Рецепти і секрети пишного бісквіта | EDIM\nРецепти і секрети пишного бісквіта\nВсім, хто хоча б раз пробував приготувати бісквіт своїми руками, добре відомо, що тісто — це продукт з дуже примхливим і непостійним характером. Часом створюється враження, що воно саме вирішує, коли коржик вийде по-справжньому високим і пишним, а коли, навпаки, — гумовим і плоским. Крім того, нерідко така випічка підводить господиню в самий відповідальний момент. Але невже виправити ситуацію і зробити бісквіт смачним і пишним не можна? Насправді існує кілька правил, дотримуючись яких, ви навчитеся готувати коржі для торта бездоганно.\nБісквіт заслужено вважається серед кондитерів універсальної випічкою. Адже без нього не обходиться майже жоден торт. До того ж на основі бісквіта частенько створюються різні кулінарні шедеври у вигляді різноманітних тістечок і рулетів. Він дійсно здатний стати основою практично для будь-якого десерту.\nПишні, немов хмара, і досить щільні, з вершками або маслом, з яблуками і родзинками — бісквіти бувають абсолютно різними, але їх завжди об’єднує технологія виготовлення. Яким би не було тісто, для нього необхідно ретельно збити яйця і максимально обережно ввести інші інгредієнти. Саме завдяки повітрю, доданої в процесі обробки, в духовці бісквіт буде підніматися.\nПід час термообробки в такий випічці протікає два явища. Перш за все повітря всередині нагрівається і розширюється, що власне і змушує тісто підніматися, збільшуючись в обсязі. Крім того, якщо температури вистачає, стінки розростаються пір запікаються, покриваючись красивою скоринкою. Іншими словами, головний секрет пишного бісквіта криється в ретельному збиванні яєць. Дуже важливо додати в тісто максимум повітря і не допустити його втрати.\nБісквіт більшою мірою, ніж будь-яка інша випічка, має потребу в ретельному підборі компонентів, дотримання порядку їх змішування і виборі температурного режиму. Саме тому так важливо знати особливості виготовлення цих ласощів і деякі правила.\nДля того щоб приготувати пишний, м’який бісквіт з чудовими смаковими якостями, потрібно запастися виключно свіжими інгредієнтами. Крім того, дуже важливо грамотно вибрати їх. Знаючи секрети пишного бісквіта, можна без особливих зусиль приготувати смачний десерт своїми руками.\nБорошно. Бісквіти покриваються рум’яною скоринкою за рахунок крейстеризации крохмалю — під час термообробки його структура змінюється, стаючи більш в’язкою і густий. Саме тому для цієї випічки його наявність дуже важливо, так що готувати коржик можна майже з будь борошна пшеничного, гречаного, рисового, кукурудзяного. Якщо частково замінити її крохмалем, бісквіт вийде пористим, розсипчастим і міцним. Можна і зовсім обійтися без борошна. А ось в горіховому порошку крохмалю немає, тому бісквіти на його основі виходять менш міцними і сильно осідають. Але незважаючи на це, кулінари частенько додають у свої вироби мелені горішки, не в силах відмовитися від такого ласощі. Краще всього віддати перевагу борошну з 28-35% клейковини. Якщо цей показник буде вищим, бісквіт вийде занадто щільним, а якщо менше — надто розсипчастим.\nЯйця. Без чого бісквіт просто нереально приготувати, так це без них. Саме яйця доповнюють випічку пишністю і міцністю. Ретельно збита суміш заслужено вважається запорукою успіху в приготуванні смачного, високого бісквіта.\nЦукор. Звичайно ж, рафінад може бути звичайним, але все ж бажано вибрати продукт з дрібними кристаликами. Вони набагато швидше розчиняються і, отже, їх легше збити з яйцями.\nЯк зробити пишний бісквіт для торта\nБорошно, цукор і яйця — саме на основі цих компонентів можна приготувати дуже смачну випічку. Тісто для бісквіта володіє досить простим смаком, складом і часу на його приготування знадобиться зовсім небагато. Однак для приготування якісного коржа, який буде чудово тримати форму і не опадати після випікання, потрібні певні навички і знання базових секретів. Пишний бісквіт обов’язково вийде з першого разу, якщо слідувати всім описаним рекомендацій.\nВсі підготовлені продукти повинні володіти однаковою температурою. Причому, чим нижче вона буде, тим краще. Це, до речі, стосується і посуду, яка буде використовуватися в процесі.\nБорошно слід обов’язково просіяти, бажано навіть кілька разів. Тільки так її можна наситити киснем і позбавити від усіляких домішок.\nНеодмінно відокремте жовтки від білків. Причому зробити це потрібно дуже уважно, щоб жодна крапля не потрапила в інший посуд. Білки чудово збиваються тільки в чистому, охолодженому вигляді. Жовтки в процесі обробки повинні стати світліше і в кілька разів збільшитися в об’ємі. А правильно збиті білки перетворюються в білосніжну щільну масу. Якщо ви перевернете посуд з таким вмістом, воно не випаде і не витече.\nЩе один секрет пишного бісквіта криється в чистоті використовуваної посуду. Ємності, в яких ви будете збивати інгредієнти, повинні бути абсолютно сухими і знежиреними. Для цього можна протерти посуд рушником, змастити шматочком лимона або оцтом.\nДеякі кондитери радять замінювати частину борошна крохмалем, особливо якщо мова йде про бісквіті з підігрівом. Щоправда, таке рішення сподобається далеко не всім, адже виріб, приготоване таким способом, виходить дуже пористим і сильно кришиться.\nНе забувайте про те, що приготування бісквіта є швидким процесом, тому що тісто не повинно надовго залишатися без уваги. Як тільки ви перелили його у форму, відразу ж відправляйте заготовку в піч. І ще: перші 20 хвилин не відкривайте духовку, інакше бісквіт може впасти.\nПослідовність — цей нюанс є надзвичайно важливим в приготуванні будь-якого бісквіта. Першим ділом до жовтків додаються білки, потім йде цукор. І вже в останню чергу висипається підготовлена борошно.\nЯкщо у вас не виходить перетворити яйця в пишну піну, додайте трохи гарячої води або меду. До речі, бджолиний продукт у такому разі виконує функцію розпушувача і робить скоринку коржа пружною і м’якою.\nЯкість випічки багато в чому залежить також від правильності перемішування тесту. Не варто робити це помилковою, краще скористатися віночком. Міксер для цього процесу теж не підійде — з-за його використання тісто може осісти. До того ж дуже важливо ретельно розмішати борошно, щоб не залишилося грудочок. Не варто висипати її в одну точку, акуратно розподіліть порошок по всій поверхні тіста.\nЯкщо в тісто додається хоча б трохи жиру, наприклад, какао, то у нього неодмінно варто запровадити і розпушувач. Правда, дуже важливо не переборщити — від занадто великої кількості маса стане занадто важкою, а сам корж буде нагадувати кекс. На кожні 6 яєць досить брати чайну ложку розпушувача.\nДуже важливо заздалегідь включити духовку, щоб вона добре розігрілася. Тісто не потрібно відстоювати, відразу ж після збивання його слід перелити в холодну форму і відправити у піч. До речі, якщо у вас немає підходящої посуду, скористайтеся звичайною каструлею.\nВипікати бісквіт необхідно 20-50 хвилин, в залежності від його товщини. Так, корж товщиною до 40 мм треба томити в печі приблизно 40 хвилин при 180 градусах. Якщо ж виріб має товщину всього 10 мм, цілком вистачить 20 хвилин.\nЯк спекти пухкий бісквіт в домашніх умовах? Потрібно просто дотримуватися наведених рекомендацій. Майте на увазі, що при надто низькій температурі корж вийде ламким і сухим, а при занадто високою, навпаки, — подгоревшим і недопеченого. Так що не відступайте від вказівок в рецептурі. Якщо ви використовуєте в процесі піч з конвекцією, то виставте потужність на 20 градусів нижче тієї, яка запропонована.\nІнгредієнти для класичного бісквіта\nІснує маса варіантів приготування цієї випічки. Однак починати своє знайомство з бісквітом варто з простого базового рецепта, який, до речі, виходить зовсім не гірше самих складних кулінарних шедеврів.\nЯк бачите, набір продуктів у класичній рецептурі мінімальний. До того ж він повністю виключає додавання розпушувача.\nКласичний рецепт бісквіта в духовці\nПершим ділом просійте борошно, кілька разів поспіль, пропустивши її через сито. Відокремте жовтки від білків, додати до них половину цукру і ретельно збийте міксером. Поступово вони повинні перетворитися в густу білу масу. На цьому етапі, ви вже можете включити духовку.\nТепер збийте відокремлені білки, не забувши попередньо вимити віночки. Коли маса стане густою, висипте в неї цукор, що залишився. В результаті у вас повинна вийти білосніжна щільна суміш.\nТепер додайте до жовтків білки і акуратно перемішайте, щоб маса стала однорідною. На завершення відправте в ємність борошно і вимісіть тісто. Тільки не потрібно розмішувати масу довго, щоб вона не стала щільною. Як тільки ви позбудетеся від грудочок, зупиніться.\nПерекладіть приготоване тісто у відповідну форму, вирівняйте його поверхню і негайно відправте в духовку. За класичним рецептом бісквіт слід випікати 20 хвилин при 180 градусах. При цьому ні в якому разі не відкривайте дверцята печі.\nГотовий виріб покрито рівномірною золотистою скоринкою, а при натисканні на нього долонею воно пружинить. Пишний бісквіт на яйцях завжди виходить дуже міцним, м’яким і пружним.\nНа завершення залишилося лише остудити виріб на решітці і розрізати на кілька коржів. Для цього потрібно скористатися спеціальною струною. Тепер ви вмієте готувати високий, пишний бісквіт для торта своїми руками.


"Закарпаття" вдома перемогло "Нафтовик" @ Закарпаття онлайн\nЗАКАРПАТТЯ: 33.Бабенко, 3.Чижевський, 5.Данаєв, 6.Задорожний (20.Домбрайе, 73 хв.), 7.Целих, 9.Козоріз,10.Єсін, 16.Дано, 19.Мітіч (14.Кардаш, 89 хв.), 23.Микуляк, 30.Бундаш (21.Вітошинський, 67 хв.) Запас: 22.Надь, 8.Крьока, 11.Чучман, 14.Кардаш, 17.Ковальчук, 20.Домбрайе, 21.Вітошинський\nНафтовик: 99.Величко, 2.Карпенко, 8.Шептицький (15.Товкацький, 45 хв.), 5.Куценко, 6.Писний, 7.Харченко (4.Гапон, 82 хв.), 16.Васільєв (18.Козін, 82 хв.), 9.Кретов, 10.Агарін (3.Журка, 45 хв.), 11.Єсип, 13.Зейналов (17.Мельниченко, 71 хв.) Запас: 1.Сиротюк, 3.Журка, 4.Гапон, 15.Товкацький, 14.Кікоть, 17.Мельниченко, 18.Козін\nАрбітри: Головний арбітр: В.Топіха (Київ) Помічники арбітра: І.Пономаренко,С.Водиняк (Миколаїв) Делегат ФФУ: О.Тютюн (Фастів) Резервний арбітр: Р.Грошик\nПопередження: 5.Данаєв 79хв. - 8.Шептицький 6хв.\nВсі з нетерпінням очікували 24-го туру, в якому, безперечно, центральним матчем туру був поєдинок в Ужгороді, адже це була принципова гра за перше місце.\nЗа два дня до матчу відбулася прес-конференція керівництва клубу „Закарпаття” та тренерського штабу, де було заявлено, що перед клубом поставлена задача виходу у вищу лігу. То ж відступати уже не було куди, ужгородцям була потрібна тільки перемога.\nКоманда з міста над Ужем з перших хвилин пішла в атаку на ворота суперників. На 1-й хвилині після навісу з лівого флангу Козоріз трішечки не дотягнувся до м’яча.\nГравці „Нафтовика” з самого початку матчу старалися відповідати контратаками, також не гребували навісами, та гравці „Закарпаття”, завдяки своїм фізичним даним, повністю переграли охтирчан на другому поверсі. Найактивнішими в складі „Нафтовика” були Журка, Зейналов, Харченко і, звісно ж, кращий бомбардир першої ліги Єсип. Особливо запам’яталася відмінна гра Зейналова, який на одному метрі міг обіграти 2-3-х оборонців. Та в цілому оборона ужгородців повністю справилася з нападниками „Нафтовика”, не давши їм створити бодай одного дійсно небезпечного моменту.\nТакож не можна не сказати пару слів про суддів. І справа не в тому, що вони комусь підсужували чи ні, просто навіть неозброєним оком були помітні грубі помилки арбітрів. Наведу конкретний приклад. На 14-й хвилині гравця „Нафтовика” було збито, та гра тривала. Гравець, отримавши пошкодження, не міг звестися і лежав на землі. М’яч був у гравців Нафтовика, які чомусь не спішили вибити м’яча, щоб лікарі команди могли допомогти їхньому партнеру по команді. На мій погляд суддя мав би просвистіти в цій ситуації, адже пройшло декілька хвилин після падіння гравця і тільки після того, як м’яч вийшов за межі поля, була надана допомога гравцю „Нафтовика”, який весь цей час лежав на полі. Крім цієї ситуації був ще з десяток інших подібних, коли суддя показував свою некомпетентність.\nПершим сигналом для охтирчан став красивий, та, нажаль, не зарахований гол Целих на 22-й хвилині. Після навісу з правого флангу Мітіч скидує на Целих, який п’яткою забиває гол, та боковий суддя показує, що в тому моменті нападник ужгородців перебував поза грою. Та гол назрівав. На 27-й хвилині той же Целих, прикривши м’яч корпусом, а потім обігравши оборонця, вийшов на ударну позицію, пробив в дальній кут воріт, та м’яч просвистів в лічених сантиметрах від стійки.\nДалі гравці з Охтирки дещо переххопили ініціативу, та не на довго. На 30-й хвилині неспинний в цьому матчі Целих проривається по правому фланзі, робить навіс на Микуляка, який знаходився в центрі карного майданчику. Микуляка оборонці відштовхують і м’яч, не потрапивши до нього, летить в сторону лівої стійки воріт, де реактивний Бундаш замикає передачу і забиває переможний гол.\nДалі гра в основному точилася в центрі поля.\nПісля перерви наставник „Нафтовика” зробив подвійну заміну і випустив свіжого нападника Товкацького, який, доречі, колись грав в Ужгороді. Та така заміна не дала бажаного результату. На 46-й хвилині Козоріз мав дуже непогану нагоду забити другий гол, потужно пробивши з 25 метрів, та мяч потрапив в перекладину воріт, доказавши істину, що перекладина і стійки воріт - це вірні друзі голкіпера.\nВ другому таймі ініціатива перейшла до гравців з Охтирки. Гравці ж господарів поля намагалися грати на контратаках. Та всі потуги гостів зрівняти рахунок в матчі були марними. Єдину нагоду зрівняти рахунок охтирчани мали на 86-й хвилині, коли суддя назначив штрафний в 16-ти метрах від воріт ужгородців. Та навіть цією нагодою гості не змогли скористатися. То ж матч так і закінчився з рахунком 1-0 на користь ужгородців.\nЦілком заслужена, та нелегка перемога „Закарпаття”.


