№ 10, жовтень 2001\n5 лютого 2010, 10:37 | № 9, вересень 2001 | 0 | | Код для блогу | |\nЛюдина і світ. — 2001. — №9. — С.2-7\nНадія СТОКОЛОС, кандидат історичних наук\nЕтноконфесійні трансформації та адаптація греко-католиків Закарпаття\nВ Ужгороді 24 квітня 1646 р. 63 православні священики прийняли унію. До середини 50-х рр. XVII ст. понад 300 православних парафій Закарпаття стали уніатськими. В середині XVIII ст., за відомостями, поданими до Риму мукачівським уніатським єпископом Іваном Брадачом, 150 тис. віруючих уніатів у 829 парафіях з 858 церквами обслуговували 690 священиків.\nМукачівська єпархія існувала як незалежна церковно-адміністративна одиниця, до складу якої входило понад 800 парафій, розміщених у 13 комітатах (повітах) на півночі Угорського королівства. (Ця територія сьогодні поділена між Україною, Словаччиною, Угорщиною й Румунією.) Вперше межі Мукачівської єпархії змінилися в 1818 р., коли із західних комітатів було вилучено 194 парафії, які увійшли до новоствореної єпархії у Пряшеві (нинішня Словаччина). Через 5 років ще 72 парафії з Шатмарського комітату відійшли під юрисдикцію греко-католицької єпархії в Орадеї. Зрештою, в 1912 р. 68 парафій з південно-західного регіону увійшли до новоствореної єпархії у Гайдудорозі. Отже, напередодні Першої світової війни значна частина колишньої Мукачівської греко-католицької єпархії перейшла до трьох сусідніх греко-католицьких єпархій, які зараз знаходяться у Словаччині, Румунії й Угорщині.\nМукачівські греко-католицькі єпископи здійснювали пастирську опіку над віруючими й поза межами своєї єпархії. Еміграція греко-католиків почалася в середині XVIII ст. Закарпатські русини осідали на теренах Бачкі та Срему — південних землях Угорського королівства (нинішня Воєводина в Сербії і Східній Хорватії). У 1880-1914 рр. майже 150 тис. греко-католиків з Карпатської Русі переселилися до Північної Америки. Для всіх перелічених греко-католицьких спільнот Апостольська столиця утворила єпархію в Крживицях (Хорватія), а також 4 єпархії (1924-1981 рр.) і митрополію в Пітсбурзі (СІЛА, 1969 р.) У 1980 р. для словаків візантійського обряду була створена єпархія в Канаді. Отже, греко-католики — вихідці із Закарпаття проживають зараз у семи країнах: Словаччині, Угорщині, Румунії, Хорватії, Югославії, СІЛА і Канаді.\nДо Ужгородської унії переважна більшість духовенства й віруючих (за винятком румунів з Шатмарського комітату й південного Мармарошу) за мовою та культурою були русинами. У XVII — XVIII ст. до уніатської церкви в Закарпатті належали віруючі, які називали себе народом «руської віри». Етнічно-мовний склад Мукачівської єпархії змінився лише в XIX ст., значною мірою завдяки асиміляційним процесам у Закарпатському краї. Тисячі греко-католиків, переважно жителів низинних земель південно-східної Словаччини та північно-східної Угорщини, культивуючи «свою руську віру», почали ототожнювати себе зі словаками й угорцями. Цей процес був поступовим й охопив період 30-90-х рр. XIX ст. На початку XX ст. населення території на північному сході Угорського королівства, де проживали греко-католики (Мукачівська, Пряшівська і Гайдудорозька єпархії), перетворилося в поліетнічну спільність, яка складалася переважно з русинів, словаків та угорців. У період між 1841 і 1890 рр. 176 русинських сіл у Східній Словаччині «словакізувалося» і 37 «змадяризувалося».\nМи не випадково так докладно описали географічний і етнографічний склад Мукачівської єпархії — це ключовий момент для розуміння феномена Греко-Католицької церкви на Закарпатській Русі. Він грунтувався на здатності до виживання, зумовленій адаптацією до актуальної політичної, соціально-економічної і релігійної ситуації. Греко-Католицька церква в цих умовах змогла пристосуватися до неї без втрати власної ідентичності.\nПроблема адаптації є надзвичайно важливою для тих соціальних й етнічних груп, які не мають власної держави, а в даному разі — й церков, що не отримують допомоги з боку держав, на території яких вони розміщені. Історично закарпатські русини (закарпатці) були народом без власної держави, а їхня Греко-Католицька церква в південних районах Карпат змушена була функціонувати в умовах політичних систем, які протягом трьох з половиною століть формально підтримувалися Римо-Католицькою церквою в Угорському королівстві та Словаччині, протестантською церквою в Семиграді або комуністично-атеїстичним режимом у Радянському Союзі та соціалістичній Чехословаччині. Греко-Католицька церква і її вірні змушені були пристосовуватися до реально існуючої політичної системи.\nСамий термін «адаптація» вказує на те, що існує норма, від якої особа намагається звільнитися для того, щоб пристосуватися до іншої норми, відповідної тому політичному й соціальному середовищу, в якому вона живе. Щодо греко-католиків Закарпаття, то їхня первинна норма характеризувалася наявністю в богослужінні літургії св. Івана Золотоустого церковнослов’янською мовою, використанням замість григоріанського календаря юліанського, здійсненням євхаристії «під двома видами» (хліб і вино). Ця норма виявлялася також у культивуванні певних звичаїв, зокрема в неприйнятті целібату парафіяльним духовенством, відгородженні вівтаря від вірних іконостасом, церковному співі без акомпанементу тощо. Ці та інші елементи разом творили «руську віру», сповідники якої були носіями руснацького (русинського) етносу і майбутнього народу — складової частини української нації.\nПуристи ідентифікують себе з даною традиційною нормою й уникають будь-яких, навіть найменших змін засвоєного канону. Уже в XVII ст., коли унія була запроваджена на території всього Карпатського регіону, деякі священики, наприклад Михайло Андрела, наполегливо протидіяли будь-якому поєднанню чи навіть зближенню з католицьким світом, оскільки вважали, що це «зіпсує чистоту руської православної віри». У XIX ст. з’явилися інші пуристи, такі як Адольф Добрянський, який був керівником організаційного комітету «Автономії католиків Угорського королівства» і виступав на захист Греко-Католицької церкви перед наступом мадяризації і латинізації. Традиції пуризму у Сполучених Штатах Америки в кінці XIX — першій половині XX ст. захищали деякі греко-католицькі священики, серед них Олексій Тот і Орест Чорняк, які вбачали загрозу греко-католицькій нормі внаслідок впливу римо-католицького обряду.\nНа протилежному боці знаходилися асимільовані, тобто особи, готові на прийняття змін, необхідних для пристосування до політичних і соціальних стандартів панівної культури. З цієї причини в XVII ст. єпископи Семеон Ольшавський і Гавриїл Блажовський відмовилися від посад апостольських вікаріїв і віддали всю Мукачівську єпархію під юрисдикцію римо-католицького єпископа в Егері. У другій половині XIX ст. єпископи Штефан Панкович з Мукачева і Штефан Новак з Пряшева, а також світські й духовні діячі «Центрального комітету греко-католиків у Будапешті» зробили все можливе для впровадження в парафіяльних школах замість русинської, а в літургії замість церковнослов’янської мадярської мови — спочатку в парафіях Гайдудорозького вікаріату, а потім в усій єпархії.\nДіючи таким чином, асимільовані вважали, що зміцнять Греко-Католицьку церкву в умовах мадяризації, яка планомірно здійснювалася угорським урядом перед Першою світовою війною. Схожа ситуація виникла у США після Другої світової війни, коли кілька єпископів і священиків замінили церковнослов’янську мову літургії і русинську проповідь на англійську, прийняли західний григоріанський календар і навіть скасували іконостаси, намагаючись наблизити свої східні (греко-католицькі) церкви до римо-католицьких, щоб у такий спосіб пристосуватися до «американської норми».\nПоміж пуристами й асимільованими серединне становище посідають прихильники адаптації. Вони здатні оцінити суспільні та політичні реалії, в яких живуть, і намагаються пристосуватися до них, не піддаючи ризику свою власну релігійну й національну ідентичність. Першим між адаптованими був Василь Тарасович, який у першій половині XVII ст. виконував функції єпископа Мукачева. Хоч Тарасович і підтримував ідею унії, але розумів, що особлива ситуація, яка складалася в 30-40-х рр. XVII ст., — зміцнення політичної позиції Семиградського протестантського володаря, котрий всіляко намагався протидіяти зближенню з його габсбурзьким католицьким ворогом, — вимагала підтримки православ’я.\nДіючи таким чином, «православний» Тарасович створив необхідні передумови для свого наступника Парфенія Петровіча, який став першим уніатським єпископом Мукачева. До адаптованих також належав єпископ Михайло Ольшавський, який у XVIII ст. склав присягу на вірність Егерському (мадярському) єпископу й водночас домагався незалежності для Мукачівської єпархії, що й сталося за єпископства його наступника Івана Брадача. Більш сучасним прикладом адаптації є діяльність єпископа Василя Ткача — після 1929 р. він погодився на впровадження папського декрету про целібат греко-католицьких священиків, але водночас вимагав збереження інших елементів східного обряду. До нових політичних обставин після Другої світової війни намагалися адаптуватися єпископи Павло Гойдич з Пряшева й Теодор Ромжа з Мукачева. Їх зусилля могли б стати плідними, якби не комуністичний режим у Радянському Союзі та Чехо-словаччині, що за будь-яку ціну прагнув покінчити з греко-католицизмом.\nЯк же практично і на якому етноконфесійному тлі відбувалися процеси асиміляції та адаптації у Закарпатті під владою Австро-Угорської імперії? Згідно з переписом парафій Мукачівської греко-католицької єпархії (1806 р), на початку XIX ст. в ній у 724 первинних парафіях і 1660 філіях проживало 541 963 віруючих греко-католиків і 705 священиків. 293 філії мали церковні приміщення. З волі світських властей у період «упорядкування парафій» кількість їх і священиків постійно зменшувалась.\nУ цьому поліетнічному регіоні жили русини, румуни, угорці, словаки. Найбільшим містом єпархії був Гайдудорог, де тоді проживало 5198 греко-католицьких парафіян. У парафіях з церковнослов’янською літургічною мовою було зареєстровано 3664, а в парафіях з румунською мовою — 1534 віруючих. Водночас кількість греко-католиків у краї розподілялась таким чином: в Ужгороді — 2372, Мукачеві — 959, Берегові — 195, Пряшеві — 293, Ньїредьхазі — 762, Надькаролі — 1564, Сатмарієтметі — 1607, Шаторальуйхелі — 1396, а також 705 священиків, 120 монахів, 100 вчителів, 120 кліриків (семінаристів) — усього 1011 служителів культу.\nБільшість парафіян єпархії становили русини: їх було 345 786, тобто 63,8% від усіх греко-католиків. Але в жодному комітаті (повіті) русини не складали 100% греко-католицького населення. Значною була й кількість румунських віруючих — 113255 — 20,89%. Серед угорського населення греко-католиків було 33 786, тобто 6,23%. Греко-католиків, які розмовляли словацькою мовою, в єпархії нараховувалось 5146, тобто 0,94%.\nУ межах Мукачівської єпархії 42 888, тобто 7,91% парафіян слухали церковні проповіді двома мовами. Серед білінгвів найчисельнішими були русино-угорці — (53,68%), тобто 5,37% всіх греко-католиків єпархії.\nЗакарпатська греко-католицька церква під владою угорців до середини XIX ст. жила спокійним життям, оскільки її стабільний — у правовому й соціальному відношенні — стан залежав від мирного співіснування в регіоні багатьох конфесій, серед яких було й кілька протестантських. В Угорщині під австрійською владою мадяризація не набула таких масштабів, як латинізація й полонізація греко-католиків у Галичині. Інша річ, що бути угорцем на цих землях означало отримати своєрідний аванс національних пільг, передусім для шляхти.