Сутність фізіології вправ і спорту\nСутність фізіології вправ і спорту.\n"Ніщо так не виснажує здоров'я, як фізичне бездіяльність" - сказав Арістотель.\nТіло людини - дивовижний механізм! У ньому відбувається безліч відмінно координованих явищ. Вони забезпечують безперервне здійснення складних функцій, таких, як зір, дихання, слух, обробка інформації, без вашого свідомого зусилля.\nЯкщо ви встанете, вийдете на вулицю і почнете бігати підтюпцем навколо житлового масиву, в дію прийдуть майже всі системи вашого організму, дозволяючи легко перейти від стану спокою до стану фізичного навантаження. Якщо ви будете щодня займатися, таким чином, і поступово збільшувати тривалість та інтенсивність бігу підтюпцем, ваш організм адаптується і ваша робота стане більш ефективною.\nПротягом століть вчені вивчали, як працює організм людини, як змінюються функції або фізіологія організму під час занять фізичною діяльністю та спортом.\nВ основі фізіології вправ і спорту лежать анатомія і фізіологія. Анатомія вивчає структуру і форму, або морфологію, організму. Вона дає уявлення про будову різних частин тіла та їх взаємодію. Фізіологія вивчає функції організму: як працюють системи органів, тканин, клітин, а також як інтегруються їх функції з тим, щоб регулювати середовище організму. Оскільки фізіологія характеризує функції структур, недоцільно починати її вивчення, не маючи уявлення про анатомію. Фізіологія вправ вивчає зміни структур і функцій організму під впливом строкових і довгострокових фізичних навантажень. Спортивна фізіологія застосовує концепції фізіології вправ у процесі підготовки спортсменів, а також для поліпшення їхньої спортивної діяльності таким чином, спортивна фізіологія є похідною фізіології вправ.\nФізіологія вправ розвинулася на базі материнської дисципліни - фізіології. Вона вивчає фізіологічну адаптацію організму до стресу строкової навантаження при виконанні вправи або занять фізичною діяльністю і хронічного стресу довготривалої навантаження при фізичному тренуванню. Спортивна фізіологія виділилася з фізіології вправ. Вона використовує дані фізіології вправ для вирішення проблем спорту.\nРозглянемо приклад, який допоможе нам відрізнити один від одного ці дві тісно пов'язані галузі фізіології. Завдяки дослідженням у галузі фізіології є чітке уявлення про те, як наш організм отримує енергію з продуктів харчування, необхідний нашим м'язам, щоб почати і підтримувати рух. Відомо, що під час відпочинку або при виконанні вправи невеликої інтенсивності головним джерелом енергії є жири і в міру збільшення інтенсивності вправи наш організм все більше використовує вуглеводи до тих пір, поки вони не стають головним джерелом енергії. При тривалій навантаженні високої інтенсивності запаси вуглеводів в нашому організмі значно скорочуються, що призводить до їх виснаження. Використовуючи цю інформацію і розуміючи, що наш організм має обмежені запаси вуглеводів для виробництва енергії, спортивна фізіологія відшукує шляхи:\n- Збільшити здатність організму накопичувати вуглеводи (вуглеводна навантаження) .- Знизити інтенсивність використання організмом вуглеводів під час м'язової діяльності (економія вуглеводів); - Удосконалити раціон харчування спортсменів до змагань, і під час змагань і звести до мінімуму ризик виснаження запасів вуглеводів.\nФізіологія спортивного харчування, що є підрозділом спортивної фізіології, в даний час швидко розвивається.\nМоже здатися, що сучасні вчені, які працюють в області фізіології вправ, формулюють нові ідеї, ніколи раніше не застосовувалися в "окостенілої" науці. Це не так. Інформація, зібрана по крихтах, дозволила вирішити проблему м'язового руху. Досить часто ідеї і теорії сучасних дослідників у галузі фізіології формувалися на підставі гіпотез вчених, чиї імена давно забуті.\nТе, що вважається оригінальним або новим, досить часто виявляється асиміляцією попередніх відкриттів або використанням даних інших наук для вирішення проблем фізіології вправ. Щоб допомогти розібратися в цьому, розглянемо коротко історію розвитку фізіології вправ і згадаємо тих людей, які її створювали.\nПочала анатомії та фізіології\nХоча початок дослідженням функцій людського тіла поклали древні греки, тільки до 1500 року був зроблений дійсно значний внесок у розуміння, як структури, так і функцій організму людини.\nПопередницею фізіології була анатомія. Робота Андреаса Безалія - "Структура людського тіла", опублікована в 1543 році, стала поворотним пунктом у розвитку науки про людину і змінила напрямок подальших досліджень. Хоча головна увага в ній було звернено на анатомічний опис різних органів, були також спроби пояснити їх функції.\nБританський історик Майкл Фостер зауважив: "Ця книга поклала початок не лише сучасної анатомії, а й сучасної фізіології. Вона назавжди поклала край уявленням, що панували протягом 14 століть, і сприяла дійсному відродженню медицини".\nБільшість ранніх спроб пояснити фізіологічні аспекти були або невірними, або настільки туманними, що їх можна було розглядати лише як припущення.\nНаприклад, спроби пояснити, як м'язи виробляють силу, зводилися, як правило, до опису змін їх розмірів та форми під час скорочення, оскільки спостереження обмежувалися лише тим, що можна було бачити неозброєним оком. На підставі подібних спостережень Херо-німус Фабриціус (близько 1574 р.) висунув припущення, що скоротлива потужність м'язи знаходиться в її волокнистих сухожиллях, а не в "м'ясистої частини".\nАнатомам не вдавалося виявити існування індивідуальних м'язових волокон до тих пір, поки голландський вчений Антоні ван Левенгук не винайшов мікроскоп (близько 1660 р.). Однак те, як ці волокна скорочуються і виробляють силу, залишалося загадкою до середини нашого століття, коли з'явилася можливість вивчати складну діяльність м'язових білків за допомогою електронного мікроскопа.\nПоява фізіології вправ.\nФізіологія вправ відносний новачок в світі науки. До кінця XIX століття головна мета фізіологів полягала в отриманні інформації, яка має клінічне значення. Проблема реакції організму на фізичні навантаження практично не вивчалася.\nНезважаючи на загальновизнану значимість регулярної м'язової діяльності вже в середині XIX століття, до кінця століття на фізіологію м'язової діяльності увага майже не звертали.\nПерша робота з фізіології вправ - "Фізіологія фізичного вправи", була написана в 1889 році Фернандо Ла Гранже. Беручи до уваги невелику кількість досліджень в галузі фізичних навантажень в той час, було дуже цікаво познайомитися з тим, як автор висвітлює такі теми, як "М'язова робота", "Втома", "Звикання до роботи", "Функція мозку при навантаженні".\nЦя рання спроба пояснити реакції організму на фізичні навантаження була багато в чому обмежена вельми суперечливими теоретичними аспектами і незначною кількістю фактичного матеріалу.\nНезважаючи на появу в той час деяких основних понять біохімії фізичних навантажень, Ла Гранж, тим не менш, відзначав, що багато деталей цієї проблеми все ще перебувають у стадії становлення і вивчення. Наприклад, він писав, що: "... поняття" енергетичний метаболізм "стало дуже складним останнім часом; ми можемо сказати, що воно певною мірою заплутано і, досить важко в двох словах дати йому чітку і ясну характеристику. Воно являє собою розділ фізіології, який в даний час переглядається, тому в даний момент ми не можемо сформулювати свої висновки ".\nПершим опублікованим підручником з фізіології фізичних навантажень була робота\nФ. Ла Гранжа "Фізіологія фізичного навантаження" (1889 р.)\nВ кінці 1800 р. з'явилося безліч теорій, що пояснюють джерело енергії, що забезпечує м'язове скорочення. Як відомо, під час фізичного навантаження м'язи виробляють багато тепла, тому, згідно з деякими теоріями, це тепло використовується побічно або безпосередньо, щоб змусити скорочуватися м'язові волокна.\nУ наступному столітті Уолтер Флетчер і Фредерік Гоуленд Хопкінс встановили тісний взаємозв'язок між м'язовим скороченням і утворенням лактату. Стало ясно, що енергія для виконання м'язового скорочення утворюється внаслідок розпаду м'язового глікогену з утворенням молочної кислоти, хоча деталі цієї реакції залишалися нез'ясованими. Оскільки для м'язового скорочення потрібно досить багато енергії, м'язова тканина послужила ідеальною моделлю для розкриття таємниць клітинного метаболізму. У 1921 р. Арчібальд (А.В.) Хілл отримав Нобелівську премію за дослідження енергетичного метаболізму.\nУ той період часу біохімія перебувала в колисці свого розвитку, проте вона швидко завойовувала визнання завдяки зусиллям таких вчених - лауреатів Нобелівської премії, - як Альберт Сенф-Дьордь, Отто Мейергоф, Август Крог і Ханс Кребс, активно вивчали проблему вироблення енергії живими клітинами.\nБільшість своїх досліджень Хілл провів на ізольованих м'язах жаби, проте він був одним з перших, хто провів фізіологічні дослідження на людині. Ці дослідження стали можливі завдяки технічної допомоги Джона Холдена, який розробив метод і прилад для вимірювання споживання кисню під час фізичного навантаження.\nЦими та іншими вченими була закладена основа сучасного розуміння процесу утворення енергії, що опинився в центрі пильної вивчення в середині нашого століття, яка в даний час досліджується в лабораторіях фізіологічних навантажень з використанням комп'ютерних систем для виміру споживання кисню.\nФізіологія фізичних навантажень.\nФізіологія завжди була основою клінічної медицини. Точно також фізіологія фізичних навантажень завжди надавала необхідну інформацію для багатьох інших галузей, таких, як фізичне виховання, фізична підготовленість, збереження здоров'я.\nНезважаючи на те, що в Гарвардському університеті (США) в лабораторії втоми працювали такі фахівці, як ДАТ-ли Серджент, Дж. Х. Мак - Карді та інші вчені, які вивчали вплив фізичного тренування на силу і витривалість, ініціатива використання даних у науці про фізичному вихованні належить Карповичу, російській емігрантові, також працював в цій лабораторії.\nКарпович проводив власні дослідження і викладав фізіологію в Спрингфілдська коледжі (Массачусетс) з 1927 року до своєї смерті в 1968 році.\nХоча він вніс значний внесок в область фізичного виховання і фізіології фізичних навантажень, тим не менш, його найбільше пам'ятають як видатного викладача.\nІнший представник цього коледжу, тренер з плавання Т.К. Каретон, створив лабораторію фізіології фізичних навантажень при Університеті штату Іллінойс у 1941 році.\nКаретон продовжував займатися дослідницькою діяльністю, був учителем багатьох із сучасних провідних вчених у галузі фізичної підготовки та фізіології фізичних навантажень, до свого відходу на пенсію в 1971 році.\nПрограми фізичної підготовки, розроблені Т.К. Каретоном зі своїми студентами, а також книга Кеннета Купера "Аеробіка", опублікована в 1968 році, фізіологічно обгрунтували доцільність використання фізичних навантажень для забезпечення здорового способу життя.\nЗ середини XIX століття існувала думка про необхідність регулярного фізичного діяльності для підтримки оптимального стану здоров'я, проте тільки в кінці 60-х років XX століття воно стало загальновизнаним.\nПодальші дослідження довели значення фізичних навантажень для протидії фізичній спаду, зумовленого процесом старіння.\nУсвідомлення потреби у фізичній діяльності сприяло усвідомленню важливості превентивної медицини та необхідності розробки програм для підтримки і зміцнення здоров'я.\nХоча фізіології фізичних навантажень не можна ставити в заслугу сучасний рух за збереження здоров'я, тим не менш, саме вона забезпечила основної комплекс знань і обгрунтування включення фізичних навантажень як невід'ємного компонента здорового способу життя, а також заклала основи науки про значення фізичних навантажень для хворих і здорових.\nСучасна фізіологія фізичних навантажень та спорту\nБагато досягнення в галузі фізіології фізичних навантажень обумовлені вдосконаленням методик. Так, у 60-х роках створення електронних аналізаторів для виміру дихальної суміші значно полегшило і зробило більш ефективним вивчення енергетичного метаболізму. Ця методика, а також радіо телеметрія (заснована на використанні радіопередавальних сигналів), що застосовується для контролю частоти серцевих скорочень і температури тіла під час фізичного навантаження, були розроблені в результаті програми космічних досліджень США. До кінця 60-х років більшість досліджень в галузі фізіології фізичних навантажень було направлено на вивчення їх впливу на весь організм.\nУ переважній більшості досліджень вимірювали такі змінні величини, як споживання кисню, частоту серцевих скорочень, температуру тіла і інтенсивність потовиділення. Впливу м'язових навантажень на клітину приділялося набагато менше уваги.\nПриблизно в той же час, коли Дж. Бергстрем вдруге ввів у практику метод пункційної біопсії, з'явилася ціла плеяда молодих фахівців у галузі фізіології фізичних навантажень і біохімії. Бенгт Солт (Стокгольм) надавав великого значення методу біопсії для вивчення структури і біохімії м'язи.\nБ. Солт і Дж. Бергстрем в кінці 60-х років вперше вивчили вплив раціону харчування на витривалість і живлення м'язів. Приблизно в той же самий час Реджі Еджертон (Каліфорнійський університет, Лос-Анджелес) і Філ Голлнік (Університет штату Вашингтон) стали використовувати у своїх експериментах щурів для вивчення характеристик окремих м'язових волокон і їх реакцій на фізичне тренування.\nПоєднання знань Б. Солта в області методики біопсії з біохімічною ерудицією Ф.Гол-лніка дало можливість саме цим двом ученим провести перші дослідження характеристик м'язових волокон людини і впливу на них фізичних навантажень.\nІ хоча багато біохіміки використовували фізичні навантаження для вивчення метаболізму, лише одиниці з них надали таке ж величезний вплив на сучасний стан фізіології фізичних навантажень людини, як Дж. Бергстрем, Б. Солт і Ф. Голлнік.\nТепер, коли ми з'ясували історичну основу фізіології фізичних навантажень - прародительки спортивної фізіології, ми можемо приступити до вивчення суті фізіології фізичних навантажень і спорту.\nC рочная фізіологічні реакції на фізичне навантаження\nПочинаючи вивчати фізіологію фізичних навантажень і спорту, необхідно, насамперед, з'ясувати, як реагує організм на певний вид навантаження, наприклад, біг на тредбане.\nТака реакція називається строкової адаптацією. Подання про термінову адаптації полегшить розуміння постійної адаптації, що відбувається в організмі, коли він стикається з повторними циклами фізичних навантажень, наприклад, зміною функції серцево-судинної системи після 6 місячних тренувальних навантажень на розвиток витривалості. Розглянемо основні поняття і принципи, пов'язані як з терміновими реакціями на фізичні навантаження, так і з постійною адаптацією до тренувань.\nЯк визначити фізіологічні реакції на фізичне навантаження?\nНі бігун високого рівня, ні звичайний любитель бігу підтюпцем не займаються бігом в умовах, що дозволяють здійснити детальний фізіологічний контроль.\nЛише деякі фізіологічні змінні можна контролювати під час виконання фізичного навантаження на майданчику, причому деякі з них можна точно виміряти, не порушуючи фізичну діяльність. Наприклад, засоби радіо телеметрії і мініатюрні магнітофони можна використовувати під час виконання фізичного навантаження для контролю:\n- Діяльності серця (ЧСС і електрокардіограма);\n- Частоти дихання;\n- Внутрішньої температури і температури шкіри;\n- М'язової діяльності.\nОстанні розробки дозволяють навіть безпосередньо контролювати споживання кисню під час довільної фізичної діяльності за межами дослідницької лабораторії.\nФактори, які слід враховувати при контролі.\nБагато факторів можуть змінити строкову реакцію організму на фізичне навантаження. При цьому особливо слід враховувати умови навколишнього середовища. Такі фактори, як температура і вологість у лабораторії, а також освітленість та наявність шуму в місці проведення тесту, можуть помітно вплинути на реакцію організму і в стані спокою, і при виконанні фізичного навантаження. Слід навіть враховувати, коли і яку кількість їжі з'їдено.\nСлід враховувати і ретельно контролювати умови, при яких тестують випробовуваних, як у спокої, так і при виконанні фізичного навантаження. Такі фактори навколишнього середовища, як температура, вологість, висота над рівнем моря, рівень шуму, можуть впливати на ступінь реакції всіх основних фізіологічних систем. Точно так само слід контролювати добові та менструальні цикли. У жінок слід також враховувати нормальний 28-денний менструальний цикл, який досить часто викликає значні зміни:\n- Маси тіла;\n- Загальної кількості рідини в організмі;\n- Температури тіла;\n- Інтенсивності обміну речовин;\n- Систолічного об'єму крові (кількість крові, що викидається з шлуночків серця при кожному скороченні).\nЦі змінні слід враховувати при тестуванні жінок, які також слід проводити в один і той же період менструального циклу.\nЗміна умов навколишнього середовища таким же чином впливає на більшість фізіологічних змінних, що вимірюються під час фізичного навантаження.\nФактори навколишнього середовища слід враховувати, порівнюючи як результати тестів одного випробуваного, що проводилися в різні дні, так і зіставляючи результати різних піддослідних.\nФізіологічні реакції, як у спокої, так і при виконанні фізичного навантаження коливаються протягом дня.