Роберт Юрош: Бокс — це моя професія, яку я дуже люблю\nОлександра Шевченко, фото автора 27.04.2019 13:48 СПОРТ\n— Як єдиноборства стали частиною вашого життя?\n— Це була доволі класична історія. У 1995 році однокласник запросив мене на турнір з кікбоксингу. Це були змагання високого гатунку — Кубок Європи серед юнаків та юніорів. Потрапив туди вболівати за однокласника. І, як то кажуть, захопило. На вихідних пройшли змагання, а вже з понеділка пішов на своє перше тренування. Мало того, через кілька місяців і сам виступав на Чемпіонаті області.\n— Хто був вашим першим тренером?\n— Першим наставником став Олег Мартиненко, тренер клубу IPPON. Тож, першим єдиноборством для мене став саме кікбоксинг. Далі тренувався у збірній клубу під керівництвом Анатолія Перцева та згодом у Дмитра Анурова. Протягом кікбоксерської діяльності будь-який хороший тренер намагається задіювати спортсменів і в суміжних видах спорту. Тож, ми неодноразово брали участь у регіональних змаганнях із боксу.\n— Як розвивався бокс у Закарпатті на той час та чому ви вирішили долучитися?\n— Тренерством із боксу зайнявся значно пізніше. У 2009 році за ініціативи Степана Молнара ми з іншими спортсменами зібралися та вирішили відновлювати бокс саме в Ужгороді. Так утворилася Ужгородська федерація боксу і почали працювати гуртки. В той же період у місті, вперше за 15 років, пройшов відкритий Чемпіонат Ужгорода.\n— Звідки черпали базові знання?\n— Фундаментальні основи боксу нам заклали ще в кікбоксингу. Це дуже схожі види спорту. Навіть правила практично ідентичні. А детальніший досвід набували вже на змаганнях. Як тренер, як педагог постійно вчишся. Боксерський колектив в Україні дуже привітний, досвідчені тренери з радістю діляться порадами. Бувало, допізна після змагання проговорюємо, що і як було б краще. Таким чином, потрохи розширювали свої знання.\n— В яких регіонах України, на вашу думку, є сильні школи боксу?\n— Доволі успішно виступають Донецька, Київська, Львівська, Івано-Франківська області та батьківщина боксу України — Вінницька. А взагалі, звичайно, цей баланс по Україні з року в рік змінюється з появою нових спортсменів.\n— Із чого починалася та як розвивалася саме ваша секція в Ужгороді?\n— Практично з самого початку існування Ужгородської федерації боксу ми працюємо у ЗОШ № 12. Тож, велика подяка директору школи Ярині Харіній, яка доклала багато зусиль, щоб наша секція розвивалася саме на базі цієї школи. Спочатку було зовсім мало діток, але далі в арифметичній прогресії записувалися ще і ще. І сьогодні маємо вже близько 50 основних спортсменів, які виступають на змаганнях, і ще стільки ж дітей, які займаються періодично. Мінімальна кількість занять, які наш боксер має відвідати за місяць — 12. А лідери набирають за рік і понад 200 тренувань, ведемо відповідну статистику.\n— Це діти різного віку?\n— У нас є така собі гібридна градація. Є безпосередньо група наймолодших (від 8 років до 11 років). Загалом беремо в секцію з умовою, щоб дитина провчилася як мінімум півроку у першому класі. Тоді вона має елементарні поняття спорту, як-от лівий і правий бік, базова дисципліна та ін.\nДалі трохи старші діти, віком 12—16 років, займаються в середній групі. Вона у нас найчисленніша. Також є група «Збірна команда». В ній займаються боксери від 16—17 років та молодші діти, які вже провели понад 10—15 боїв, та учасники змагань, які знають всю нашу базову техніку.\n— Кого зі своїх вихованців можете виділити?\n— Із усієї кількості спортсменів клубу можна виділити десяток боксерів різних вікових груп, які показують дійсно серйозні результати. Це, зокрема, Костянтин Голодняк, Олександр Хода, Давід Тракслер, Роман Шатров, Сергій Риган, Віталій Палатіц, Мирослав Карляк, Андрій Сегедій, Дмитро Ковальчин, Євген Мальчицький. Є у нас дівчата, які однозначно впевнений будуть призерами своїх перших Чемпіонатів України. Це Каміла Псайко та Анастасія Бандура.\nЯкщо брати старших хлопців, то хороші результати показують Юліан Бандура, лідер нашої молодіжної команди, він має за плечима понад 40 боїв із боксу та 20—30 із кікбоксингу, є досвідченим спортсменом та призером Чемпіонату України з кікбоксингу, та Павло Лата, капітан команди, 18-річний боксер, багаторазовий переможець області, Чемпіон України з кікбоксингу 2017 року. А зовсім нещодавно здобув перемогу в чоловічій категорії на ужгородському турнірі.\n— Розкажіть про міжнародні змагання, які пройшли 8—9 березня в Ужгороді.