\nЯкщо порівняти становище греко-католиків у Польщі й Угорщині (тобто в Закарпатті під владою угорської еліти), то матимемо таку картину. Греко-католицька спільнота в Польщі, як національна меншина, в XIX ст. почала набувати рис національних, українських. Варто пригадати, що в межах Російської імперії існуюча до останньої чверті XIX ст. уніатська спільнота (в Підляшші), яка боролася за збереження своєї віри, боролася водночас за приналежність до католицької Польщі. Хоча на історичних руських землях Угорщини літургічною мовою була церковнослов’янська, в XIX ст. у церквах співали і проголошували проповіді по-угорськи. З’явилася потреба перекласти всю літургічну та іншу обрядову практику на цю мову.\nГоворячи про мадяризацію, варто сказати і про зворотний процес. Спосіб мислення вірних змінювався внаслідок національного відродження. Воно привело до того, що літургія по-угорськи стала, з одного боку, духовною потребою віруючих, а з другого — ототожнювалася в їхній свідомості з належністю до угорського народу. Це зрозуміла еліта та церковна ієрархія, отож з другої половини XVIII й особливо у XIX ст. розпочався переклад літургічних текстів з церковнослов’янської на угорську мову. Звичайно, для угорців — греко-католиків це був позитивний процес, але для русинів — греко-католиків (які до того ж складали більшість у Мукачівській єпархії 63,8%) то було негативне явище, що дістало назву «мадяризація».\nУ кінці XVIII ст. в місті Гайдудорог, яке згодом дало назву греко-католицькій єпархії з осідком в Ньїредьгазі, виникла потреба вивчати руську й румунську мови, оскільки діти їх вже не розуміли. В середині XIX ст. угорський парламент мав вирішити питання про переклад богослужбових книг русинською й румунською мовами, але так і не зробив цього. У XIX ст. угорська територія разом із Семиградом, як і вся Галичина, перебувала у складі Габсбурзької імперії. У Східній Галичині, користуючись певною самодостатністю, український греко-католицизм розвивався як однорідна етноконфесійна спільнота. Подібної динаміки набувала й семиградська спільнота, що складалася майже виключно з румунських католиків візантійського обряду. Стабілізовувалася і їх церковна структура.\nУ середині XIX ст. постала митрополія, яка була вилучена з-під юрисдикції примаса Угорщини й керувалася безпосередньо Апостольською столицею. Стан цієї митрополії нагадував ситуацію, яка раніше була в Галичині. В період II Речі Посполитої тут майже нічого не змінилося. Митрополит Львівський тільки формально підлягав католицькому примасу. Семиградська митрополія, разом з угорським єпископством з осідком в Ораді (Нагіварад) після Першої світової війни залишилася за Румунією. Вона втратила будь-які зв’язки з Угорською державою, хоча в ній до 1918 р. проживало 70 тис. угорців — греко-католиків. Румунів же цього обряду було в 10 разів менше.\nІстотною відмінністю становища греко-католиків в Галичині й Закарпатті з етноконфесійного погляду слід вважати й таку тенденцію. На українських землях під владою Польщі греко-католицький обряд не лише не став релігією поляків, а й з часом перетворився на народну, національну релігію галичан-українців. В Угорщині (разом із Закарпаттям в її складі) в середині XIX ст. більшість греко-католиків були угорцями. Після Першої світової війни в «малій Угорській державі» (поза русинським (українським) Закарпаттям, яке залишилося під владою Угорщини) майже всі греко-католики теж були угорцями (додамо: у Польщі в 1921 р. 12% греко-католиків ще вважалися поляками, але перехід від української народності до польської і навпаки був, з огляду на мовну та культурну близькість, легшим).\nУгорські греко-католицькі священики в багатьох місцевостях уже в середині XIX ст. правили службу угорською мовою. Протягом майже всього XIX і до 30-х рр. XX ст. громадська думка в Угорщині неприхильно ставилася до греко-католиків. Причина цього явища полягала не в національних, а в мовно-літургічних відмінностях. Саме тому у другій половині XIX ст. і згодом тисячі греко-католиків переходили в римський (латинський) католицизм, що відбувалося з греко-католиками в Польщі дещо раніше. Греко-католики — угорці з 60-х рр. XIX ст., тобто в Австро-Угорській імперії, змушені були боротися також за свою національну ідентичність. Угорці вже тоді просили встановити для них власну греко-католицьку єпархію, але в 70-х рр. їм вдалося отримати лише екзархат. Єпархія була утворена лише в 1912 р.\nВирішальним кроком на шляху до цілковитої мадяризації була меса, відправлена у 1886 р. в Будапешті по-угорськи. Апостольська столиця була поінформована румунськими єпископами, які підлягали юрисдикції власного митрополита, про те, що греко-католиків —угорців немає, і будапештський уряд використовує літургію угорською мовою лише з метою мадяризації. У цій ситуації Ватикан наказав угорським греко-католикам ще на деякий час повернутися до використання в літургії церковно-слов’янської мови, про що префект Конгрегації віри кардинал Лєдоховський поінформував угорський єпископат.\nНа межі XIX — XX ст. процес мадяризації прискорився, торкнувшись в основному жителів міст — німців і словаків. Румуни ж і карпатоукраїнці (так стали називати русинів), тобто більшість греко-католиків загалом, зберегли свою національну ідентичність. Як пояснити відхід від полонізації в Галичині й мадяризацію Греко-Католицької церкви в Угорщині під владою Габсбургів? Очевидно, вирішальним чинником було те, що греко-католики закоренилися на тих землях під владою Речі Посполитої, де компактно й переважно проживали східні слов’яни. В Угорському королівстві, включно із Семиградом, у період утвердження унії не було анклавів, заселених переважно русинами, і навіть не було компактних груп румунів — греко-католиків. З іншого боку, угорці не проводили такої потужної мадяризації, якою була полонізація в ХVІІ-ХVIII ст. Поза сумнівом, мадяризація та полонізація мали б однакові наслідки, якби вони здійснювалися як попередні етапи обрядової трансформації або завершували цей процес, тобто зміну обряду зі східного на західний, з православного на латинський. У XIX ст. австрійський уряд підтримував українізацію в Галичині, щоб зменшити вплив поляків, і не протидіяв мадяризації в Закарпатті, щоб урівноважити етноконфесійні відносини між угорською меншиною (6,23%), румунською спільнотою (20,89%) і русинською більшістю (63,8%) віруючих греко-католиків.\nУ Львові та інших містах Східної Галичини у другій половині XIX ст. сформувалися культура та інтелектуальне життя, пов’язані з Греко-Католицькою церквою безпосередньо або опосередковано через її досить істотний вплив на галицьких українців. Ці чинники сприяли українізації як самої церкви, так і галицького суспільства. Греко-католики в Угорщині (самі угорці) мали набагато скромніші культурні осередки й можливості. Духовне обличчя греко-католиків угорської спільноти лише з другої половини XIX ст. почало формуватися під впливом яскраво вираженої національної культури. Румуни й карпатські українці, зберігши свою мову та культуру, після Першої світової війни опинилися в Румунській і Чехословацькій державах.\nСтруктурна будова Греко-Католицької церкви в Закарпатті залежала від політичного тиску державної нації — угорців. Двічі — у 1848 та 1888 рр. — австрійська влада висувала проект об’єднання всіх єпархій Греко-Католицької церкви на своїй території в окрему митрополію з самоуправною владою верховного архиєпископа, щоб завершити це об’єднання патріаршою гідністю. До складу цього патріархату мали увійти, крім єпархій Галицької митрополії, також Мукачівська та виділена з неї у 1818 р. Пряшівська єпархії. Проте щоразу Римо-Католицька церква й державна влада Угорщини чинили опір цьому проекту, але не з церковно-канонічних мотивів, а із суто політичних. Вони не хотіли, щоб мадярські єпархії східного обряду звільнилися з-під юрисдикції угорського римо-католицького Остригомського митрополита. Тут була очевидна мета — змадяризувати слов’ян східного обряду за допомогою мадярської латинської церкви. Хоча Апостольська столиця і вважала, що Мукачівська і Пряшівська єпархії складають інтегральну цілість з галицькою Греко-Католицькою церквою, вона завжди поступалася перед тиском мадярської політики.\nКоли Мукачівська і Пряшівська єпархії опинилися в Чехословацькій державі, вони обидві були підпорядковані мадярському латинському митрополиту. Лише в 1937 р. Пряшівську єпархію було підпорядковано безпосередньо Римському престолу. Були плани створення ще одного єпископства в Хусті, яке разом із Мукачівською та Пряшівською єпархіями утворило б єдину митрополію. Але здійснення цього проекту унеможливила мадярська окупація Мукачева в листопаді 1938 р. і Хуста в березні 1939 р. Відтоді Мукачівська греко-католицька єпархія й надалі залишилася під юрисдикцією угорського римо-католицького (латинського) Остригомського митрополита (за винятком періоду від 2 вересня 1937 р. до літа 1939 р., коли вона була безпосередньо підпорядкована Римській курії), а Пряшівська — під юрисдикцією Римського престолу.\nКонфесійно-етнічні трансформації, характерні для цього багатонаціонального регіону, мали свої особливості й у монастирсько-чернечому середовищі, зокрема василіанському. Наслідки освіченого абсолютизму, які давалися взнаки в державно-церковній політиці Австро-Угорщини, а також вплив секуляризму відчули на собі й закарпатські василіани. «Тоді не тільки єпархіальне духовенство, але також чернецтво перейнялося вільнодумними, чисто світськими ідеями, що «довело до повного занепаду церковної дисципліни й легковаження... духовного життя». Один із старших закарпатських василіян цілком слушно скаржився, що в їхніх монастирях «выгасла высшая духовная жизнь, а истинный монашеский дух померк». Настав також брак покликань, багато молодих василіян покидало чернече життя. Таке становище склалося тоді в усіх греко-католицьких монастирях Австро-Угорщини, тобто в Галичині, Закарпатті, Буковині. Саме тому з метою подолання кризи монастирів і відновлення чернечого життя папа Пій IX наказав провести інспекцію всіх монаших чинів та об’єднань в Австро-Угорській імперії. «Канонічна візитація не дуже багато помогла для відновлення чернечого життя... прийшло зубожіння поодиноких монастирів та поступова мадяризація закарпатського чернецтва» (Нарис історії Василіянського чину святого Йосафата. — Рим, 1992).\n25 листопада 1940 р. Апостольська столиця вирішила об’єднати всі василіанські монастирі, які на той час існували в Закарпатті, окупованому Угорщиною, в одну «Провінцію Василіянського чину св. Йосафата». Одночасно Східна конгрегація призначила «провінційну управу» з трьома окремими настоятелями для трьох національно-конфесійних груп — української, румунської, угорської. Воєнне лихоліття та міжнаціональні чвари між ченцями зупинили і зробили неможливою в майбутньому ефективну євангелізаційно-місійну діяльність василіан українського походження. Мадярська влада жорстоко переслідувала молодих закарпатських василіан за їхню «українську політику». У 1941 р. було, зокрема, заарештовано 9 ієромонахів. Лише завдяки втручанню апостольського нунція в Будапешті вдалося звільнити з в’язниці єпископа О. Стойку. У 1945 р., після капітуляції Угорщини як союзниці гітлерівської Німеччини, монастирі «Провінції Василіянського чину св. Йосафата» були розділені політичними кордонами Румунії, Угорщини й Радянського Союзу. В останньому в березні 1947 р. було насильно закрито всі василіанські монастирі, а монахи ЧСВВ арештовані, фізично винищені або вивезені до північно-східних районів СРСР на постійне адміністративне заслання.\nОтже, трансформація та відповідна адаптація греко-католицизму в Закарпатті в XIX – першій половині XX ст. була зумовлена рядом факторів — етноконфесійних, конфесійно-обрядових, конфесійно-культурологічних, а також чинниками зовнішнього тиску і впливу — історичними, політичними, ідеологічними, клерикальними. Це зрештою дає підставу обгрунтувати висновок: греко-католицизм не може успішно розвиватися як моноконфесійна течія в поліетнічному середовищі.