\nТермін "добове зміна" означає коливання протягом 24-годинного проміжку.\nДовготривала фізіологічна адаптація до тренувальних навантажень.\nПри вивченні термінової адаптації на фізичне навантаження нас цікавить негайна реакція організму на окремий цикл навантаження.\nІнший основною сферою інтересу в галузі фізіології фізичних навантажень і спорту є реакція організму протягом певного періоду часу на повторювані цикли навантажень.\nЯкщо ви регулярно займаєтеся фізичною діяльністю протягом тижнів, ваш організм адаптується. Фізіологічна адаптація внаслідок постійних фізичних навантажень підвищує здатність виконувати фізичне навантаження, а також ефективність виконання. При силових тренуваннях збільшується сила м'язів, при аеробних підвищується ефективність функціонування серця і легенів, а також збільшується витривалість організму. Ці адаптації специфічні для різних типів тренувальних навантажень.\nОсновні принципи тренувальних навантажень.\nПринцип індивідуальності. У нас з вами неоднакова здатність адаптуватися до тренувальних навантажень. Спадковість відіграє головну роль у визначенні того, як швидко і якою мірою організм адаптується до тренувальної програми. За винятком монозиготних близнюків немає двох людей, що мають абсолютно однакові генетичні характеристики.\nТому адаптація різних випробуваних до однієї і тієї ж програмою навантажень буде різною. Коливання інтенсивності клітинного розвитку, обміну речовин, а також нервової та ендокринної регуляції також обумовлюють значні індивідуальні відмінності. Саме ці відмінності пояснюють, чому в одних людей спостерігаються значні поліпшення після занять за даною програмою тренувальних навантажень, а у інших після такої ж програми поліпшення мінімальні або їх взагалі немає. Саме тому будь-яка програма тренувальних навантажень повинна враховувати специфічні потреби та здатності окремих досліджуваних. Це - принцип індивідуальності\nТренувальні адаптації дуже специфічні до типу фізичної діяльності, а також обсягу та інтенсивності виконуваних фізичних навантажень. Для поліпшення м'язової сили, наприклад, толкателю ядра не слід акцентувати увагу на бігу на довгі дистанції або виконувати повільні силові навантаження з низькою інтенсивністю.\nТочно так само, стаєр немає сенсу займатися головним чином інтервальними тренуваннями спринтерського типу.\nСаме тому спортсмени, що тренуються на розвиток сили та потужності, наприклад, важкоатлети, зазвичай маючи велику силу, характеризуються таким самим рівнем аеробної витривалості, як і нетреновані люди.\nЗгідно з принципом специфічності тренувальна програма повинна забезпечити навантаження тих фізіологічних систем, які мають вирішальне значення для досягнення оптимальних результатів у даному виді спорту з тим, щоб досягти специфічної тренувальної адаптації.\nПринцип припинення тренувальних навантажень. Більшість спортсменів погодяться з тим, що регулярні фізичні навантаження підвищують здатність м'язів виробляти більше енергії і менше втомлюватися.\nТочно так само тренувальні заняття, спрямовані на розвиток витривалості, покращують здатність спортсмена виконувати більший обсяг роботи протягом більш тривалого періоду часу. Однак якщо ви припиніть тренуватися, рівень вашої підготовленості помітно знизиться. Все, чого ви досягли внаслідок тренування, загубиться. Цей принцип припинення тренувальних навантажень породив популярне вислів "використовуйте або втратите". Тренувальна програма повинна включати план збереження досягнутого. У розділі 13 ми розглянемо специфічні фізіологічні зміни, що відбуваються в організмі при припиненні дії тренувальних стимулів.\nПринцип прогресивної перевантаження.\nДва важливих поняття - перевантаження і прогресивна тренування - є основою всіх видів тренування. Відповідно до принципу прогресивної перевантаження, всі тренувальні програми повинні включати ці два компоненти. Наприклад, щоб збільшити м'язову силу, м'язи слід перевантажувати. Це означає, що навантаження повинна перевищувати звичайну. Прогресивна силове тренування має на увазі, що зі збільшенням сили м'язів пропорційно велика величина опору необхідна для подальшого стимулювання збільшення їхньої сили.\nЯк приклад візьмемо молоду людину, яка може виконати лише 10 повторень жиму на лаві маси 68 кг (150 фунтів), перш ніж досягне стану втоми. Через 1 - 2 тижні силових тренувань він зможе збільшити кількість повторень до 14 - 15 (маса та сама). Потім, збільшивши масу на 2,3 кг (5 фунтів), він зможе виконати 8 - 10 повторень. Продовжуючи тренуватися, він знову збільшить кількість повторень і протягом чергових 1 - 2 тижнів буде готовий додати ще 2,3 кг (5 фунтів) до маси снаряда. Таким чином, здійснюється прогресивне збільшення маси, яку піднімають. Таким же чином можна прогресивно збільшити тренувальний обсяг (інтенсивність і тривалість), займаючись анаеробними і аеробними тренуваннями.\nЗ вищесказаного можна зробити висновки.\n- Головним аспектом вивчення фізіологів в області фізіології м'язової діяльності є адаптація організму до постійних (тривалим) тренувальним навантаженням.\n- Відповідно до принципу індивідуальності, кожна людина є єдиним у своєму роді, тому при плануванні програм тренувань слід брати до уваги індивідуальні особливості. Різні люди по-різному реагують на дану програму тренувань.\n- Відповідно до принципу специфічності, для підвищення ефективності тренування вони повинні максимально відповідати специфіці м'язової діяльності, якою займається випробуваний. Спортсмен, що займається видом спорту, що вимагають прояви величезної сили, наприклад, важкою атлетикою, не збільшить силу внаслідок бігу на довгі дистанції.\n-У відповідності з принципом припинення тренувальних занять, досягнуте в результаті цих занять втрачається, якщо вони припиняються або різко знижується їх обсяг. Щоб уникнути цього всі тренувальні програми повинні містити програму збереження досягнутого.\n- Відповідно до принципу прогресивної перевантаження, тренувальні заняття повинні включати навантаження на організм (м'язи, серцево-судинну систему), що перевищують звичайні; у міру адаптації організму тренувальні навантаження збільшуються.\nВиди тренувальних програм.\nЗ'ясувавши основні тренувальні принципи, ми можемо розглянути деякі види тренувальних програм:\n- Силове тренування;\n- Інтервальна тренування;\n- Безперервна тренування;\n- Кругова тренування.\nСилове тренування спрямована на збільшення сили, потужності і м'язової витривалості. Плануючи силові тренувальні навантаження, необхідно, в першу чергу, визначити, які м'язові групи ви хочете тренувати, а потім підібрати відповідні вправи.\nУ інтервальної тренуванні короткі або середні періоди роботи чергуються з такими ж періодами відпочинку або низької активності. В основу інтервального тренування закладено чіткий фізіологічний принцип. Вчені встановили, що спортсмени можуть виконувати значно більший обсяг роботи, розбиваючи її на короткі інтенсивні цикли з періодами відпочинку або низької діяльності між послідовними циклами роботи. Інтервальне тренування застосовна практично в кожному виді спорту, найчастіше її використовують для підготовки бігунів і плавців. Принципи інтервального тренування можна адаптувати до інших видів діяльності, вибравши форму або режим навантаження і змінюючи основні змінні залежно від виду спорту та індивідуальних особливостей спортсмена. Під кожного спортсмена "підігнати":\n- Кількість повторень і циклів на кожному тренувальному занятті;\n- Тривалість інтервалу відпочинку (відновлення);\n- Вид діяльності під час відпочинку;\n- Кількість тренувальних занять на тиждень.\nСама назва говорить про те, що цей вид тренування передбачає безперервну діяльність без інтервалів відпочинку. Це може бути високоінтенсивна безперервна діяльність середньої тривалості або тренувальна навантаження невеликої інтенсивності протягом тривалого періоду часу. Розглянемо обидва види.\n- Високоінтенсивна безперервна тренування.\nІнтенсивність роботи при такому тренуванні складає 85-95% максимальної ЧСС спортсмена. Наприклад, бігун на середні дистанції може пробігти 8 км (5 миль) зі швидкістю 3 хв / км (5 хв / миль) і середньої ЧСС 180 ударів / хв (припустивши, що ЧСС = 200 ударів / хв).\nВисокоінтенсивна безперервна тренування дуже ефективні для підготовки спортсменів, які займаються такими видами спорту, що вимагають прояву витривалості, коли не виконується великий обсяг роботи.\nТренування спортсмена з постійною, близькою змагальної інтенсивністю, підвищує здатність підтримувати однаковий темп під час забігу. Як правило, веде до поліпшення результатів.\nРегулярні навантаження і забіги з інтенсивністю підвищують швидкість ніг, їх силу і м'язову витривалість.\nНа жаль, подібна тренувальна програма пред'являє спортсмену екстраординарні вимоги, особливо якщо вона розрахована на тижні чи місяці. Рекомендується періодично вводити варіанти з більш низькою інтенсивністю (1 - 2 рази на тиждень), щоб дати спортсменові трохи перепочити після виснажливих, високоінтенсивних безперервних тренувань.\nТривала тренування низької інтенсивності.\nЦей вид тренування став виключно популярним в кінці 60-х років поточного сторіччя. Спортсмен тренується з відносно низькою інтенсивністю, скажімо 60-80% ЧСС. Частота серцевих скорочень рідко перевищує 160 ударів / хв у молодих спортсменів і 140 - у більш зрілих.\nГоловна мета тренування не швидкість, а дистанція. Спортсмени, котрі займаються видами спорту, що вимагають прояву витривалості, можуть пробігати 24-48 км кожен день, що складе за тиждень 160-320 км (100-200 миль). Швидкість бігу при цьому набагато нижче максимальної швидкості, яку може підтримувати спортсмен.\nЦей метод тренування значно легше, ніж метод високоинтенсивной безперервної тренування, оскільки надає значно менше навантаження на серцево-судинну та респіраторну систему. Разом з тим біг на великі дистанції може викликати значний дискомфорт в ділянці м'язів та суглобів і приводити до травми.\nЦей метод тренування, мабуть, найчастіше використовується для розвитку витривалості:\n- Тими, хто хоче "бути в формі" з точки зору стану здоров'я;\nспортсменами, що займаються командними видами спорту, які використовують тренування на розвиток витривалості тільки для загальнофізичної підготовки;\n- Спортсменами, охочими зберегти високий рівень витривалості між змаганнями.\nДля цих цілей рівень інтенсивності зберігається в межах 60-80% ЧСС, а дистанція скорочується. Наприклад, бігуни можуть скоротити дистанцію до 5-8 км.\nСлід зазначити, що даний метод дуже ефективний для розвитку загальної витривалості, оскільки дозволяє виконувати роботу з найбільш підходящою інтенсивністю. Для людей середнього і старшого віку, які хочуть досягти або зберегти прийнятний рівень фізичної підготовленості, цей метод найбільше підходить і найменш небезпечний. Вправи високої інтенсивності потенційно небезпечні для людей похилого віку. Цим людям також не рекомендується займатися спринтерськими або "вибуховими" видами фізичної діяльності.\nФартлек - гра зі швидкістю - представляє собою форму безперервного навантаження з натяком на інтервальну тренування.\nЦей тренувальний метод був розроблений у Швеції в 30-і роки XX століття і використовується переважно бігунами на довгі дистанції.\nТривалість забігу при такому вигляді тренування становить 45 хв і більше. Спортсмен може, за бажанням, змінювати швидкість від високої швидкості, до швидкості бігу підтюпцем. Це вільна форма тренувань, в якій головна мета не дистанція і час, а одержання задоволення. Тренувальні заняття зазвичай проводять у сільській місцевості, що буяє безліччю підйомів і спусків. Спортсмен сам вибирає як маршрут, так і швидкість бігу. Однак періодично швидкість повинна досягати високих рівнів. Багато тренерів використовують фартлек, як додаток до високоінтенсивним безперервним тренувальним навантаженням або інтервального тренувальній програмі для порушення монотонності якого-небудь одного їх виду.\nКругове тренування. При кругової тренуванні спортсмен виконує серію обраних вправ у послідовності, званої колом. Коло зазвичай складається з 6 - 10 тренажерів. На кожному тренажері спортсмен виконує певну вправу, наприклад, віджимання або згинання рук, потім переходить на наступний тренажер.\nСлід прагнути виконати роботу в колі як можна швидше.\nПоказником поліпшення є виконання всієї роботи за менший відрізок часу або виконання більшого обсягу роботи на кожному тренажері або і те, й інше.\nКрім того, оскільки спортсмен бігає між тренажерами, у міру збільшення відстані між ними поліпшується і діяльність серцево-судинної системи.\nПри об'єднанні кругового тренування і традиційної силовий отримуємо кругову силове тренування. Традиційна силове тренування передбачає, як правило, повільне і методичне виконання роботи. Інтервали роботи дуже короткі, а періоди відпочинку - тривалі.\nПри кругової силовому тренуванні робота зазвичай виконується з інтенсивністю близько 40 - 60% максимальної сили протягом 30-секундного інтервалу, період відпочинку між робочими інтервалами - 15 секунд, хоча інтервали роботи та відпочинку можна видозмінювати.\nНаприклад, на першому тренажері спортсмен виконує за 30 секунд стільки повторень, скільки може, потім відпочиває 15 секунд, переходячи до іншого тренажеру. Починає наступний 30-секундний період роботи.\nЗазвичай за коло виконують роботу на 6 - 8 тренажерах. Рекомендується виконувати 2 - 3 цикли.\nКругова силове тренування забезпечує середнє збільшення аеробної витривалості і значне збільшення сили, м'язової витривалості та гнучкості. Крім того, кругова силове тренування може значно змінити склад тіла, збільшивши м'язову масу і знизивши вміст жиру в організмі.\nРозглянемо дослідження, які дозволять нам встановити, як функціонує організм під час м'язової діяльності і як змінюється його функціонування внаслідок тренувань.\nДослідження можуть проводитися як в лабораторних, так і в польових умовах. Лабораторні дослідження, як правило, відрізняються більшим ступенем точності, оскільки можна використовувати більш спеціалізовані прилади, а також більш ретельно контролювати умови проведення тестів.\nПриміром, безпосереднє вимірювання максимального споживання кисню (МПК) в лабораторних умовах дозволяє найбільш точно оцінити кардіо-респіраторну витривалість. Разом з тим для оцінки або визначення очікуваного МПК використовують деякі польові тести, наприклад, біг на 2,4 км.\nПольовий тест, не відрізняючись абсолютною точністю, дозволяє, тим не менш, досить точно оцінити МПК. До того ж він не вимагає великих витрат на проведення і дозволяє обстежити велику кількість випробовуваних за короткий час. Щоб безпосередньо визначити МПК, необхідно піти в університетську лабораторію або в лікарню, але також можна легко оцінити МПК на підставі результату бігу на 2,4 км.\nІноді найбільш прийнятний польовий тест. Наприклад, під час перших досліджень в галузі впливу аутоперфузіі крові, коли у спортсмена брали пробу крові, деякий час зберігали її і потім знову вводили в організм, всі дослідження проводилися в лабораторних умовах. Отримані результати відрізнялися великим ступенем точності внаслідок ретельного контролю над умовами. Однак вони не дозволяли визначити, покращує аутоперфузія крові фізичну діяльність. Тільки пізніше, коли в дослідженні поєднувалися лабораторні тести з польовими обстеженнями під час справжнього бігу, це завдання було вирішено.\n- Одноразова обстеження передбачає одноразовий збір даних у різних груп населення та подальше їх порівняння за групами.\n- Тривалий повторне обстеження передбачає спостереження за досліджуваними протягом тривалого періоду часу, а також збір даних через певні інтервали часу для виявлення індивідуальних змін. Метод дозволяє одержати більш точну інформацію, проте не завжди може бути застосований. У такому випадку метод одноразового обстеження дає можливість отримати деяку інформацію з питань, що цікавлять.\n- Дослідження можуть проводитися в лабораторних і польових умовах. У лабораторних дослідженнях забезпечується ретельний контроль більшості змінних. Крім того, використовується найбільш досконала і точна апаратура. Дослідження, що проводяться в польових умовах, не забезпечують такий же контроль змінних і не дозволяють використовувати різну апаратуру.\nРазом з тим, в польових умовах, фізична діяльність досліджуваних, як правило, більш природна, ніж в лабораторних умовах.\nКожен метод має свої переваги і недоліки, тому досить часто в дослідженнях поєднують обидва методи, що дозволяє одержати більш точну інформацію.\nРозглянувши витоки фізіології вправ і спорту можна зробити висновок, що сучасна інформація в цих областях грунтується на старих знаннях і є своєрідним містком до майбутніх відкриттів, оскільки на багато питань поки що не отримано відповіді. Проблеми, що займають учених сучасності: термінові реакції на фізичні навантаження і довготривалу адаптацію до тривалих тренувальних навантажень потребують подальшого вивчення. Вимагають розвитку основні принципи тренування, а також різні типи тренувальних програм, методи досліджень.\nВійськово прикладні види спорту Комплекс вправ для ранкової зоря\nВійськово-прикладні види спорту Комплекс вправ для ранкової зарядки дошкільного віку\nЕлементи фізіології клітини\nРозвиток патологічної фізіології в Росії\nПрограмоване навчання і контроль з фізіології