Вояк переднього краю – Грінченко-інформ\nКрізь призму подій нового тисячоліття окиньмо зором довгу і тернисту ратну дорогу генерал-хорунжого, який служив у чотирьох арміях і брав участь у трьох війнах, що докорінно змінили хід історії. Павло Шандрук – один з найяскравіших представників національної «старої гвардії» лицарства, яка гідністю власного життя передала естафету доблесті прийдешньому поколінню оборонців Української державності.\nЙого колиска – Велика Волинь, село Борсуки тоді Крем’янецького повіту, а нині Лановецького району Тернопільщини. Півтора століття тому, дня 28-го, місяця лютого, року Божого 1889-го тут, в родині заможних селян явився світові Павло Шандрук. Навчався в духовній семінарії, але в цих премудростях себе не проявив – перейшов до Острозької класичної гімназії. А потім вступив до Історико-філологічного інституту ім. князя Безбородька у Ніжині. Саме тоді «непереможна» і «велика» Російська імперія, потерпівши ганебну поразку від крихітної Японії, готувалась до «переможного реваншу» – вже на майбутніх західних фронтах. Армія потребувала кадрових командирів. І 22-річний історик Павло Шандрук пішов здобувати військову освіту в Алексєєвському офіцерському піхотному училищі Москви.\nПісля Лютневої революції 1917 року, перебуваючи в резервному полку російської Твері, командир батальйону штабс-капітан Шандрук разом із земляками-офіцерами спробував організувати окрему українську частину. Але місцевий «Совєт» шовіністичних робітничих і солдатських депутатів заарештував зухвалого українця. Втім озброєні бійці батальйону домоглися звільнення свого командира.\nСвій задум Павло Шандрук здійснив в окопах російсько-німецького фронту. Із частини вояків Рязанського полку сформував український підрозділ і вислав посланців до Центральної Ради. На початку 1918 року Павло Шандрук прибуває до Лубен, де тоді мешкали його батьки і брат Олександр, капітан Рязанського полку. Після проголошення Універсалу про Незалежність України , очолювана ним група вояків-українців влилася в Запорізьку дивізію генерал-хорунжого Олександра Натієва.\nУ моторизованому дивізіоні підполковник Шандрук командував озброєним гірською гарматою бронеавтомобілем, якого назвав «Полуботком». Запорізька дивізія визволяла від більшовиків Полтаву і Харків. На станції Лозова підрозділ Шандрука влився до новосформованої Кримської групи під командуванням полковника Петра Болбочана. За його наказом підполковник Шандрук сформував панцерник «Запорожець», поставивши на окрему платформу броньовик «Полуботок». Так починався Кримський похід армії УНР.\nЗ налагодженням мирного життя Павло Шандрук повернувся до своєї родини, яка тоді мешкала у Харкові. Ніс службу у міській комендатурі. Наприкінці грудня 1918 року більшовики вдруге розгорнули бої за східну столицю. Підполковник Шандрук встиг вивезти ешелоном до Полтави цінності Харківського банку. Командував окремим Запорізьким куренем, який влився згодом у третю Стрілецьку (пізніше Залізну) дивізію Армії УНР полковника Олександра Удовиченка. За успіхи в спільному польсько-українському наступі на Київ у квітні 1920 року командувача 7-ї бригади Залізної дивізії полковника Шандрука представили до звання генерала-хорунжого. Але його мужній офіцер отримав аж через два роки, вже інтернованим, у Польщі.\nКеровані полковником Шандруком з’єднання відзначилися у вересні 1920 року під час форсування Дністра та Збруча, завершуючи варшавський розгром Червоної армії Тухачевського. Залізна бригада мужньо стримувала більшовицьку навалу у листопадових боях за Жмеринку і Вапнярку. Після важкої оборони українське військо відступило за Збруч, на територію Польщі. У спогадах «Сила доблесті» Павло Шандрук напише: «Незважаючи на проголошену ідею права нації на самовизначення, українській нації, що потопала в крові, було відмовлено в матеріальній, технічній і навіть у медичній допомозі. Це було однією з основних причин перемоги наших ворогів, а зовсім не брак нашої віри в перемогу, або небажання йти на пожертви…».\nУ таборі для інтернованих він організував початкову школу, викладав у гімназії, на педагогічних курсах. З 1923 року генерал виконує обов’язки керівника відділу Українського Центрального Комітету в Лодзькому воєводстві. Разом з колишнім прем’єр-міністром уряду УНР Прокоповичем редагує військово-науковий часопис «Табір», де надрукує низку публікацій з військової тематики.\nВ серпні 1927 року українські військові створили визнаний Польщею Генеральний штаб Армії УНР. Майже десять років його очолює генерал-хорунжий Павло Шандрук. А тим часом закінчує Радіотехнічний інститут й Академію Генерального штабу Війська Польського.\nПочинався новий етап більшовицько-радянської експансії. Навесні 1939 року у Львові полковник Війська Польського Павло Шандрук працює над формуванням українських бригад. А з початком Другої світової, заступивши хворого командира польської 29-ї бригади, відзначився у боях проти гітлерівців, за що одержав від польського уряду найвищу військову відзнаку – Хрест «Віртуті мілітарі». Після поранення потрапив у німецький полон. Згодом його, важкохворого, звільнили з концтабору і він повернувся до родини, яка тоді перебралася в польське місто Скерневіце. Та вже в січні 1940-го Павла Шандрука за чиїмось доносом схопило гестапо. Завдяки настійним клопотанням Президента УНР у вигнанні Андрія Лівицького українського генерала вдалося звільнити. Щоб прожити, працював директором кінотеатру.\nДо військової і політичної діяльності Павло Шандрук повернутися лише наприкінці 1944 року. З ініціативи А.Лівицького було створено Український Національний Комітет (УНК), який поставив завданням: «шукати шляхів порятунку української політичної еміграції… та перебрати від німців турботу про сотні тисяч вояків різних українських формувань збройних сил Німеччини, особливо дивізії «Галичина», яку в разі капітуляції німців можна повернути проти більшовиків». (Ярослав Середницький, «Генерал Павло Шандрук і антигітлерівська військова опозиція»).\nОчолити УНК довірили генералові-хорунжому Павлові Шандруку – за підтримки Степана Бандери, Андрія Мельника та Павла Скоропадського. Даючи згоду, Шандрук, за словами Ярослава Середницького, розумів, що «…вимушене співробітництво з німцями сприйматиметься ворожо, виглядатиме незрозумілим на останньому етапі війни…». Окупанти наполягали, щоб УНК підпорядковувався «Комітету визволення народів Росії» (КОНР) під проводом російського генерала Андрія Власова, який, у свою чергу, мав би сформувати уряд «вашої російської батьківщини». «Побачення з Власовим,– згадує Шандрук, – відбулося 30 січня 1945 року… Він запитав, чому я не хочу увійти, як автономний комітет, до його КОНР…Я відповів йому те саме, що говорив німцям, себто: він окремо, я – окремо, але в інтересах боротьби можемо узгіднювати нашу діяльність…Тоді Власов підкреслив, що я своєю впертістю гальмую цілу справу… і продовжив, що через 2-3 місяці він матиме 6 дивізій і рушить…на Україну в надії, що там більше матеріальних можливостей і населення вороже наставлене проти червоних. На це я сказав, що він помиляється, бо український народ вороже наставлений проти москалів взагалі і буде битися проти нього теж, що в українців є своя батьківщина і не для того ми воювали на вашій землі, не для того втратили майже 50 тисяч наших товаришів, щоби повертатись під руку Москви…».\nУ березні 1945 року Павла Шандрука призначили командувачем Української Національної Армії (УНА). Дивізію «Галичина» переформатували у Першу Українську, з полонених українців набирали Другу. До складу УНА влилися бригада особливого призначення (парашутна) генерала Тараса Бульби-Боровця, бригада вільного козацтва полковника Павла Терещенка, інші підрозділи.\nЗ капітуляцією Німеччини, Шандрук наказав українським підрозділам вийти до Юденбурга, де їх інтернувало американське та британське командування. «Треба було вживати гарячкових заходів, щоб дивізію не було видано більшовикам», – писав у спогадах Шандрук.\nПісля війни він виїхав до США, брав активну участь в комбатантських і громадських організаціях, активно друкувався в українській та американській періодиці, писав розвідки з новітньої історії України та військової справи.\n15 лютого 1975 року серце генерала зупинилося. Його прийняла земля українського православного цвинтаря святого Андрія у Саут-Баунд-Бруку.