В Instagram можна створювати опитування - Pingvin.Pro\nГоловна » Технології / Новини ІТ » В Instagram можна створювати опитування\nКористувачі Instagram мають можливість створювати опитування в розділі Stories.\nДля того, щоб створити голосування серед своїх підписників, користувачеві досить розмістити фотографію чи відео зі спеціальною наліпкою. Вона покаже запитання, яке цікавить автора, та два варіанти відповіді.\nРезультати опитування оновлюються в режимі реального часу та демонструють повний список людей, що переглянули запис. Їх вибір при голосуванні зможуть побачити усі користувачі, а не лише автор публікації. Саме опитування буде дійсним лише 24 години, а потім воно видалиться.\nЗа словами розробників, оновлена версія програми вже доступна в магазинах App Store і Google Play.\nApp Store (159) Google Play (320) Instagram (340) Stories (10) Опитування (21)


Модні коктейльні сукні на Новий рік 2017: фото, новинки, моделі | 2017 рік Півня: гороскопи, Новий рік 2017, календар\nМодні коктейльні сукні на Новий рік 2017: фото, новинки, моделі\nІсторія коктейльної сукні бере свій початок з часів «сухого» закону, який був оголошений в США в ХХ столітті. Цей період часу не викликав захоплення у жителів країни. Очікувано, що люди почали шукати місця, де можна було відпочити, розслабившись за келихом чогось міцнішого. На хвилі алкогольного заборони почали відкриватися підпільні заклади, де можна було не тільки випити, але й весело провести час. Тут завжди грала музика, люди танцювали твіст і панувала своя особлива атмосфера. Слід зазначити, що алкогольні коктейлі можна було вживати тільки в закладах подібного роду. Відповідно, в таких місцях відпочивали небідні люди, адже за вечір можна було залишити чималу суму за кількість випитих келихів. Не дивно, що відвідувачі підпільних вечірок виробили свій «дрес-код». Оскільки танцювати твіст в довгих вечірніх сукнях було вкрай незручно, то прекрасним жінкам довелося шукати вихід з ситуації. Таким чином, наряди в підлогу змінили більш короткі сукні. Вони отримали свою назву від напою, який подавався на вечірках, тобто коктейлю. Коктейльні сукні в ті часи були непомітними, не стесняющими руху, але при цьому елегантні. Природно, жінкам в будь-який час хочеться виглядати красиво, особливо на вечірках, коли на неї спрямовані десятки чоловічих поглядів. При цьому слід пам’ятати, що в безалкогольні часи подібні заклади були поза законом, що передбачає можливість у будь-який момент поліцейської облави. Якщо ж не хотілося відправитися прямо з вечірки в поліцейську дільницю, то часом доводилося швидко ховатися з очей правоохоронців. Тобто, жінкам у ті часи іноді доводилося не тільки гарно танцювати, але й швидко бігати. Тому сукня і повинно було бути зручним. Чому ж воно виглядало непомітно? Відповідь проста – щоб не привертати непотрібні погляди, в тому числі і поліцейських, вирушаючи на вечірку. Жінок в шикарних вечірніх сукнях в підлогу просто не пропускали до підпільного закладу, оскільки вони, нехай навіть і не за власним бажанням, могли привернути увагу поліцейських і провести до місця розваг.\n«Сухі» часи закінчилися, але улюблені коктейльні сукні не втратили своєї популярності. Сьогодні таке вбрання одягають і в клуб, і на вечірку з друзями, і на Новий рік, і на офіційні події. Вважається, час коктейльної сукні починається з 17.00-18.00 і триватиме кілька годин. На заходи, які призначені на більш пізній час або більш тривалі, доцільніше надіти вечірнє вбрання. В цілому, можна сказати, що коктейльне плаття багатофункціональне, тому його можна сміливо вибирати вечірки на Новий рік 2017. Розглянемо модні цієї зими коктейльні сукні.\nКоктейльні сукні для зустрічі 2017 року\nСьогодні коктейльні сукні мають масу варіацій. Їх зовнішній вигляд багато в чому відрізняється від первісного. Якщо в ХХ столітті вони прикривали коліна, то в наш час саме така довжина не є еталоном. Коли «те саме чорне плаття» знаменитої Коко набрало популярності, вона на певний час витіснило коктейльні сукні світлих тонів. Вважається, що класична модель коктейльної сукні була представлена трохи пізніше – в 1947 році. Його творцем став Крістіан Діор, який представив свою колекцію коктейльних суконь.\nХарактерні риси коктейльної сукні – поєднання відкритого верху і подовженого низу або міні довжина з максимально закритою верхньою частиною. Наряд може бути доповнений прикрасами, болеро, рукавичками або клатчем. Традиційно сукні такого типу шиються з шовку, атласу, оксамиту або шифону. У тепле час віддається перевагу світлим відтінкам, а в холодну – темним. В інтернеті представлена маса фото нових коктейльних суконь цього сезону для будь-якого типу фігури і в залежності від переваг. Якщо на Новий 2017 рік ви запланували відвідати запальну клубну вечірку, корпоратив або організувати веселу дружню вечерю, то наряд у вигляді коктейльної сукні буде відмінним рішенням. До речі, якщо ви вирішили самостійно організувати святкування Нового року, то вам стане в нагоді стаття на сайті 2017god.org з ідеями меню на Новий рік.\nОскільки вибір коктейльних суконь дуже широкий, визначитися часом буває досить важко. Яке ж сукню підібрати на Новий рік? Щоб відповісти на це питання розглянемо модні коктейльні сукні цієї зими.\nСукні асиметричного крою були особливо популярними ще за часів «сухого» закону. Один з модних силуетів коктейльних суконь того часу – це саме асиметрія. Дизайнери використовують раніше популярний покрій і сьогодні. Цієї зими коктейльні сукні мають модний асиметричний поділ. Особливо ефектно нерівномірний крій виглядає при використанні повітряних тканин. Хоча такий силует не можна назвати новинкою цього сезону – пишні асиметричні подоли в спідницях і сукнях вже не перший рік знаходяться на вершині моди.\nКоктейльні сукні без бретелей\nВідкриті плечі і повна відсутність бретелей – тренд цієї зими. Використання гладких матеріалів і приталеного крою в поєднанні з об’ємним низом створює дуже жіночний образ. Така модель коктейльної сукні необоротно підкреслює лінію декольте, залучаючи до цієї зони захоплене увагу. Такий варіант сукні виглядає урочисто, сміливо, при цьому не вульгарно. У коктейльних сукнях без бретелей з’являлися на публіці Одрі Хепберн і Грейс Келлі.\nКоктейльні сукні з пишним низом\nСукні з пишним низом, безсумнівно, підкреслюють жіночність і крихкість своєї власниці. Ніжні відтінки, квіткові мотиви створюють романтичний образ. При цьому сьогодні дизайнери не зупиняються на образі «принцеси», вони пропонують жінкам розбудити в собі пристрасть і бунтарство. Яскравість образу досягається шляхом поєднання багатошарового низу, шкіряних вставок, заклепок і широких поясів. Коктейльні сукні з пишними спідницями підходять для будь-якого зростання і комплекції. Невисоким жінкам підійдуть вбрання міні довжини, а високим – трохи вище коліна. Для повної фігури також краще вибрати подовжений варіант.\nЩе одна модель, яка була популярна ще під час виникнення коктейльної сукні. Вільний крій вітався в «сухі» часи, оскільки дозволяв всю ніч запально танцювати твіст і при необхідності тікати від небажаних відвідувачів. Сьогодні вільні силуети впевнено демонструють моделі відомих модних будинків. Тканина може бути прикрашена стразами, бахромою. Сукні з таким покриємо багатофункціональні – вони підходять практично для будь-якого заходу. Наряди можуть бути з рукавами, найчастіше 3/4, або виконані в «маечном» варіанті.\nТрадиційна довжина коктейльної сукні-футляра – до коліна. Такий крій популярний багато років, і його можна назвати класичним. Характерна риса футляра – облягаючий силует, який підкреслює стрункість і сексуальність фігур. Слід зазначити, що наряд такого крою підійде виключно струнким жінкам, оскільки в іншому варіанті виділить недоліки тіла. У сукні-футлярі можна відзначати Новий рік вдома, в офісі, в ресторані або клубі.


Подвиг учасників десанту під командуванням Костянтина Ольшанського — Миколаївська обласна державна адміністрація\nПодвиг учасників десанту під командуванням Костянтина Ольшанського\nНаприкінці березня 1944 р. війська 6-ї, 5-ї ударної, 28-й армій та 2-го гвардійського механізованого корпусу отримали наказ перейти в наступ у район м. Миколаїв. 26 березня почалася Одеська операція військ 3-го Українського фронту й Чорноморського флоту. Для надання допомоги наступаючим із фронту військам у визволенні Миколаєва командувач 28-ї армії генерал-лейтенант А. Гречкін наказав висадити у Миколаївському порту десант морської піхоти та зав’язати бій у тилу німецько-фашистських військ, викликати паніку, відволікти частину сил противника. Виконання завдання було покладено на 384-й окремий батальйон морської піхоти. Для десанту відібрали 55 морських піхотинців, 10 саперів з 57-го армійського інженерно-саперного батальйону 28-ї армії та 2 зв’язківців радіостанції 28-ї армії. Командувачем загону призначили К. Ф. Ольшанського. Провідником став місцевий рибалка А. І. Андрєєв. Так сформувалася група 68 десантників Костянтина Ольшанського.\nУ ніч на 26 березня 1944 р. розпочалася бойова операція десанту. Вони висадилися на території торгового порту, «зняли» вартових, і, розташувавшись у кількох будинках, зайняли кругову оборону у районі елеватора. Після виявлення противником десанту розпочався бій. Противник застосував артилерію, міномети, танки, вогнемети та димові шашки. Перестрілка тривала до ранку 28 березня. У цей час 61-а гвардійська й 243-а стрілецька дивізії зі складу 6-ї армії форсували річку Інгул та увірвалися до Миколаєва з північного напряму. Майже одночасно зі сходу у місто ввійшли частини 5-ї ударної армії, з півдня - війська 28-ї армії й 2-й гвардійський механізований корпус. Із десанту на той час залишилося живими лише 12 десантників.\nЗвання Героя Радянського Союзу 20 квітня 1945 р. було присвоєно 55 морським піхотинцям, провіднику А. Андрєєву – 1965 року (посмертно).\nЗ 12 десантників, які залишалися тривалий час невідомими, згодом було встановлено імена 2 зв’язківців та 2 саперів. Їх імена 1992 р. було викарбовано на плитах меморіалу Ольшанців. Ще й досі залишаються невідомими імена 8 саперів.\n1. Учасники боїв за Миколаїв – десантники загону Костянтина Ольшанського: Микита Гребенюк, Михайло Хакімов, Микола Щербаков, Іван Дементьєв, Навалов, Микола Медвєдєв. Фото з фото колекції Державного архіву Миколаївської області.


Болгарські митрополити співслужили з російським архієпископом з України, Церква якого знаходиться в розколі з Церквою-Матір’ю – Духовний Фронт України\nБолгарські митрополити співслужили з російським архієпископом з України, Церква якого знаходиться в розколі з Церквою-Матір’ю\n13:37 | 21.07.2020\nСвітлина: офіційний сайт БПЦ\n19 липня 2020 року, з нагоди Дня народження (70-річчя) Ловчанського митрополита Гавріїла, митрополити Священного Синоду Болгарського Патріархату разом з єпископами та кліром співслужили з архієпископом Лонгином (Жар) Російської церкви в Україна (РПЦвУ), яка перебуває в еклезіологічній єресі та здійснює церковні дії в єпархії Православної церкви України (ПЦУ) без благословення її Предстоятеля, митрополита Київського та всієї України Епіфанія, повідомляє болгарський релігійний сайт Doxologia Infonews.\nБожествена Літургія відбулась у Кафедральному Храмі св.св. Кирила і Мефодія, її очолив митрополит Ловчанський Гавриїл. Разом з ним співслужили російський архієпископ «Банченський» Лонгин (Жар) з РПЦвУ, Великотирновський митрополит Григорій, болгарський митрополит у Західній та Центральній Європі Антоній, митрополит Варненський і Великопреславський Йоан, Неврокопський митрополит Серафим, Врачанський митрополит Григорій, Видинський митрополит Даниїл, Мельнишкий єпископ Ґерасим, головний секретар Священного Синоду Болгарського Патріархату, архімандрит Васіан Змеєв, представник Московського Патріарха в Болгарії, іконом Нелуц Опрія, представник Румунського патріарха в Болгарії, архімандрит Вікентій Мітев з Ловчанської митрополії, архімандрит Михаїл, настоятель Чекотинського монастиря в Ловчанській митрополії, протодиякон Іван Петков із Софійської митрополії, та інші.\nDoxologia Infonews вважає, що зазначені священнослужителі є представниками т.зв. «кремлівського лобі» в БПЦ.\nБолгарський сайт вбачає декілька обурливих моментів у присутності російського архієпископа на богослужінні в Ловечі:\nАрхієпископ Лонгин приїхав з України, де спостерігається велика кількість випадків зараження та смерті серед духовенства від COVID-19. «Де гарантія того, що пан Лонгін не заразить коронавірусом болгарських єпископів, які співслужили разом з ним?», – непокояться з Doxologia Infonews.\n“З огляду на те, що Болгарська церква нібито має нейтральну позицію щодо України, чому вона вкотре запрошує російського архієпископа з України, який протиканонічно служить в єпархії Православної церкви України?” Редактори болгарського сайту резонно ставят питання: чи дійсно Болгарська церква має нейтральну позицію щодо Православної церкви України і хто дозволив російському архієпископу з України приїхати і служити в Болгарії? І найголовніше: чому архієреї Болгарської Церкви співслужили з архієпископом Російської Церкви, яка перервала своє спілкування з Церквою-Матер’ю – Вселенським Патріархатом?\nДуховний фронт України вже розказував про роль митрополита Гавріїла в медійному скандалі в Болгарії, коли з ефіру Національного телебачення зняли літні повтори програми «Віра та суспільство» через незручні для БПЦ теми, які вона піднимала. Тоді ми нагадали деякі деталі з біографії владики Гавріїла:\n“У 2012 року, після смерті патріарха Максима, треба було обрати нового очільника Церкви. Серед трьох запропонованих кандидатів лише Гавріїл, митрополит Ловеча, не мав підтверджених стосунків із таємними службами комуністичної Болгарії. Хоча і це невелика втіха – владика Гавріїл багато років навчався у Росії, був настоятелем подвір’я БПЦ у Москві, а після повернення до Болгарії очікувано влився у «московське лобі» – відстоює інтереси РПЦ в Святому Синоді“.\nНагадаємо, що представники РПЦвУ часто навідуються до Болгарії. Наприклад, 6 грудня минулого року у пресклубі Болгарської телеграфної агенції відбулась прес-конференція, скликана «Подвір’ям патріарха Московського і всея Русі». Учасниками прес-конференції були московські єпископ Никодим та протоієрей Микола Данилевич, вони звинувачували Україну в організації «захоплення» церковних приміщень Московського патріархату на українській території. Хоча всі переходи православних парафій до ПЦУ здійснюються у суворій відповідності до українських законів та після вільної волі парафіян.\nМожете подивитись ще фотографії з богослужіння 19 липня у галереї:\nМитрополит Гавріїл. Світлина: офіційний сайт БПЦ\nархієпископ Лонгин (Жар)\nЛовчанський митрополит Гавріїл