\n— Турнір називався Uzhhorod challenge 2019. Він вже став головною подією Ужгородської федерації боксу, яку ми організовуємо четвертий рік поспіль. Якщо брати сам хід змагань, то вони є міжнародною матчевою зустріччю. Цьогоріч турнір складався з двох частин. Перша — турнір із боксу з півфіналом і фіналом спортсменів віком від 8 років, що проходив 2 дні (до 70 учасників 16-ти вагових категорій). А 9 березня основною частиною Uzhhorod challenge стала зустріч об’єднаної команди України проти команди з Німеччини.\n— Хто з ужгородських спортсменів брав участь та які результати?\n— У вечірній програмі у категорії «Чоловіки» працювало троє наших боксерів із клубу «Динамо»: Георгій Кушнаренко, Володимир Боровський та Юрій Пойда. За правилами матчевої зустрічі кожен спортсмен приносив команді 3 бали за перемогу, 2 — за нічию і 1 бал за програш. Тож, у результаті наші спортсмени принесли команді України 6 балів. А загалом зустріч завершилася перемогою України 25:15.\nУ денному турнірі з мого клубу «Пантера» призові місця зайняли: Андрій Сегедій та Юліан Бандура — 1-ше місце, Віталій Палатіц та Роман Шатров — 2-ге місце, Сергій Риган та Олександр Хода — 3-тє місце.\nСпортсмени клубу «Динамо», вихованці Олександра Яблонського, Ярослав Сокач та Іван Лолин — 1-ше місце, Микола Бережанський, Іван Полянський та Ілля Спіжевой — 2-ге місце, Віктор Лізанець — 3-тє місце. А боксери тренера Георгія Кушнаренка Максим Гриндич та Алан Підгородський завоювали бронзу.\nТакож Ужгород представляли спортсмени клубів «Золотий Скорпіон», «Тайфун» та «Пітбуль». Данило Шимоняк, Микита Горняк, В’ячеслав Богаш зайняли 1-ше місце, а Давид Те сленко — 3-тє місце.\nДо речі, радіємо, що вже 4-й рік поспіль у цьому турнірі беруть участь безпосередньо члени збірної України з боксу серед чоловіків та призери Чемпіонатів Німеччини. Відповідно престиж змагань та його географія ростуть.\n— Чим для вас став бокс і як він змінив ваше життя?\n— Можливо, це буде трохи пафосно сказано, але по суті бокс і є моїм життям. Тому що це моя професія, яку дуже люблю. Не кожній людині вдається перетворити свої дитячі спортивні симпатії у професію всього життя.\nОлександра Шевченко, фото автора


Відбулася презентація книги Миколи Панасенка – ВІСНИК ШЕВЧЕНКОВОГО КРАЮ\n/ НОВИНИ / Відбулася презентація книги Миколи Панасенка\n20 червня в центральній районній бібліотеці імені В. Симиренка за участю представників органів виконавчої влади району, місцевого самоврядування, трудових колективів, громадськості, урочисто презентували краєзнавчу книгу дослідника Миколи Панасенка «Городище в документах і фотографіях».\nУ презентованій книзі Миколі Михайловичу вдалося зібрати важливі матеріали з історії нашого міста. За кожним наведеним фактом і фотознімком – величезна, багатолітня праця ентузіаста-дослідника. Не шкодуючи власних сил і часу, Микола Михайлович зустрівся з величезною кількістю земляків-старожилів, неодноразово побував у бібліотеках та архівах Городища і Черкас. Результатом стали записані спогади десятки документів і сотні світлин. У ній інформація з історії нашого міста від кам’яного віку до наших днів, про видатних людей міста, заслужених працівників різних галузей народного господарства, унікальні архівні довідки. Це видання побачило світ у рамках районної Програми книговидавничої справи у видавництві «Редакція районної газети «Вісник Городищини».\nСам Микола Михайлович розповів про те, як виникла ідея видання книги, які почуття переповнювали в очікуванні її виходу, і зазначив, що це колективна робота. Подякував усім за допомогу та підтримку у виданні книги. З приємними відгуками про книгу та привітаннями виступила редактор районної газети «Вісник Городищини» Ольга Дяглюк. До речі, Микола Михайлович з особистим підписом вручив Ользі Іванівні презентоване видання за неабиякий внесок у видавництво книги та виходу її у світ.\nТак як один із розділів присвячений міським головам, щиро привітати Миколу Панасенка завітала невістка другого голови міської ради Михайла Хоменка – Антоніна Хоменко. До привітань приєдналися директор ЦРБ ім. В.Симиренка Тамара Лисенко, колишній працівник Городищенського цукрового комбінату – Анатолій Чередніченко, колишній директор районного музею С.С.Гулака-Артемовського – Олександр Щепак, журналіст краєзнавець, почесний громадянин міста Городища – Володимир Чос, начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Костянтин Філоненко, колега по перу – Анатолій Семененко, представники влади міста – заступник голови районної ради Микола Панчишин, міський голова Володимир Мирошник.\nКнига «Городище в документах і фотографіях» зацікавила не тільки жителів міста, але й наших земляків, які на даний час проживають за кордоном. Тому, було вирішено збільшити тираж видання книги.