Бушко-Жук Михайло Осипович — Вікіпедія\nБушко-Жук Михайло Осипович\nМихайло Осипович Бушко-Жук (листопад, 1893, Новоросійськ, Кубань (нині Краснодарський край РФ) — 1942) — український військовий діяч.\nБільшовик. Наприкінці 1917 року очолив червоногвардійські загони Новоросійська та станиці Кримської. На початку 1918 року призначений командувачем радянськими військами, сформованими на Тамані. Згодом став на чолі південної бойової дільниці, за начальника штабу було призначено командира 41-го артилерійського дивізіону штабс-капітана Маріна.\nНа початку березня всі загони загальною чисельністю близько 20 тисяч бійців були об'єднані у так звану Кубанську Південну армію. До її складу увішли також Анапський, Темрюкський та інші червоногвардійські загони. 14 березня 1918 року Південна армія під проводом Михайла Бушко-Жука без бою зайняла Катеринодар.\nВ умовах постійного протистояння з білогвардійцями з 1 по 16 квітня 1918 року в Катеринодарі відбувся II-й з'їзд Рад Кубані, на якому було проголошено Кубанську Радянську республіку. 6 квітня на з'їзді з доповіддю виступив командувач армії Бушко-Жук. Його турбувала організація самоврядування, коли замість місцевих та козачих органів управління владу перебирали Ради. Хоча до Рад крім більшовиків обиралися також есери та меньшовики, йому вже була очевидною тенденція до створення однопартійної диктатури саме більшовицької партії. Михайло Бушко-Жук попередив депутатів з'їзду про небезпеку:\n«Товариші! Я мушу визнати, що в боротьбі з контрреволюцією ми прийшли не до тієї мети, за яку боролись. Ми боролись за диктатуру пролетаріату, прийшли — до диктатури багнета».\n30 травня 1918 в Катеринодарi була проголошена Кубано-Чорноморська Радянська Республіка, i Бушко-Жук очолив об'єднані збройні сили. Він став військовим керівником і наступного державного утворення — Північно-Кавказької Радянської республіки, а 25 серпня 1918 року увійшов до складу Військової Ради та очолив оборону Катеринодара. Не маючи змоги протистояти навалі ворога, перед нереальними планами Військової Ради, що не сприймала дійсність, Бушко-Жук наприкінці серпня склав із себе повноваження. Головнокомандувачем «лінії Армавір—Туапсе» було призначено учасника оборони Порт-Артура, більшовика Губернського А. А., штаб Південної армії — розформовано, а Михайла Бушко-Жука відряджено до Москви по зброю та з доповіддю про стан справ на Кавказі.\nНекролог Щорса в газеті «Красная правда»\nЗ огляду на те, що наприкінці серпня 1918 Катеринодар був зайнятий Добровольчою армієй, назад на Кубань Бушко-Жук не повернувся. Він отримав призначення в Нейтральну зону, де формувалися загони майбутньої Української радянської армії.\nХоча про цей період у житті Михайла Бушко-Жука інформації обмаль, відомо все ж про його участь у боротьбі з Григор'євим: Бушко-Жук очолив комуністичний загін Конотопа, який 13 квітня 1919 року виступив на бій проти заколотників.\nВід 23 серпня по 26 грудня 1919 року — військовий комісар 44-ї стрілецької дивізії. Саме його підпис стояв під офіційним некрологом Щорса у дивізійній газеті «Красная правда», що вийшла друком 4 вересня. В цьому виданні точно вказаний час смерті начдива — сьома вечора.\nПісля того, як на посаду воєнкома 44-ї дивізії було призначено Оскара Берзіня, Михайло Бушко-Жук стає військовим комісаром Таращанської бригади. На цій посаді він лишається до червня 1920 року — допоки не стає слухачем академії Генерального штабу.\n26 листопада 1920 року Михайла Бушко-Жука звинувачують у вбивстві уповноваженого по житловим питанням всеросійського Генерального штабу громадянина Гільбраса. 4 лютого 1921 року Революційний Трибунал республіки розглянув справу, з'ясувавши, що протягом кількох місяців слухач не міг отримати кімнату для проживання своєї сім'ї у складі дружини та маленької дитини, а звертаючись до громадянина Гільбраса стикався тільки з пихою бюрократа. Взявши до уваги пролетарське походження, а також те, що останнім часом Бушко-Жук знаходився у фронтових умовах, що й викликало нездорову збудженість та імпульсивну поведінку, Ревтрибунал звільнив підсудного.\nЗвичайно, що після скоєного, військова кар'єра Бушко-Жука закінчилася. Більш того, це дивним чином вплинуло на подальшу його долю. Деякий час Михайло Осипович працював у Кубанському окружному комітеті РКП(б), займаючись справами потребкооперації. Пізніше місцем роботи були Вищі державні курси стенографії, які він очолював, одночасно головуючи у Комісії з опрацювання єдиної державної системи стенографії. Від 22 жовтня 1932 року Бушко-Жук очолює за сумісництвом і курси секретарів-стенографів при Народному комісаріаті зовнішніх справ.\nУ 1934 року Бушко-Жук призначається директором сільськогосподарського технікуму у Владимирі, де його спокійне життя обривається арештом 14 березня 1935 року. Вирок суду — три роки позбавлення волі за контрреволюційну троцкістську агітацію. Після відбуття покарання на Воркуті Михайло Осипович повертається у Владимир, де працює на скромній посаді діловода у будівельній конторі. В червні 1941 — знову арешт, в жовтні — вирок: десять років позбавлення волі. Такого Бушко-Жук вже не пережив. Він помер у 1942 році, відбуваючи покарання.\nПредпосылки к революции на Черноморском побережье в 1905 г. // Известия общества любителей изучения Кубанского края: Вып. 9. / Под ред. Б. М. Городецького. — Краснодар, 1925\nРоль Новороссийска в борьбе за власть Советов на Кубани и Черноморье\nО советской потребительской кооперации\n↑ Існує й інша назва: Південний (Чорноморський) фронт.\nмісто Кропоткін (рос.)\nХижняк І. Л.[недоступне посилання з червень 2019] (рос.)\nКоледжу Міністерства Закордонних Справ Російської Федерації — 70 років[недоступне посилання з травень 2019] (рос.)\nБушко Олег Михайлович, «Отцовские строки» // газета «Известия», 4 травня 1967 г., № 105 (рос.)\nЗвездіна А. С., Кубань в історичних катаклізмах початку XX століття (за спогадами М. О. Бушко-Жука) // «Вестник архивиста Кубани» № 1, — 2006 (рос.)\nПавло Полян, Коса і камінь: конфліктний етнос в міцніючих обіймах Радянської влади, «Звезда», 2007, № 12 (рос.)\nХижняк Іван Лукич, Роки бойові // Краснодар, — 1957. (рос.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Бушко-Жук_Михайло_Осипович&oldid=25542014\nОстаннє редагування: 27 червня 2019, 11:10


Обмеження права громадян на виїзд з території України: які можуть бути підстави? Роз’яснення юриста : MyCity — Интернет-издание — Новости Николаева\nОбмеження права громадян на виїзд з території України: які можуть бути підстави? Роз’яснення юриста\n29 апреля, 2021 12\t:50\nАдвокат, керуючий партнер у RELIANCE LAW COMPANY Дмитро Слободянюк в рубриці «Експертні поради. Право» на MyCity розповів про підстави та порядок застосування обмежень права громадян на виїзд з території України.\nПоїздка за кордон для відпочинку чи роботи — це право кожного громадянина, яке закріплене законодавством. Конституція гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України.\nПроте бувають випадки, коли право громадян на виїзд за кордон може бути обмежене з певних підстав.\nПорядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в’їзду в Україну громадян України».\nВідповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в’їзду в Україну громадян України» підставами, які обмежують право громадян на виїзд за кордон, є:\n— громадянину відомі відомості, які становлять державну таємницю. Обмеження мають бути доведені до відома особи власником, уповноваженим ним органом, керівником навчального закладу, командуванням військової частини під час прийняття на роботу, навчання, зарахування на військову службу, пов’язаних з допуском до відомостей, що становлять державну таємницю;\n— стосовно громадянина у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, — до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;\n— громадянин засуджений за вчинення кримінального правопорушення — до відбуття покарання або звільнення від покарання;\n— громадянин ухиляється від виконання зобов’язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, — до виконання зобов’язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;\n— громадянин перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції — до припинення нагляду.\nУ разі накладення на громадянина адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 184 Кодексу про адміністративні правопорушення (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов’язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей), йому тимчасово обмежується право на виїзд з України з дитиною строком на один рік з дня накладення адміністративного стягнення, крім випадку, коли є нотаріально посвідчена згода на виїзд дитини другого з батьків.\nОбмеження можуть бути зняті при винесенні виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження або постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України — у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.


ᐉ Альдегідний засіб Лізоформін 3000, 1л, ціна 852 ᐉ Купити в Києві з доставкою\nУніверсальний комбінований альдегідний засіб для поточної, заключної, профілактичної дезінфекції всіх типів поверхонь, для проведення генеральних прибирань, для знезараження медичних виробів (дезінфекція та передстерилізаційного очищення, стерилізація, дезінфекція високого рівня), в тому числі ендоскопів\nВластивості: Засіб має миючі, дезодоруючі, змочуючі, емульгуючі властивості. Якісна дезінфекція при мінімальних концентраціях. Добре видаляє механічні, білкові, жирові забруднення, залишки крові і т.д .. Засіб зберігає властивості після замерзання і відтаювання.\nТермін придатності робочих розчинів - 28 доби. Володіє бактерицидною, туберкулоцидною, віруліцидною, фунгіцидною, спороцидною дією. Економічність використання робочих розчинів за умови застосування системи «Вермоп» в 6 разів.


Дешеві рейси до Пекін Наньюань на Skyscanner\nРейси до: Пекін Наньюань\nВ шукали рейси з: Пекін Наньюань?\nSkyscanner - це зручна служба для швидкого пошуку квитків. До того ж ця служба безкоштовна! Порівняйте ціни на дешеві авіаквитки та забронюйте авіаквитки до Пекін Наньюань безпосередньо на веб-сайтах агентств та авіакомпаній.\nПерегляньте список запропонованих авіарейсів нижче або вкажіть дати поїздки у вікні пошуку, а ми знайдемо найдешевші квитки на рейси до Пекін Наньюань або в будь-яке інше місце, куди ви бажаєте відправитися.\nАеропорти поблизу міста Пекін Наньюань\n2 км до міста Пекін Наньюань\n65 км до міста Пекін Наньюань\n124 км до міста Пекін Наньюань\n125 км до міста Пекін Наньюань\n161 км до міста Пекін Наньюань\nАеропорти в місті Пекін Наньюань\nАвіакомпанії, які літають в аеропорт Пекін Наньюань


Назад у майбутнє – ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ХЕСЕД БЕШТ\nШістнадцятого вересня у Хмельницькому Обласному Музично-Драматичному театрі ім. Старицького яблуку ніде було впасти. Велика кількість людей старшого віку, молодь, люди у синій уніформі. Це був ювілей Хмельницького благодійного фонду «Хесед Бешт».\nПісля привітань та великої кількості гарних слів на адресу «Хесед-Бешт» усьому зібранню була запропонована прем’єра музичної вистави «Лист» («Письмо») від колективу «Хесед Бенд». І почалось… Музикантам вдалось всіх глядачів занурити в атмосферу старого єврейського містечка. Нагадати про цінності життя п’ятдесятих – шістдесятих років минулого сторіччя. Згадати часи молодості наших батьків , бабусь і дідусів. Використовуючи форму написання листа, автори запропонували глядачеві згадати особливість побуту того часу, послухати музику тих часів і неначе у машині часу перелетіти у старий Проскурів. Гарний веселий настрій, сентиментальні спогади, сльози на очах – все це спостерігалось у залі. За словами глядачів, колективу «Хесед Бенд» вдалось відтворити життя п’ятидесятилітньої давнини і подарувати усім щирі і приємні спогади. У той вечір на сцені можливо було почути пісні єврейською мовою, російською і звичайно українською. Пісні народні, сучасні, авторські. Все це так гармонічно поєднувалось, що байдужих в залі не було. І довго, після закінчення вистави, лунав шквал оплесків. І довго ще люди старшого покоління обіймали музикантів і говорили: «Ви нам подарували ще десять років життя. Дай вам Бог…». І довго ще переповнювала гордість за те,що це зробили наші – хмельничани. Тому із радістю представляємо вам музичний колектив «Хесед Бенд».\nПро те, що найбільше цікавить шанувальників колективу розповідає його керівник Анатолій Музика:\n«Ідея створення колективу такого формату давно хвилювала мене. І от у січні 2014 року зібралась група однодумців, що вирішила зробити проект для душі. При чому це були не просто слова. У наш час так легко стати «музикантом». Придбав ноутбук, «накачав» фонограм і все – ти зірка. А працювати в «живу»… це вища математика. Тому в склад колективу ввійшли професійні музиканти, які очолюють ряди борців із «фонограмщиками». Це професіонали ,які мають досвід роботи за кордоном і насамперед, люди , які хочуть робити щось не форматне, не коньюктурне. У нас в колективі сім учасників. Це «серце» колективу, людина яка задає пульс у нашому мистецтві барабанщик В. Волошин (людина з безмежним досвідом і величезною харизмою), басгитарист І. Акрибай (певний час працював за контрактом у Кореї) , гітарист О.Ролдугін (брав участь у багатьох музичних проектах , відмінний профі), акордеон С. Врублєвский (практично легенда музичного світу Хмельницького) , кларнет, саксофон М. Броварний (майстер духових інструментів відомий у Хмельниччині і не тільки) , скрипка, вокал В. Сидоренко (талановита людина , яка певний час працювала за кордоном за контрактом) ну і я А. Музика – клавішні і вокал. Сценарієм та конферансом наших виступів опікується відомий хмельницький шоумен А. Албул. По мірі необхідності до роботи залучаються інших творчих професій».\nТрадиційне питання : « Звідки така назва «Хесед Бенд»?\n«Велику допомогу у створенні і становленні колективу надав благодійний фонд «Хесед Бешт» і особисто керівник цього фонду Ігор Ратушний. Користуючись можливістю , хочу висловити подяку пану Ратушному і всьому колективу за підтримку, за місце для репетицій , за створення сценічних образів і просто за велику людяність і розуміння. Можливо , наше бажання віддячити «Хесед Бешту» вплинуло на назву «Хесед Бенд» , а можливо , що слово «хесед» означає – милосердя, яке просто необхідне в даний час, спонукало нас взяти таку назву. Про це важко сказати. Хоча погодьтесь , звучить: «Колектив , що несе милосердя». І дай боже , щоб ми могли донести це почуття у душі наших слухачів.\nХотілось би дізнатись про ваші плани і подальші кроки розвитку?\n«Одразу хочу сказати , що одним музичним спектаклем ми не обмежимось. Після виступу у Хмельницькому ми отримали запрошення на виступ у багатьох містах України. Вже відпрацьовано спектакль у місті Київ і отримано велику кількість позитивних відгуків. З успіхом ми виступали для харківських глядачів. Разом із представниками польської громади проведено День Толерантності і благодійний концерт на підтримку воїнів АТО. Це все вже зроблено, а попереду нові міста нові концерти , нові виступи. Ще раз наголошую: «Не тільки виставу «Лист» ми будемо показувати глядачеві. Вже ведеться робота над створенням нового проекту. Робоча назва якого «Прикордонне містечко». З’являться нові пісні не тільки єврейською, але й польською, українською, російською мовами. Якщо нам вдасться хоч трошки зробити людей добрішими і милосерднішими будемо вважати , що працюємо не даремно. А головне, щоб ми згадуючи минуле рішуче прямували у майбутнє і у цьому майбутньому завжди лишалось місце для добра, любові і людяності».