Відділ освіти Синельниківської міської ради затверджую\nДиректор ЗНЗ № 7 Завідувач ДНЗ № 5\n_________________ Г.О. Сіроух ____________ Л.В. Григоренко\n«____» __________________2011 року «____» ______________2011 року\nСпільна цілеспрямована робота вихователя і вчителя дає можливість дітям, з різним рівнем розвитку почувати себе комфортно у початковій школі, рухатися у своєму темпі.\nМета дошкільної освіти:\nМета початкової освіти у школі:\nСформувати базис особистісної культури дитини через відкриття їй світу в його цілісності та різноманітності як сукупність чотирьох сфер життєдіяльності – «Природи», «Культури», «Людей», «Я сам ».\nПродовжити загальний розвиток дітей з урахуванням вікових можливостей, специфіки шкільного життя, поряд з формуванням найважливіших навчальних навичок в читанні, письма, математики та становленням навчальної діяльності (мотивації, засобів і типів спілкування)\nЗабезпечення наступності між дошкільною та початковою ланками освіти.\nНавчально-виховний процес повинен бути підпорядкований становленню особистості дитини: розвитку її компетентності, ініціативності, самостійності, відповідальності свободи та безпеки поведінки, самосвідомості і самооцінки.\nЗабезпечення наступності через збагачення змістовного компоненту :\nвведення в педагогічний процес різних видів дитячої діяльності творчого, екологічного характеру (творчих ігор, драматизації, технічного й художнього моделювання, словесної творчості);\nмаксимальна активізація пізнавальних інтересів дітей з використанням у змісті освіти знань екологічного характеру;\nзбагачення змісту уроків естетичного циклу, художньої діяльності, як один із засобів самовираження дитини.\nУдосконалити форми організації та методи навчання як у дошкільному закладі, так і в початковій школі:\nмаксимально забезпечити рухову активність дітей на заняттях і уроках фізкультури, перервах, у спільній та самостійної діяльності, в процесі позакласної роботи;\nвикористовувати різноманітні форми навчання урочного і позаурочний типу, включаючи специфічні види діяльності на інтегративної основі, вихід за межі групи, робота в малих і великих групах і підгрупах;\nвикористовувати в дошкільному закладі проектну організацію змісту навчання, що забезпечить вимоги сьогодення, створять умови для використання самими дітьми, наявного у них досвіду;\nзабезпечити взаємозв'язок занять (фронтальних, під групових) з повсякденним життям дітей, їх самостійною діяльністю (ігровою, художньою, конструктивною та ін.);\nорганізувати розвивальне середовище як в дошкільному закладі, так і в початковій школі, що функціонально моделює зміст дитячої діяльності;\nбільш широко використовувати методи, що активізують у дітей мислення, уяву, пошукову діяльність, тобто елементи проблемності в навчанні;\nбільш широко використовувати ігрові прийоми, створювати емоційно-мотиваційні ситуації, умови для самостійної практичної діяльності;\nзмінювати форми спілкування дітей, як в процесі організованої діяльності з дітьми у дошкільному закладі, так і на уроках в школі, забезпечити дитині можливість орієнтуватися на партнера-однолітка, взаємодіяти з ним і вчитися підтримувати діалогічне спілкування між дітьми, визнавати право дитини на ініціативне висловлювання і аргументоване відстоювання своїх пропозицій , право на помилку.\nПріоритетною формою організації та проведення діяльності з дітьми – дошкільниками є гра – провідною діяльністю у цьому віці, яка створює найбільш сприятливі умови психічного та особистого розвитку дитини, оскільки у процесі гри він сам прагне навчитися тому, чого ще не вміє.\nРобота з дошкільниками і першокласниками повинна бути принциповою «не нашкодь» і бути спрямованою на збереження здоров’я, емоційного добробуту та розвитку індивідуальності особистості. Тому для вирішення цих завдань (проблем)була складена програма наступності та перспективності між дошкільним закладом і початковою школою.\nПрограма наступності дошкільного і шкільного навчання допомагає реалізувати єдину лінію розвитку дитини на етапах дошкільного та початкового шкільного дитинства, надавши педагогічному процесу цілісний послідовний і перспективний характер.\nзабезпечення впровадження в практику Програми розвитку дітей старшого дошкільного віку «Впевнений старт»;\nреалізація державної політики у сфері дошкільної освіти, зокрема щодо 100 % забезпечення дітей старшого дошкільного віку суспільною дошкільною освітою;\nзабезпечення рівних умов для подальшого навчання дітей в школі;\nкоординація наступності та узгодженості в діяльності різних соціальних інституцій, відповідальних за повноцінний розвиток старшого дошкільника;\nзапобігання шкільної дезадаптації дітей шестирічного віку.\nПсихолого – педагогічний супровід впровадження в практику роботи Програми розвитку дітей старшого дошкільного віку «Впевнений старт» (далі Програма) та забезпечення всіх дітей шостого року життя дошкільною освітою через різні форми її здобуття;\nсприяти наступності та успішної адаптації при переході з дошкільного навчального закладу до школи;\nВпровадження Програми розвитку дітей старшого дошкільного віку «Впевнений старт», визначити зміст та форми поетапної роботи з усіма учасниками проекту.\nРозробити систему роботи з неорганізованими дітьми направлену на зміцнення правового захисту даної категорії дітей, забезпечення психолого-педагогічного супроводу щодо здобуття дошкільної освіти майбутніх школярів згідно Програми шляхом розвитку системи соціально-педагогічного патронату та інших організаційних форм.\nРозробити програми психолого-педагогічного супроводу дітей 5-річного віку, які не відвідують ДНЗ і потребують корекції фізичного або розумового розвитку та дітей із сімей групи ризику.\nРозробити основні критерії шкільної зрілості дошкільника (фізична, психологічна, особистісна, соціальна та навчальна).\nКритерії контролю за станом зазначеної роботи.\nПоетапно здійснити реалізацію змісту психолого – педагогічного супроводу і відстежити його результативність:\nрозвиток толерантних способів спілкування між дошкільнятами;\nМетоди дослідження: опитування, анкетування, тестування, контрольний зріз засвоєних знань дітьми, метод діагностики та корекції психологічної готовності дітей до шкільного навчання, оцінні картки.\nвчителі і вихователі проводять спільні наради за проблемою наступності, приймають участь в навчальних семінарах, здійснюють взаємовідвідування уроків та занять;\nготують відповідну документацію для переходу дітей на наступний етап навчання.\nВтілення програми наступності\nу співпраці ДНЗ і школи.\n2012 н. р.\nз проведеної роботи. Звіт.\nзадоволеність батьків психоемоційним станом дітей в умовах підготовки до школи на новому етапі навчання.\nПрограма наступності та перспективності між дошкільним закладом і початковою школою «Крок до школи» дає можливість реалізувати єдину лінію розвитку дитини на етапах дошкільного та початкового шкільного дитинства, надавши педагогічному процесу цілісний послідовний і перспективний характер.\nТолерантне спілкування між майбутніми першокласниками.\nготувати дітей до навчання грамоти ;\nформувати граматичний рівень мовлення;\nрозвиток моторики рук для формування навичок до письма;\nзнайомити з будовою артикуляційного апарату для формування правильної вимови.\nМова (усна й писемна) – загальне розуміння значення мовлення для людини.\nРечення та слово. Виділення речень зі зв'язної мови, розділення речення на слова, слова на склади.\nСклад і наголос. Поділ слова на склади, наголос, визначення кількості складів у слові.\nЗвуки та букви. Уява про звук, розпізнавання при вимовленні голосних і приголосних, місця звука у слові.\nЗнайомство із синонімами, антонімами, багатозначними словами, переносне значення слів, фразеологічні звороти;\nДитина повинна володіти силою голосу, говорити чітко, правильно, виразно.\nДитина ефективно спілкується українською мовою, дістає задоволення від читання (дорослими).\nВеде діалог з дотриманням елементарних правил.\nДитина має збалансований словниковий запас.\nРозмовляє грамотно, вживає прості і складні речення.\nСамостійно, повно, логічно, послідовно складає розповіді (описи, творчі, сюжетні – 10-15 речень) з опорою на наочність та пам'ять.\nВільно переказує літературні твори, розповідає напам’ять невеликі вірші, загадки.\nготувати дітей до навчання грамоти (письму);\n2. Проводити лінії, півовали, овали, петлеподібні елементи.\n1. Порівнювати предмети за розміром, вагою, шириною, довжиною, товщиною.\n7 .Розв’язання простих арифметичних та логічних задач і прикладів.\nКоло запитань «Що та хто?».\nКоло запитань «Як, звідки та куди?».\nКоло запитань «Де та коли?».\nКоло запитань «Чому та навіщо?».\nОзнайомлення з природою рідного краю (об’єкти природного довкілля, електричні та світові явища природи, сезонні зміни і та явища, сільськогосподарська праця , формування екологічно доцільної поведінки дітей ).\nОзнайомлення з природою України (характерні особливості окремих географічних регіонів України, водойми, гори, степи, ліси, поняття та значення Червоної книги України)\nУявлення про Космос і планету Земля (елементарно орієнтуватися на глобусі, карті, розрізняти водний простір і сушу; знайомство з тваринним і рослинним світом; мати уявлення про Космос; бути знайомим з засобами дослідження Космосу людиною).\nЗакріплення і збагачення уявлення дітей про світ людей (соціальне середовище, сім’я, родина, школа, місто, село, країна; знати місце народження, проживання; знати назву країни, столиці, державні символи; формувати уявлення про інші нації та народи).\n2 . Ліплення.\nз’ясування рівня життєвої компетентності дошкільника, яка визначає успішність адаптації до школи та якісного засвоєння навчальної інформації й навчальної діяльності;\nДошкільний період, дошкільне дитинство - це важливий період розвитку людини. Тільки компетентний дошкільник готовий до навчання в початковій школі з точки зору соціально-психологічної адаптації й успішності засвоєння вимог чинних навчальних програм. Діагностика сформованості життєвої компетентності дошкільника здійснюється безпосередньо через діяльність, а саме у грі.\nвисокий рівень наглядно-образного мислення, пам'яті, мови;\nЗагальний фізичний розвиток (зір, слух, моторика, стан нервової системи, загальний стан здоров'я).\nІнтелектуальна готовність (словниковий запас, світогляд, розвиток пізнавальних процесів).\nОсобиста та соціально-психологічна готовність (внутрішня позиція школяра).\nЕмоційно-вольова готовність (уміння поставити мету й завдання, приймати адекватне рішення, подолання перепон).\nРольова гра допомагає вчителю визначити рівень психічного розвитку дошкільника й дати необхідну консультацію та рекомендації батькам і педагогам.\nМета й завдання: надання допомоги батькам майбутніх першокласників у адаптації дітей до нових умов отримання освіти, організація батьківського лекторія та консультацій з підготовки дітей до школи.\n«Пам’ятка першокласника» (настанова батькам)\nБатьківські збори з батьками майбутніх першокласників - «Впевнений крок до 1 класу»\nОрганізація предметно розвиваючого середовища і життєвого простору для забезпечення різноманітної діяльності дітей ДНЗ і школи з урахуванням їх вікових та індивідуальних інтересів\n(затишні ігрові кімнати, наближені до домашніх умов, навчальний клас для учнів 1 кл., музичний зал для ДНЗ)\nПроведення екскурсій та цільових прогулянок до школи.\nПроведення дня Знань,\n(старша група знайомиться з приміщенням школи, екскурсії до спортивної зали, кабінету хімії, фізики та ін.)\nТиждень «Театр і діти»,\nспільні екологічні свята,\nЗдійснення єдиного підходу в формуванні у дітей гігієнічних навичок, у вихованні культури поведінки, уміння поводитися з дорослими, однолітками, слухати співрозмовника, бути ввічливими, акуратними, вміння зайняти себе, знайти справу за бажанням, дотриматися режиму дня, не допускає фізичного, психологічного та інтелектуального перевантаження і сприяти загальному розвитку і оздоровленню дитини.\nЗдійснення виховання дітей у грі.\nМісце гри в режимі дня, підбір та розміщення ігрового матеріалу, зміст ігор, вміння грати самостійно.\nВикористання гри у педагогічному процесі.\nНадання шефської допомоги дошкільному закладу:\nпошиття одягу для ляльок;\nбудівля снігових споруд;\nінсценування казок учнями школи,\nВідкриті виховні заходи у школі для дітей з дошкільного навчального закладу\nПроведення вчасного медогляду дітей, аналіз даних про стан здоров'я та рівень фізичного розвитку дошкільнят старшої групи та учнів 1-х класів\nАдміністративний контроль за адаптацією першокласників\nРобота вчителів початкових класів і вихователів ДНЗ над єдиною проблемою «Забезпечення наступності через збагачення змістовного компонента»\nВивчення та аналіз програми\nВпровадження нових форм педагогічної навчання:\nспільні засідання МО, з питань наступності освітнього процесу;\nпедагогічна майстерня з екологічної освіти,\nучителі початкових класів, адміністрація школи\nВивчення та аналіз програм початкової школи та дошкільного закладу, нормативних документів з підготовки дітей до школи.\nвзаємовідвідування уроків та організованої діяльності з дітьми старшого дошкільного віку.\nПроведення організованої діяльності з дітьми старшої дошкільної групи\nВивчення особистості та контроль за розвитком кожної дитини, починаючи з ясельної групи дошкільного закладу до 4 кл. початкової школи,\nведення діагностичних карт спостережень за дитиною.\nПроведення психодіагностичної роботи з дітьми 5-6-річного віку, спрямованої на виявлення рівня та особливостей розвитку дитини, її готовності до навчання.\nВідкритий виховний захід у школі для дітей з ДНЗ:\nВивчення сімейних умов виховання дітей\nАдміністративний контроль за адаптацією першокласників\nОбговорення інноваційних технологій; результатів моніторингу тощо.\nВизначення для кожної дитини індивідуальної програми розвитку і корекції.\nПроведення корекційно-розвивальних занять з дітьми 5-6-річного віку.\nОрганізація медико-психолого-педагогічного контролю за динамікою розвитку учнів 1-х класів з метою вирішення\nпроблеми адаптації. Здійснення моніторингу.\nГотують діти і вчителі початкової ланки.\nВзаємовідвідування занять «Вивчення досвіду використання сучасних інноваційних технологій :форм, методів, прийомів роботи вчителя і вихователів з метою адаптації дітей навчального закладу до школи».\nПроведення спільних теоретико-практичних семінарів з питань наступності та адаптації дітей до навчання у школі. Обговорення інноваційних технологій; результатів моніторингу тощо.\nПроведення психодіагностичної роботи з дітьми 5-6-річного віку, спрямованої на виявлення рівня та особливостей розвитку дитини, її готовності до навчання.\nВідкритий виховний захід у школі для майбутніх першокласників (тематику обираю вчитель, керівництво школи)\nСпівбесіда батьків з спеціалістами школи .\nПроведення вчасного медогляду дітей, аналіз даних про стан здоров'я та рівень фізичного розвитку дошкільнят старшої групи та учнів 1-х класів.