Там очевидні факти корупції, – активіст про “Галсільліс” | Львівська мануфактура новин\nТам очевидні факти корупції, – активіст про “Галсільліс”\n11 Жовтня, 11:26\nАктивіст зі Старосамбірщини оприлюднив факти корупційної діяльності підприємства\nКомунальне підприємство “Галсільліс” на Старосамбірщині звинувачують у корупційних схемах. Такі факти під час засідання тимчасової комісії у Львівській облраді навів активіст Михайло Яким. Чоловік водночас є професійним аудитором.\nВін провів власне розслідування щодо “Галсільлісу” та розповів про результати членам комісії.\nМова йде про співпрацю “Галсільліс” та фірми “Вуд Юкрейн”. Від такої “співпраці” з лісгоспу було “викачано” мільйони гривень, – наголосив Яким\nЗокрема, у спільноті “Моя Старосамбірщина” опублікували повне відео виступу Михайла Якима. Він розповідає про те, що компанія “Вудкрейн” здійснювала закупівлю деревини у “Галсільліс” і систематично подавала судові позови про невиконання умов контракту. Таких фактів активіст Микола Яким зафіксував 11.\nНеявка юристів “Гальсільлісу” на судові засідання виглядає самовбивчою, хоча, скоріш за все, так виглядає “відкачка” прокладкою “Вуд Юкрейн” коштів з комунального підприємства облради, – йдеться у повідомленні.\nДодамо, що загальні борги підприємства “Галсільліс” становить орієнтовно 10 мільйонів гривень.\nТим часом Львівська облрада нещодавно виділила Старосамбірському та Турківському дочірнім підприємствам 2,5 млн.