Чемпіонат Луганської області з техніки пішохідного туризму в закритих приміщеннях – 2017 (24 - 26 лютий 2017 р., м. Сєвєродонецьк) - Департамент освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації\nЧемпіонат Луганської області з техніки пішохідного туризму в закритих приміщеннях – 2017 (24 – 26 лютий 2017 р., м. Сєвєродонецьк)\n● прес-центр\t●\t28 Лютого, 2017\t● Новини\t●\tКоментарі Вимкнено до Чемпіонат Луганської області з техніки пішохідного туризму в закритих приміщеннях – 2017 (24 – 26 лютий 2017 р., м. Сєвєродонецьк)\n25 лютого 2017 року на базі спеціалізованої спортивної зали СЗШ № 12 м. Сєвєродонецька відбувся Чемпіонат Луганської області з техніки пішохідного туризму в закритих приміщеннях серед юнаків, який проводився Департаментом освіти і науки Луганської обласної державної адміністрації, Управлінням молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації, Федерацією спортивного туризму Луганської області) та Центром туризму, краєзнавства та екскурсій учнівської молоді відділу освіти Сєвєродонецької міської ради).\nУ чемпіонаті брали участь команди міст та районів Луганської області: Нововодянської школи Кремінського району, Будинку дитячо-юнацької творчості м. Старобільська, військово-спортивного клубу «Сокіл» м. Лисичанська, Центру туризму, краєзнавства, спорту та екскурсій учнівської молоді м. Рубіжне і команди Сєверодонецького Центру туризму, краєзнавства та екскурсій учнівської молоді. На урочистому відкритті були присутні гості: – начальник відділу професійної освіти і науки Департаменту освіти і науки ЛОДА Поскрякова Тетяна Миколаївна; – заступник начальника відділу освіти Сєвєродонецької міської ради Подоляка Руслан Іванович; – представники президії Федерації спортивного туризму Луганської області.\nУ змаганнях взяли участь понад 80 дітей старшої, середньої та молодшої вікових груп. Діти змагалися на дистанціях 1 і 2 класу. Програма змагань складалася з особисто-командних змагань на дистанції «Смуга перешкод» та командних змагань двійок-зв’язок на дистанції «Смуга перешкод» (для команд старшої та середньої вікових груп), згідно Правил змагань зі спортивного туризму. Головний суддя Чемпіонату – голова Федерації спортивного туризму Луганської області Вертеленко Олександр Григорійович.\nЗа результатами змагань місця в загальнокомандному заліку розподілилися наступним чином:\nМолодша група (2004-2005 р.н.):\n1 місце – команда Сєвєродонецьк-1 (керівник Вертеленко Олена Іванівна);\n2 місце – команда Сєвєродонецьк-2 (керівник Гузь Любов Олексіївна);\n3 місце – команда міста Лисичанська (керівник Костиря Петро Олександрович).\nСередня група (2002-2003 р.н.):\n1 місце – Сєвєродонецьк -1 (керівник Вертеленко Олена Іванівна);\n2 місце – команда Кремінського району (керівник Кияшко Григорій Трохимович);\n3 місце – команда Сєвєродонецьк-2 (керівник Гузь Любов Олексіївна).\nСтарша група (2000-2001 р.н.):\n1 місце – команда Кремінського району (керівник Кияшко Григорій Трохимович);\n2 місце – команда міста Лисичанська (керівник Костиря Петро Олександрович);\n3 місце – команда Рубіжне-1 (керівник Тарасенко Ігор Миколайович).\nПереможці та призери Чемпіонату були нагороджені грамотами та медалями Управління молоді та сорту Луганської ОДА та грамотами Федерації спортивного туризму Луганської області.


Битва за урожай: На Кременеччині аграрії майже встигли - Пульс Кременця\nHome / Аграрні новини / Тернопільщина / Битва за урожай: На Кременеччині аграрії майже встигли\nБитва за урожай: На Кременеччині аграрії майже встигли\nАграрії краю не встигли зібрати весь урожай на полях області до перших снігопадів. У деяких районах на полях залишилося трохи кукурудзи та цукрових буряків.\nЦьогорічна осінь була сприятливою для сільськогосподарських робіт, незважаючи на велику кількість дощів, – кажуть аграрії. Проте до першого снігу не вдалося повністю зібрати урожай. Зокрема, залишки цукрових буряків і кукурудзи залишилися на полях у Шумському, Кременецькому, Збаразькому районах.\n«Зібрано понад 90% цукрових буряків. Незначні залишки врожаю зилишилися на полях північної частини області. Оскільки там пізніше почали збирати. Загалом на цукрових заводах області вже виробили понад 200 тисяч тонн цукру. Сезон цукроваріння продовжується. На Тернопільщині працює чотири цукрових заводи. Наразі їхньої роботи достатньо, щоб переробити сировину, яку маємо.\nЦього року було частково збільшено площі під цукрові буряки. На сьогоднішній день ми маємо вже вироблено 1,6 млн тонн цукрового буряка, який поступово, з запізненням, але поступає на цукрові заводи. Також поки що заводи виробили 200 тис. тонн цукру», – розповідають у департаменті агропромислового розвитку Тернопільської облдержадміністрації.\nАграрії області планують наступного року розширити площі цукрових буряків до п’ятдесяти тисяч гектарів. Вони запевняють, що таких площ більш ніж достатньо для нинішніх потреб області. Чи запускатимуть роботу інших цукрових заводів, наразі невідомо.\nАграрні новини Тернопільщина


Коли мій син одружився, то вести свою дружину в мою двокімнатну квартиру не став. Вони пішли жити окремо. Вікторія з бідної сім’ї, прийшла з порожніми руками. Простирадла, тарілки та ложки дала їм я. Думала цього досить для початку – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Життєві історії / Коли мій син одружився, то вести свою дружину в мою двокімнатну квартиру не став. Вони пішли жити окремо. Вікторія з бідної сім’ї, прийшла з порожніми руками. Простирадла, тарілки та ложки дала їм я. Думала цього досить для початку\nКоли мій син одружився, то вести свою дружину в мою двокімнатну квартиру не став. Вони пішли жити окремо. Вікторія з бідної сім’ї, прийшла з порожніми руками. Простирадла, тарілки та ложки дала їм я. Думала цього досить для початку\nА 12 років тому мій син одружився. Він у мене дуже відповідальний, серйозний. І до того, що чоловік несе зобов’язання перед своєю сім’єю, був готовий, я завжди його цьому вчила.\nОрест сказав, що йому шкода мене, хоче, щоб я відпочивала в себе вдома, тому вони з дружиною будуть будувати своє сімейне життя в своїй квартирі, до мене в двокімнатну квартиру вінт дружину не приведе.\nНакопичення у Ореста були свої, а тому відразу після того, як вони зіграли весілля, сім’я взяла в кредит двокімнатну квартиру. При цьому, молода дружина Вікторія прийшла в шлюб без нічого. Вона родом з бідної сім’ї, так що про допомогу дочці і мови не було, батьки особливо навіть і не намагалися їй допомогти.\nВікторії тоді був 21 рік, красива, начебто не в рідню свою нехорошу пішла, в інститут сама на навчання вступила. Ну добре думаю, сину жити з цією жінкою, не мені.\nПростиралець, подушок, посуду на перших порах я дітям дала, а далі вони вже самі.\nОрест працював дуже багато ще з самого початку. Коли через рік після весілля ми дізналися, що вікторія чекає дитину, мій син, розсудивши, що дружина не встигла ще на роботу влаштуватися, а в найближчі роки і не зможе піти працювати і заробляти гроші, влаштувався на другу роботу.\nВажко йому було, звичайно, навіть відпочити і поспати нормально не було коли, ще й онук народився. Орест все прагнув і дружині по дому допомогти і з дитиною посидіти, адже дружина говорила, що втомлюється з дитям.\nІ на другій роботі у нього добре пішли справи, з першої незабаром звільнився, шукав тимчасові підробітки, інший раз і вихідні прихоплював. Так що Вікторія, коли закінчився декрет, навіть і не відчула матеріальну скруту якусь в сім’ї.\nКредит за квартиру сім’я виплатила за 7 років. А коли син пішов в перший клас Вікторія відразу сказала своєму чоловікові, що сенсу влаштовуватися на роботу їй вона не бачить, треба ж сина і відвести в школу, і привести додому, і домашні завдання з ним виконати. Незабаром жінка вже чекала другу дитину, була донька.\nА чим їй погано живеться з таким хорошим чоловіком? Вона і не замислювалася, як гроші чоловікові дістаються. На відпочинок постійно вони їздили, машину купили, одягалася, як з картинки, в салон ходила, на фітнес.\nА як внучка народилася, так і почалося. Постійно стала говорити Оресту, що він постійно на роботі сидить, не бачить, як діти ростуть, а вона сама з ними втомлюється.\nЗвичайно, зрозуміти дружину можна. Але і сам Орест розумів, що таких грошей він просто так не отримає, а запити дружини і потреби сім’ї нікуди не подінуться.\nЧерез рік після народження внучки Вікторія сказала Орестові, що їм тепер двокімнатної квартири мало, продали, взяли з кредитом трикімнатну. Дівчинці вже 4 роки, в садок вона не ходить, сидить удома з мамою. І відпочила вже Вікторія давно, і на роботу виходити не хоче, а претензії до сина ті ж, щоб менше часу проводив на роботі, а більше допомагав їй вдома.\n– Ну так влаштуйся на роботу, – якось сказав Орест дружині. У нас квартира взята в кредит. борг ще не виплачений, та ще й машину ти просиш другу. І потім, мені подобається моя робота. Але і грошей нам не вистачатиме, якщо я більше сидітиму вдома. Так що або роби вдома все сама, або допомагай заробляти в сім’ю гроші.\nУсі друзі радять Орестові, щоб він пішов від дружини. Не на довго, хоч на пару місяців, щоб вона зрозуміла, як це – дбати про свою сім’ю одній і на хліб заробляти самій. Усі кажуть, що він сам винен, занадто багато дбав про неї.\nОрест і сам розуміє свою помилку, але, як виправити все – не знає.


В Італії близько 500 тис домогосподарств встановили сонячні станції - в 350 разів більше ніж в Україні | Portal - ГО "Приморськ 24/7"\nЧастка домашніх СЕС у виробництві “зеленої” енергії за кілька років зросла і становить не менше 10%, передає 24 KZ.\n«Ми не споживаємо багато електроенергії, тому потужнішу систему встановлювати було безглуздо, – пояснює власниця домашньої СЕС. – Завдяки сонячній станції, яку встановили 4 роки тому, вдалося зменшити платежі за мережеву електрику вдвічі».\nНайбільше вдається заощаджувати з березня по жовтень, зауважує Сільвія Ченнериллі. «Чим довший світловий день, тим вища продуктивність установки, – розповідає жінка. – У липні-серпні, коли станція працює з 8:30 до 20.00, ми витратили електрики на 15 євро – це нічого».\nДо того ж сонячна електростанція стимулювала зводити споживання мережевої електрики до мінімуму, зауважує Сільвія Ченнериллі. «Поставивши сонячні батареї на даху, ми вирішили замінити і деякі прилади в будинку, купили нові з функцією програмування, – розповідає жінка. – Тепер протягом дня, коли нас немає, можна запустити прання білизни, наприклад, або посудомийну машину».\nВ “зелені” технології потрібно просто повірити, каже Сільвія Ченнериллі.\nЗагальна потужність “зелених” електростанцій в країні сягає 30 тисяч МВт, з яких близько 3 тисяч МВт – це домашні СЕС. На переконання віце-президента Асоціації енергетичних компаній Італії Агостіно Ре Ребауденго, така тенденція зберігатиметься й надалі.\n«Сьогодні ми все ще імпортуємо енергоресурси, а за рахунок поновлюваних джерел виробляємо близько 30% від потреби, решту отримуємо з вугілля, нафти і газу, – пояснює експерт. – Сонячні станції – це не тільки електроенергія, а й монтаж, обслуговування, виробництво комплектуючих, а, значить, додаткові робочі місця і зростання ВВП».\nПротягом декількох наступних років знизиться вартість акумуляторів, здатних накопичувати енергію вироблену сонячними батареями протягом дня, прогнозує Агостіно Ре Ребауденго. «Це дозволить відмовитися від мережі і спровокує новий бум “зелених” технологій серед населення”, – впевнений фахівець.\nВоскресная покатушка – 21 мая 2017г.


