіонерську діяльність. Часто задіюється відома методика групового впливу «бомбардування любов'ю». її мета — усіма можливим способами створити атмосферу доброзичливості/яка б контрастувала із сірою повсякденністю, аби в новонаверненого з'явився психологічний потяг до спілкування із прибічниками культу.\nШироке розповсюдження нових релігійних рухів у США та Західній Європі швидко викликало активну протидію. Унаслідок гострих суспільних конфліктів з цього приводу в 1980—1990-х роках діяльність багатьох нових релігійних організацій хоча і не заборонена повністю, однак законодавчо суттєво обмежена.\n2. НРР зазвичай поділяють на шість груп:\n1) неохристиянські об'єднання — «Діти Бога», «Церква Тіла Христового», «Церква Ісуса Христа святих останніх дніє» (мормони), «Свідки бгови». Ці організації визнають Біблію як головне джерело свого вчення, Ісуса Христа — центральною (або принаймні однією з центральних) постаттю доктрини, але при цьому їхнє розуміння Христа докорінно відрізняється від традиційно християнського. Вони акцентують увагу на есхатологічному вченні про близький кінець світу, проголошують ідеї месіанізму; керівник руху може наділятися статусом посланника Божого, пророка, який повідомляє нове одкровення, вищі божественні розпорядження. Найчастіше неохристиянські об'єднання генетично пов'язанні з якоюсь із протестантських течій;\n2) неооріснтальні (нові східні) об'єднання — «Товариство свідомості Крішни», інтегральна йога Шрі Авробіндо, культ Шрі Чин-моя, культ Ошо Раджніша, «Трансцендентальна медитація» (ТМ). В основі таких культів лежать модернізовані варіанти буддизму або індуїзму, пропонується містичний шлях звільнення — пробудження у людині божественного начала. Для них характерним є уявлення про світ як сансару (нескінченний ланцюг перевтілення душ), закон Карми. На перший план у таких організаціях виходить авторитет наставника, «істинний шлях», власний досвід;\n3) саентологічні напрями утворюють «Церква саєнтології», «Учення розуму», «Християнська наука». Такі організації можуть проповідувати зв'язок Землі і землян з вищими космічними силами, космічним розумом. Різні фізичні прилади можуть набувати містичного значення, стверджується можливість реєстрації або виміру впливу на фізичну, біологічну природу якихось невідомих і таємних вищих реальностей і факторів. Містично трактуються недосліджені явища психіки й навколишньої природи. Орієнтація на наукові і технічні досягнення поєднується з практикою психоаналізу;\n4) синтетичні релігії — «Церквр Уніфікації», «Всесвітня віра Багаї», «Велике Біле Братство Юсмалос» тощо. Вони поєднують у собі кілька релігійних систем (наприклад, християнство і буддизм), оголошують себе єдиною універсальною релігією для всіх людей, створюють власне вчення, обрядову систему, релігійну організацію. їм властивий культ лідера організації, авторитет власних віронавчальних джерел;\n5) неоязичницькі організації характеризуються насамперед націоналістичною спрямованістю: вони постулюють, що людина стає особистістю тільки і виключно через усвідомлення нації. У пошуках своєї ідентичності людина, якщо вона послідовна, неминуче повинна розірвати зі світовими релігіями на користь релігії національної. В Україні неоязичницькі організації репрезентовані «РУНвірою» (Рідна Українська Національна Віра), «Рідною Вірою», ладовірством, орантій-цями та ін. Деякі з таких релігій залишаються політеїстичними, інші, модернізуючи язичництво, сповідують монотеїзм. Неоязичництво найчастіше охоплює своїм впливрм окремих представників національно орієнтованої інтелігенції;\n6) сатанинські групи. Сатанинські культи звеличують зло і насильство, проповідують спілкування з містичними джерелами зла — демонами, сатаною тощо. Мораль сатанинських груп перейнята крайнім егоізкйм, індивідуалізмом/ прагматизмом, культом сили.\nДеякі дослідники вичленовують ще окультні рухи: агні-йога, теософія, антропософія, усілякі різновиди екстрасенсорики, біоенергетики, хіромантії, астрології, магії тощо. Спільним для цих рухів є те, що усі вони претендують на володіння певними «таємними знаннями», які забезпечують владу над силами Всесвіту, практикують систему «втаєм-ничень» («посвячень»), які нібито гарантують здобуття надприродних властивостей, нових можливостей у розумінні світу, розвивають філософію людинобожжя (Божественного в людині).


Квест-простір у бібліотеці | Офіційний сайт Краматорської міської ради.\nОновлено 13.03.2018 10:42\nКвест-простір у бібліотеці\nЗ початком весняного відпочинку учнів в центральній міській публічній бібліотеці починає свою роботу літературний квест «Разом з книгою світ відкриваємо».\nХочеш задовольнити закладене в нас природне захоплення пригодами? Квест – чудовий спосіб розважитись, привести до тонусу нейрони головного мозку й навіть полоскотати нерви. Вас чекають послідовні рішення загадок, головоломок та логічних завдань, пошуки таємниць і секретних предметів для відповідей на загадки квеста. Перший квест присвячено історії книг і бібліотек. Але, навіть якщо ви не вважаєте себе спеціалістом у даних питаннях, – нічого страшного. Достатньо знайти підказки, задіяти логіку, – і відгадки складаються, як деталі пазла.\nУсі ми знаємо приказку «Одна голова добре, а дві – краще». Квести – це командна гра, де для досягнення успіху дуже важлива взаємодія між гравцями. Гуртуйтесь у команду, приходьте родиною – чекаємо всіх бажаючих у часи роботи бібліотеки.\nВітаємо тих, хто вже зміг вирішити всі наші загадки і пройшов квест до кінця. Це учениці 6-В класу ЗОШ №9 Гульчак Ліза і Ергулович Варвара, учні 7-Б класу ЗОШ № 8 Шаповалов Антін і Бовздаренко Настя.