Паперові листки непрацездатності канули в Лєту – Охтирка онлайн\nПаперові листки непрацездатності канули в Лєту\nПт, 1 Жовтня, 2021 - 13:46\nЕлектронні лікарняні — один із найважливіших кроків до режиму без паперів у сфері охорони здоров’я. З 1 жовтня Україна повністю перейшла на е-лікарняні. Тепер після одужання українцям не потрібно знову йти до лікаря, стояти в черзі та контактувати з іншими людьми.\nЛікарняні — одна з найпопулярніших послуг в Україні. Реформувати їх намагалися майже 10 років. Завдяки спільній роботі це стало можливим. Тепер всі заклади охорони здоров’я видаватимуть тільки електронні лікарняні.\nУ червні цього року стартував перехідний етап запуску е-лікарняних по всій Україні. До електронної системи охорони здоров’я за цей час вдалось підключити майже всі українські лікарні — а це близько 3 тисяч. Загалом сформували майже мільйон медичних висновків.\nПацієнт звертається до лікаря зі скаргою на самопочуття, до прикладу. Після обстеження лікар формує медичний висновок — документ, який вказує на категорію непрацездатності – наприклад “Загальне захворювання” або “Догляд за дитиною”. При цьому діагноз залишається в записах пацієнта і нікуди не передається.\nЛікар створює медичний висновок в Реєстрі та завіряє його електронним підписом. Ви отримуєте про це смс-повідомлення. Звідти за кілька секунд лікарняний потрапляє до Реєстру Пенсійного фонду. І там формується електронний листок непрацездатності — це саме той документ, за яким нараховуються виплати. Про це ви також отримаєте повідомлення на телефон, вже від ПФУ. Роботодавець зможе побачити ваш лікарняний на порталі ПФУ.\nМедпрацівник несе повну відповідальність за дані, які вносить у медичний висновок. Спроба їх підробити — наприклад, видати лікарняний людині, що не хворіла, — може призвести до позбавлення лікаря і навіть закладу медичної ліцензії.\nКомісія обстежує Охтирську ЦРЛ