Розвідка дізналася про проблеми путіна з його наступниками - Obzor24\nАвтор admin · Травень 24, 2022\nПро це начальник української розвідки розповів в інтерв’ю “Українській правді”.\n“У різні періоди часу він замислювався над цим [пошуком заміни собі — ред.] і, в принципі, вибирав, як-то кажуть, фаворита. Таких людей вже було кілька”, — зазначає розвідник.\nПри цьому Кирило Буданов характеризує путіна як людину з певними “маніакальними синдромами”. Саме тому поки глава Кремля не поспішає всерйоз готувати наступника. Швидше за все, так відбувається через побоювання можливого зміщення путіна з “трону” раніше, ніж він сам того захоче.\n“Тому він тримає всіх на певній дистанції. І вірить у те, що він правитиме вічно, — стверджує Буданов. — Але так не буде”.\nТеги: Володимир ПутінГУР МіноборониКирил Буданов\nУкраїнців вирішили перевести на е-паспорти, коли і навіщо заберуть старі документи: “якщо виповнилося…”\nНаступний запис Верховна Зрада: на особняку Порошенка в Іспанії залишили “мітку” (ексклюзивні фото)\nПопередній запис Під Бахмутом війська РФ намагаються оточити сили ЗСУ


Вихід з карантину: юридичний прогноз для бізнесу - Адвокатське об´єднання «Вдовичен та партнери»\nЛип 28, 2020 | Статті\nВихід з карантину – одна із основних тем, яка цікавить бізнес останнім часом. І мова не лише про тих господарюючих суб’єктів, діяльність яка була обмежена, але й про більшу їх частину, на яку, врешті-решт, він вплинув. Послаблення та вихід з карантину – це перезавантаження, відродження чи порятунок для бізнесу? У кожного власника відповідь на це питання буде своя. Спираючись на багаторічний юридичний досвід, представлю бачення «зі своєї дзвіниці»: чого слід очікувати представникам бізнесу від влади у найближчий період.\n«Легше складати закони, ніж виконувати їх»\nЦя відома цитата Наполеона Бонапарта стає при нагоді, якщо говорити про кількість та якість нормативно-правових актів, які зараз приймаються. Оприлюднення проєктів законів та затвердження остаточного змісту прийнятих іноді нагадує гру у хованки. Прийняття владою нашвидкуруч нових правил для бізнесу, припускаю, залишиться тенденцією й надалі. А отже, бізнесу необхідно тримати руку на пульсі подій задля пристосування своєї діяльності до нових реалій.\nПодатковій реформі 2020 бути. Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» № 466-ІХ від 16.01.2020 набув чинності 23.05.2020. Основні ідеї Закону такі: тест на наявність розумної економічної причини (ділової мети) господарських операцій; оновлення підходів до відповідальності податкових органів; запровадження вини платника податків, як обов’язкової ознаки деяких правопорушень з ризиками для корупційних проявів; новація щодо контрольованих іноземних компаній, що не містить чітких та зрозумілих правил їх оподаткування (відзначу окремо, що запропонований штраф за неподання інформації про наявність контрольованої іноземної компанії становить більш ніж 200 тис.грн).\nТакі новели – це фактичні кроки влади до того, щоб вивести і без того неідеальні відносини бізнесу з податковою на новий, більш негативний рівень. Зверну увагу, що бізнес-спільнота неодноразово наголошувала на спірності та недосконалості положень «податкової реформи 2020», однак це не завадило прийняти Закон. Гадаю, завдяки «тиску необхідності» з боку МВФ.\nПоряд з цим, не є секретом, що внаслідок карантину суттєво знизились надходження до бюджету. Яким чином латати бюджетні діри? Навряд чи можливо в сучасних умовах переконати платників заплатити податки наперед. А отже, бізнес чекає збільшення перевірок контролюючих органів та податкових перевірок з головною метою – наповнити бюджет.\nПроте, не варто також бути спокійними до завершення карантину, адже мораторій розповсюджується не на всі податкові перевірки. Так, до виключень належать позапланові перевірки з питань бюджетного відшкодування ПДВ та від’ємного значення з цього податку, кількість яких, як свідчить практика, почастішала.\nІ наостанок про вишеньку на торті – податкову амністію. Нещодавно Президент України анонсував ймовірність прийняття до кінця року законопроєкту про амністію капіталу. Враховуючи розташування сил у парламенті, вірогідність прийняття цього закону достатньо велика. Сподіваюся, що у питанні амністії капіталу ми не наступимо на ті ж граблі, які мали із реалізацією бізнесом положень щодо податкового компромісу декілька років тому.\nПосилення державного фінансового моніторингу\nЗ 28.04.2020 запрацювали нові правила моніторингу, які стосуються безготівкових платежів, готівкових переказів, оплати в Інтернеті та навіть придбання криптовалют. «Тотальна ідентифікація» клієнтів з урахуванням обмеження в 5 тис. грн, при якому ідентифікація не проводиться, та суттєве збільшення штрафів для суб’єктів первинного фінансового моніторингу за неподання інформації до Державної служби фінансового моніторингу України дає владі можливість ефективно відстежувати грошові потоки з метою виявлення, зокрема, випадків ухилення від оподаткування.\nА отже, очікується зростання кількості підозрілих з точки зору банків фінансових операцій, відмов у проведенні грошових переказів, припинень банківського обслуговування клієнтів. За таких умов бізнесу слід готуватися доводити свою позицію щодо легальності операцій із грошовими ресурсами та відстоювати свої інтереси у випадку негативних наслідків фінансового моніторингу.\nКадровий голод на фахівців в державних органах та ручне управління\nЦі загальні тенденції, на мій погляд, будуть супроводжувати процес взаємодії «влада-бізнес» у найближчому майбутньому. Дійсно, іноді необхідно «вимести старі мітли» (Л. Кумор), але чим їх вимести – це також актуальне питання.\nНаведу лише один приклад. Новими заступниками більшості головних управлінь Державної податкової служби України стали представники податкової міліції – правоохоронного органу, який роками як влада, так і бізнес звинувачують у зловживаннях та неправомірному тиску на суб’єктів господарювання. Але дотепер податкова міліція не ліквідована. Які методи новопризначені посадовці принесуть із собою та чи змінять вони стиль роботи податкової на більш агресивний? Питання, гадаю, залишається риторичним.\nДекілька слів про позитивне\nНові труднощі породжують нові можливості. У цьому я цілковито певен.\nРоберт Кийосаки казав: «Я завжди намагався перетворити кожну катастрофу на можливість». Поступовий вихід з карантину дає можливість перезапустити всі процеси та вийти на новий рівень потужності.\nЯкщо ж говорити про захист прав та інтересів бізнесу, то ми вже давно звикли до того, що в Україні це справа осіб, загартованих у численних баталіях з владою.\nСпеціально для журналу “Феміда”


Топ-10 найгірших легіонерів в історії Дніпра\nЕкс-гравець «Челсі», екс-кращий захисник Бразилії, володар Кубка УЄФА та найдорожчий трансфер\n© ФК Дніпро. Іонуц Мазілу\n«Дніпро» тримався довго. В тому сенсі, що в порівнянні з «Динамо» і «Шахтарем» використовувати «пачками» легіонерів не поспішав. Всі ми пам'ятаємо чудову команду Кучеревського на початку-середині «нульових» - в ній практично не було іноземних гравців. Але багато що змінилося після того, як «дніпрян» очолив Олег Протасов. І особливо Хуанде Рамос. І стежка, по якій лише зрідка потрапляли легіонери в Дніпропетровськ, перетворилася на жваве шосе. Було багато якісних «вікінгів», але було чимало і «ширвжитку». Зараз згадаємо «дніпровський неліквід».\n10. Лінас Клімявічус\nРоки кар'єри: 2008-2010\nПерший литовський легіонер в історії «Дніпра». В українську команду потрапив у 19 років. Хлопця брали на перспективу, уклавши контракт на чотири роки. Сума угоди не розголошувалася. Але в підсумку рослий захисник так і не пробився в основу дніпропетровської команди. Єдиний його матч за першу команду «Дніпра» - в жовтні 2008 року - проти донецького «Металурга». Більше за «Дніпро» не грав. Був відданий в оренду в «Кривбас», після чого виїхав з України.\n9. Ігор Лоло\nРоки кар'єри: 2008\nУ сезоні 2004/2005 фактурний африканський захисник грав у чемпіонаті України за донецький «Металург». Грав непогано. Після Донецька клієнт відомого футбольного посередника Дмитра Селюка поїхав до Бельгії. Останнім його клубом напередодні переходу в «Дніпро» був «Генк». У вересні 2008 року Ігор став гравцем «дніпрян», ставши першим африканським футболістом в історії дніпровської команди. Скільки «потягнув» його трансфер - питання досі витає в повітрі. У «Дніпрі» Лоло зіграв всього 2 матчі. Відзначився хіба що голом у свої ворота в першій грі «дніпрян» на новому стадіоні «Дніпро Арена». Тоді господарі програли запорізькому «Металургу» з рахунком 1:2. Уже в грудні був виставлений клубом на трансфер.\nРоки кар'єри: 2006-2009\nНепоказний, посередній півзахисник. Загалом, нічого особливого. До сих пір не зрозуміло, чим саме Давидсон сподобався скаутам «Дніпра». Проте, влітку 2006 року цей бразилець за 860 тисяч євро перебрався з грецького ОФІ в наш «Дніпро». З дніпрянами півзахисник підписав трирічну угоду. За три сезони в українській команді Давидсон відіграв тридцять поєдинків. Гравцем основи не був. Так, гравцем ротації. Після закінчення терміну контракту був відпущений клубом в статусі вільного агента.\n7. Ролан Гусєв\nРоки кар'єри: 2007-2010\nЦього півзахисника свого часу «задобрювало» київське «Динамо». Однак вихованець «Динамо» московського вважав за краще залишитися в чемпіонаті Росії. У складі ЦСКА він виграв і тамтешню першість, і кубок країни. А в 2005-му - і Кубок УЄФА. Однак в 2006 році перестав потрапляти в основу армійської команди. І рік потому виявився в Дніпропетровську, підписавши трирічний контракт. Сума трансферу - 750 тисяч євро. Але заграти в «Дніпрі» не зміг: на його рахунку лише 15 поєдинків. А коли «дніпрян» очолив Безсонов, то рішенням тренера Гусєв був відрахований з команди.\n6. Бека Гоцирідзе\nРоки кар'єри: 2009-2012\nТалановитий грузинський форвард перейшов до «Дніпра» із «Зестафоні». Сума угоди - один мільйон євро. Невисокий Гоцирідзе мав хорошу техніку і швидкість. У 21 рік дебютував в чемпіонаті України за «Дніпро» в матчі проти «Шахтаря». В цілому провів за «дніпрян» три матчі. Цілком можливо, що його кар'єра в «Дніпрі» склалася б інакше, якби не автомобільна аварія. Влітку 2009 року Бека поблизу Тбілісі потрапив в автокатастрофу. Йому була зроблена складна операція з видалення селезінки. Через півроку він приступив до тренувань з резервом «Дніпра», але на колишній рівень вже не вийшов.\n5. Іван Томечак\nРоки кар'єри: 2015-2016\n31 серпня 2015 року «Дніпро» підписав дворічну угоду з захисником збірної Хорватії Іваном Томечаком. За 25-річного правофлангового латераля дніпропетровський клуб заплатив «Рієці» один мільйон євро. Однак пробитися в основу «дніпрян» Томечак не зумів. На його рахунку - лише дев'ять матчів за дніпропетровський колектив. Не пробувши в «Дніпрі» і року, розірвав контракт за обопільним бажанням сторін і відбув в аравійський «Ан-Наср».\nЗа рівнем таланту і харизми цей бразилець в чемпіонаті України міг дати фору мало не кожному. У «Дніпро» він переходив в статусі чемпіона світу серед молодіжних збірних, а на клубному рівні виграв першості Португалії і Нідерландів. Його контракт належав «Челсі». Тоді, в 2008-му, ми всі думали, що «дніпряни» відхопили на трансферному ринку справжній скарб. Та й ціна не дуже кусалася - 600 тисяч євро. З дніпропетровцями Алсідес підписав чотирирічну угоду. Мав усі підстави стати гравцем основи. Але не захотів. За два роки провів за «Дніпро» лише 17 матчів. «Некерований» - таку характеристику отримав цей захисник від Володимира Безсонова. У 2011 році Алсідес розірвав контракт з «Дніпром».\n3. Уча Лобжанідзе\nРоки кар'єри: 2010 - 2014\nСвого часу - вельми і вельми перспективний грузинський захисник. Його трансфер, знову-таки, в свій час, для тамтешнього футболу - один з найбільш рекордних. У 2010 році «Дніпро» за цього футболіста «Зестафоні» заплатив два мільйони євро. Контракт з українським клубом Уча підписав на чотири роки. Рослий, потужний, швидкий захисник, з хорошою першою передачею і грою на «другому поверсі». Чому у нього не склалося в «Дніпрі», сказати складно. За дніпрян він провів 27 матчів, після чого був оперативно відправлений на «перевиховання» в «Кривбас». Після закінчення терміну угоди з дніпрянами відбув на Кіпр.\nРоки кар'єри: 2015\nОдне з найбільш незрозумілих придбань «пізнього» Коломойського. Непоганого бразильського захисника (до слова, в 2014-му Ежидіо був визнаний кращим лівим захисником чемпіонату Бразилії) «дніпряни» купили у «Крузейро» за дуже хороші гроші - два з половиною мільйони доларів. Однак в «Дніпрі» Ежидіо зіграв лише один поєдинок в рамках чемпіонату України і ще чотири - під егідою Ліги Європи. А потім бразилець в односторонньому порядку розірвав контракт з «Дніпром» через невиплату зарплати.\n1. Йонуц Мазілу\nСвого часу трансфер цього нападника з бухарестського «Рапіда» в «Дніпро» став найдорожчим в історії румунського футболу. За Мазілу український клуб заплатив три мільйони вісімсот тисяч євро. З «Дніпром» румунський форвард підписав чотирирічний контракт. «Мене «Дніпро» дуже хотів бачити в своїх рядах. І я вірю в те, що виступи тут допоможуть моєму кар'єрному зростанню. Граючи тут, я буду переслідувати більш серйозні кар'єрні цілі» - сказав румун на власній презентації. На жаль, кар'єра Мазілу в «Дніпрі» не склалася: лише дев'ять матчів і один гол. Уже взимку 2009 року він був відданий в оренду в «Арсенал». У Києві справи у Мазілу пішли краще, але назад в «Дніпро» його так і не повернули.\nHenriklarsson11, 18.04.2020 22:16\nкупили Алсидеса у Челси за 600 тыс. долларов и думали что отхватили сокровище. Челси совсем не дураки чтоб сокровища за такие копейки, по меркам клуба, отдавать.\nLion, 18.04.2020 19:33\nГде ты видишь что он воспитан?...?\nsand, 18.04.2020 17:41\njohndow, 18.04.2020 17:03\nИнтересно, по Металлисту напишут? даже с трудом помню их провалы - Торрес разве что\njohndow, 18.04.2020 17:02\nИнкума и Боатенга зря забыли, последний сродни Алсидесу был - игрок отличный, но шалопай\ndigsum, 18.04.2020 14:43\nПочти все таланты попали на период Бессоновщины. Совпадение?\nDiamond66689, 18.04.2020 14:29\nА где Боатенг?\nZAKARPATFAN, 18.04.2020 12:36\nOles Khorungiy, 18.04.2020 11:37\nLucky Lucky, 18.04.2020 11:28\nЭжидио потенциально был одним из лучших крайков за всю историю Днепра и одним из лучших в ЧУкре, жаль - не сложилось.\naxylinam, 18.04.2020 11:14\nСкромненький список у Днепра и обсуждать особо не кого\nZAKARPATFAN, 18.04.2020 10:29\nУважаемые админы портала Спорт уа (sport.ua). Предлагаю банить за расистские оскорбления в отношении игроков, такие как:"обезьяны" , "мартышки" , "зоопарк", "нигеры"... . Либо заранее прописать код в языке программирования на сайте, который будет находить такие слова и их вообще невозможно будет опубликовать, так же как вы автоматически запретили некоторые ссылки на сайты публиковать и некоторые слова. Иначе вы поддерживаете события знаменитого так называемого "Совиного инцидента" который произошёл 10 ноября в матче Шахтер - Динамо и становитесь соучастниками и партнёрами тех, кто больше известен сейчас по кличке "совы". Также не опытная, зелёная шантрапа заходит на этот сайт, видит что тут можно обзывать игроков таким образом, а потом идёт на стадион и начинает "угукать", если не кидать бананы на поле. Потом как следствие клуб штрафуют и дают 1 матч без зрителей. Just food for thought.\nAleks04, 18.04.2020 10:09\nВот блин... Заголовок записи невнимательно прочитал, извиняюсь\nAleks04, 18.04.2020 10:00\nСтранно что Олейника нету в ТОПе худших. Я бы поставил его на первое место, за парня отдали 10 млн евро, а заиграть в Днепре так и не сумел\n03:03 САНІТРА: «Ніколи не роблю висновки з контрольних тренувань на роллерах» - Біатлон 4\n03:00 Шахтар зіграє з Базелем, Супряга нарозхват, Зоря підписала ізраїльтянина - Футбол 123\n02:30 ВІДЕО. Як Ястремська переграла француженку Доден в Палермо - Теніс 48\n02:11 Едін ДЖЕКО: «Севілья перевершувала нас у всіх аспектах гри» - Футбол 53\n02:10 Ювентус – Ліон. Текстова трансляція матчу - Футбол 55\n02:02 Палермо. Ястремська переграла лакі-лузера на шляху до 1/4 фіналу - Теніс 2 340\n01:38 Євген ІСАЄНКО: «Приємно забивати два м'ячі» - Футбол 116\n01:19 Паулу ФОНСЕКА: «Повинен взяти на себе всю відповідальність за поразку» - Футбол 511\n01:00 Ліга Європи-2019/20: розклад, анонси, трансляції, результати - Футбол 2 21577\n00:59 Вулверхемптон – Олімпіакос – 1:0. Пенальті Хіменеса. Відео голу і огляд гри - Футбол 120\n00:51 Базель – Айнтрахт – 1:0. Фрай забив у кінці. Відео голу і огляд матчу - Футбол 201\n00:49 Ну ти й кісточка! Савіна тепер з іншим: Бондар забрав дівчину у Супряги - Футбол 11 2603\n00:45 Даяна Ястремська - Осеан Доден. Дивитися онлайн. LIVE трансляція - Теніс 14 8891\n00:18 Вулверхемптон взяв верх над Олімпіакосом і пробився до чвертьфіналу ЛЄ - Футбол 255\n00:06 Фрай приніс перемогу Базелю в кінцівці матчу проти Айнтрахта - Футбол 299\n23:51 Німецький етап. Став відомий суперник Шахтаря в 1/4 фіналу Ліги Європи - Футбол 37 7703\n23:39 Боєць з Луганська: «Там немає ні життя, роботи, ні розуміння майбутнього» - MMA 3 2067\n23:30 Лаціо гарантував собі участь в Лізі чемпіонів 2020/21 - Футбол 1956\n07:25 Таблиця коефіцієнтів. Потрібна перемога над Базелем – і Нідерланди позаду - Футбол 46 50482\n13:55 Жерсон Родрігеш – Луїс Адріану, Тимчик – Срна. Кому дасть шанс Луческу? - Футбол 36 41075\n08:10 Шахтар піднявся в топ-15 клубного рейтингу УЄФА - Футбол 84 29136\n07:47 ФОТО. Шахтар грав з Вольфсбургом у футболках з написами «Дякую» - Футбол 28 27182\n20:23 Суркіс не дав згоди. Динамо не хоче ділити НСК Олімпійський з Шахтарем - Футбол 459 25237\n20:01 ФОТО. Форвард київського Динамо одружився на красуні Марії - Футбол 17 23363\n01:00 Ліга Європи-2019/20: розклад, анонси, трансляції, результати - Футбол 2 21576\n20:38 Франков назвав двох футболістів, яких в Динамо точно не буде - Футбол 8 20172