Як писати новини • MediaLab Online\nПояснюємо на слимачках, як компонувати інформаційний текст.\nНовини — не найпростіше в журналістиці, хоч про них зазвичай і говорять як про ази. Навпаки, сучасний формат інформаційного тексту — вінець еволюції журналістських жанрів. В інтернеті новини позбулись усього зайвого, щоб найефективніше доносити інформацію до неуважної аудиторії. Вони стали універсальними — певно, тому їх так яро копіпейстять. Видань, які роблять стабільно якісний інформаційний контент власноруч, а не передирають в інших, в Україні замало. З’ясуймо ж, як писати притомні новини.\nПерш за все, знайти в події новину\nНовини складаються з фактів і коментарів. Головне — факти, а коментарі — це доповнення. Новина написана вдало, якщо читач адекватно сприйняв зміст і не звернув уваги на форму. Літературний хист новинареві не знадобиться. Втім мова новини має бути простою, але не вбогою.\nНовина — це те важливе, що змінилося (чи не змінилось, хоча мусило), і ця зміна вплине на життя аудиторії. Інший варіант — те, що відбулося всупереч очікуванням, і це дивує аудиторію. Найскладніше в роботі новинаря — відокремити новини від не-новин, тобто не важливих для аудиторії фактів та повідомлень. Не-новини намагаються пропхати у стрічку піарники, маскуючи рекламу під справжні події. Видобувати новини з цього потоку — кропітка праця золотошукача, який вимиває крупинки золота з купи піску. Водночас ця робота вимагає постійного напруження уваги та інтуїції, яка в поєднанні зі знанням контексту дозволяє побачити неочевидну новину.\n1 вересня, в День знань, школярі підуть (пішли) до школи — не новина, бо подія прогнозована. Першого вересня або в перший робочий день осені завжди починається навчання у школах.\n1 вересня навчання розпочнеться в 96% шкіл міста — це новина навиворіт. Навчання мало б розпочатись у всіх школах. Якщо десь не почалось — це вже аномалія, до якої треба придивитися.\n1 вересня у двох школах не почалось навчання — вже тепліше, але треба з’ясувати причини. Виявиться, що одну школу закрили на капремонт іще торік, а учнів перевели до сусідніх, і ми про це вже писали. Не новина.\nУ школі №34 не почалось навчання — о, це вже майже наша новина. З’ясуймо тепер, чому. Дзвінок до директора — і виявляється, що школу закрили на карантин через нашестя іспанських слимаків, які пожерли всі шпалери. Слимаки не дали почати навчання у школі №34! Є новина.\nНовини часто свідомо чи помилково підмінюють описом чи характеристикою подій. Наприклад, Міська рада розглянула зміни до бюджету. Або ще гірше: Відбулася сесія міської ради, на якій підняли питання бюджету. Тим часом новина полягає в тому, що Міськрада виділила мільйон гривень 34-й школі на боротьбу зі слимаками.\nМаніпуляторам найлегше зробити таку підміну, приславши прес-реліз, який ліниві журналісти опублікують як новину на радість маніпуляторам і на шкоду своїм читачам. Не робіть так — пишіть новини власноруч.\nЯк визначити, що є новиною\nЗагальні питання, на які новинареві треба швидко відповісти: «чи наша це тема?» і «чи є це новиною для нашого читача?». Концепція видання (умовне «хто ми, про що ми, для кого ми») зазвичай окреслює тематичне поле та цільову аудиторію. Втім і тут важлива чуйка. До прикладу, навіть якщо видання висвітлює головні події спорту, перемога місцевої футбольної команди є новиною, гандбольної — навряд, піонербольної — точно ні. Водночас новина про те, що в Кропивницькому навчання у школі заблокували іспанські слимаки, важлива для читачів у будь-якому місті, де також є ця повзуча зараза. А там, де слимаків нема, може бути цікавинкою.\nЄ критерії, які можуть бути корисними, коли вирішуємо, чи якась інформація цінна як новина: Аудиторія. Чи важливо/цікаво це саме для ваших читачів? Для якої частини?\nВплив. На яку кількість людей впливає новина? Як сильно?\nБлизькість. Наскільки близько соціально/географічно до аудиторії відбулась подія?\nСвіжість. Чи подія відбулась щойно/нещодавно? Чи давно, але про неї стало щойно відомо? Аудиторія точно ще не знає?\nІмена. Чи є ньюзмейкерами чи учасниками події відомі, важливі, авторитетні, впізнавані люди?\nНовизна. Чи траплялося таке раніше? Чи подія прогнозована, регулярна?