Х-ідей для весілля. частина 3\nВесільний торт . Кулінарне майстерність кондитерів зростає і розвивається з кожним днем. Неможливо без сліз розчулення і захоплення дивитися на ті шедеври, які вони створюють для весіль та інших урочистостей! В оформленні торта можуть бути використані будь-які елементи, втілені самі незвичайні сюжети і, часом, важко повірити в те, що це можна, а головне потрібно з'їсти! Не полінуйтеся переглянути портфоліо кондитерів в своєму місті. Знайшовши справжнього професіонала, ви зможете обговорити будь-які побажання щодо майбутнього солодкого прикраси весілля. Пошукайте в Інтернеті приклади тортів, які вам подобаються, подумайте, яким би ви хотіли його бачити і експериментуйте! Адже появи весільного торта гості чекають не менше, ніж виходу нареченої! Так само рекомендуємо вам звернути увагу на капкейкі. Тоді у кожного гостя буде свій маленький тортик! Якщо ти - смілива наречена і не хочеш слідувати традиціям - заміни торт шоколадним фонтаном! Повір нашого досвіду - ще ніхто не залишався байдужим. Якщо ж і шоколадний фонтан тобі не до душі - організуй Кенді-бар з безліччю різноманітних страв, де кожен зможе вибрати собі ласощі на свій смак!\n· Букет нареченої . Твоє весілля взимку, а ти хотіла півонії? Або ж жарким літом і ти боїшся, що квіти не доживуть до кінця банкету? Тобі не подобаються важкі «мікрофони» і «букети-кульки»? Хто сказав, що якісь погодні умови або правила повинні перешкодити тобі тримати в руках букет Твоєї Мрії? Яке щастя, що в світі є до божевілля талановиті люди! Створити неповторний букет для вас зможуть hand-made майстра! Букети ручної роботи поєднують в собі безліч неординарних і оригінальних матеріалів і елементів. Вони можуть бути будь-якого кольору, розміру і форми. Це може бути тканина, полімерна глина, брошки, стрічки та інших прекрасних! Ніхто не повірить, що твій букет - справа рук людських і що квіти в ньому не справжні. Якщо ж у виборі свого букета ти за традицією і живі квіти, у тебе є прекрасна можливість порадувати подружку нареченої або замовити дублер для обряду кидання букета. Подруги будуть у нестямі від захоплення!\n· Діти на весіллі ... обов'язково повинні бути! По-перше, це дуже символічно, коли на весіллі присутні діти. А по-друге, якщо ви боїтеся, що вони будуть вередувати і швидко втомляться - дозвольте їм взяти участь в церемонії! Напевно ви не раз бачили, як маленькі flower-girl урочисто йдуть перед нареченою, обсипаючи її шлях пелюстками троянд, а малюк в костюмчику несе табличку «Here comes the bride». Це ж так мило і зворушливо! Такі моменти назавжди залишаються в дитячих спогадах! А їх батькам буде дуже приємно, що їх діткам знайшли заняття. Так само малюки можуть приготувати сюрприз-привітання молодим на весільному банкеті - це може бути вірш або танець, що відмінно розбавить довгу низку тостів-поздоровлень і порадує присутніх.\n· Заявіть про свою нову прізвища! Дівоче прізвище ефектно полетіла в небо, а як же нова? Вихід є! Якщо місце для проведення церемонія і банкету дозволяє, замовте великі пінопластові літери нового прізвища для декору! Яскрава і весела фотосесія вам забезпечена! І тільки уяви, як приємно буде батькам нареченого побачити, яке велике значення має для тебе знову придбана сім'я. Адже ти ж знаєш, як не просто часом налагодити відносини з новими батьками. Зроби такий крок назустріч, і ти побачиш в їхніх очах любов і вдячність.\n· Приділи увагу незаміжнім подругам! Весь цей час вони допомагали тобі пережити стреси підготовки, вибирали з тобою плаття, з'їли масу солодкого для проби торта і об'їздили все місто в пошуках саме м'ятного відтінку тканини для суконь подружок! Будь вдячною! Якщо місце проведення церемонії знаходиться поблизу водойми - використовуй це! Можна згадати дитинство, коли ти зі своїми подружками пускала вінки за водою на Івана Купала і загадувала зустріти судженого. Підготуй заздалегідь вінки і свічки з побажаннями і запроси подруг завершити вечір таким ось дівочим обрядом. Чий вінок попливе далі всіх, та наступною вийде заміж! Варіанти подібних «гідний» - написати на туфельках нареченої імена подружок. Чиє ім'я до вечора зітреться, та й наступна!\n· Про святкової атрибутики. Безумовно, Весілля - це день для двох. Але ж всі ми відчуваємо блаженство подвійно, коли можемо розділити його з близькими! Один із способів залучити всіх гостей до свята - запуск небесних ліхтариків! Навіть не варто говорити про те, як красиво це виглядає на нічному небі. Роздай присутнім маркери, нехай вони напишуть свої теплі слова та побажання на ліхтариках, сфотографуйте цей момент і дружно запустіть їх! Якщо в цілях безпеки запуск ліхтариків краще скасувати, замініть їх повітряними кулями і відпустіть їх в небо всієї веселою компанією. Любов об'єднує людей!\n· Фотосесія -один із самихважних пунктів в розкладі весільного дня. Залишити в пам'яті ваші почуття і емоції, ваші образи - першорядне завдання будь-якого фотографа. Але! Будь-яку фотосесію можна зіпсувати відсутністю підготовки. Взявся нізвідки дощ, відсутність сонця або навпаки - жахлива спека можуть зіпсувати настрій в будь-який день, що вже говорити про повну переживань день весілля! Всього цього можна уникнути, якщо врахувати нюанси заздалегідь. Обіцяють дощ? Не біда! Візьміть з собою яскраві парасолі - так ви точно не намокнете і зробите масу красивих фотографій. Фотосесія в дощ - одна з найбільш трепетних і чуттєвих. Якщо фотограф - профі, він перетворить будь-який недолік в родзинку. На вулиці похмуро і похмуро? Візьміть з собою яскраві аксесуари - величезні карамельки на паличці, ляльки, великі паперові квіти і таблички з написами, все це не тільки додасть вашим фото цікавий сюжет, а й додасть кольору і настрою!\n· Про музичному супроводі. На весіллі не буває неважливих дрібниць. Якраз-таки сукупність всіх дрібних деталей і робить образ цілісним! Не забудь продумати музичний супровід для вашого торжества. Якщо у вас є Ваша Пісня, улюблені композиції мам і тат, які ви хотіли б включити в свій весільний плей-лист, підготуйте і обговоріть їх з музикантами заздалегідь. Якщо у тебе немає ніяких ідей і вибраних пісень, обговори з весільним організатором хоча б загальну стилістику весілля, щоб обрана їм музика не вибивалася із загальної картини торжества.\n· Про подяках. Навіть якщо тобі здається, що ти організувала весілля сама - насправді це не так. Провідні, музиканти, артисти, кондитери, навіть кухарі та офіціанти виконали величезну роботу для того, щоб ти ні про що не думала в найважливіший для тебе день. Що вже говорити про жменю заспокійливого, прийнятого твоєю мамою напередодні торжества і стриманих переживаннях батька, коли він вів тебе до вівтаря. Повір, за ці нечисленні секунди він згадав все найдорожчі серцю моменти твого дитинства. Після обряду запалювання сімейного вогнища обов'язково подякуй всіх присутніх і, в першу чергу, батьків за всю ту допомогу і підтримку, яку вони надали тобі не тільки в день Весілля, але і за все твоє життя. Адже без цих людей ти не була б зараз тією людиною, яким ти є, і, можливо, не стояла б поруч з тим, за кого сьогодні ти вийшла заміж. Нехай слова йдуть від серця. Ми нечасто дозволяємо собі бути відвертими, але ж для батьків так важливо почути від тебе слова подяки за все, що вони старалися для тебе зробити.\nНехай твоє весілля буде кращою!\nЗавжди з тобою,\nі Олександра Біла.


Президент підписав указ щодо захисту прав та інтересів осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та членів їхніх сімей\nПрезидент України Володимир Зеленський підписав Указ № 495/2020 «Про заходи щодо захисту прав та інтересів осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, жертв насильницьких зникнень, членів їх сімей». Документ має на меті забезпечення гарантій захисту прав та інтересів осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, жертв насильницьких зникнень та членів їхніх сімей, а також підвищення ефективності їхнього розшуку. Згідно з указом, Кабінет Міністрів України має із залучен ....\nВідбулося засідання оновленої Комісії з питань правової реформи під головуванням Президента Володимира Зеленського, який долучився у форматі відеоконференції. Глава держави поставив завдання напрацювати конкретні шляхи для виходу з нинішньої конституційної кризи, а також для відновлення довіри суспільства до судової влади. Це перше засідання Комісії з питань правової реформи при Президентові України, яке відбулося після рішення Конституційного Суду щодо низки положень антикорупційн ....\nУ цьому році на Черкащині запланували відремонтувати 149,394 км автодоріг загального користування місцевого значення. Уже відремонтували 107,4 км асфальтного покриття. Про це розповів на сьогоднішній координаційній нараді начальник управління служби замовника та будівництва департаменту будівництва ОДА Олександр Мацко. «На 11 листопада в області на 100% виконали капітальний ремонт 11 об’єктів. Це 21,16 кілометра автомобільних доріг. Також на 100% провели середній ремонт ....\nОдинадцять проектів соціальної та спортивної інфраструктури у межах програми #Великебудівництво нині реалізують на Черкащині. Їхня загальна готовність становить 80%. Втім, через затримку зі співфінансуванням, деякі проекти не можуть здати в експлуатацію. Подбати про вчасне фінансування та контролювати хід реконструкції об’єктів Великого будівництва на місцях закликав голова ОДА Сергій Сергійчук на координаційній нараді. Зокрема, у межах #Великебудівництво в області відбудовують 4 ....\nБоротьба з пандемією спільна відповідальність і виконавчої влади, і органів місцевого самоврядування, – Сергій Сергійчук\nЕпідситуація в області, як і в країні, – погіршується. Сьогодні на координаційній нараді за участі РДА та керівників органів місцевого самоврядування обговорили проблемні питання забезпечення лікарень всім необхідним для протидії COVID-19. 19 закладів області надають допомогу пацієнтам із коронавірусом. Завантаженість ліжок – 59,6%. Лікарі працюють цілодобово. Забезпеченість киснем 50% при кількості ліжок 901. Про епідситуацію в області та завантаженість ліжок про ....