"Вийдеш з дому - приб'ємо": "Люди, заражені COVID-19, в Україні часто стикаються з агресією на свою адресу", - DW\nпонеділок, 1 червень 2020, 12:40\nПро дикість і аморальність...\nЛюди, заражені COVID-19 в Україні часто стикаються з агресією на свою адресу. Про це розповідає DW, передають Патріоти України.\nЗа словами Аліси Грищенкової, яка працює на станції швидкої допомоги в Чернівцях, вона захворіла на початку квітня, хоча завжди дотримувалася гігієни. У неї до сих пір підвищена температура, зникли відчуття смаку і запаху.\nВона розповідає, що своїми очима бачила переповнені хворими міські клініки. Тому вирішила лікуватися вдома. Жінка спілкується з іншими інфікованими людьми.\n«Я знаю, як гноблять в селі тих у кого коронавірус. Це страшні історії. Мені колеги з Данії говорили, що там, якщо доросла людина хвора коронавірусом, то можна написати про це на паркані власного будинку, і люди приносять фрукти, овочі. У нас були випадки, коли хворим кидали через паркан записки - «вийдеш з дому приб'ємо». Вибачте, але це дикість, це аморально», - сказала вона.\nВона закликає до розуміння загрози і без паніки спільно боротися з китайською заразою.\nКиянин Віктор Фантаєв скаржиться на погані умови в лікарні. «Була ванна, яка начебто і працює, але помитися в ній було неможливо. Адже шторки не було і двері не зачинялися. Харчування було не дуже хорошим, в основному це був переварений рис і раз в два дні сосиска. Це найкраще м'ясо, яке могло б бути в тих умовах», - сказав він.\nЗа його словами, доводилося іноді самому купувати медикаменти. Часто, каже він, хворі стикаються з тим, що навіть привести необхідне нікому. Коли чоловік одужав, він купив 10 кисневих масок в лікарню, оскільки ті, що є в клініці, дуже старі.


Чернівецька область: вогнеборці ліквідували 4 пожежі - Українська газета Час\nЧернівецька область: вогнеборці ліквідували 4 пожежі\n14.01.2022 14.01.2022 Leave a Comment on Чернівецька область: вогнеборці ліквідували 4 пожежі\n13 січня в смт Красноїльськ Красноїльської ТГ Чернівецького району сталася пожежа в житловому будинку. Загорання виникло у одній з кімнат, а далі вогонь поширився на сусідні кімнати та покрівлю. Площа пожежі склала 70 кв. м. Місцеві мешканці помітили полум’я та викликали рятувальників. На виклик прибули черговий караул 12 державної пожежно-рятувальної частини міста Сторожинець та місцеві пожежно-рятувальні підрозділи смт Красноїльськ, сіл Чудей та Буденець. Спільними зусиллями вогнеборці ліквідували пожежу в тих межах, в яких застали на момент прибуття, та врятували від вогню будинок. Полум’я знищило побутову техніку, речі домашнього вжитку, пошкодило покрівлю будинку. Причина пожежі встановлюється.\nПро це інформує Головне управління ДСНС України у Чернівецькій області\nУночі 14 січня у селі Лашківка Кіцманської ТГ Чернівецького району загорівся автомобіль «Mercedes-Benz 210», припаркований на подвір’ї. За попередніми висновками фахівців, причиною пожежі стала несправність електричної системи авто. Щоб ліквідувати пожежу, на місце події прибули рятувальники 9 державної пожежно-рятувальної частини міста Кіцмань. Вогнеборці ліквідували пожежу на площі 4 кв. м, врятувавши легковик від знищення. Внаслідок пожежі згоріли відсік двигуна, передні шини автомобіля, частково салон авто.\nЩе дві пожежі рятувальники ліквідували на відкритій території у Чернівецькому районі.\nЛюбила дорогі речі та втрачала голову від чоловіків? Що відомо про зниклу на Закарпатті 36-річну Габріеллу.\n“Розмитнював” за хабарі «євробляхи» – на Буковині судитимуть інспектора митниці\nПоліція Чернівців розшукала зниклих дітей\nПапієв з Буковини знову хоче стати народним депутатом


Стаття про Фалуньгун, опублікована у англійському журналі "Roquetta"\nНа вихідні сюди з свого рідного міста Единбургу приїхав Стефан Байфілд, старший син Ханах і Грехем Байфілдів, зі своєю дружиною Розмарі. Стефан прекрасний фотограф, який подорожував по багатьох країнах світу, а Розмарі працює з дітьми інвалідами.\nСьогодні фотографії – це більшою мірою хобі для Стефана, хоча він виконує деяку роботу для міжнародних газет, таких як «Велика Епоха». Він і Розмарі присвятили себе протесту проти переслідування в Китаї практики Фалуньгун, «традиційної практики для поліпшення свідомості і тіла», яка звільняє свідомість від стресів. Також відома як Фалунь Дафа, ця практика була «представлена китайській громадськості в 1992 році, і з того часу вона стала найпопулярнішою формою Цигун, навіть популярніша за Тай Цзи. Ця практика приносить здоров'я і внутрішню гармонію десяткам мільйонів людей, в більш ніж 60 країнах світу». Останнім часом вона почала розповсюджуватися в Британії. Майже в кожному місті є практикуючі.\nСтефан і Розмарі докладають великих зусиль, щоб допомогти поліпшити складну ситуацію в Китаї, де безневинних людей переслідують за практику Фалуньгун, що складається з декількох потужних але водночас спокійних вправ, якими зазвичай займаються в публічних місцях. Вони мають сильний зцілювальний ефект і допомагають справлятися із стресами. Коли Фалуньгун почав ставати популярним, уряд заявив, що він ... конфліктує з комуністичною ідеологією, тому почалося переслідування. Людей забирали з їх будинків і поміщали у в'язниці, де їх піддавали тортурам, часто залишаючи дітей, навіть зовсім маленьких, напризволяще. Ця жахлива ситуація була засуджена урядами всього світу і організаціями прав людини, але виявляється, що з цим майже неможливо боротися.\nСтефан і Розмарі намагаються допомогти людям дізнатися про цю жахливу ситуацію, публікуючи матеріали у супроводі з фотографіями, а також розміщують інформацію на вебсайті. Група художників останнім часом створила виставку, яка подорожує по всьому світу. Вона складається з картин, що описують цю жахливу ситуацію. Стефан вперше зустрів цю систему вдосконалення, коли жив в Челтенхемі, і потім знайшов більш детальну інформацію в Інтернеті. Під час своїх подорожей, які протягом більше десяти років часто приводили його до Азії, особливо до Сінгапуру і Гонконгу, він зустрів цю стародавню мудрість, яка навчає людину жити за критерієм істини, доброти, терпіння та допомагає покращувати фізичний стан тіла. «Фалуньгун повністю миролюбний», говорить він. Декілька простих вправ допомагають розкрити себе і після них людина відчуває себе бадьорою і наповненою енергією.\nНа фотографії вище, вони демонструють вправи, які виконуються повільно і м'яко, під спокійну східну музику. Вони сказали, що сподіваються, повернутись до кінця цього місяця, і будуть раді провести навчання. Будь-хто, зацікавлений в цьому, може отримати більше інформації про Фалуньгун на сайті www.falundafa.org.\nВерсія російською: http://www.ru.clearharmony.net/articles/200510/1321.html\nAFP: Учені виявили велику галактику, що перевищує чумацький шлях у вісім разів\nДумки із приводу того, що ім'я Бо Сілая зникло зі списку осіб, що поїхали з візитом у Канаду