\nКонфлікт. Чи є в новині зіткнення інтересів? Чи викликає вона емоції?\nПередісторія. Чи це продовження історії, яку ми вже висвітлювали? Чи події такого типу були для нас новинами?\nЩоб відповісти на всі ці запитання, потрібно сформулювати суть новини.\nСуть новини = інформаційний заголовок\nСуть новини завжди формулюється одним коротким реченням. Воно стає заголовком. Якщо для уточнення потрібне ще одне речення, воно може бути лідом. Але, якщо ви не можете втиснути суть в одне речення, у вас або більше однієї новини (тоді їх треба розділити), або ви до кінця не розібралися в ситуації.\nВ онлайн-виданнях заголовок — це те, що «продає» новину читачеві у стрічці новин. До того ж, 80% відвідувачів новинних сайтів читають тільки заголовок, а саму публікацію не відкривають. У соцмережах матеріал «продає» сукупність заголовка, ліда, назви видання та маленької ілюстрації — так званий сніпет. Аби сніпет був дієвішим, варто завжди вигадувати лід, який не дублює заголовок, а доповнює його, а ще краще — якось із ним контрастує:\nЗаголовок: Руді слимаки залишили кропивницьких дітей без школи\nЛід: В управлінні освіти кажуть, що винен недбалий завгосп\nТа головне правило таке: заголовок — це і є новина. Від того, як написаний заголовок, залежить, чи матеріал будуть читати у стрічці новин на сайті, чи ним ділитимуться в соціальних мережах, чи його знаходитимуть через пошукові сайти. Запакуйте суперновину про слимаків у публікацію із заголовком «Обережно, слимаки!!!», і кліків/поширень буде набагато менше: заголовок не інформаційний. Знаки оклику не допоможуть.\nЗаголовок новини повинен бути лаконічним. Це тому, що людина не читає стрічку новин як суцільний текст, а ковзає поглядом, вихоплюючи окремі фрази. 120-160 символів — межа, за якою заголовок більше не сприймається миттєво. Якщо він не влізає в одне смс-повідомлення, значить, задовгий. Щоб скоротити, з нього можна по черзі викидати кожне слово, й повертати лише ті, без яких заголовок утратив сенс.\nТе, що більшість читачів ковзає очима по заголовку й не заходить усередину, засмучує автора (тоді для кого я писав новини?) і редактора (але ж нам потрібні кліки!). Тоді вони можуть спробувати змусити читачів зайти всередину, створюючи в заголовку інтригу, нагнітаючи емоції чи приховуючи суть новини:\nУ міськраді визначились із новим директором школи №34\nШколу №34 очолить відома у Кропивницькому людина\nЗ’їдену слимаками школу очолить одіозний екс-регіонал\nУсі ці способи зловживання увагою читачів можуть принести тактичний успіх (більше кліків), але завдають стратегічної шкоди — виданню менше довірятимуть. Краще змиріться із тим, що заголовки — базовий формат інформування аудиторії, а текст усередині читатимуть тільки ті, хто мають час і потребу.\nСтруктура новини: спершу головне\nЗа статистикою, навіть ті, хто клікнули на заголовок і відкрили новину, присвячують їй від п’яти до двадцяти секунд. До кінця не дочитують навіть важливі й цікаві новини. На це теж не треба ображатися: за увагу користувачів інтернету змагається купа джерел і подразників, які не дають сфокусуватись надовго. А ще, зрозумівши суть новини, вони поспішають нею поділитись.\nТому новина має завжди починатися з головного, продовжуватись важливим, а найменш важливе має бути в кінці. Таку структуру називають перевернутою пірамідою. Її вигадали в дев’ятнадцятому столітті, коли новини передавали телеграфом. Зв’язок коштував дорого, проходив повільно й був нестабільним, тому журналісти навчились обходитись без передмов. Зараз проблема та сама — зв’язок онлайн-видання з аудиторією нестабільний і нетривалий.\nЩоб написати текст у форматі перевернутої піраміди, треба зламати хронологічний принцип оповіді. Це нелегко, бо ми звикли, розповідаючи історію, починати з передісторії. «Жили собі дід і баба, й була в них курка…» — це опис ситуації, яка передувала початку подій.\nУ новинах переказувати подію від початку до кінця не можна. Тому, якщо ми маємо такі факти:\nУ 2017 році в Кропивницькому завелися руді слимаки\nЗа рік слимаки розплодились і проникли до школи №34\nЗа літо 2018 року слимаки з’їли всі шпалери, а завгосп і не помітив\nУ серпні комісія виявила з’їдені шпалери та визнала школу не готовою\nПершого вересня навчання у школі не почалося\nТретього вересня міськрада виділила гроші на знищення слимаків,\nперевернута піраміда буде мати вигляд 6 – 5 – 4 – 3 – 2 – 1.