Затишний палац, якому більше ніж півтора століття. Його стіни просякнуті славною та трагічною історією двох німецьких братів. Любов, благородство та змарновані долі бачила садиба Бергманів. Вона знаходиться в селищі Солоне. Приїжджайте сюди у вікенд та відкривайте для себе іншу Дніпропетровщину, повідомляє Дніпро Регіон.\nЗемлі, де розташована садиба, були у володінні барона Енгельгарда. У 1860-х їх викупили переселенці з Німеччини Бергмани. Брати Герман і Абрам звели велику резиденцію в центрі села. Вони займалися сільським господарством, збудували завод із виробництва червоної цегли і черепиці, створили невеличкі підприємства харчової промисловості. Брати намагалися всіляко покращити життя людей та заслужили велику повагу за хороше ставлення до найманих працівників. Коли селяни захотіли побудувати православний храм, Бергмани дали на нього кошти, хоча самі не були представниками цієї віри. Натомість в селі на 6 років закрили всі питні заклади – так вирішили зміцнювати здоров’я місцевих мешканців.\nПалац Бергманів зберігся до сьогодні. На ґанку центрального входу досі можна побачити оригінальну плитку. Будівля вважається архітектурною пам’яткою кінця XIX століття. У ній розташований музей історії селища Солоне.\nРаніше ми писали Центр Дніпра зміниться до невпізнання, машини пустять під землю (Відео)


Home Різне Авто / Мото Французька фірма Lazareth показала літаючий мотоцикл\nФірма Lazareth Auto-Moto з французького Анеси-ле-Вье показала на відео ховербайк LMV 496, який може пересуватися по дорогах як звичайний мотоцикл і літати. Він побудований на базі кастоми LM847 і замість двигуна 4.7 V8 Maserati оснащений чотирма турбінами, що працюють на гасі.\nУ конструкції Lazareth LMV 496 використовується карбон-кевларовий композит та інші високоміцні матеріали. Мотоцикл обладнаний здвоєними колесами, які з вертикального положення в горизонтальне переводяться за допомогою кнопки на центральній панелі. У маточину кожного колеса вмонтована турбіна — всі чотири в сумі видають 1300 кінських сил і 2800 Нм крутного моменту.\nУ режимі польоту на панель перед кермом виводиться вся необхідна інформація: швидкість, висота, дані про місцезнаходження і оберти турбіни. Lazareth LMV 496 буде випущений дуже обмеженою серій, і в компанії хочуть отримати дозвіл на його експлуатацію в регулюючих органах Франції.\nPrevious articleПодорожі в минуле: Лоза хотів би зустрітися з Моцартом, а Вассерман – зі Сталіним\nNext articleФанфик Наруто: Теперь я герой. Глава 3


23 березня 2018 року народне свято «День Василини» – Годинник\nЦе магічний день.\nНародне свято «Василина – вешній води вказівниця» відзначається 23 березня (за старим стилем – 10 березня).\nУ цей день православна церква вшановує пам’ять всіх Коринфських мучеників (чоловіків і жінок). Але народ вибрав з їх числа і присвятив їй день 23 березня. Святу шанували як повелительку весняних вод.\nІнші назви свята: «День Василини», «Василина Коринфська», «День мучеників Коринфа», «Кондратьєв день».\nВ III столітті, в часи гонінь на християн при язичнику-правителю Декії в Корінф прибув воєначальник Ясон. На нього була покладена місія зі знищення християн. Було захоплено багато людей. Всіх їх заарештували і доставили на суд до воєначальника. Василину також зловили і почали змушувати відректися від Христа. Однак дівчинка була непохитна і її піддали побиттю і страшним тортурам. Після невдалих спроб змусити людей зректися християнстваі визнати ідолів істинними богами, Ясон засудив усіх мучеників до смертної кари через обезголовлення.\nУ народі говорили, що з цього дня починаються березневі грози. Одночасно відзначали, що зима вже остаточно відступила, і починає прокидатися природа навколо. День стає довшим ночі. Вранці раніше бувають заморозки, але вони стають м’якими і нетривалими.\nВважалося, що свята Василина наділяє весняні струмки пам’яттю і здатністю бачити таємне. Їй молилися, щоб вода не підтопила будинки, льохи й інші споруди. Якщо все-таки вода проникала всередину, говорили, що це за скоєні в минулому році гріхи.\nДля запобігання підтоплення рили спеціальні канали для відведення води від будинку.\n23 березня вважався магічним днем. У цей день краще було відмовитися від покупок і операцій. Відвідування зубного також було не бажано.\nНа Василину можна було побалувати своїх близьких смачною їжею і випічкою. Також цей день вважався сприятливим для чищення житла. Потрібно було запалити на цілий день лампаду або червону свічку, окур будинок мірою і окропити кути святою водою.\nУ цей день люди погано розуміли один одного. Потрібно було бути стриманим у вияві своїх почуттів. Знахарі з цього дня починали лікувати курячу сліпоту. Цією хворобою страждають люди, які добре бачать вдень, а в сутінках погано розрізняють навколишні предмети.\nЩоб позбутися від курячої сліпоти, потрібно було прочитати спеціальне замовляння, невідривно дивлячись на березовий дьоготь: «В ім’я Отця і Сина і Святого Духа. Мати-береза, кучерява коса, поверни мені через свій дьоготь здорові очі. Днями, ночами, хвилинами, годинами. Ключ, замок, язик. Амінь.Амінь. Амінь».\nІнше 23.03.2018 by Avtor