У митників – кардинальні зміни / Центральний\nУ митників – кардинальні зміни\n3-го листопада депутати Верховної Ради ухвалили зміни до Митного кодексу країни. Більше про нововведення у роботі митних органів і спрощення для суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності розповіло керівництво Полтавської митниці на прес-конференції.\n3 листопада поточного року Верховна Рада ухвалила відповідні законодавчі зміни, які фактично призвели до існування нового Митного кодексу. Нововведення, пояснюють фахівці, спрямовані на приведення означеного кодексу у відповідність до профільних конвенцій.\nМи, звичайно, покладаємо великі надії на цей компромісний документ, який дозволить врегулювати багато нагальних питань, тих, які виникали після прийняття тоді нового Митного кодексу у 2002 році/\nНовий Митний кодекс узагальнив положення, які раніше містилися в різних законах і підзаконних актах. Він дозволяє використовувати електронне декларування, яке, нагадаємо, вже почали впроваджувати в Полтавській митниці. Скористатися ним можуть всі бажаючі підприємці.\nОдна платіжка, один документ потрібен для митного оформлення, і все. Всі інші документи зберігаються у декларанта/\nЗначно жорсткішими стали і часові обмеження. Проведення митних процедур має бути реалізованим упродовж 4-х робочих годин проти попереднього терміну в одну добу. Інше нововведення має породити конкуренцією між регіональними митницями України, оскільки відтепер кодекс дозволяє підприємцям самостійно обирати митницю, в якій вони декларуватимуть товари. Введено і нове поняття «компроміс у митній справі» – це встановлення випадків, коли при виявленні порушення митних правил товари можуть бути пропущені через митний кордон України до завершення розгляду справи про це порушення. Крім того, скорочено перелік видів порушень митних правил із 27-ми до 18-ти та переглянуто стягнення, які застосовуються за їх вчинення. Також декриміналізовано товарну контрабанду, тобто, її переведено із розряду кримінальних до адміністративних правопорушень. Серед «грошових» плюсів для громадян, у міжнародних поштових та експрес відділеннях можна перевозити до 300 Євро заміть 200, а без сплати будь-яких податків перевезти до тисячі євро та ваги 50 кг у ручній поклажі (раніше ця сума обмежувалась 200-ми євро). І не 20 як раніше, а 10% ввізного мита + 20% ПДВ доведеться сплатити, перевозячи суму від тисячі до 10-ти тисяч євро.\nЄдине, чого нині чекають митники і полтавські зокрема – підписання відповідних законодавчих змін Президентом.\n9 листопада 2011, 17:30 380


Екскурсоводи, гіди в Києві\nГід – екскурсовод в Києві\nКаталог Гідів в Києві . Кращі екскурсії та персональні маршрути від найкращих гідів. Обираючи що подивитися в місті, завжди краще звернутись до спеціаліста, особливо якщо ви приїхали вперше. Так ви не пропустите жодної важливої памятки. Звертаючись до профессіонала, ви можете бути впевнені, що ваша екскурсія буде проведена з врахуванням всіх ваших побажань.\nПеред тим як обрати екскурсовода в Києві зверніть увагу на:


Харків’яни заплатять за чистоту ще дорожче: що задумали у Кернеса. Politeka\n3 жовтня, 11:40\nПрибирання парку Горького влетить харків’янам у мільйон гривень\nСаме на таку суму КП “Центральний парк культури і відпочинку імені Горького” оголосив тендер на послуги з прибирання снігу. Відповідний документ з’явився на сайті електронних закупівель Prozorro.\nТой, хто виграє конкурс, повинен буде 1280 годин (що дорівнює 53 дням) прибирати і вивозити з території парку сніг, використовуючи спецтехніку й екскаватор-навантажувач.\nЗгідно з опублікованою інформацією, прибирання снігу потрібно буде проводити до 31 грудня 2019 року. Подати тендерні пропозиції можна до 17 жовтня. Сам аукціон розпочнеться 18 жовтня.\nРаніше ми розповідали, що навколо парку Горького назріває новий скандал. Державне бюро розслідувань підозрює головного підрядника парку, ПП «Альпакс-СК», в ухиленні від сплати податків і виведення коштів у тіньовий неконтрольований державою оборот через «транзитні» підприємства і ряд підприємств, що мають ознаки фіктивності.\nПро це розслідувачам стало відомо з постанови Жовтневого райсуду міста Полтави від 9 липня.\nЯк встановило слідство, власник і керівник цієї фірми фактично не має відношення до ведення зазначеним підприємством фінансово-господарської діяльності, а є лише підставною особою, на яку оформлено вказане підприємство, використовуваною для відмивання грошових коштів та мінімізації оподаткування підприємствами реального сектора економіки.\nМи також розповідали, що найкрасивіший парк міста, напханий атракціонами, фудкортами, фотозонами і туалетом за мільйони гривень, як виявилося, за перше півріччя 2019-го заробив лише 32 тисячі гривень, що становить трохи більше тисячі доларів.\nУ серпні 2012 року, відкриваючи цей об’єкт, мер обіцяв, що він буде прибутковим і самостійно поверне кредит в розмірі 20 мільйонів євро.\nГроші харківська влада взяла влітку 2011 року в ПАТ «Промінвестбанк» на закупівлю атракціонів під час реконструкції. Частина кредиту розміром в 20 млн. євро була отримана в гривні, частина – у валюті. Віддати його планували через чотири роки. Тоді під заставу віддали частину майна харківського метрополітену.\nАле кредитний договір майже щорічно продовжують. Річна процентна ставка за користування кредитом становить не більше 17% річних в гривні і не більше 9% річних в євро. Як швидко парк поверне кредит, не знає ніхто.\nТеги: парк Горького тендер уборка