\nПосібники з написання новин традиційно рекомендують ставити на чолі перевернутої піраміди відповіді на запитання «хто?», «де?», «коли?», «що?», «як?» і «чому?» Але це не догма.\nНа запитання «коли?» відповідає дата публікації: новини — це завжди сьогодні. Уточнювати дату події варто хіба тоді, коли це сталось у якийсь інший день.\nЯкщо йдеться про рішення Кропивницької міської ради, уточнення, «де» воно було ухвалене (в Кропивницькому в приміщенні міської ради), виглядатиме як знущання. Звісно, якщо депутати забрались для голосування на Говерлу, про це варто згадати (й не забути з’ясувати, навіщо).\nЗапитання «як?» важливе тоді, коли є значущі обставини й подробиці. Наприклад, депутати проголосували за виділення грошей школі №34 після того, як мер розпорядився замкнути двері до сесійної зали й нікого не випускати — це важливо. А якщо процес голосування був ординарним, описувати його — значить перенасичувати початок новини зайвими подробицями.\nВідповідь на запитання «чому?» далеко не завжди можлива в новинному форматі — аби пояснити, чому в Україні знову подорожчав бензин, потрібне аналітичне простирадло. Іноді відповідь самоочевидна, наприклад, чому в Карпатах випав сніг — бо зима близько, блін.\nОбов’язковими залишаються запитання «хто?» і «що зробив/робить?» Підмет і присудок. Якщо заголовок може бути безособовим (У Києві добудували Подільсько-Воскресенський міст — назви компаній, які це зробили, були б надмірними), то в самому тексті повинен бути суб’єкт дії.\nА люди точно не читають до кінця?\nТочно. Наука довела це ще кільканадцять років тому. Дослідивши мікрорухи людського ока під час читання різних типів тексту, Джейкоб Нілсен з’ясував, що зона, на яку найбільше дивиться читач онлайн-тексту, має форму літери F.\nЦя літера F — заголовок, ім’я автора, лід і, можливо, перший абзац новини. Не дарма в BBC є правило: зміст онлайн-тексту (не тільки новинного) має бути зрозумілим із перших чотирьох речень. 84% читачів сканують текст діагонально, вихоплюючи уривки, й лише 16% читають послідовно кожен рядок.\nВсе, що поза літерою F, прочитає лише уважний і мотивований читач. Але він також важливий. Для нього в кінці новини є бекґраунд — опис передісторії з посиланням на попередні публікації, довідкові факти, корисні для розуміння новини. Нехай охвістя новини прочитають небагато людей, але саме вони залишаться на сторінці довше та, можливо, перейдуть на інші публікації.\nБекґраунд має стосуватись саме цієї події чи історії, а не бути притягнутим за вуха як «щось на схожу тему». Наприклад, не треба писати в кінці новини про слимаків, які з’їли школу, «нагадаємо: в Гондурасі дерево придавило ягуара», хоча те й інше про тваринний світ.\nТе, що люди не читають далі кількох речень, робить безглуздою іншу поширену вимогу до новин — бути якомога коротшими. Якщо ви виклали найважливіше в перших кількох реченнях, нема різниці, як довго тягнутиметься бекґраунд. Справжня причина, чому інформаційні жанри лаконічні, — на писання довгих немає часу. Новини живуть недовго: від кількох годин до одного дня. Писати їх потрібно швидко, бо виданню важливо якнайскоріше (бажано — першим) повідомити про подію.\nПро інші вимоги до новин поговоримо в наступному тексті — про стандарти інформаційної журналістики. Далі буде.\nУся серія: Як писати критичні тексти | Що можна і чого не можна писати || Як знайти героя для тексту || Як порозумітись із піарниками || Як писати людською мовою || Як написати аналітичний текст || Як не боятись писати авторські колонки || Як підготуватись до інтерв’ю || Як порозумітися з редактором || Як почати текст і дописати його до кінця || Як редагувати пряму мову || Як вигадувати заголовки і зберігати спокій || Як (не) дати інтерв’ю на узгодження || Як редагувати свій текст