Літні благодійні майстер-класи ЧІКС - Чернігівський Регіональний центр Інституту обдарованої дитини НАПН України\nЛітні благодійні майстер-класи ЧІКС\nЛітні благодійні майстер-класи ЧІКС та тренінги від Чернігівського регіонального центру Інституту обдарованої дитини\nВлітку традиційно Чернігівський регіональний центр проводить благодійно-освітню діяльність для дітей. На цей раз – у дитячому таборі «Десна», що біля с. Ладинка. Специфікою освітніх заходів цього літа стала вкрай необхідна підтримка дітей-біженців з Донбасу (м. Краматорськ) та розвивальні заняття з дітьми сільської місцевості (Чернігівська область). Проводили: Марина Коновальчук, Наталія Кисіль, фотограф Явоненко Марія. Тепер більш детально.\n11.07.14 р. – відбувся майстер-клас «Казковий будиночок», профілактика страхів та тренінг креативності для 25 дітей віком від 7 до 13 років з Краматорська у дитячому оздоровчому таборі «Десна». Дуже дякуємо спонсорам – благодійному фонду «АРАТТА», книгарні «ІНТЕРМЕЦЦО», які підготували для дітей-біженців українські книги, фарби, матеріали для творчості. Приємно було дивитись за захоплення дітей від процесу творчості, а головне – діти замислились про те, що вони можуть зробити для своєї країни.\nЦе дуже важливий момент, на нашу думку; дати дітям щось – це половина справи, а ось навчити робити добро іншим – це набагато цінніше. Діти розповідали про свої захоплення, мрії, майбутню професію, про те, що гарного вони можуть зробити людям, країні, виконували завдання «Шикуйсь», «Дощ», «Дельфін» та ін. на розвиток уяви, творчого мислення. Діти познайомилися з прийомами, методами арт-терапії щодо поборення страхів, адже ці діти пережили великий стрес. А на останок діти слухали, затамувавши подих, вірш про рідну Україну. Вони не розмовляють українською, але очі їх сяяли захопленням, було багато вражень та відкриттів. Діти отримали домашнє завдання – зробити 3 гарні справи людям, а також маленькі браслети на руку з написом «Дякую, ти зробив гарну справу» На питання «А яку саме?» діти відповіли: «Ми займалися власним розвитком». Надзвичайно важливо акцентувати увагу на таких моментах, адже з цього і починається великий шлях саморозвитку та самовдосконалення. Під час першої поїздки ми відчули необхідність провести майстер-клас та тренінг з дітьми з сільської місцевості Чернігівської області, оскільки ці діти хоч і не є біженцями, але потребують не меншої підтримки, оскільки батьки деяких з них розвитком дітей не займаються.\n1.08.14 - майстер-клас ЧІКС для дітей з сільської місцевості, кількість – 15 віком від 7 до 15 років. Тема МК - розвиток художньо-творчої обдарованості, тренінг креативності (ігри, завдання, прийоми), виготовлення святкових листівок технікою скрапбукінг. Проводились ігри "Ниточка почуттів",, "Свято підтримки", "Зміна місць", метою яких було мотивувати творчий розвиток, тренувати асоціативність мислення, уяву, мовлення. Лунали розмови про власні почуття, майбутню самореалізацію, прагнення максимально розкрити себе тощо. Після проведеної розвивальної, виховної роботи ми зробили певні висновки:\n- діти не вміють висловлюватися про свої почуття;\n- не мають достатніх навичок роботи у команді;\n- яскраво виділяються лідери (соціально обдаровані діти), до яких не завжди позитивне ставлення з боку групи;\n- діти не володіють прийомами генерування ідей, це відбувається спонтанно;\n- у дітей надзвичайно висока мотивація творчої діяльності, причому чим молодший вік, тим вона більша;\n- педагогічна діяльність в парі «викладач-студент» виявляється надзвичайно ефективною.\nОтже, можна зробити висновок, що така тренінгові діяльність з дітьми у різновікових групах у позашкільній діяльності є надзвичайно ефективною та надовго запам’ятовується дітям.


Велика дискусія на VoxUkraine: Експортно-кредитне агентство | VoxUkraine\nВелика дискусія на VoxUkraine: Експортно-кредитне агентство\nЦікаво, що захист нового закону про створення експортно-кредитного агентства супроводжується маніпулятивною інфорграфікою. Зокрема, в даних щодо діяльності ЕКА Канади “Export Development Canada” стоїть: +570 тис робочих місць у 2013 році, що, очевидно, має свідчити про зростання кількості робочих місць у Канаді на понад 0,5 млн завдяки ЕКА. І це при тому, що населення Канади складає близько 32 млн, а отже такий приріст робочих місць виглядає дивно. Насправді у звіті агенції йдеться про допомогу у збереженні такої кількості робочих місць, а не про їх приріст. Інша цікава цифра – це +17% експорту щороку. Здається, що завдяки ЕКА експорт Канади зростає такими темпами. Насправді, за даними самої агенції, експорт Канади зріс на 3,2% у 2013 році (це рік, на який є посилання в інфографіці).\nНаведення показників результативності Euler Hermes як аргументу на користь створення Державної установи з підтримки експорту також викликає подив, бо Euler Hermes – це приватна компанія, яка вже понад сотню років надає послуги страхування кредитів по всьому світу. В середині минулого сторіччя ця компанія, разом із відомою аудиторською фірмою PWC, була обрана Урядом Німеччини надавачем послуг гарантування експортних кредитів від імені німецького уряду. Але це лише один із аспектів діяльності компанії, що робить порівняння бізнес-моделей Euler Hermes та новоствореної державної ЕКА в Україні некоректним.\nГоловне фото: scanrail / depositphotos.com


Поняття про внутрішнє рідке середовище організму - Підручник з Біології. 8 клас. Матяш - Нова програма\nТРАНСПОРТ РЕЧОВИН В ОРГАНІЗМІ ЛЮДИНИ\nУ нашому організмі безперервно відбувається кровообіг. Які механізми його забезпечують? У чому унікальність працездатності серця як надійного органа, який упродовж усього життя людини перекачує кров? Чи впливає його стан на здоров’я людини?


Падіння та злети молодої держави – Наше слово\nОлексій Ліончук ■ ІСТОРІЯ ■ №35, 2018-09-02\n27 незалежних років України позначилися падіннями та злетами держави і пересічних громадян. У період пізньої горбачовської перебудови українці, натхнені прикладом Прибалтійських республік та розпадом соцтабору, активно відроджували національні традиції, підіймали питання про розвиток української мови, символіки тощо. В умовах все ще тотального контролю Комітету державної бепеки це вже було немало. Після створення Народного Руху України, усунення з посади І секретаря Комуністичної партії України Щербицького, перших частково вільних виборів до Верховної Ради, студентських протестів у Києві (відомих як Революція на ґраніті) іноземці, котрі приїздили в Україну, стверджували, що в повітрі відчувалися неминучі зміни.\nБіля Верховної Ради. Акт проголошення незалежності. Фото з Вікіпедії\nІ. Перші кроки, але не зовсім ті, що потрібно.\nВітер незалежності прилетів, як це не парадоксально виглядає, з Москви. Спроба державного перевороту консервативним крилом компартії, який закінчився для заколотників цілковитим фіаско. Але саме ця спроба повернутися до тоталітарних методів управління дала поштовх і аргументи для проголошення України незалежною державою. Націонал-демократичні сили, що мали представництво у парламенті, закликали своїх прихильників 24 серпня прийти під стіни Верховної Ради. Українці відгукнулися, і під законодавчий орган України прийшло більше ста тисяч людей з синьо-жовтими прапорами. На той час для Києва це була найбільша маніфестація. У сесійній залі в той час активно обговорювали можливість проголошення незалежності України. Тиск мітингувальників на представників Комуністичної партії був одним із вирішальних. На підтвердження Акту проголошення незалежності також прийнято рішення провести Всеукраїнський референдум, котрий остаточно затвердив незалежність України. «Так» незалежності сказали більше 90% учасників референдуму.\nВарто віддати належне Леонідові Кравчуку та його команді, котрі тихо і послідовно перемикали економічні, військові та соціальні канали управління з Москви на Київ, не встигли лише з Чорноморським флотом. У той самий час національно-демократичні сили проводили мітинги і співали пісні, вважаючи, що основної цілі вони вже досягли.\nПерші кроки незалежної України були несміливими, інколи навіть дуже болючими. Втративши свої заоща-\nдження з ощадних книжок, абсолютна більшість громадян нової держави опинилась у злиднях. Більш активні колишні кооператори намагались і далі розвивати свою справу, але потрапили під подвійний податковий тиск: офіційні податки сплачували в казну держави, неофіційні – кримінальним елементам за «дах» (т.зв. захист бізнесу). Ті, хто відмовлявся сплачувати неофіційні податки, навіть могли втратити життя. Таким чином, головними новинами на шпальтах газет і в телеефірі фактично була суцільна кримінальна хроніка. Особи, котрі могли стати позитивним прикладом для більшості громадян, на жаль, стали прикладом розчарування і страху, оскільки у неспокійні дев’яності ніхто не міг почуватися в безпеці. Як це не парадоксально, але державні інституції у такому розвитку подій були зацікавлені найбільше, тому що бідним і заляканим суспільством легко керувати та нав’язувати свою волю.\nІІ. «Соціальні сироти» як продукт трудової міграції.\nГромадяни, котрих не влаштовувала ситуація в країні, започаткували чергову хвилю трудової міграції як до Росії, так і до країн західного світу. Піонерами були переважно жінки середнього та старшого віку, котрі прагнули кращої долі для своїх дітей, а тому бралися за будь-яку роботу, навіть таку, якою раніше не займалися. Більшість заробітку відсилали своїм рідним в Україну, тим самим забезпечуючи їм певний рівень матеріального достатку.\nРозпочата у дев’яностих роках трудова еміграція триває до сьогодні. Поруч із матеріальними вигодами, які надходять з-за кордону, вона призводить до розпаду сімей та соціального сирітства. Діти, чиї батьки довгий час перебувають за кордоном на заробітках, стають замкнутими і агресивними, а власних батьків сприймають лише як банкомат для задоволення своїх потреб.\nПочинаючи з 2000-их років, серед українських трудових емігрантів стали переважати вчителі, лікарі та фахівці з інформаційних технологій, котрі не змогли витримати зневажливого ставлення державної системи до їхнього\nфаху та вирішили розвивати економіку чужих країн. Українська держава таким чином вкотре продемонструвала власну неспроможність втримати вдома мотивованих і мислячих людей.\nІІІ. Українська економіка та суспільство між совком і ринком.\nПісля здобуття Україною незалежності не одразу вдалося здійснити перехід від планової до ринкової економіки.\nЗаконодавчий орган вперто відмовлявся приймати закони, пов’язані з процесом приватизації. У країні панував дикий капіталізм. Саме в той період більшість сучасних олігархів накопичили свій первинний капітал. На відміну від Російської Федерації, в Україні збереглась вуглевидобувна промисловість, що була ключовою для Донбасу. Українські шахтарі були чи не єдиними, хто на початку 90-их років проводили масові страйки та протести, часто з походами на Київ. Найбільшу вигоду від цих протестів отримували директори шахт, саме тому вони не тільки не звільняли працівників, але й неофіційно заохочували до цих протестів.\nЖителі Донбасу довгий час були переконані в особливому статусі свого регіону. Горезвісна фраза «Донбас годує всю Україну» насаджувалася як місцевими, так і російськими громадськими та політичними діячами. Три перші президенти України задля власного спокою та урядування практично віддали Донецьку та Луганську області у цілковите володіння місцевим «елітам». Траплялися випадки, коли столичні урядові делегації, приїжджаючи на Донбас і побачивши справжні умови життя місцевого населення, питали у представників місцевих адміністрацій, чому так. Ті ж у відповідь називали мешканців регіону ледацюгами та неробами. Насправді ж, ті, що не змогли потрапити на роботу до шахт чи місцевих заводів, їхали на заробітки в Москву і Петербург. До речі, російськомовними на Донбасі були і є лише міста, села спілкуються переважно українською. Ось чому у 2014 р. в окремі райони Луганщини і Донеччини сепаратисти навіть не намагалися проникнути.\nЩе одним вкрай особливим регіоном є Автономна Республіка Крим. У конституційну ніч 1996 р. націонал-демократичні сили в парламенті намагалися не допустити закріплення автономності Криму в тексті Конституції, наполягаючи, аби було повернуто йому статус області, як це було до 1989 року. На жаль, вони залишилися в меншості. Крим – це стратегічний об’єкт ще з радянських часів. На його території базувався радянський, а пізніше російський Чорноморський флот, боротьба за який між Росією та Україною мала надзвичайно гострий характер. У Криму в етнічному складі населення переважають росіяни, тому проросійські настрої населення півострова особливого подиву не викликали. Ці настрої активно підтримувала Російська Федерація через свої медіа. Українська держава на всі ці процеси практично не реагувала, внаслідок чого російські спецслужби мали своїх високопосадових агентів у складі кримських силових відомств, так після незаконної анексії півострова Росією на її бік перейшли більшість співробітників Служби безпеки України. Очільник Військово-морських сил України адмірал Березовський через два дні після призначення перейшов на бік агресора. Його приклад наслідувала частина офіцерів і моряків Українського флоту. Саме тому протести проти спільних військово-морських навчань України та НАТО на території Криму не мали адекватної відповіді з української сторони.\nIV. Внутрішні протиріччя – між приватним та національним інтересами.\nУсі президенти незалежної України намагалися переконати суспільство в необхідності проведення реформ, обіцяючи, що незабаром жити стане краще. Насправді ж, жодна реформа не була цілком завершеною, а окремі з них так і залишилися на папері, тому що якими б добрими були наміри реформаторів, більшість з цих реформ не поєднувалися з інтересами олігархів та урядовців. При втіленні в життя прийнятих парламентом законопроектів завжди враховувались інтереси великого бізнесу, і лише десь за горизонтом, інтереси пересічного громадянина. Спалахи громадянської активності під час Помаранчевої революції та Революції гідності, які довели, що голос та волевиявлення громади ігнорувати не варто. На певний період змушували державних чиновників, від сільського голови до прем’єр-міністра, ставати ближчими до людей, до моменту, коли корупційні схеми не сковують всі добрі наміри. Корупція, котра так дошкуляє кожному українцеві, підтримується самими українцями на побутовому рівні і на вищих щаблях влади. Справедливі обурення на адресу політиків розбиваються об один-єдиний аргумент – сама громада за кілограм гречки і пляшку олії їх і обрала.\nV. Далі має бути краще.\nОтже, за 27 років незалежності у багатьох випадках можемо сміливо говорити про досягнення українських громадян, але не держави Україна. Спортивні досягнення наших спортсменів, особливо у футболі та боксі, під час поєдинків змушують українців забути про злидні та пишатися своїми земляками, що перемагають під українським прапором. Це своєрідний клапан, через який виходить суспільне невдоволення соціально-економічною ситуацією в Україні. Російська агресія в Криму і на Донбасі відродила з руїн Українську армію, а президент Путін об’єднав українців у єдину політичну націю. Ми все ще ходимо замкненим колом недосконалих та незавершених реформ, і коли зруйнуємо спочатку хоча б побутову корупцію, перестанемо продавати свої голоси на виборах і обирати не шлунком, а розумом і серцем, ми станемо успішними та заможними.\nМарія Срібна ■ ІСТОРІЯ ■ №35, 2018-09-02 У Києві 7 липня 2018 р. після тривалої хвороби у віці 89 років помер Левко Лук ’яненко, один...