Де й як вироблятимуть «Байрактари» – незрозуміло. Попередні гучні проєкти виробництва БПЛА заглухли - Тексти.org.ua\nДе й як вироблятимуть «Байрактари» – незрозуміло. Попередні гучні проєкти виробництва БПЛА заглухли\nНаприкінці минулого року стало відомо про плани України щодо придбання 48 турецьких безпілотників Bayraktar TB2. Йдеться про ударний оперативно-тактичний БПЛА із розмахом крил 12 метрів, радіусом дії 150 км, який може перебувати у повітрі без посадки цілу добу. Розробку і виробництво цього безпілотника здійснює турецька компанія Baykar Makina.\nЦі безпілотники не є чимось новим для ЗСУ. Україна вже є власницею кількох таких безпілотних апаратів. У 2018 році українською владою була укладена угода про придбання шести Bayraktar TB2. Під час свого візиту до Туреччини у листопаді 2018-го Петро Порошенко опікувався не лише наданням Томосу Україні, а й відвідав компанію з виробництва безпілотників Baykar Makina.\nСельчук Байрактар – творець турецьких безпілотників, співвласник компанії Baykar Makina та зять президента Туреччини Реджепа Ердогана\nРезультатом перемовин стала угода про поставку шести бойових дронів, двох станцій керування та 200 авіабомб MAM-L і ракет UMTAS. Також угодою було передбачено постачання комплекту запасних частин, сервісний супровід, навчання персоналу. Вартість контракту становила $69 млн. Тоді ж вперше було заявлено про можливість збирання цих дронів в Україні.\nТурецький безпілотник Bayraktar TB2. Фото з офіційного сайту Укроборонпрому\nЦя угода тоді дістала різну оцінку з боку деяких профільних спеціалістів в Україні. От що про неї написав у себе на фб-сторінці волонтер та співзасновник компанії A.Drones Юрій Касьянов: «Цей безпілотний літальний апарат нашій країні абсолютно не потрібен. І якщо Петро Олексійович купив його за кілька десятків або сотень мільйонів доларів (залежить від кількості), то це явний злочин – розтрата таких необхідних ресурсів у роки війни.\nНе потрібен він нам, тому що призначений тільки і виключно для боротьби з легкоозброєним противником, який ховається десь у горах, у лісі, де його треба довго вишуковувати, баражуючи над місцем на великій висоті. Якщо цей безпілотник запустити над окупованих Донбасом, де у противника сучасна ППО, то він буде збитий протягом 10 хвилин. Тому що це дуже тихохідний, величезний, помітний на екранах радарів літак, літні характеристики якого можна порівняти з характеристиками винищувачів часів Першої світової війни. А його легкі мініатюрні боєприпаси малоефективні проти добре захищених довготривалих укріплень і бронетехніки”.\nПроте сталося так, що Bayraktar підтвердив свою ефективність, як то кажуть, не словом, а ділом. У серії збройних конфліктів він зарекомендував себе як безвідмовна зброя турецьких збройних сил. Йдеться про військові дії у Сирії та Лівії. Однак справжня слава прийшла до «Прапороносця», а саме так Bayraktar перекладається з турецької, під час Другої карабаської війни. Буквально щодня під час конфлікту азербайджанська сторона викладала нові відео ударів цих безпілотників по бронетехніці та живій силі противника.\nМомент удару азербайджанського безпілотника по вірменській техніці\nРезультати подібних дій турецьких дронів були вражаючі. Згідно з даними інтернет-ресурсу Oryx, що займається підрахунками знищеної у збройних конфліктах бойової техніки, за час військових дій цими безпілотниками було знищено та пошкоджено понад 100 вірменських танків. Плюс велика кількість артилерійських установок, ППО та іншої техніки.\nЗ огляду на подібні успіхи, плани української сторони щодо придбання нової, великої партії Bayraktar TB2 бачаться доречними і своєчасними. Тим більше, що планувалося організувати їхнє виробництво, а саме великовузлову збірку на території України. За інформацією представників Укрспецекспорту, ціна турецьких безпілотників «буде привабливою, оскільки йдеться про великовузлову збірку на спільному виробництві в Україні». «Вартість кожного комплексу у такому разі зменшиться на 35%. Зокрема з урахуванням імпортних комплектуючих, які й сама Туреччина закуповує. Наразі триває вибір місця для локалізації такого виробництва», – уточнив генеральний директор Укрспецекспорту.\n«У сучасному військовому безпілотнику сам літальний апарат – це приблизно 20 % всієї системи. Решта – це системи керування, зв’язку, розвідки, озброєння тощо, – розповідає Олександр Чендеков, технічний директор української компанії Ukrspecsystems, що займається розробкою та виробництвом безпілотників. – Загалом правильно говорити про безпілотні авіаційні системи. Звичайно, найперше, що ми бачимо – це безпілотний літальний апарат. Але, наприклад, є ще купа всього на землі. Наземний центр керування, антенна система, оператори управління апаратом. Так-от, розробка і виготовлення безпілотних авіаційних систем – це інтеграція багатьох компонентів. Ніхто з виробників БПЛА не виробляє всі компоненти сам. А дехто взагалі уникає цього і зосереджується на інтеграції різних компонентів в єдину систему».\nЦентр управління Bayraktar TB2. Фото з офіційного сайту Укроборонпрому\nСаме на такому принципі ґрунтується і виробництво Bayraktar TB2. Так, наприклад, двигун внутрішнього згоряння у безпілотника від відомої австрійської компанії BRP-Rotax. Оптико-електронна система БПЛА виробляється канадською компанією Wescam. Проте таке широке залучення провідних технологій іноземного виробництва несе і свої небезпеки. Через активну позицію вірменської діаспори та місцевих громадських організацій, Канада заявила про припинення постачання туркам своїх оптико-електронних систем. На що турки своєю чергою заявили, що ними розроблений власний аналог подібної системи. Втім, на одній оптиці ця справа, найпевніше, не завершиться. Експерти звертають увагу, що акціонером австрійської компанії – виробника двигунів Rotax для турецького безпілотника є знову-таки компанія з Канади Bombardier.\nПісля оголошення планів про закупівлю та виробництво в Україні турецьких безпілотників одразу виникло цілком логічне питання: а на яких потужностях це буде відбуватися? На думку експертів, найімовірніше, це могло бути ДП «Антонов». Це велике державне підприємство, яке має відповідні потужності. Щодо технічної готовності працівників «Антонова» до подібної роботи, то вважають експерти, тут все залежатиме від рівня локалізації виробництва. Проте на сьогодні подальша доля самого «Антонова» лишається під питанням. Тому у турків можуть виникати серйозні побоювання щодо результативності співпраці з цим підприємством.\nТим більше, що Україна вже має негативний досвід створення на базі вітчизняних підприємств виробництва іноземних дронів. Йдеться про спробу запуску на ПАТ «ЧеЗаРа» (колишній «Чернігівський завод радіоприладів») виробництва ударних безпілотників Warmate польської компанії WB Electronics. Ці БПЛА є «камікадзе», тобто вони завдають удару тільки один раз, самозанищуючись, але в режимі патрулювання можуть повертатися на базу для подальшого використання.\nБойова система Warmate із пультом керування та радаром\nАпарат був представлений у 2016 році, тоді ж "ЧеЗаРа" уклала з польською фірмою угоду про ліцензійне виробництво. А от далі справи не просунулися. Певно, це пояснюється тим складним становищем, у якому опинилося саме українське підприємство. Так, уже у 2018 році з’являється інформація про борги підприємства перед своїми працівниками, які навіть перекривають дороги з вимогою погасити заборгованість.\nТЕКСТИ намагалися зв’язатися з керівництвом «ЧеЗаРи», але розміщені на офіційному сайті підприємства телефони мовчали. Не відповіли щодо планованої співпраці на запит ТЕКСТІВ і в польській WB Electronics. Близьке до «ЧеЗаРи» джерело розповіло, що виробнича активність на підприємстві сьогодні ледь жевріє.\nЩодо Туреччини, то за останньою інформацією, вона дещо відкоригувала свої плани співпраці на користь створення виробництва в Україні, вочевидь, «з нуля». Так, нещодавно віцепрем'єр-міністр із питань стратегічних галузей промисловості Олег Уруський заявив, що "турецька сторона готова зробити інвестицію». «Їм від нас необхідний майданчик з відповідними вимогами, на якому вони побудують підприємство, що в підсумку потім буде виробляти ці апарати», – зазначив він. Віцепрем'єр уточнив, що такий змінений підхід турецька сторона представила недавно, а раніше вона була готова розмістити виробництво на одному з підприємств Укроборонпрому.\nТЕКСТИ звернулися безпосередньо до компанії-виробника дронів Baykar Makina, щоб вони уточнити свої плани щодо України, але поки що в турецькій компанії тримають інформаційну паузу.\nХай там що, Туреччина сьогодні подає чіткі сигнали, що налаштована на подальшу співпрацю з Україною у сфері БПЛА. І йдеться не лише про Bayraktar TB2. Туреччина та Україна вже співпрацюють у сфері розробки ще одного дрона – Bayraktar Akıncı. Це справжній гігант у галузі безпілотників. Його розмах крил сягає 20 метрів, він також добу може триматися у повітрі. Й основне – він має два турбогвинтових двигуни виробництва українського АТ «Мотор Січ». Проєкт зараз перебуває на стадії становлення, свій перший політ безпілотник здійснив у грудні 2019 року.\nГігант серед турецьких безпілотників – Bayraktar Akıncı\nBayraktar Akıncı цікавий тим, що може виконувати функцію прикриття свого ударного тезки. На думку фахівців, без ефективної електронної протидії засобам протиповітряної оборони, успіхи TB2 у Карабаху були б значно скромнішими. «Успіх Bayraktar TB2 був забезпечений бездіяльністю вірменського ППО. І постає питання, чим вона була викликана – чи низькою боєготовністю, чи все ж застосуванням азербайджанцями, а можливо, навіть і турецькою стороною, засобів протидії. Про це ніхто офіційно не згадував, але на мою думку, цей компонент обов’язково був і він був ефективним», – зазначає Чендеков.\nЗа його словами, сьогодні є дієвою схема: стратегічний БПЛА створює радіоелектронне поле прикриття для ударних безпілотників. Наприклад, у американців це Global Hawk, який літає на висоті, недосяжній для зенітно-ракетних комплексів, виконує розвідку та застосовує засоби радіоелектронної протидії ППО ворога. І є американський Reaper, який вже є ударним безпілотником. Можливо, і Туреччина хоче створити прикриття з Akinci, а під час завдання ударів використовувати Bayraktar. Можна спрогнозувати, що у разі повноцінної українсько-турецької співпраці подібна схема з відповідними безпілотниками може бути застосована й Україною. За словами Чендекова, на тому ж Донбасі українські розвідувальні безпілотники, як-от PD1 чи “Лелека”, збивалися наявними у російських окупаційних військ засобами ППО. Тому засоби прикриття є надзвичайно актуальними і для українських реалій.\nУтім, самі безпілотні апарати – це лише частина безпілотної авіаційної системи. Крім самого БПЛА, є ще станції керування, персонал для обслуговування, боєприпаси. При попередній закупівлі шести безпілотників в угоду також входило придбання 200 авіабомб MAM-L турецького виробництва, а також навчання та підготовка українських операторів БПЛА. Подробиці нової угоди щодо придбання необхідних боєприпасів та навчання персоналу поки не оголошуються.\nУ Туреччині Bayraktar мають розгорнуту мережу станцій керування, які можуть між собою передавати управління безпілотниками. Це дає змогу за допомогою кількох десятків безпілотників одночасно патрулювати велику територію. «В Україні приблизно такі самі потреби. Нам треба прикривати ділянки на сході, з Кримом, Придністров’ям та Білоруссю. Все це потребує залучення як достатньої кількості безпілотників, так і центрів управління», – розповідає Чендеков.\nІ, звісно, коли йдеться про безпілотники, постає цілком логічне запитання: а чи може Україна сама випускати свої власні версії ударних дронів? На сьогодні можна говорити про кілька подібних спроб як державних підприємств, так і приватних компаній.\nАн-БК-1 «Горлиця» був розроблений на ДП «Антонов» і мав стати першим українським тактичним безпілотним комплексом, який міг нести засоби ураження. Передбачалося, що радіус дії безпілотника становитиме 120 кілометрів, тривалість польоту 7 годин. У 2017 році відбувся перший випробувальний політ прототипу.\nАн-БК-1 «Горлиця». Фото VoidWanderer\nНаступного року з’явилася інформація, що на «Антонові» працюють вже над «Горлицею-2». Після чого згадки про цей проєкт поступово щезають із інформаційного поля. На сьогодні жодної офіційної інформації щодо продовження «Антоновим» цього проєкту знайти не вдалося.\nЩе один ударний БПЛА, «Сокіл 300», було зовсім недавно презентовано конструкторським бюро «Луч». Цей проєкт реалізовувався з певною зворотною послідовністю – спочатку КБ «Луч» розробило боєприпас – протикорабельну крилату ракету «Нептун». Тож більша частина компонентів безпілотника вже були відпрацьовані як компоненти «Нептуна».\n"Сокіл 300" від КБ "Луч"\nПроте наразі КБ «Луч» презентувало лише макет безпілотника. Як зазначили у КБ, прототип буде виготовлено за умови державного фінансування.\nЯк ми бачимо, у роботі державних підприємств є певна послідовність – дослідно-конструкторські роботи виконуються лише за наявності фінансування з бюджету. А для цього має бути зацікавленість держави та ті-таки кошти у бюджеті. І перше, і друге буває не завжди.\nУтім, розробками безпілотників займається не лише держава. Приватний сектор, починаючи з 2014 року, активно доєднався до виробництва безпілотників для армії. Здебільшого йдеться про розвідувальні безпілотники, проте з часом амбіції приватних розробників БПЛА почали зростати.\nТак, компанія Ukrspecsystems сьогодні працює над безпілотником PD-2, який зможе не лише коригувати вогонь (це буде його штатна функція), а й матиме ударні можливості. Останні будуть обмежені, оскільки корисне навантаження у безпілотника ще не таке велике, але він зможе вражати неукріплені, неброньовані цілі. Наприклад, радіолокаційну станцію, що є надважливою ціллю у сучасних війнах.\nАле у співпраці держави з приватним сектором теж є певні проблеми.\n«Ми поставляємо наші безпілотники Міністерству оборони з 2016 року, виконали кілька контрактів, але виходячи з обсягів замовлення, ми фактично не можемо утримувати наше підприємство. Якби не експортні контракти, наше підприємство було б геть збитковим. Тому що формування ціни дуже зарегульоване, ми не можемо вказати якийсь рівень прибутку чи ще щось. А замовлення від Міноборони ідуть одиничні. Підприємство, яке б вирішило існувати лише за рахунок державного замовлення, швидше за все, було би збитковим і збанкрутувало б. У менших класах зараз закуповують багато безпілотників, і тут, певно, свою роль відіграє ціна. За ту ж суму можна купити не п’ять, а десять–п’ятнадцять БПЛА. Але ж по факту це різні речі. За ціною одного танка можна купити кілька БМП. То що нам купляти БМП чи танки? Але ж нам треба і те, й інше», – розповідає Чендеков.\nІ додає: «Коли кажуть, що, може, не треба Україні “Сокіл 300”, а треба більше PD-2 випускати – це так просто не працює. Потрібні і ті, й інші. Потрібні і маленькі, й середні, і великі. Тому що у всіх них різні функції».\nтуреччина україна технології безпілотники


Хід будівництва ЖК "Ріверсайд" | Нерухомість від забудовників\nЖК Ріверсайд →\nЖК Ріверсайд - Хід будівництва\nРозділ відображає динаміку будівництва житлового комплексу Ріверсайд. Виконання робіт представлене у вигляді новин, розміщених на часовій лінії в хронологічному порядку. Кожна новина висвітлює певний етап і за нагоди містить фотографії будівництва жк Ріверсайд. Для перегляду повного вмісту новини, необхідно натиснути кнопку "докладно".\nНовини про хід будівництва додаються самими забудовниками або модератором порталу. Як правило, інтервал публікації новин становить 2-3 місяці залежно від регіону та комплексу. Ми намагаємося висвітлити весь процес, починаючи від спорудження фундаменту і закінчуючи оздоблювальними роботами та благоустроєм території. Сподіваємося, що перегляд фото дозволить оцінити якість будівельних робіт жк Ріверсайд та прийняти рішення стосовно купівлі квартири.


Бійці з Новоград-Волинська на одному з блокпостів з тихим сумом і цікавістю поглядають на мішки і коробки, звалені у кузові джипу Nissan Navara.\n"Веземо "гуманітарку" для 11-го і 25-го батальйонів "Київська Русь", що у Дебальцевому", - пояснює волонтер Олексій Момот.\n"Як там у столиці? Все нормально? Ми нарешті хоч трохи виспались з цим перемир'ям. Але вночі нерви все рівно на межі. Будь-який шурхіт у "зеленці" перетворює ніч на кошмари", - зізнаються солдати на прощання.\nВолонтери з Вишгорода, проїхавши понад 700 км, добираються до місця призначення рано-вранці. Лунають два постріли з "калаша" - на в'їзді у Дебальцеве військові ретельно перевіряють документи.\nМісцеві жителі супроводжують волонтерські машини уважним поглядом — помітно, що новоприбулі викликають у дебальцевців щонайменше цікавість і певний острах. Багато хто з "аборигенів" пересувається містом на велосипедах та стареньких "жигулях" і "тавріях". На деяких машинах майорять білі пов'язки.\nГромадські активісти заїжджають спочатку на позиції 25-го батальйону. Більшість вояків зустрічає їх радісно, потискає руки: "Ласкаво просимо!". Хлопці вивантажують коробки з харчами, медикаменти, туалетне приладдя, генератори...\nДоброволець Кузя веде волонтерів на передову. Тут наразі тихо — перемир'я, підписане у Мінську, нібито в силі. Кузя розкриває накритий ковдрою гранатомет АГС-30, будить хлопців у шанцях. Дехто з бійців взутий у гумові шльопанці.\nАктивістам дозволяють залізти на танк Т-64, а потім і в його середину — у ньому тісно, руки-ноги не випрямиш, один невірний рух і на голові гуля. А ще якісь джойстики, вентилі, рукоятки, снаряди і патрони навколо.\nНаступний пункт призначення — штаб 11-го батальйону. Для нього — теж подарунки від волонтерів. Є пакунки для "общака", а є й персональні. Один з бійців радісно розпаковує свою коробку й дістає звідти сушену тараню, з насолодою вдихає запах солоної риби...\nУ штабі 11-го батальйону лишається вищезгаданий Nissan Navara. Його подарував сім'ї комбата Олександра Гуменюка, який загинув у серпні від кулі снайпера, нардеп Ярослав Москаленко. Вдова комбата, у свою чергу, передала машину на потреби підрозділу. Передала разом із талісманом — Чебурашкою, дитячою іграшкою, що вміє розмовляти й піднімати настрій.\n"У нашій родині є ціла колекція чебурашек. Це Чебурашка-татусь. Нехай супроводжує хлопців у машині і береже їх від всього поганого", - сказала Олена Гуменюк перед відправленням волонтерської допомоги на схід.\nНебайдужі люди висловили готовність придбати їй ще одну автівку. Проте жінка відмовилась, попросивши натомість в них закупити з десяток снайперських гвинтівок — знову ж таки для потреб української армії.\nЗагалом бійці не вірять в ефективність перемир'я й кажуть, що найважче — чекати невідомо чого.\n"Дебальцеве зараз у мішку — воно оточене з трьох сторін. Але якщо наше командування зрадить і ворог повністю оточить нас, ми прориватимемось на Ростов. Краще там шуму наробити. Якщо вже воювати, то в ідеалі на чужій землі, а не своїй", - говорить один з офіцерів.\nНа зворотній дорозі на блокпостах у волонтерів значно ретельніше перевіряють документи, дивляться, чи не везуть із собою зброю.\nКоли активісти виїхали за межі "зони АТО", їм зателефонував лейтенант Микола з 11-го батальйону і повідомив, що по Дебальцевому почали стріляти російські "Гради", а у самому місті сепаратисти розстріляли з РПГ машину Нацгвардії. На щастя, обійшлось лише двома пораненими.