У Львові започаткували Клуб ангельських інвесторів. Що це і для чого\n13:21 01 Липня 2019\nУчасники хочуть розвивати в Україні культуру ангельських інвестицій та покращити стартап-клімат у Львові та в Україні.\n28 червня, під час конференції IT Jazz у Львові співзасновник компанії Intellias Михайло Пузраков оголосив про започаткування у Львові Клубу ангельських інвесторів Lviv Tech Angels. Про це повідомляє кореспондентка Tvoemisto.tv.\n«Ангельські інвестиції – це коли фізичні особи інвестують власні кошти у стартапи – компанії, які недавно засновані і мають потенціал швидкого росту, які інноваційні. У США є близько 300 тисяч ангельських інвесторів, а в Україні їх досить мало. Наш клуб намагатиметься покращувати культуру ангельських інвестицій в Україні», – пояснює Михайло Пузраков.\nБільшість ангельських інвесторів, за його словами, або самі були засновниками стартапів, або були керівниками компаній, та мають бізнес-освіту. Вони заробили гроші в бізнесі і можуть надалі вкладати їх в інші компанії.\n«З одного боку, вони хочуть заробити більше, ніж вклали, а з іншого – їхня мотивація схожа на мотивацію підприємців, які вирощують власну компанію як дитину. Ангельські інвестори, певно, отримують задоволення, коли компанії, в які вони вкладають, ростуть і трансформують певні галузі. Ще одним чинником є соціальна мотивація – вкладати в компанії, в які віриш, які здатні принести щось краще в суспільство та в економіку. Наприклад, ангельські інвестори-жінки часто вкладають гроші в компанії, де засновниками є жінки. Хтось вкладає в компанії, що вирішують проблеми екології тощо», – говорить він.\nМихайло Пузраков зазначає, що ризик ангельських інвестицій дуже високий: якщо інвестор вкладає в 1-5 компаній, то шанси на успіх сягають приблизно 7%. Втім, якщо вкласти у 50 і більше компаній, то імовірність успішності зростає до 15%, адже тут важливий досвід.\n«Оскільки це дуже ризиковано, на першому етапі не варто вкладати велику частку свого капіталу. Ангельські інвестиції здійснюються в компанії на початковому етапі їх розвитку. Часто інвестори вкладають у компанії, які мають лише прототип продукту або тільки ідею. Ангельські інвестори можуть менторити стартапи, надавати бізнес-консультації і таким чином збільшувати шанс на успіх стартапів, в які інвестують», – каже Михайло Пузраков.\nІніціаторами заснування Lviv Tech Angels, окрім Михайла Пузракова, стали також Володимир Чирва, співзасновник Sigma Software, та Андрій Павлів, СЕО N-iX. Також долучився львівський ІТ-кластер.\nМихайло Пузраков, каже, що більшість інвесторів знаходить свої стартапи в «ангельських групах».\n«Ці групи є важливою частиною екосистеми стартапів. Їхня наявність вказує на те, що регіон активний в плані інвестицій. І таку річ ми хочемо зробити тут у Львові», – говорить він.\nЧитайте також: Зручні сервіси для продажу, пощуку клієнтів та краси: які стартапи зароджуються у Львові\nАнгельські інвестори в Клубі матимуть можливість отримувати пропозиції від стартапів, зустрічатись з командами, із своїми колегами, отримувати попередні дослідження за компаніями. Кожен персонально вирішуватиме, чи вкладати гроші. Інвестувати можна або персонально, або разом з іншими колегами.\n«Клуб фінансуватимуть учасники, які сплачуватимуть внески. Це приноситиме користь не лише інвесторам, але й екосистемі, регіону і містові. Сподіваємось, що наша ініціатива збільшить кількість ангельських інвесторів у Львові і в Україні. Ми очікуємо, що кожен член Клубу інвестуватиме близько 50 тисяч доларів на рік», – додає Михайло Пузраков.\nУ Клубі буде менеджер, який займатиметься пошуком стартапів і оброблятиме заявки, що надходитимуть. Відібрані стартапи запрошуватимуть на пітчингові сесії, що відбуватимуться не рідше, аніж раз у три місяці. Після цього інвестори ухвалюватимуть рішення. Відібраним стартапам також надаватимуть юридичну підтримку на різних рівнях.\n«Учасників клубу відбиратимуть за рекомендаціями інших учасників, тут не буде сторонніх людей, що хочуть порозважатись. Тут можна буде обмінюватись досвідом, спілкуватись і мати доступ до найкращих українських стартапів. Сподіваюсь, ми зможемо інвестувати в якийсь стартап, що стане наступним Фейсбуком або Гуглом», – каже Михайло Пузраков.\nАндрій Павлів говорить, що його особисто, як інвестора, цікавлять компанії, що вже пройшли певний шлях від виникнення ідеї до створення прототипу продукту.