Головна | ДІТИ → Що робити при кольках у новонароджених\nНапевно багатьом матерям відомий стан, коли їхнє маля ні з того ні з сього (а частіше все ж таки після годування) починає заливатися в три голоси і смикати ніжками. Такий часто повторюваний стан, скоріш за все, є кишковими кольками, настільки поширеними в дитячому віці, але повідомити про це свого педіатра все ж варто. Він і слушну пораду дасть, і виключить ймовірність розвитку деяких захворювань (часто навіть не пов’язаних з ШКТ), перебіг яких може відгукуватися тим станом, в який періодично впадає малюк.\nНемає однозначної думки про те, що ж служить причиною виникнення кишкових кольок у немовлят. Зазвичай це пояснюють пристосуванням новонародженого до нових умов того ж вигодовування – його травний тракт «пристосовується» до умов зовнішнього середовища, адже раніше харчування забезпечувалося зовсім іншим чином.\nКишкові кольки у новонароджених педіатри називають наслідком:\n– посиленого газоутворення;\n– неправильного засвоєння поживних речовин;\n– порушення природної мікрофлори кишечнику;\n– незрілості ферментів підшлункової залози;\n– неправильного харчування матері, яка годує грудьми;\n– реакцією дитячого організму на нові продукти в раціоні його харчування;\n– переведення на штучне вигодовування.\nСтає зрозуміло, що стан це тимчасовий, але це не привід ігнорувати його перебіг. Безумовно, це особливості вікового та адаптаційного періоду в житті дитини, але про нього обов’язково необхідно повідомляти педіатра, а також дотримуватися всіх можливих порад, щоб полегшити стан дитини, що попередить розвиток різноманітних патологій і неспокійного стану вашого малюка.\nСлідкуйте за своєю дієтою і за способом годування\nМати, яка годує грудьми повинна обмежити свій раціон в продуктах, що сприяють газоутворенню. Крім того, куріння і споживання алкоголю неприпустимі. Важливо, щоб раціон матері був збалансованим і багатим поживними речовинами, скажімо прийом вітамінно-мінеральних комплексів за призначенням лікаря.\nЯкщо під час годування малюк заковтує повітря (а відбувається це унаслідок неправильного прикладання до грудей), ймовірність виникнення кольок зростає, адже відбувається розтягнення або спазм деяких ділянок ШКТ. Першими сигналами цього є занепокоєння і відмова від грудей, здуття живота, а потім і зригування.\nПеред годуванням рекомендується укласти маля на животик на 10-15 хвилин, а після – потримати декілька хвилин у вертикальному положенні, поки воно не відригне повітря.\nМалюки відчувають емоційний стан своїх матусь, тому роботу з усунення кольок необхідно починати в спокійному стані і в хорошому настрої. Діти сприймають навколишній світ на дотик, а тому масаж це не просто механізм фізичного впливу.\nНайбільш ефективні вправи в такій послідовності:\n– прямою долонею гладьте животик дитини у напрямку зверху вниз;\n– зведіть разом коліна малюка і притуліть їх до животика, утримуйте 10-15 секунд, потім витягніть ніжки і злегка покачайте ними;\n– робіть кругові рухи навколо пупка двома руками в різних напрямках, а після знову повторіть вище згадані вправи ніжками;\n– на завершення масажу необхідно злегка покачати з боку в бік стегна малюка.\nПід час кольок можна накрити животик малюка теплою пелюшкою з натуральних тканин або притиснути до материнського тіла. Зігрівання полегшує травні процеси.\nДобре себе зарекомендували і «бабусині» рецепти (фенхелевий або ромашковий чай, кропова вода), а також вітрогінні і заспокійливі лікарські препарати. Вибір і дозування визначає лікар в залежності від індивідуальних особливостей кожної дитини, її віку та інших характеристик.


Куди і чому йде пристрасть у стосунках\nЛюбов і пристрасть не можуть жити вічно. Чи це правда? Нам здається, що все ж не можуть, але за умови, що вони вже нікому і не потрібні. Якщо пара прагне робити свої стосунки яскравішими і різноманітнішими кожен день, то почуття ніжності, любові і бажання близькості нікуди не зникнуть. На запитання «Куди йде пристрасть і чи можливо її повернути?» відповідає провідний психолог проекту «Врятуйте нашу сім’ю» Ірина Кириченко.\nНайчастіше на початку стосунків між чоловіком і жінкою присутній бурхлива пристрасть, коли тобі хочеться, щоб партнер знаходився поруч кожну хвилину, один його погляд або дотик викликає хвилювання. У кожної стадії стосунків є свої особливості зі знаком + і -. Пристрасть, свіжість вражень не можуть бути вічними. До речі, багато хто плутає це почуття з любов’ю, і часто пари скаржаться, що з часом пристрасть йде, бояться, що партнер втратив до них інтерес, а значить, розлюбив. Але чи так це? Є одна східна мудрість: «Є три джерела потягу людини. Потяг тіл породжує сексуальне бажання, потяг душ – дружбу, потяг розумів – повагу. З’єднання всіх трьох потягів і є справжня любов».\nНе зациклюйтеся на початковій стадії стосунків. Якщо ви постійно шукаєте в житті зміни вражень, то, скоріше за все, вас чекає нескінченна зміна партнерів. У такому випадку варто замислитися, може причина не у відсутності пристрасті, може, ви не готові до більш глибоких і близьких стосунків з однією людиною, і виною тому страх.\nЧитайте також: Чому особистий простір в сім’ї дійсно важливий\nНеможливо перебувати на піку пристрасті постійно, але існують причини, через які партнери віддаляються один від одного в сексуальному плані, а також з них випливають способи, як продовжити або відновити це бажане відчуття:\n* Дефіцит романтики. Багато пар через кілька років (у кращому випадку) спільного життя забувають про те, які важливі знаки уваги і приємні дрібниці для підтримки вогню пристрасті у стосунках. Чоловіки перестають дарувати жінкам квіти, говорити компліменти і робити подарунки просто так, без приводу, а жінки, у свою чергу, не дбають про те, щоб порадувати коханого романтичною вечерею при свічках, наприклад. Робіть один одному сюрпризи!\n* Накопичені образи. Існує думка, що скандали між партнерами розпалюють пристрасть, але, на жаль, відбувається це далеко не завжди. Дуже багато пар не вміють правильно виходити з конфліктних ситуацій і зупиняються тільки тоді, коли наговорили один одному багато гидких слів, які деколи складно забути. І ні про яку сексуальної близькість і пристрасть не йдеться, тут би сім’ю зберегти.\n* Неохайний зовнішній вигляд. Часто трапляється так, що як чоловіки, так і жінки після укладення шлюбу перестають стежити за своєю зовнішністю, адже вони вже отримали свій трофей у вигляді чоловіка / дружини і штампа в паспорті. Здається, що він / вона нікуди вже не дінеться, а чи так це? Слідкуйте за своїм зовнішнім виглядом, завжди підтримуйте себе у формі, якщо він – ваш чоловік / дружина, то це ще не означає, що можна ходити по будинку в рваною футболці або халаті з плямами.\n* Постійні претензії один до одного через невиправдані очікування про сімейне життя.\n* Рутина. Робота-дім-сон-дім-робота. Якщо у двері ввійшла нудьга, пристрасть вийде у вікно. Стабільність – це добре, але саме в умінні влаштовувати сюрпризи, організовувати романтичні вечері, дарувати раптові подарунки і урізноманітнювати життя в цілому криється секрет сексуальної активності багатьох пар. Вибирайтеся у світ (хоча б у кіно), міняйте наряди і зачіски (це стосується як чоловіків, так і жінок) кокетуйте з партнером. Не давайте рутині затягнути вас в своє болото.\nЧитайте також: Як уникнути конфліктів у родині?\nМи часто чуємо і вживаємо вираз «будувати стосунки», але не замислюємося про дійсний сенс цих слів. А їх дійсно треба будувати, кожен день прикладаючи зусилля. Не вимагайте і не чекайте від партнера турботи і розуміння, зробіть перший крок самі, пам’ятаючи, що це ваша кохана людина. Повірте, якщо ви будете робити це щиро, не з розрахунком і егоїстичними вимогами, в його серці неодмінно виникне бажання відповісти тим самим, і це стане міцною основою для сильних і постійних, пристрасних сімейних стосунків.


Компанія BMW почала тести гібридних M-моделей | Mallex-auto.info – авто-портал\nКомпанія BMW почала тести гібридних M-моделей\nОпубликовано: 23.11.2017 Рубрика: Огляд ринку\nСпортивне підрозділ BMW тестує прототипи М-машин з гібридними силовими установками. Про це повідомив віце-президент BMW M GmbH Дірк Хакер в інтерв’ю виданню Autocar. Подробиць про агрегатах топ-менеджер не повідомив, але підкреслив, що поява «заряджених» гібридів неминуче.\nЗа словами Хакера, компанії не вдасться уникнути електрифікації. Зараз ведеться робота над конкретним технологічним рішенням, але як воно буде інтегровано в модельний ряд марки, поки невідомо. Ключові завдання, які належить вирішити, — це збільшення маси та її вплив на швидкість і маневреність автомобіля.\nУ компанії визнають, що сучасні технології неідеальні і їх необхідно адаптувати під конкретні машини. Але, як зазначає Хакер, у 2021 році BMW представить більш ефективні електромотори та акумулятори, які дадуть розробникам більше можливостей для їх використання в M-машинах.\nЗ появою гібридних версій німецький виробник не відмовиться від машин з двигунами внутрішнього згоряння. Їх будуть виробляти поки це законодавчо не заборонено.\nРаніше з’явилася інформація про седані BMW M3 нового покоління, який вийде на ринок у 2021 році. Машину оснастять 3,0-літровою «турбошісткою» з системою уприскування води у впускний колектор. Потужність агрегату складе близько 500 кінських сил. Двигун буде поєднуватися з восьмидиапазонным «автоматом» або механічною коробкою передач з такою ж кількістю ступенів.