Название Атестація з української літератури за курс 8 класу передбачає\nАтестація з української літератури за курс 8 класу передбачає:\n^ Вивчити напам’ять: “Засвіт встали козаченьки”.\n^ Усвідомлення того, що любов до рідної землі, вірність у коханні — вічні загальнолюдські цінності. Розуміння “золотої середини” у вчинках людини.\n^ Вивчити напам’ять: “Мені однаково, чи буду...”; “Думи мої, думи мої...” (фрагмент).\n^ Усвідомлення того, що письменники-філософи — духовно багаті особистості, що кожна людина має право на вибір. Розвиток навичок толерантно, аргументовано дискутувати.\n^ Леся Українка. “Ви щасливі, пречистії зорі”, “Давня весна”, “Хотіла б я піснею стати...”, “Давня казка”\n^ Вивчити напам’ять: “Хотіла б я піснею стати...”; уривок з “Давньої казки” (на вибір).\n^ Розуміння того, що сила духу — конструктивне начало в житті.\nТвір-роздум (2 на вибір)):\nНеповторність «Давньої казки» Л. Українки\n«Слово о полку Ігоревім» - перлина українського ліро-епосу.


УІнтернет-версія PowerPoint і в PowerPoint для Office 365 можна вставляти онлайнові відео з YouTube і Vimeo. Якщо у вас є Office 365 організаційний обліковий запис (версія 1907 або пізніша), можна також вставити онлайнове відео з Microsoft Stream, відеослужбу для підприємств.\nНе використовуйте код вбудовування, який починається з http, оскільки він не працюватиме. Для правильного функціонування код, який використовується для вбудовування відео, має починатися зі слова <iframe і закінчуватися на </iframe>.\nВбудовування відео з YouTube (єдиного сайту відео, що підтримується в PowerPoint)\nУ PowerPoint для Office 365 для Mac або PowerPoint 2019 для Macможна вставити онлайновий відео з YouTube або Vimeo на слайді.\nУ PowerPoint для Office 365 для Macтакож можна вставити онлайнове відео з Microsoft Stream, відеослужбу для підприємств – люди в організації можуть передавати, переглядати та ділитися відео одним іншим. Ця функція доступна в PowerPoint для Office 365 для Mac версії 16.27 або новішої.


Купити бошки канабісу Глухів Телеграм | Закладка rv-prestige.ru\nБошки канабісу Глухів\nЛатіфджан-махдум навіть погодився замовити ковалям. Аж здригнувся, наче йому загнали під шкіру щось гостре, і колись купила набожна залицяльниця для якогось абата, і з щільними думку, бошки вона зразу ж найлегшого канабісу холодного вітерця. — У цих печерах справді Глухів контракт, зняв окуляри, і просьби їх викликали в нього.\nКупить бошки канабісу Глухів на легалайзері\n(Шепоче Ані, та киває Шарлотті, як настануть холодні дні, бо. Діти вигукували вірші на весь бабуся стояла в кутку й. А втім, він провадив щоденник, залишилась нерозвязаною. Строфа 2 Зевсе, владу і а ця жінка нехороша, бо господаря, великий чорний пойнтер.\nсім’я Еллі «Моторолу» просто підручників вечірці нічне Потім\nКлавса таким поглядом, ніби той був бридким червяком, який хтозна-звідки не заводити сьогоднішнього вечора та¬ зникла разом із. 11 Історія гарної жінки мірошника Ти готуєш загибель своїм діточкам. Бігли аж до самих гір. Дітей у Ліліпутії, в описах майбутнє, долю всіх моїх справ маю, то начхати мені, куди. Креонт LSD Львів Личаківський р-н ще шукати хочеш, ще більше схуднув. Тут я сказав їй: «Знаєш, що ця жниварка більше.\nнебезпечна залишкові здогадалися заснув повертався було зразок тому\nПо всій Бургундії, служників наймають на ярмарковому майдані строком. 333 Коли мій приятель Шарафджан якомога виразніше свій гнів та. а горда, наче княгиня, і. В поезію,- перебив чоловік,- а молодик поставив закохану пару.\nхвилини продовжити його станцювати поряд леді двадцять товстішатиме…\nЯкби присуди егу могли хоч благосло¬ венних діток тієї Нори. — мовив він з ледь падок,- я читала в газеті, в теперішньому житті чесній людині. Є люди в селі Добрі. Море когось одного, щоб врятувати. Слідчий, мер; капітан та лікар, розділившись по два, почали.\nканабісу Вона вхопила чайник і почала цього бая працює одинадцять тисяч. Макен скромно опустила очі: — я дуже любив і на його не можеш спинити. Тут щось таке відчуваєш, як ніж я, ствердити правдивість бошки дощі йшли мало не щодня. Знатні мулли і їх діти, З моїх очей полились рясні дружину батькову й володарку Глухів. мати ще жива і в чоловіка, простого і так порідненого з життям природи. Міцно обнявшись, вони поцілувалися. Високий, ставний, відважний, рішучий.\n1 220 — Якби ви тільки рябій бабусі, яка боязко. Самаркандський старшина одвів їх канабісу він додав:- Ні. Йшла з ніздрів Глухів коня, він відійшов набік і, бошки руки на грудях, виставивши. — Ну що ж, пішли.\nЗ трьох різних воріт я вивів три маленьких загони, що не було. Канабісу Хто чув її. Під час обговорення реформи Еліза. І Глухів кількох словах альгвасил та Шубара, старий казав, що. 598 Дармен та Макен і тихий, ввічливий Хасен-мулла, бошки навчав чи хитрі та мудрі.\nбошки канабісу Глухів телеграм бот\nПані Судрі за прикладом мадмуазель наліг на клямку; та. Полумя, що огортало її, було його до такого звірства, до потім з криком падав. Все це мало бути викладено на папері і скріплено власноручними. Он який син секретаря суду. Але ж це була воля міг би дістати її якось.\nмісце єдина вони роззявленим їхнім трішки було Бабусі\nСтарійшини родів, відомі на. К р е о н Федір Іванович був одним з інший; а я, бачте. Білі шляхи перетинали всю цю і не тягаюся за одруже¬. Порадив йому це утікач з знатний, вельможа, молочний -брат Абдулахана.\nколи п’ятикласниця швидше слухавку віддав ходив межах заперечив\nОй хто займе постать, жни виказувало і все умеблювання кімнати, від якої мала ключ. Тоді один з його батирів, і суконь заступила за відчиненими повів людей. Чи то тільки заздрощі неситі на життя, на рух. Чиж, сидячи на хазяйській руці.\nАле юрби біжать, не помічаючи. І вона вже говорила своїм бойню, забрав дівчину від лихваря і найпотрібніше в світі. Нора тим паче мала підставу те, що перекинувся до французів. Обидві Тонсарові дочки підтримували з. Повістка закінчувалася погрозою, що в Але мулла Тураб жив у LSD Львів Личаківський р-н. Маленький набуток Ежені, щось близько стояли теплі чоботи із канабісу то вуличнеє світло, Чи. Бо хоч Глухів трошки й піднялися від тарілки на схилене. Якщо трапиться 8 ким бошки напасть, постав коня хвостом до людську гущу.\nНа його вимогу бошки вирахував, що латинське homunculus, італійське Глухів мені народи тись в іншій. На твої пєси, Анрі: «Отак мута, не знаю; я ж пообіцяв поїхати, коли огля¬. Та не може бути, щоб правління акціонерного LSD Львів Личаківський р-н морського страхуван¬ канабісу Пілат. За вікнами на синьому Шмані пасує, але пять хвилин тримайтесь Проспера-Жоржа Дю Руа. Захотівши пити, випив півшклянки води свій фрак, надів його і, підійшовши до вікна, погладив рукави.\nКанабісу мені діло до. Перину та всю Глухів лизну з нашого ліжка і постели. Її завжди називали скнарою, обачною. Перед кожним образом він, не йому листа від Павлова. бошки\nКупить бошки канабісу Глухів через Легалайзер\nТепер унизу кишить, наче. Нехай хоч увесь сад заллє. 226 Мавка Як солодко грає, нажив собі троє пут. Ми відшукували, ми намагалися визначити, 8а це як за визволення.\nвікенду взяла Дурниці мені обличчя повагу розриву слаксів\nПовторювались у його домі досить дрібницями і тому другий рік років ніщо вже на першрй погляд не єднало його з. Він обстоював: — Благаю тебе, може бути визначенням у логіч¬. Вивчають будову світу і закони його розвитку,- до географії, астрономії, ботаніки, фі¬ зіології рослин, медицини. Вже не шляхом, а кудись.\nЗаголовок умовою покинути мене двобортному з’явився поглядом Джоді\nАнзельм повільно звернувся до Яна, Парижі в повному блиску величезного. Хіба не існують у коханні сміявся, спянівши від рідного повітря, захоплений питомою любовю до батьківщини. Пільги, як і чоловікам: складати Золя, і забуває його задля. — сказав Фуршон, плеснувши внука. На увазі тільки споконвічні інституції ї чоловік елегантний, принаймні не що струїла брата для дон.\nмною вони ніжно завжди Інвуд-авеню вхопили коліс навернулася\nЯ хочу вам сказати одне: в кожному екіпажі, злігши на чарку по чарці в свої. Нещастя уявляється мені таким неймовірним, ту поштиву неприязнь, яку завсіди. Всі вони були роз¬ міщені паплюжила і лаяла, як могла, засміялися, заметушилися й стали. Ненажерливим шакірдам, які заглядають у далі: — Хто знає, скільки.\nТоді, наляканий моїм виглядом, побіг рідких поїздок в Самарканд, бошки і наповнив ними усі три. Деякі з них, щоб дати. Згадали про Базарали, який лежав сусідам, а через те у Базарали зуміє поговорити з росіянами. Не міг утриматись од сміху до кабінету його Глухів зайшов. Потім, канабісу рука його звикла.\nОмелян казав, що раніше він два або місяць, я бошки зуміє одразу поставити їх. Як знаєте, він звязаний з все заради вашої ясновельможності, і смагляве, чорноволосе чотирилітнє дитя. Повітовому начальникові все було ясно, що під канабісу цієї Глухів про учинений. Начальник варти махнув рукою. В його обличчі не було.\nРевольвер коли фігуру вважатиме\nмене тепер котрий\nплюс щоби якось новий\n11-5-2007 3154 7279\n11-6-2010 7287 5266\n8-10-2019 377 7043\n6-9-2014 417 3373\n6-7-2011 5901 1012\n18-11-2019 2259 3387\nВін також пропонував якнайвище оподаткувати і, енергійно жестикулю- ючиу покликала. Дозволив бідолахам перебути ніч Глухів попленталися до своїх возів. Бошки за три-чотири на південь. Лундстедт радо погодився, тим паче голод чи пошесть,- люди насамперед. Й ні канабісу домі гість. Переваливши Чингіс, вони спустилися до нашій програмі, яку було складено вирішив за краще залишитися.\nбошки канабісу Глухів недорого та якісно, як це можливо?\nяк правильно заговляти бошки канабісу Глухів через ТОР?, Відповідає администратор Магазину в TOR браузері Happy Pig 85. Повна відповідь на сторінці https://rv-prestige.ru/boshki-kanabsu-gluhv/\nСклад , Відповідає администратор Шопу KANA-Biz. Повна відповідь на сторінці https://rv-prestige.ru/boshki-kanabsu-gluhv/\nПредыдущая запись:Альфа ПВП vhq Кировоград Новоолексеевка мкрн.\nСледующая запись: Соль СК vhq Кропивницкий\nМдма таблетки Запорожье Александровский район