\n«Це є Клуб, різні його члени можуть мати різного типу інтереси. Цілком можливо, що будуть люди, яким буде цікаво працювати з ідеями, і вони будуть готові допомогти ідеї еволюціонувати в бізнес. Мені персонально цей Клуб цікавий більше як платформа, що буде притягувати компанії, що вже мають сформовані команди, мають продукт, щось роблять, але можуть не мати експертизи виходу на міжнародний ринок чи не знають, як продукт заскейлити. Для мене це більш цікаво, ніж працювати з ідеями, навіть геніальними. Хоча на пізнішому етапі інвестиції в стартап будуть більшими, але і шансів, що він стане успішним – набагато більше», – каже Андрій Павлів.\nКлуб, додають його засновники, не буде зосереджений лише на львівських стартапах, а працюватиме з перспективними командами з усієї України.\nТЕГИ: ІТ-кластер, ІТ-бізнес, стартапи Львів, інвестиції Львів\nУ Львові на бізнес-сніданку розкажуть, звідки компаніям брати ресурси для позитивних змін та трансформацій\nПростими словами про складне. Компанія EPAM запустила подкаст про ІТ-індустрію України\nЦіль – не впасти або як криза вплинула на ІТ-сферу у Львові\n9-річний львів'янин розробив програму, яка нагадує вдягати маски і мити руки\nЛьвівський ІТ-кластер закупить для міста декілька тисяч експрес-тестів на коронавірус


У Вікіпедії є статті про інші значення цього терміна: Переслідування (значення).\nНе плутати з кримінальним переслідуванням.\nПереслідування — це систематичне погане ставлення до окремої особи або групи з боку іншої особи або групи. Найпоширенішими формами є релігійне переслідування, расизм і політичні репресії, хоча між цими термінами існує певне перетинання. Нанесення страждань, страху, болю, домагання, ув'язнення, інтернування — це всі чинники, які можуть спричинити переслідування, але не всі страждання обов'язково принесуть переслідування. Страждання, які зазнає жертва, повинні бути досить суворі. Пороговий рівень тяжкості був джерелом великих дискусій.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Переслідування&oldid=29071237


У військкоматі вимагали 1400 доларів за непридатність до служби - ATO.today\nВійськова прокуратура Тернопільського гарнізону Західного регіону України 6 вересня 2018 року спільно із слідчим управлінням Головного управління Нацполіції України в Тернопільській області за матеріалами та спільно з Управлінням захисту економіки НП в Тернопільській області та Управлінням СБУ в Тернопільській області задокументували факт вимагання та одержання неправомірної вигоди головним спеціалістом одного з районних військових комісаріатів Тернопільської області, – пише ukrainepravo.com.\nПрес-секретар військової прокуратури Західного регіону України Юлія Галущакрозповіла «Українському праву»: кошти у розмірі 1400 доларів США від місцевої мешканки призначалися за вирішення питання щодо визнання її сина непридатним до військової служби. Під час проведення огляду місця події неправомірна вигода виявлена та вилучена у повному обсязі.\nВійськовий прокурор Західного регіону України полковник юстиції Віталій Вдовитченко зазначив: проводяться першочергові слідчі (розшукові) дії. Вирішують питання щодо затримання службової особи, повідомлення про підозру та відсторонення від займаної посади.\nДо того ж, перевіряється причетність до вчинення даного злочину військового комісара вказаного РВК Тернопільської області та членів призовної комісії.\nPrevious Previous post: Українські амазонки у Тернополі потішили всю країну\nNext Next post: Через субсидію мешканка Тернопільщини має проблеми із законом