У Чернівцях відкрили перший інклюзивно-ресурсний центр » ТВА\nЦентр створений з метою надання послуг дітям з особливими освітніми потребами та забезпечення їм права на освіту. Тут матимуть змогу навчатися діти віком від 2 до 18 років.\nВ центрі облаштовано три кабінети, у яких спеціалісти працюватимуть з дітьми. Кожен кабінет оснащений відповідно до вимог фахівців. Там є і спортивне обладнання: гімнастичні м’ячі, лазанки, тренажери та басейн з кульками. Також для розвитку дітей у центрі встановили дошку, де діти матимуть можливість малювати піском. Фахівці інклюзивно-ресурсного центру забезпечуватимуть психологічний, дефектологічний, логопедичний та методичний супровід дітей з особливими освітніми потребами, шляхом проведення комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини з метою визначення її особливих освітніх потреб, розроблення рекомендацій щодо програми навчання.\nПерший в Чернівцях інклюзивно-ресурсний центр розташований за адресою: вул.Міцкевича,5 і працюватиме з понеділка по п’ятницю, з 8:00 до 17:00.


Повстання козаків проти поляків під керівництвом Криштофа Косинського\nПерше повстання козаків проти поляків під керівництвом Косинського. — Бойові сили козаків і основний контингент повсталих. — Перші відомості про життя і дії Криштофа Косинського. — Перебування його в Запорізькій Січі, повернення на Україну і рух на Волинь і Поділля. — Безсилля короля Сигізмунда III супроти козаків. — Невдалі дії проти козаків князя Острозького і його поразка від Косинського. — Постанова короля і Сейму щодо козаків. — Дії проти козаків князів Острозьких і князя Олександра Вишневецького. — Поразка Косинського під П’яткою і його присяга на вірність Речі Посполитій. — Невиконання присяги Косинським і новий рух козаків проти поляків. — Збір Косинського і козаків у місті Черкасах і раптова смерть Косинського. — Значення першого виступу козаків проти Польщі.\nДосі ми бачили низових козаків у боротьбі з Кримом, Туреччиною і залежною від Туреччини Молдавією. Тепер, тобто з кінця 1591 року, вперше бачимо їх у боротьбі з самою Польщею. Утвердилася думка (з українських літописів), що перший виступ козаків проти поляків був викликаний насильствами з боку польського уряду над вірою українців і пов’язаний з введенням на Україні унії. Фактичний виклад першого походу козаків проти поляків, їхні дії і думки, висловлені при цьому, зовсім не потверджують цієї усталеної у нас думки. Перший козацький рух проти уряду й панства Речі Посполитої викликаний був нічим іншим, як злиденним становищем, становим й економічним, українського люду взагалі й козацтва зокрема, у яке вони потрапили після злиття України з Литвою і Польщею. Пройшовши вогнем і мечем волинсько-подільські та києво-білоцерківські місця, козаки жодним словом не поскаржилися на утиски їхньої православної віри і висловлювалися за те, щоб розжитися за рахунок багатих людей і запровадити козацький суд серед селян, міщан і дрібної української шляхти, яка не знала правди від польських суддів.\nВиступаючи в похід, козаки звернули свою увагу на маєтки сусідніх польсько руських панів, передусім на маєтності князя Костянтина Костянтиновича Острозького, воєводи київського і маршалка волинського. Чому увагу козаків привернули саме володіння Острозького, джерела не вказують, хоча й не лишають сумнівів, що центром ваги козацького руху на той час були саме подільсько волинські маєтності князя Острозького.\nЗагальна чисельність козаків, які повстали тоді проти поляків, сягала лише п’яти тисяч чоловік. Основну й активну більшість їх становили низові або вільні козаки, що стверджують сучасні акти й лісописці того часу. Але крім низових козаків у цьому русі брали участь і негербові й бездомні шляхтичі-«виволанці», напівпани і наполовину селяни, «рукодайні» панські слуги, яких у актах називали «здрайцями» і «збігами», осілі селяни і, нарешті, панські піддані. Та всі вони становили мізерну меншість супроти власне низових козаків. Однак ця меншість не користувалася багатьма благами своєї вітчизни і тому завжди шукала здобичі у війні й у внутрішніх неладах своєї батьківщини.\nНа чолі повсталих козаків став православний шляхтич Криштоф Косинський. 1 За народженням він був поліщуком, а за званням низовим чи запорізьким козаком. Але як і коли прийшов він із Полісся у Запоріжжя — невідомо. Судячи з усього, він був людиною уже немолодою, мав неабиякі здібності і був досить популярним серед запорожців. Уже 22 травня 1586 року Богдан Микошинський, пишучи Каспару Підвисоцькому і якомусь владиці Юрію, повідомляв про січові новини після їхнього від’їзду: з Низу, від Тавані і від укріплень примчала сторожа від Криштофа, сповіщаючи про виступ у похід перекопського царя з усією своєю силою. Дещо пізніше ім’я Косинського стало відоме і в Москві. Зокрема, цар Федір Іванович у грамоті донським козакам 30 березня 1593 року звелів їм діяти разом із низовими козаками та їхнім вождем Криштофом Косинським на ріці Дінці проти кримських татар. А в листах Станіслава Жолкевського сказано навіть, буцімто Косинський «піддав» російському цареві прикордонну окраїну земель завдовжки понад сто миль і цим дав привід цареві підписуватися царем запорізьким, черкаським і низовим. З усього цього видно, що Косинський справді був видатною і впливовою людиною, яка задавала тон і напрям самому рухові. Перебуваючи серед низових козаків, Криштоф Косинський за давнім звичаєм козаків Низу пішов, за повного затишшя, на зимовий час із Січі на Україну «на приставство, домованье», щоб «долежати» там зиму, а навесні, коли зашумлять трави на луках і потечуть ріки в берегах, знову спуститися на Низ. Разом із Косинським «долежувало» зиму й багато простих козаків. Усі вони перебували на Білоцерківщині. Чи мали вони досі якісь задуми, чи ці думки прийшли їм у голови на «лежах», точно невідомо, але рух розпочався в останні дні грудня 1591 року. Козаки вирішили порахуватися з деякими прикордонними панами і, покинувши «лежі», насамперед на початку січня 1592 року найперше «гвалтовне» напали на дім білоцерківського підстарости князя Курцевича Булиги, віддячуючись йому за якусь несправедливість, («снать з направы чиее»). Напавши на дім Булиги, козаки проникли в його комору, забрали у князя майно і скриньку з грошима, клейнодами й листами; серед останніх були й так звані мамрами, 2 тобто особливі бланки для вписування панських наказів, довірені Булизі білоцерківським старостою князем Янушем Острозьким, а також деякі жалувані грамоти і привілеї князям Острозьким на староства, маєтності, грунти.\nПро ці дії Косинського і козаків невдовзі довідався король Сигізмунд III і вже в середині січня того ж року спорядив окрему комісію і видав королівського листа до волинського населення, у якому пропонував повідомляти комісарів про дії свавільних людей і наказував усім урядам карати бунтівників за законом. У своєму універсалі король каже про те, що до нього дійшли чутки про дії деяких свавільних людей у Волинському, Київському і Брацлавському воєводствах. Незважаючи на верховну владу й посполите право, свавільні люди чинять нечувані шкоди, великі кривди, убивства і грабунки в різних місцях, містечках і селищах воєводств. Тому, щоб попередити дії свавільних людей, усім старостам, державцям, урядникам і посполитим Волинського воєводства наказувалося допомагати комісарам у пошуку свавільних людей, ловити й доставляти їх до суду, а коли ті покинуть містечка, доставляти комісарам їхні списки.\nНа чолі комісії поставили офіційного козацького старшого, снятинського старосту Миколу Язловецького. Не вдовольняючись приписами короля Сигізмунда жителям Волинського воєводства, сам Язловецький надіслав у Запоріжжя відозву до козаків, наказуючи покинути «лотра» Косинського і підкоритися урядові. Ці накази повторилися кілька разів і в одному з них, писаному 10 березня, Язловецький погрожував козакам підняти проти них зброю і жорстоко покарати за всі злигодні волинського населення. Але ні приписи старшого, ні накази короля не справили ніякого враження на козаків і Косинського.\nУзявши Білу Церкву, козаки незабаром захопили й Київ, а після Києва ще кілька інших міст, причому зброю і порох забирали, мешканців або вбивали, або змушували присягати собі на вірність, замки й міста королівські та панські палили і спустошували. Здобувши все необхідне в Білій Церкві, Києві та інших сусідніх містечках, козаки спустилися на Волинь та Поділля і розташувалися у володіннях князя Костянтина Острозького, в Острополі. Зупинившись у Острополі, Косинський здобув ще кілька міст князя Острозького і спустошив їх. Головною турботою Косинського було повсюдне насадження козацького присуду замість панського, тобто поширення козацького суду на шляхту, міщан і селян. Так Косинський безбоязно простояв усе літо в Острополі. У серпні того року проти нього спробував діяти князь Острозький, але зазнав від козаків поразки і втратив своє військо. Після того Косинський стояв спокійно цілу осінь того ж року в Острополі. Сам уряд не вживав проти нього жодних рішучих заходів. Лише князь Костянтин Острозький дбав про це. У жовтні на вальному сеймі він висловив думку про необхідність ремонту зруйнованих низовими козаками замків у Києві та Білій Церкві. Але, попри очевидну необхідність цієї пропозиції, пани її не прийняли, і князь вимагав від короля посвідчення, що хоч він і є київським воєводою, але не може вважатися винним, якщо замки, будучи відкритими, знову зазнають козацького нападу. Це свідоцтво, підписане королем Сигізмундом III, він отримав 15 жовтня 1592 року. Такий стан справ тривав аж до кінця року, і ще в середині січня наступного 1593 року жителі Луцького й Володимирського повітів, що зібралися для судових років, домовилися закрити засідання судів і припинити судочинство з огляду на повстання козаків і зруйнування ними шляхетських маєтків. Лише 16 січня 1593 року король видав універсал до шляхти Волинського, Київського і Брацлавського воєводств, «ознаймуючи про велику сваволю низових козаків і закликаючи жителів на посполите рушення проти них за те, що вони по неприятельськи маєтки шляхти нищать, а саму шляхту й міщан до присяги на вірність собі насильно змушують».\nЙмовірно, що до того ж часу належить і постанова сейму щодо козаків, відзначена в зібранні польсько-литовських законів: «Сваволя козаків чим далі, тим більше шкодить Речі Посполитій; через це сейм 1593 року постановляє назвати козаків ворогами вітчизни. Гетьманові війська нашого доручаємо тих свавільців знищити. Але для справжнього припинення цього свавільства потрібна конституція 1590 року, за якою наш гетьман і самі мешканці тих країв, звідки походить цей свавільний люд, можуть брати зброю і захищатися». На королівський універсал і постанову сейму найперше відгукнувся князь Костянтин Острозький, волинський маршалок, київський воєвода і Володимирський староста. Уже наприкінці лютого стало відомо, що Острозький почав збирати шляхетське ополчення проти козаків. Збірним пунктом було призначено Костянтинів. Крім Костянтина Острозького збором ополчення займалися також князь Януш Острозький біля Тернополя і син Януша та внук Костянтина. Не вдовольняючись місцевим ополченням, Януш Острозький послав по піхоту в Угорщину і таким чином врешті-решт зумів зібрати під свої знамена значне військо. До лютого війська вже встигли зібратися, і командування над ними взяв Януш Острозький, енергійніший за свого надто старого батька і досвідченіший, ніж його молодий син. Разом із Янушем Острозьким діяв і князь Олександр Вишневецький, черкаський староста.\nКосинський початково стояв у Острополі, маючи при собі близько 5 тисяч війська. Не вважаючи зручним і безпечним для себе Остропіль, Косинський перемістився до містечка П’ятки, яке видавалося йому набагато вигіднішим для воєнних дій. Острозький пішов за Косинським до П’ятки. Але Косинський, не бажаючи допустити князя у саме місто, вийшов йому назустріч за місто і влаштував тут, за козацьким звичаєм, у відкритому полі табір із возів, вмістивши всередині своє військо. Дійшовши до козацького табору, військо Острозького спочатку не зважувалося напасти на козаків і навіть схилялося до втечі, але коли Острозький звернувся до нього з теплим словом переконання і показав приклад особистою мужністю, його рать сміливо кинулася на Косинського, зуміла розірвати козацькі вози і проникнути в центр табору. Тоді козаки поспішили відступити до міста, але поляки переслідували їх аж до воріт, завдаючи їм ударів і кладучи на місці. Це сталося 2 лютого, коли в полі ще не розтанув сніг . Невдача козаків пояснюється головним чином тим, що вони діяли проти своїх ворогів на низькорослих конях, які грузли в танучому снігові й цим сповільнювали всі дії вершників на відміну від кінноти Острозького й Вишневецького, що мала високих коней і добре справлялася з таловинами у снігу. Під кінець Косинський втратив, за польською усною традицією, до 3 тисяч війська, 26 гармат, майже всі хоругви і 10 лютого здався переможцям: виїхавши із замку, козацький вождь, за словами польського літописця Йоахіма Бєльського, упав до ніг Острозького, благаючи вибачення, і отримав його. Того ж 10 лютого Косинський дав усну й письмову присягу Костянтину Острозькому про припинення наїздів на маєтності князя і його друзів, про складення із себе «гетьманського» уряду, про видачу польських слуг і повернення зброї та майна, відібраного в панів. «Я, Криштоф Косинський, на цей час гетьман, і ми, сотники, отамани, все лицарство Війська Запорізького, зізнаємо цим листом нашим, що, незважаючи на великі доброчинства й ласки ясновельможного пана Костянтина князя Острозького, воєводи київського, маршалка землі волинської, старости володимирського, які його милість протягом усього свого життя, внаслідок своєї милостивої панської влади, виявляв усьому військові й кожному з нас зокрема і багато добра чинив; а ми, забувши про все це, немало прикрості і збитків завдали як самому йому й діткам його, так і слугам та підданим його милості, і ласку їх милості до себе порушили; а їх милість, будучи під П’яткою, усі вчинки наші, після принижених і ревних прохань наших і після заступництва багатьох знатних людей, зі своєї милостивої ласки, як християнські панове, не бажаючи проливати нашої крові, нам вибачте. Тому ми, усе лицарство вищеназваного війська, обіцяємо і присягою своєю стверджуємо: з цього часу пана Косинського за отамана не мати і на його місце іншого на Україні протягом чотирьох тижнів поставити, і потім перебувати слухняними його милості королеві, не чинячи ніякого розмиру зі сторонніми сусідами панств його королівської милості, жити за порогами на вказаному місці, ні постоїв, ні приставань, ні збитків, ні кривд не мати й не чинити в державах і маєтностях їх милостей князів та їхніх приятелів, його милості князя Олександра Вишневецького, старости черкаського, та інших, котрі в цей час перебувають із його милістю: також не підманювати до себе слуг із маєтностей і держав їх милості; утікачів, зрадників і слуг їх милості в себе не переховувати й видавати; зброю, коли б то не було взяту в замках, містах і державах їх милостей, крім трипільської, повернути; так само повернути хоругви, коней, худобу і рухоме майно, узяті в маєтках їх милостей князів; крім того, відіслати від себе челядь обох статей, котра є при нас; вічно жити у князів їх милостей у попередній любові, ніколи не приставати до жодної людини, що проти їх милостей, а навпаки, служити їм. На всі ці вищезгадані кондиції, подані нам від їх милостей князів, ми, усе військо, присягаємо вічно, свято й непорушно, не вишукуючи причин для порушення, зберігати і за ними на вічні часи діяти. А присяга наша полягає у таких словах; я, Криштоф Косинський, ми, сотники, отамани, все лицарство Війська Запорізького, один за одного і кожен з нас за себе присягаємо Господу Богу у Трійці єдиному, котрий сотворив небо і землю, у тому, що ми всі і кожний зокрема маємо і повинні всі вищевказані кондиції, на цьому листі нам подані їх милістю князями Острозькими, цілком і непорушно, не вишукуючи ніяких причин для порушення, утримувати і згідно з ними вічно чинити з їх милостями, а не проти їх милостей панів, приятелів, слуг і підданих їхніх, — у цьому допоможи нам, Господи Боже! Якщо ж ми неслушно присягнули, то скарай нас, Господи Боже, на душах і на тілах наших, у теперішньому і майбутньому віках! А для ліпшої вірності й вічного нашого затвердження, я, Косинський, цього листа власною рукою своєю підписав і печать свою приклав; ми всі також наказали прикласти до цього листа військову печатку, і котрі з нас уміли, до нього руки свої підписали; просили те саме зробити і їх милість панів вельможних, які були при цьому: його милість пана Якуба Претвича з Гаврон, каштеляна галицького, старосту теребовлянського; пана Олександра князя Вишневецького, старосту черкаського, канівського, корсунського, любецького, ловицького, пана Яна Гульського, войського теребовлянського; пана Вацлава Боговитина, хорунжого землі Волинської; пана Василя Гулевича, войського володимирського, що їх милості на прохання наше зробити рачили і, приклавши печатки свої до цього нашого листа, рачили підписати руки свої. Діялося під П’яткою року божого 1593, місяця лютого 10 дня. Криштоф Косинський рукою своєю; Іван Кречкевич, писар військовий, іменем усього війська рукою; Якуб Претвич із Гаврона своєю рукою; Олександр князь Вишневецький, староста черкаський; Вацлав Боговитин, хорунжий волинський; Василь Гулевич, войський володимирський; Ян Гульський, войський теребовлянський». Звільнивши Волинське воєводство і розлучившись із своїм вождем Косинським, козаки почасти пішли на Запоріжжя, почасти розійшлися по домівках на Україні, але більшість їх, всупереч угоді із князем Острозьким, опинилася під містом Києвом і небавом оволоділа ним, розмістивши в ньому свою армату й укріпившись у намірі назавжди залишитися тут. Тоді деякі з волинських панів звернулися до київського й волинського воєводи з проханням ужити проти козаків найрішучіших заходів, сповістити про це всіх панів Волині і так спільними силами припинити козацьку сваволю. Та ці прохання Костянтин Острозький залишив без уваги, що багатьом видалося загадковим, але пояснювалося частково суперництвом, яке завжди існувало серед усіх польських панів того часу, частково тими зв’язками, що існували між багатьма прикордонними старостами й воєводами та низовими козаками, а частково і тією байдужістю, з якою пани поставилися до Януша Острозького, коли він перед П’яткою вийшов на захист своїх маєтностей і зазнав поразки від козаків.\nТака байдужість князя Острозького до прохань волинських панів якнайбільше припала до вподоби колишньому вождеві козаків Криштофові Косинському. Потрапивши у безвихідь, він письмово присягнув у цілковитій покорі князем Острозьким, але тепер з’ясувалося, що присяга була вимушеною і що він зовсім не мав наміру виконувати її, отримавши волю. Тепер він знову виступив на сцену; знову навколо нього стали збиратися війська, частково з польських бояр, частково з міщан, що побували на Запоріжжі, а частково із запорожців, що блукали по Україні. Разом із військом у Косинського з’явилася й армата. Збірним пунктом стало придніпровське місто Черкаси. Косинський вирішив найперше вдарити на черкаського старосту, князя Олександра Вишневецького за те, що той насмілився разом із князем Острозьким узяти участь у справі під П’яткою. Напочатку з Косинським, за приблизними підрахунками, було від 350 до 400 вершників, та потім до нього й водою, і суходолом потяглися звідусіль нові сили, і повстання погрожувало набрати широкого розмаху. На щастя для поляків трапилася обставина, яка відразу зруйнувала всі наміри козаків: убивство Косинського. Воно було вчинене у корчмі міста Черкас слугами Вишневецького, котрих Косинський запрошував під свій «реймент». Підпивши на бенкеті, вони спочатку посварилися, потім дійшло до бійки і під час бійки хтось із шляхтичів одним ударом убив Косинського, а його товариші кинулися на козаків, що були з Косинським, і перебили їх. Залишившись без вождя, військо Косинського пішло за пороги. Так розповідають про загибель Косинського Бєльський і Гейденштейн. Інакше оповідає про це сам князь Олександр Вишневецький. У своєму листі від 23 травня 1593 року коронному гетьманові Яну Замойському він каже, що Косинський загинув у бою під Черкасами: хоча в нього було 2 тисячі козаків, він зазнав поразки від Вишневецького і поліг у бою. Народна слава й українські літописці оточили Косинського особливим ореолом мученика і про його смерть розповідали, начебто його живцем замурували в кам’яному стовпі у Брест-Литовську, і він загинув лютою смертю. Втім, такий кінець приписує Косинському псевдолітописець Георгій Кониський, а більшість літописців кажуть про загибель Косинського під П’яткою, причому одні відносять його смерть до 1593, а інші — до 1594 року. Фактичний і послідовний виклад війни Косинського і низових козаків з поляками не дає нам змоги чітко з’ясувати її причини. Про релігійне гноблення українського народу поляками в той час не може бути й мови, оскільки це питання хоч і встигло вже назріти, але постало з усією силою лише після смерті Косинського. Залишається поставити цей перший козацький виступ проти польського уряду в залежність від політичної унії 1569 року, за якою народно-козацька Україна, відірвавшись від Литви, увійшла до складу аристократично-шляхетської польської республіки й відчула себе у новій вітчизні так, як почувається приймак у чужій плоттю і вірою сім’ї. Першими причинами козацького руху в польських краях України і тісно пов’язаному з ними Запоріжжі могли бути поступове захоплення польськими панами з 1569 року земельних угідь на Україні і послідовне прагнення панів закріпачити й поневолити просте українське населення. Що особисте становище українців під владою поляків справді мало певне значення у згаданий час, видно з частих утеч панських підданих на Запоріжжя, а також із намагань Косинського поширити рівноправність суду між козаками, шляхтичами й нешляхтичами. Отже, не маючи фактичних даних про зв’язок перших виступів козаків проти поляків із питанням боротьби за віру, ми повинні відкинути свідчення українських літописців, які зовсім безпідставно твердять, буцімто козацький вождь Криштоф Косинський підняв свою зброю проти поляків за віру козаків, зневажену католиками. Про перші козацькі війни проти поляків можна сказати те, що причиною їх було, як свідчить вироблена історією істина, порушення економічної рівноваги в державі, або, інакше кажучи, загальне зубожіння народу в державі і прагнення його вийти з цього стану через боротьбу з іншим народом. У державі Речі Посполитій матеріально позбавленим було нижче населення України, яке і прагнуло відновити економічну рівновагу зі зброєю в руках.\nКуліш на підставі імені і походження Косинського вважає його якщо не католиком, то лютеранином, але Грабянка та інші літописці вважають православним\nВід латинського «мембрана», що у V-VIII ст. означало бланк, незаповнений документ з підписом і печаткою\nІсторія запорізьких козаків. Том 2\nЯворницький Д.І. Історія запорізьких козаків. 2 том. Львів: видавництво «Світ».1991.- 457 с. Книга є найбільш повним історичним дослідженням, що охоплює період 1471 -1734 рр.. На багатому документальному матеріалі в популярній формі всебічно висвітлюється життя запорізького козацтва. У другому томі висвітлюється історія запорізького козацтва від його виникнення наприкінці XV ст. до...\nПоходження козаків. Острів Хортиця.\nПоходження козаків. – Козаки татарські; козаки південноруські; козаки низові або запорізькі. – Причини появи південноруського козацтва. – Початок відділення запорізьких козаків від українських. – Шість періодів історичного життя запорізьких козаків. – Змішування запорізьких козаків з українськими у Москві й чітке розрізнення їх самих від гетьманських козаків. – Перші вожді, що...\nВійськові курінні й паланкові ради запорізьких козаків\nКожен народ має свій побут і свої звичаї, й чим давніший народ, тим стійкіші його побут і звичаї; народ, який стоїть найнижче у своєму розвитку, робить зі своїх звичаїв культ; народ, який стоїть на вищій, ніж первісна, стадії розвитку, але ще не виробив собі певних законів і живе лише переказами,...