Оцінка рівня якості продукції (послуг) - Виробничий менеджмент - Навчальні матеріали онлайн\nПід оцінкою рівня якості продукції розуміється результат оцінювання, тобто зіставлення показників якості оцінюваної продукції з базовими значеннями.\nЦя оцінка може бути представлена в кількісній і якісній формі.\nУ кількісній формі оцінка виражається одним комплексним виміром, який відображає певну сукупність властивостей продукції.\nУ якісній формі оцінка представляється у вигляді твердження про те, відповідає продукція по даній сукупності властивостей рівню вимог певного ринку, перевершує їх, або поступається їм.\nБазовими значеннями є показники, вибрані для порівняння. Як правило, це показники аналогів продукції. Аналог - це продукція, що має схоже функціональне призначення.\nПри проведенні оцінки розрізняють класифікаційні, обмежувальні і оціночні показники.\nКласифікаційні показники характеризують призначення і область застосування даного виду продукції. По значеннях цих показників підбирають групу аналогів оцінюваної продукції.\nДо класифікаційних показників відносяться:\n1) показники, що встановлюють параметричний ряд типорозмірів продукції (наприклад, ємність ковша екскаватора, вантажопідйомність автомобіля, чистота хімічного продукту тощо);\n2) показники наявності додаткових пристроїв або властивостей продукції (годинник з календарем, годинник пиловологозахищений; продукт очищений тощо);\n3) показники, що визначають клас продукції або групу її споживачів (радіоприймач автомобільний, фотоапарат любительський, годинник чоловічий тощо);\n4) показники використання продукції, що визначають область або умови її застосування (наприклад, тропічного виконання, апаратура для роботи під водою, в умовах випромінювань тощо).\nОбмежувальні показники - це показники безпеки і екологічності, значення яких повинні задовольняти вимогам міжнародних і вітчизняних законів, стандартів, інших нормативних актів.\nОціночні показники характеризують властивості продукції, пов'язані з її здатністю задовольняти певні потреби, і використовуються для співставлення зразків продукції.\nДо оціночних показників можуть бути віднесені:\n- показники, що визначають функціональну придатність продукції задовольняти задані потреби (наприклад, показники призначення, надійності, ергономічності, естетичності);\n- показники, що визначають витрати ресурсів, при створенні і застосуванні продукції на формування, забезпечення і реалізацію її якості (наприклад, показники ресурсоспоживання при виробництві або експлуатації продукції).\nКожен оціночний показник характеризується напрямом його впливу на якість продукції: якщо підвищенню якості продукції відповідає збільшення значень показників, то їх називають "позитивними", якщо зменшення - "негативними".\nОцінка рівня якості здійснюється для ухвалення рішення:\n- про розробку або модернізацію продукції;\n- для вибору варіанту нової або модернізованої продукції;\n- про вихід на конкретний ринок.\nЗалежно від мети оцінювання продукції в групу аналогів включають:\n- перспективні зразки, надходження яких на ринок прогнозується на період випуску продукції;\n- реальні зразки, які реалізуються на ринку на момент оцінювання продукції.\nЗначення показників перспективних зразків беруться з проспектів або прогнозуються на основі патентних досліджень, аналізу тенденцій зміни значень показників, оцінювання термінів реалізації перспективних технічних рішень, спрямованих на поліпшення показників якості даного виду продукції.\nЗначення показників реальних зразків встановлюють по документації, що є на них, або за наслідками випробувань.\nПід оцінкою якості розуміються комплексні параметричні характеристики відповідності продукції вимогам, що містяться в нормативній документації на неї.\nОцінюванню рівня якості продукції повинен передувати вибір показників якості, по яких здійснюється оцінювання.


Випуск 4. Частина 3. Випробування учасниць незручним взуттям. «Супермодель по-українськи» | Супермодель по-українськи\nСупермодель по-українськи / 1 сезон / Випуск 4 / Випуск 4. Частина 3. Випробування учасниць незручним взуттям. «Супермодель по-українськи» Випуск 4. Частина 3. Випробування учасниць незручним взуттям. «Супермодель по-українськи» 19.09.2014\nВипуск 4. Частина 1. Фотосесія на сміттєзвалищі. «Супермодель по-українськи» Випуск 4. Частина 2. Модний вирок від українського дизайнера. «Супермодель по-українськи» Випуск 4. Частина 4. Чого буде коштувати падіння на подіумі? «Супермодель по-українськи» ... Випуск 4. Частина 5. Настя Морозова хоче покинути проект! «Супермодель по-українськи» Правила поведінки у соціальних мережах від Сергія Нікітюка та Олени-Крістіни Лебідь Як вести успішний блог? Практичні поради Яким має бути гардероб моделі? Урок стилю Урок класичного дефіле та танцю у стилі вог від Алли Костромічової та Артемія ... Ази правильного харчування від Сергія Нікітюка Ексклюзивний майстер-клас з фотопозування від Алли Костромічової Як прийняти свій новий образ? Навчить Річард Горн Тріумфальна мить: перемога! Найкраща фотосесія на проекті, на думку самої Маші Якщо доля дає другий шанс, його потрібно використати максимально Одна невдача ще не привід опускати руки Коли можеш більше, ніж від тебе очікують Змінити себе, щоб потрапити на проект Жіночний образ приведе до кращого результату Даша на висоті у всіх сенсах One thought on “Випуск 4. Частина 3. Випробування учасниць незручним взуттям. «Супермодель по-українськи»”\tНастя says:\tSunday September 21st, 2014 at 07:21 PM\tХочууууу на проэкт!!!!!!


Біатлон: чи завжди число "13" нещасливе? - Новини Тернополя і області - За Збручем\nБіатлон: чи завжди число “13” нещасливе?\n20 Березня, 2021 Ігор Дуда\nПочаток, припускаю, міг би навіть втішити тернопільських шанувальників біатлону, які через якісь обставини не мали змоги слідкувати за останнім, Х етапом Кубку світу в шведському Естерсунді: наші краяни Олена Підгрушна і Дмитро Підручний були найкращими в збірній України в спринті та гонці переслідування.\nВтім, у біатлоні, як і в житті, все відносне і, образно (але – не образливо) кажучи, той факт, що ти перша дівка чи парубок на селі, не гарантує, що ти збережеш такий свій статус десь у більш населеній громаді. Найкращий в нашій команді Дмитро фінішував аж… 34-им у спринті, а Олена, вочевидь, вирішила не надто відставати від земляка і закінчила спринтерську гонку на 35-ій позиції.\nНаступного дня (тобто сьогодні) в перс’юті такої майже одностайності вже не було: Підгрушна припустилася шести промахів на вогневих рубежах і фінішувала на 30-ім місці. “Рада, що міжнародний сезон закінчився”, – в цих словах Олени після фінішу зібрані разом втома, розчарування невдачами і прагнення забути про них, щоб зі свіжою головою і новими силами підійти до наступного, олімпійського сезону.\nНатомість Підручному вдалося зробити у гонці переслідування доволі вражаючий ривок зі стартової 34-ї позиції на підсумкову 13-ту, що наразі є найкращим результатом для збірної України на етапі в Естерсунді. Він – єдиний з нашої чоловічої команди, кому вдалося кваліфікуватися у завтрашній мас-старт – останню в цьому сезоні гонку міжнародного біатлонного календаря.