Бетонні решітки для свинокомплексів (Код: )\nЩілинна підлога представляє собою набір бетонних решіток по площі свинокомплексу або каналів гноєвидалення. Решітки виготовлені з армованого бетону і сьогодні є безальтернативним варіантом щільових підлог для відділень відгодівлі свиней, а також утримання дорослих кнурів і свиноматок.\nСьогодні на більшості свинокомплексів свиней утримують на щільовій підлозі. При цьому для видалення гною з приміщень використовується самосплавной система гноєвидалення, яка відповідає сучасним вимогам санітарної гігієни. Утримання тварин на бетонній щільовій підлозі відповідає фізіологічним потребам тварин, забезпечує дотримання в свинарниках санітарно-гігієнічних норм, оскільки гній провалюється в щілини під час ходьби тварин, а його залишки прибираються з допомогою мийних апаратів високого тиску.\nБетонні щільові підлоги розраховані на високі навантаження (близько 600 кг на 1 м2), тому застосовуються для утримання свиней на відгодівлі, кнурів, супоросних свиноматок і ремонтних свинок. На щільову підлогу встановлюють перегородки і кормоватомати. Щільова підлога має протиковзку поверхню. Термін її експлуатації - до 20 років. Дана підлога може монтуватися на будь-які канали гноєвидалення.\nКомпанія "Агротех Консалт" реалізує бетонні щільові підлоги для свинарства.\nТовар, що постачається, має ряд переваг порівняно з аналогами:\n1. Бетонні решітки виготовлені в Україні на імпортному обладнанні з дотриманням всіх технологічних стандартів і норм.\n2. Існує можливість виготовлення підлог необхідної конфігурації і розмірів за запитом Замовника.\n3. Оптимальне співвідношення щілин для дренажу, легкість і швидкість прибирання.\n4. Легкий монтаж обладнання (годівниць, розділових стінок і т.д.).


Існує книга «Аномалії і курйози медицини» і вона видана у 1896 році. В ній зафіксовано один незвичайний випадок. Едвард Мордрейк народився з двома обличчями. За словами самого Едварда, він спадкоємець однієї з найвпливовіших сімей Англії. Всі знайомі відгукувалися про нього, як про яскраву людину. Друзі говорили, що він був обдарований божої прихильністю, а ще добре грав на різних музичних інструментах.\nТі, хто був знайомий з Едвардом Мордрейком, кажуть, що він мав дуже красивим обличчям, але тільки спереду. Ззаду, на потилиці, він мав інша особа, яка, немов виділяв зло, і було досить потворно.\nТака патологія називається «Сraniophagus Parasiticus» і саме Едварду не пощастило народитися з такою хворобою. Це може статися в такому випадку, коли, в одному тілі зростаються черепа двох сіамських близнюків. Цей чоловік вважав за краще усамітнення, навіть відмовився від того, щоб його відвідували члени його сім’ї.\nПоказання свідків говорять про те, що друга особа ніколи не вимовляють ні слова і ніколи не вживав їжу. В той же час очі другої особи уважно стежили за всіма оточуючими, могло так само виражати певні емоції: посміхатися або хмуриться. Губи на другому особі Едварда Мордейка рухалися, не перестаючи тараторити. Часто друга особа зображувало емоції, суперечливі першому, наприклад, коли Едвард плакав, друга особа чогось раділа.\nЯкщо Вам цікаво як вивести пігментні плями на обличчі то цю інформацію можна дізнатися на ресурсі www.womanway.ru.\nВ той час, коли оточуючі люди ніколи не чули і слова, вимовленого другою особою, Едуард клявся, що часто прокидався від того, що друга особа щось шепоче. За словами чоловіка, він не один раз просив хірургів видалити його друга особа, готовий був на складну операцію. Він стверджував, що його «зле» особа, у нічний час нашіптує йому диявольські слова.\nПобоюючись летального результату, жоден з лікарів не наважувався на операцію такого роду.\nУ віці 23 років він покінчив життя самогубством. І це не дивлячись на те, що він весь час знаходився під пильним наглядом лікарів. Після того, як він помер, близькі знайшли лист, в якому покійний просив до його похорону видалити його «демонічне» обличчя. Він просив про це для того, щоб «воно не продовжувало свій моторошний шепіт в моїй могилі».\nЩе одне прохання чоловіка була виконана: його поховали на пустирі і надгробний пам’ятник встановлений не був. Виконали чи лікарі на його прохання з видалення другої особи, ніхто не знає.


Сьогодні вітаємо Романів та прокурорів. Історія, заборони та прикмети 1 грудня : 01:12:2021 - 20 хвилин Вінниця\nСьогодні вітаємо Романів та прокурорів. Історія, заборони та прикмети 1 грудня\n1 грудня Церква звершує пам’ять мученика Платона Анкірського, священномученика Романа, диякона Кесарійського, і мученика отрока Варула, а також мучеників Закхея, диякона Гадаринського, і Алфея, чтеця Кесарійського.\n2011 — утворена Ініціативна група «Першого грудня».\n2013 — у відповідь на спробу силового розгону Євромайдану мільйонна демонстрація у Києві, сутички біля Адміністрації Президента України та початок Революції гідності.\nПобачити комара або муху — до відлиги.\nПобачити ворону, яка розгулює по двору — до потепління.\nМісяць на небі в колі — до снігопаду.\nРоман та Платон.\nдень продажных прокуроров слава


Що буде, якщо Чернігів стане таким, як Копенгаген? - СПЕЦКОР Регіон\nВ кінці двадцятого століття в розвитку європейських міст змінилися пріоритети з «міста для автомобілів» на «місто для людей».\nЗараз це важко уявити, але Європа 70 років багато в чому нагадувала сучасні українські міста – широкі дороги в центрі міста і вузькі тротуари, затори на дорогах, знищення мережі громадського транспорту, повсюди припарковані автомобілі, в тому числі і на тротуарах. Автомобільний бум раптово застав європейські міста. Муніципалітети почали розширяти дороги, будувати естакади, забирати простір у пішоходів, але це допомагало тільки у короткостроковій перспективі, зрештою автомобілі займали весь міський простір і це призвело до транспортного колапсу. Цивілізований світ зрозумів, що пріоритет в місті має бути за наступним порядком: пішохід, велосипедист, громадський транспорт, автомобіль.\nВсе, що було далі – розбудова велосипедної інфраструктури, повернення на вулиці трамваїв та тролейбусів, розширення тротуарів за рахунок звуження доріг, виділення окремих смуг для громадського транспорту, ліквідація підземних переходів, встановлення плати за паркування та багато інших заходів для створення комфортних умов для людей в містах. Деякі міста пішли ще далі. Наприклад, в Лондоні була встановлена оплата за в’їзд в центр міста, в Токіо взагалі не можна придбати авто без попереднього придбання парковочного місця, в Європі в багатьох містах центр є виключно велосипедно-пішохідний. Навіть історично автомобілецентрична Америка зараз розбудовує пішохідну і велосипедну інфраструктуру. Таким чином містам вдалося вибудувати ефективну транспортну систему в місті, де пропускна здатність вулиць вимірюється не кількістю автомобілів, а кількістю людей, та створити комфортний міський простір для всіх.\nА що в Чернігові? На сьогодні транспорт та інфраструктура в місті знаходяться в критичному стані. В середньому, для звичайного жителя міста поїздка з точки А в точку Б перетворюється на атракціон з приниження людської гідності. Людям доводиться ходити по зруйнованих тротуарах, лізти в брудні, смердючі переповнені маршрутки. А якщо на вулиці дощ, то взагалі краще брати відпустку і сидіти вдома, адже через відсутність зливової каналізації (навіть на нових дорогах) прийти на роботу без багнюки на одязі та з сухими ногами майже нездійсненна місія. Для людей з інвалідністю ситуація в рази гірша. Що чернігівці роблять для того, щоб не відчувати на собі всі радощі життя в країні третього світу? Купляють авто! Але і для водіїв ситуація не найкраща. Стан покриття неналежний. За останні декілька років кількість авто в місті значно зросла, разом з нею і аварійність, адже старі радянські дороги не відповідають сучасним вимогам безаварійності. Крім того, вже починають з’являтися затори на деяких вулицях, які можуть перерости в повноцінні пробки. Всі ремонти доріг в місті полягають тільки в тому, щоб просто замінити старе покриття на нове, іноді додати зайву смугу для руху або паркування. Невже ми повторюємо помилки європейських міст 70 років? Що буде далі, якщо не змінити пріоритети в місті з машин на людей? В світі вже є приклади. Дуже красномовний приклад російського міста Владивосток. Місцева влада активно розбудовувала дороги, естакади, мости, а весь вільний простір було віддано під паркування і гаражі. Фактично було знищено трамвайну та тролейбусну мережу. До цього додався фактор дешевих авто з Японії і місто захлинулося в заторах та вихлопних газах, а через паркування на тротуарі пішоходи позбавлені можливості нормально пересуватися по місту. Схожа ситуація в багатьох містах третього світу. Варто зазначити, що деякі позитивні зміни є. За словами Олександр Ломако місцева влада зобов’язалася закупити 40 нових тролейбусів. Але для вирішення проблеми це крапля в морі. Також було прийнято концепцію розвитку велоруху в місті та збудовано декілька велодоріжок.\nАле через недолугість їх проектування та виконання, користуватися ними не можливо. Потрібна Комплексна програма розвитку громадського транспорту, яка передбачає ліквідацію маршруток та введення єдиного квитка на всі види транспорту, потрібна стратегія розвитку протиаварійної дорожньої інфраструктури та створення безбар’єрного простору для всіх груп населення. Необхідно залучати професіоналів у сфері транспорту та урбаністики. Але перш за все – правильно розставити пріоритети.\nЩо буде, якщо Чернігів стане таким, як Копенгаген? В сучасному світі люди не прив’язуються до конкретного місця проживання, а намагаються жити там, де комфортно. Якщо Чернігів стане комфортним, і країна буде знати про те, що Чернігів став комфортним, сюди будуть переїжджати люди з усієї країни, а з некомфортного Києва в першу чергу. Спочатку фрілансери, та вільні професіонали, а зрештою і бізнес, стартапи. Під них підтягнеться сфера послуг. Сучасна європейська інфраструктура і транспорт дадуть сильний поштовх для економіки міста та стануть значним кроком на шляху до сталого розвитку. Але поки що ми намагаємося за допомогою рожевих фонтанів та паркану за 3,5 мільйонів привернути увагу туриста вихідного дня, який залишить десь в барі 300 грн і поїде, забувши про Чернігів.


06.10.2020 в 23:30 502\nХрещатик › Новини › Центром Києва знову гуляли кози (фото)\nУ центрі Києва напроти Софійського собору помітили кіз, які паслись біля дерева та жували траву, передає Хрещатик.News із посиланням на спільноту у Telegram «Київ зараз».\nВарто зазначити, що кіз, які розгулюють столицею, перехожі бачать вже не вперше. Раніше свійських тварин, які бродили по тротуарам біля багатоповерхівок, бачили на Осокорках. Минулоріч кіз також бачили і в центрі міста.\nНагадаємо, що в столиці заборонять використання тварин для фото і відео. Також у Києві відбувся Всеукраїнський марш за гуманне ставлення до тварин.\nДомашня ферма на Позняках: біля висоток сім`я тримає свиней, кіз, індиків та курей\nКиїв свійські тварини Софійський собор тварини


Методичні вказівки до лабораторних робіт з курсу "Моделювання систем", страница 22\nБлок RETURN виконує для перерваного пристрою функції, аналогічні функціям блоку RELEASE для зайнятого пристрою. Коли транзакт потрапляє в цей блок, відбувається зняття переривання. Переривання знімається лише тим транзактом, яким воно було викликане. Блок RETURN має один операнд A, де вказується ім’я або номер пристрою, для якого знімається переривання.\nБлок PRIORITY призначений для зміни значень пріоритетів транзактів, що потрапляють у цей блок. У полі A вказується значення пріоритету транзакта.\n2.2.4 Операції з параметрами транзактів\nЗа допомогою блоку ASSIGN A,B,C можна задати або змінити значення параметрів (Р1, Р2, ... Р100) транзактів. У режимі заміни (операнд C не вказується) при вході транзакта в блок ASSIGN параметру, номер якого задається операндом A, привласнюється значення, вказане в операнді B. Значеннями операндів А і В можуть бути константи або СЧА. Наприклад,\nУ першому випадку при входженні транзакта в блок ASSIGN відбувається присвоєння параметрові P3 значення 25. У другому випадку номер параметру та його значення вказуються непрямо. На номер параметра вказує значення іншого СЧА транзакта (Р3). А значенням параметру буде поточне значення функції EXPON. Нехай при вході транзакта в блок ASSIGN P3 = 4, а FN$EXPON = 2, тоді відбудеться присвоєння параметру P4 значення 2 (непряма адресація).\nЯкщо блок ASSIGN використовується в режимі прирощування, й у першому операнді вказано " + ", то відбувається збільшення значення параметра на величину, вказану в операнді В. У випадку " – " відбувається зменшення. Наприклад,\nУ першому випадку значення параметра P4 збільшується на величину, що дорівнює поточному вмісту черги № 5, у другому випадку значення параметра, номер якого визначається значенням арифметичної змінної 2, зменшується на величину, рівну цілому значенню функції FN3.\nУ режимі обчислення використовується операнд C, де вказується номер-ім’я функції. У цьому випадку виконуються наступні дії:\n- обчислюється значення функції, вказаної у полі C;