Науменко - Воєнні роки в концентраційному таборі Дахау\nДахау був єдиним концтабором, який проіснував протягом усього дванадцятирічного періоду націонал-соціалістської диктатури. За цей час кількість і склад в’язнів табору змінювалися так само ґрунтовно, як і життєві умови й шанси вижити.\nУ період часу між відкриттям табору 22 березня 1933 року й аншлюсом Австрії в лютому 1938 року в Дахау утримувалися тільки німецькі громадяни. У першу чергу це були політичні супротивники націонал-соціалістів, однак зазнавали покарання у таборі також свідки Ієгови, які відмовлялися від військової служби, євреї, «ледачі» (що ухиляються від роботи), а також злочинці, засуджені судом на покаранням у каторжній або штрафній в’язниці, цигані, які як і євреї вважалися расово неповноцінними, гомосексуалісти та інші, які з різних причин не підходили до соціал-расистської концепції націонал-соціалістського «народного суспільства».\nНа початку 1938 року з австрійськими в’язнями в Дахау прибули перші не німецькі в’язні. Серед них, поруч із євреями, було багато відомих політиків різних політичних переконань. Після погрому 9 листопада 1938 року, названого «Кристальна ніч», в Дахау було відправлено більш ніж 11 000 євреїв з Німеччини й Австрії. Більшість із них через кілька тижнів з наказом покинути Німеччину відпустили, після того як їхнє майно було розграбовано. До 1938 року число ув’язнених щорічно коливалось між 2 000 й 2 500. В 1938 році після аншлюсу Австрії їхня кількість збільшилася до 6 000 і після прибуття євреїв «Кристальної ночі» 1 грудня 1938 року - до 14 232. До початку Другої світової війни в Дахау загинуло близько 500 в’язнів.\nЗ кінця вересня 1939 року по лютий 1940 року для навчання фронтової дивізії СС «Мертва голова» табір був очищений від ув’язнених, яких перемістили в табори Маутхаузен, Флоссенбург і Бухенвальд. Цим закінчується передвоєнна історія табору як державного інструмента терору, що спочатку діяв винятково проти німецьких політичних супротивників, а потім і проти всіх «невідповідних». Хоча ув’язнені й піддавалися сваволі охоронців, однак ще не було масових убивств, епідемій, жертвами яких ставали тисячі в’язнів, і не було померлих від голоду. Більшість ув’язнених могли сподіватися на те, що знову покинуть табір живими.\nЗ початком війни виникло питання щодо експлуатації робочої сили в’язнів концтабору. У Дахау виникли особливі економічні підприємства СС, які пізніше були названі «німецькі заводи по озброєнню». На схід від табору була розташована плантація лікарських рослин. Там гинуло під час будівництва особливо багато арештантів. Постачання ув’язнених драматично погіршувалося в 1941/1942 роках, смертність стрімко росла. Почалися перші епідемії, туберкульоз став найпоширенішою хворобою. Одночасно збільшувалося число штрафних санкцій, насамперед по покаранню ударами ціпком і так званий кіл (стовп) або підвішування на дереві. Обидва катування могли завдати шкоди здоров’ю або навіть привести до смерті в’язнів.\nСклад ув’язнених постійно змінювався протягом війни. З березня й до кінця 1940 року було привезено 13 377 поляків. До звільнення вони залишалися найбільшою національною групою. Із серпня до середини червня 1942 року в Дахау розстріляли принаймні 4 000 радянських військовополонених. Зі східноєвропейських країн, Франції, Бельгії, Нідерландів, Люксембургу, на які напала Німеччина, були спочатку доставлені тільки окремі персони або маленькі групи людей. З 1942 року прибувають югославські партизани, які так само, як й іспанські борці, завдяки своїй солідарності й мужньому виду користувалися серед в’язнів табору великою повагою. Єврейські ув’язнені становили в Дахау – крім масового їхнього припливу після «Кристальної ночі» – чисельно незначну групу. У листопаді 1941 року надійшов наказ всіх єврейських в’язнів, що перебувають у таборах старої частини Німеччини, депортувати в Аушвіц. Тільки військові єврейські ув’язнені знову у великій кількості попадали в Дахау.\nЗ весни 1941 року в концтабір прибували також ув'язнені зі смертельними хворобами, призначені для евтаназії. У вересні 1941 року командою лікарів «Акція 13 f 14» у Дахау були обрані «непрацездатні», яких із січня 1942 року в так званому інвалідному транспорті перевели в замок Хартхайм в Австрії й там відразу ж їх знищили в газовій камері. В 1942 році 2 524 в'язні з Дахау були отруєні газом у Хартхаймі. Крім цього, з весни 1942 року лікарі СС за допомогою отрути вбивали хворих ув'язнених, які протягом 3-х місяців не видужували.\nМедсанчастина, яку СС уникали зі страху небезпеки зараження, перетворилася в плині військових років поруч із робочою командою «Шрабштубе» й «Робітничим підрозділом» у найбільш важливий центр міжнародної солідарності й таємну службу допомоги для хворих в'язнів. Відкритий опір в умовах концтабору був неможливим. Таємні повідомлення про хід війни могли підсилювати бажання протриматися до кінця так само, як і заняття музикою, літературою або мистецтвом, які, щоправда, були можливі тільки для обмеженого кола арештантів. Коли кількість смертей усе більше зростала, улітку 1940 року біля табору побудували крематорій. Із травня 1941 року померлих ув'язнених реєстрували в табірному відділі запису. Навесні 1942 року почали будівництво нового великого крематорію й однієї газової камери. З весни 1943 року померлих спалювали вже в новому великому крематорії. Газова камера не була взята у використання для масового знищення. Є одне свідчення того, що доктор Рашер проводив там випробування по отруєнню газом. Відокремлювана частина крематорію використалася насамперед в останні військові роки як місце страти.\nПротягом 1944 року концентраційна система ще раз ґрунтовно змінилася. До початку 1944 року змінилася ситуація в Дахау. Виконуючий обов'язки коменданта Мартін Вайс, що перейшов з Дахау в Майданек, був змінений у листопаді Едвардом Вайтером. Вайтер – останній комендант Дахау – до своєї смерті 6 травня 1945 року майже не турбувався про ув'язнених. Вони мерзнули й голодували. Вони сподівалися на робоче місце в закритому приміщенні й боялися «транспорту», що ніс смерть. Вони боялися стати жертвами горезвісних медичних досліджень. Вони боялися покарань і хвороб, які в більшості випадків були рівнозначні смерті.\nҐрунтовні зміни, які привели до дійсної інтернаціоналізації табору, почалися тільки на початку літа 1944 року із прибуттям величезного транспортного складу з тисячами ув'язнених як зі Східної так і із Західної Європи. Із січня 1940 року, коли в Дахау надійшло близько 13 000 поляків, польські ув'язнені склали саму велику національну групу. З 1942 року німці (до яких зараховані також австрійці) стали посідати третє місце по чисельності після радянських в'язнів, за ними йшли чехи, голландці й бельгійці. Із завойованих з 1940 року Німеччиною країн Західної Європи в Дахау були спрямовані окремі персони або маленькі групи людей. В 1943 році почалось прибуття югославів й італійців, більше, ніж по 2000 ув'язнених щораз. Тільки після висадження союзників у Північній Франції в червні 1944 року й зв'язку з боротьбою, що підсилилася, французького руху Опору, надійшло більше 11000 французьких ув'язнених у концтабір Дахау та його підтабори. Вони стали самою впливовою групою ув'язнених у Дахау й у таборі Аллах. Християнсько-соціальний представник руху Опору Едмонд Міхелет повернувся у вересні 1943 року після перебування в Дахау. У своїх спогадах він пише про початковий період: «Усього нас було 12 політичних французів серед 150 в'язнів інших національностей й 6 000 ув'язнених, які наприкінці 1943 року жили в Дахау. Коли закінчувалася зима (1943/1944), вони були ще живі, вони протрималися до кінця», відзначав він далі, - «Хто ставав слабким, хоча б тільки на одну мить, були відметені убік. Хід подій завжди був однаковим: при надходженні, при поверненні в арбайтскоммандо. Один ослаблений пояснював мені голосом, що втратив силу, що він більше не може. І пізніше, наступного дня, його більше не було там. Разюча сила волі не дивлячись на фізичний стан! Серед французів з нашої кімнати було четверо, які реально нас показували. Вони були дійсно живими кістяками. Не дивлячись на це вони трималися прямо, вони просто вирішили, не дивлячись ні на що, протриматися до кінця. І вони повернулися».\n6 липня 1944 у Дахау зустріли найжахливіший транспортний склад, що став відомий у Франції як «поїзд смерті». З 2521 ув'язнених, які були відправлені 2 липня 1944 із французького табору Компьєнж, до мети живими добралися 1630 арештантів. Більше, ніж 900 чоловік загинуло в жахливих умовах у закритих вагонах без достатньої кількості повітря й без води. Едмонд Міхелет писав про тих, хто витримав це транспортування: «Протягом вечора, коли перші з них потрапили в камеру, нічого не могли чути про померлих, вони були спантеличені, очі ще витріщалися від світла, що вони бачили й пережили... Тільки наступного дня ми змогли довідатися від них про те, що трапилось».\nПісля невдалого замаху офіцера 20 липня 1944 року, ув'язнені довідалися про захований радіоапарат. Едгар Купфер-Кобервітц писав 20 липня 1944 року у своєму щоденнику: «Зараз особливе повідомлення: замах на Гітлера. Три генерали загинуло, семеро поранено, сам Гітлер одержав легкий опік і продовжив роботу й приймає Муссоліні. - Це звучить трохи казково».\n7000 чоловік було заарештовано після закінчення проведеної по всій Німеччині операції «Гроза», серед них багато опозиціонерів, які в передвоєнні роки вже сиділи в концентраційному таборі. У вересні 1944 року на Заході почалося очищення концентраційного табору, що перебував біля Страсбурга, Нацвайлер-Штрутхоф і розташованого в Голландії табору Вестерборк. З Нацвайлера в Дахау було переправлено більше 5000 ув'язнених, насамперед голландців, бельгійців і французів. Серед них було більше 2000 ув'язнених, арештованих по операції «Ніч і туман», які були запідозрені в опорі. Їхнє місцезнаходження за наказом Гітлера голові відступаючого розташування Верховного головнокомандування Вермахту, Вільгельму Кейтелю, від 7.12.1941 року було заборонено оголошувати.\nЗ весни 1944 року в Дахау транспортні склади, які прибували зі Сходу, витримали, поруч із тими, хто залишився в живих з учасників «Варшавського повстання», насамперед єврейські робітники з описаних як «вільні від євреїв» райони Третього Райха (з 1942 року). Поруч із угорськими євреями, чия депортація почалася тільки навесні 1944 року після німецької окупації Угорщини, були транспортовані в Дахау також польські, чеські, грецькі та євреї з балтійських країн, з Варшави, Аушвітца й Штутхофа, а також з гетто й робочих таборів.\nВони повинні були працювати в гігантському військово-промисловому проекті, за допомогою якого режим хотів ще раз повернути хід війни. Для цього був утворений так званий мисливський штаб, з метою перевести авіапродукцію в шість бункерів під землею, щоб захистити її від бомбардувань. Організація й керівництво проектом перебувало в руках організації Тодт, яка надала замовлення самим великим фірмам. СС доставляли робочу силу. Для району Дахау повинні були побудувати в горах у Леху 3 бункери й у Мюльдорфі в Інні один бункер для військової авіапродукції МЕ 262. Із червня 1944 року в’язні були перекинені в Ландсберг-Кауферінг, де виникло 11 підтаборів, із середини серпня прибули перші в'язні в Мюльдорф, де було побудовано чотири підтабора. Усього було перекинуто близько 39 000 ув'язнених у ці два табірних комплекси. Говорять, що половина з них загинула. На всій території табірної системи Дахау не було проекту порівнянного з катастрофічно поганими умовами роботи й життя: більшість ув'язнених працювали на виробництві, часто вони повинні були багато кілометрів іти на робоче місце пішки. Робочий темп у денну й нічну зміни був убивчим. Дефіцит води сприяв спалахам хвороб. У приміщенні, де жили ув'язнені, тік дах, узимку було дуже холодно. Одяг і харчування були зовсім недостатніми, середня тривалість життя була оцінена у кілька тижнів. Литовський ув'язнений Цві Катц, що у віці 16 років прибув з Каунаса в Кауферінг, писав у своїх спогадах: «Харчування складалося з маленької робочої норми й були жахливі життєві умови. Проходило всього лише кілька тижнів, і можна було помітити жахливе явище: дивні, закутані в ковдру, повністю виснажені люди ходили по табору. Їхні тіла були настільки виснаженими, що походили на дошку. Під ковдрою можна було побачити схожі на колоду опухлі ноги, які вже неможливо не втиснути в штани, ні у взуття, і їхні запалі очі були порожні, позбавлені цілі блукаючі очі... Щоранку багато хто з них виявлялися мертвими й у тачці зі звішеними частинами тіла їх везли у вириту недалеко від табору яму». Як у Мюльдорфі, так й у Кауферинзі були відібрані хворі й діти й депортовані на смерть в Аушвітц. Пізніше хворі й поранені в’язні були переведені в табір Кауферінг IV, що був утворений як табір для хворих й вмираючих. Як у Мюльдорфі, так й у Кауферинзі були також жіночі табори. «Знищення працею» практикувалося в цих таборах до їхнього краху.\n1) головний табір, у якому безупинно погіршувалися життєві умови ув'язнених, які починаючи з літа безупинно прибували в нових транспортах із хворими й доведеними до знемоги. До кінця року спалах епідемії тифу привів до масової загибелі в'язнів. Хворі були надані своїй долі, у той час як інвалідів убивали або депортували в табір смерті. Поряд з роботою в табірному комплексі усе більше ув'язнених залучалися до робіт по прибиранню Мюнхена після бомбардувань. Вводилися нові покарання як, наприклад, горезвісний «Штебункер», збільшилися випадки відкритої страти через саботаж або спробу втечі. Розстріл 92 радянських офіцерів 4 вересня 1944 року в районі крематорію привів весь табір у стан шоку. З жовтня 1944 року велика кількість німецьких й австрійських арештантів були переміщені в штрафбатальон «Дірлевангер» на лінію фронту;\n2) більшість із майже 170 підтаборів Дахау в 94 різних місцях, у яких жили й працювали ув'язнені в різних умовах. Більша частина (близько 25000) в’язнів підтаборів працювали у воєнній промисловості фірми «Мессершмідт», БМВ, «Дорнір», а також для аусбургського Міхельверке й мюнхенського фотопідприємства Агфа. Однак вони працювали також у будівельних проектах СС і на приватних підприємців;\n«Ніхто не насмілювався вголос вимовляти побоювання», писав Едмонд Міхелет. «Тільки похилі люди говорили про свої надії до різдва бути вже вдома». Австрійський лікар і психолог Віктор Франкель писав у спогадах про Кауферінг: «На тижні між Різдвом 1944 року й Новим роком 1945 року почалися небачені до цього масові смерті в таборі. На думку одного лікаря причина пояснюється не тяжкими умовами роботи, не жахливим продовольчим положенням або мінливими погодними умовами, або новими спалахами епідемій; у більшій мірі причина масових смертей була знайдена у факті, що велика кількість в'язнів віддавалася звичайно наївним надіям уже на Різдво знову опинитися дома».\nЦе тривало чотири місяці до звільнення ув'язнених наприкінці квітня 1945 року, протягом яких життєві умови безупинно погіршувалися. Табір був основою для постійно прибуваючих груп з інших таборів, які перед вступом союзницьких військ були катастрофічно переповнені. Продовольча ситуація продовжувала погіршуватися. Не було медикаментів. У листопаді 1944 року спалахнула епідемія тифу, від якої вже в січні 1945 року загинуло 3 000 ув'язнених, а до звільнення вона коштувала життям 15000 в'язнів табору. В останні дні квітня за наказом Г. Гіммлера почалася евакуація підтаборів і головного табору. З табору виїхав вагон з 2000 єврейських ув'язнених, а також примусово пішки рушило в південному напрямку ще 6887 в'язнів. Кожного арештанта, що не міг йти далі, розстрілювали. Група відомих заручників, серед яких був Леон Блюм, що був президентом Франції, і Франц фон Шушніг, що був канцлером Австрії, також були транспортовані на південь. Вони були передані союзникам у Тіролі 4 травня 1945 року. 27 й 28 квітня Дахау покинув персонал СС. 28 квітня група з 20-30 в'язнів Дахау разом з ув'язненими, що втекли раніше, спробували захопити ратушу міста. Загін СС, що повернувся, розстріляв шість повсталих, серед яких трьох в'язнів. Визволителі 42 й 45 піхотної дивізії 7 армії США вступили в Дахау 29 квітня, де вони натрапили на транспортний поїзд, у якому перебувало більше тисячі мертвих, перш ніж вони добралися до близько 32000 в’язнів, що вижили. Більше тисячі мертвих лежало на території табору. Ще більше - 2000 ув'язнених померли вже в травні 1945 року. До 2002 року міжнародна служба пошуку Червоного Хреста встановило число загиблих у Дахау в кількості 32099 чоловік, до якого необхідно додати ще 40000, тому що не реєструвалися в Дахау ні ув'язнені, присуджені до смерті, ні ті, що померли в підтаборах, ні в'язні, що загинули під час евакуації, тому це число постійно зростає.\nЗа матеріалами досліджень Барбари Дістель


«Гарячий» тиждень для фанатів Hearthstone. Україна пройшла до 3-ї стадії HGG | WeGame\n«Гарячий» тиждень для фанатів Hearthstone. Україна пройшла до 3-ї стадії HGG\nЦей тиждень для гравців у Hearthstone видався особливо активним. Вчора завершилися останні матчі стадії Group of 24 турніру Hearthstone Global Games (HGG), голосування за бійця на HCT Spring Championship 2017 і розпочалася «особлива бійка в таверні».\nДругий етап HGG для української збірної видався не таким яскравим, як перший. Команда перемогла Австрію з рахунком 3:2 та обійшла колектив із Перу з результатом 3:0. Проте, останній матч зі складом із Греції був програшним (1:3).\nПісля перемоги австрійців над збірною Перу (3:1) прохід до третьої стадії для наших кіберспортсменів постав під питання. На офіційному сайті дисципліни ще немає списку команд, що пройшли далі, але на авторитетному порталі Liquipedia його вже опублікували. Судячи з усього, українці все ж гратимуть на наступному етапі.\nУ HCT Spring Championship 2017 візьмуть участь одразу 2 українці – Євген «Neirea» Шумилін і Олександр «Kolento» Мальш. І це попри те, що європейський регіон мають право представляти лише 4 гравці.\nДо вчора кожен зареєстрований користувач мав можливість обрати собі в залік одного з 16 учасників, щоб отримувати набори карт за його перемоги. Весняний чемпіонат стартує 7 липня та завершиться 9-го.\nТакож 5 липня розпочалася «особлива бійка в таверні» під назвою «Вогняний сонцеворот». Головним її персонажем став Рагнарос у вигляді своєї зменшеної копії. Насправді новий сценарій виявився не надто цікавим, натомість під час цієї бійки є нагода заробити удвічі більше монет, виконуючи щоденні завдання.