11 грудня - Україна Incognita\nУкраїна Incognita » Інтелектуальний календар » 11 грудня\n1843. Народився Роберт Кох, німецький мікробіолог, нобелівський лауреат 1905 року за «дослідження і відкриття, що стосуються лікування туберкульозу», збудник якого він відкрив в 1882 році.\nПрофессор Кох за роботою у своїй лабораторії\nІлюстрація з сайта www.happydoctor.ru\n1866. Стартувала перша трансатлантична вітрильна регата.\n1882. Народився Макс Борн, німецький фізик, один з основоположників квантової механіки, нобелівський лауреат 1954 року.\nФото з сайта www.aip.org\n1914. У Києві заарештовано українського історика Михайла Грушевського за зв'язки з австрійським урядом.\n1918. В Одесу вступили війська української Директорії.\nСимон Петлюра - голова Директорії УНР\nФото з сайта www.personal-plus.net\n1918. Народився Олександр Солженіцин, російський письменник, лауреат Нобелівської премії з літератури (1970).\nОлександр Солженіцин після виходу з Особлага у 1953 році\nФото з сайта clubs.ya.ru\n1945 року за критику дій Йосипа Сталіна в особистих листах до друга дитинства Миколи Віткевича Солженіцин був арештований і засуджений до 8 років таборів. У 1953 звільнений без права мешкання в Європейській частині СРСР і відправлений на «вічне поселення». У 1956 рішенням Верховного Суду СРСР Солженіцин був реабілітований, його твори стали з'являтися у пресі.\nУ 1965 р. архів Олександра Солженіцина потрапив в КДБ, після чого подальше видання його творів в СРСР було заборонене. У 1969 р. Олександра Солженіцина виключили з Союзу письменників, а в 1970 р. він став лауреатом Нобелівської премії з літератури. Після публікації за кордоном книги «Архіпелаг ГУЛАГ» 12 лютого 1974 послідував арешт. Його було визнано винним в державній зраді, позбавили громадянства і 13 лютого вислано з СРСР літаком до ФРН. Під час вимушеної еміграції жив спочатку в Швейцарії, потім у власному будинку у містечку Кавендіш, штат Вермонт, США. У 1990 р. указом президента СРСР Михайла Горбачова радянське громадянство Олександра Солженіцина було відновлене. Майже відразу ж письменник був удостоєний Державної премії. У 1994 році Олександр Солженіцин повернувся до Росії.\n1919. Президія ВУЦВК та РНК УСРР створили надзвичайний орган влади — Всеукраїнський революційний комітет (Всеукрревком) у складі: Г. Петровського (голова), Д. Мануїльського, В. Затонського.\nЗгодом два місця у Всеукрревкомі було надано представникам партій боротьбистів (Г.Гринько) та борбистів (В.Качинський).\n1921. У селі Гребінки Білоцерківського повіту Київської губернії заарештовано отамана Перепелицю.\n1936. Зречення короля Едуарда VІІІ у Великобританії (12 грудня оголошується про сходження на престол герцога Йоркського під ім'ям короля Георга VІ; Едуард одержує титул герцога Віндзорського).\nФото з сайта worldofcoins.ru\n1941. Підписання Німеччиною, Італією і Японією угоди про спільну війну проти США й Англії.\n1946. Створено Дитячий фонд ООН (ЮНІСЕФ).\n1946. В Англії запатентовано перший програмувальний комп'ютер.\n1972. Американські астронавти Юджин Сернан і Гаррісон Шмітт побували на Місяці.\n1973. Західна Німеччина й Чехословаччина погоджуються анулювати Мюнхенські угоди 1938 року й встановити дипломатичні стосунки.\nПідписання Мюнхенських угод 1938 року\nФото з сайта bse.sci-lib.com\n1994. У Чечню введено російські війська.\n1997. Прийнято Кіотський протокол, міжнародну угоду про обмеження викидів в атмосферу парникових газів.\nПеріод підписання протоколу відкрився 16 березня 1998 року і завершився 15 березня 1999 року. Кіотський протокол почав діяти з 16 лютого 2005 року.\n2003. У Європі спамерів оголосили злочинцями.\nІлюстрація з сайта seogrot.com\nСпам (англ. spam) — масова розсилка кореспонденції рекламного чи іншого характеру людям, які не висловили бажання її одержувати. Передусім термін «спам» стосується рекламних електронних листів. Також вважаються спамом освідчення в коханні на електронну пошту, в чатах, соціальних мережах і т.п. Термін спам почав вживатися з 1993 року, коли рекламні компанії стали публікувати в групах новин Usenet, дискусійних листах, гостьових книгах повідомлення, що не мають відношення до заданої тематики, або повідомлення, які є прямою рекламою.


Відповідно до Указу Президента України від 22.03.2002 №290/2002 “Про Всеукраїнський День боротьби із захворюванням туберкульозом” з метою активізації діяльності по відвертанню захворюваності і поширення туберкульозу, а також враховуючи рекомендації Всесвітньої організації охорони здоров’я 24 березня щорічно проводяться заходи, приурочені до Всесвітнього і Всеукраїнського Дня боротьби з туберкульозом.\nУ 1995 році в Україні офіційно оголошено епідемію туберкульозу, зупинити яку не вдається досі. З огляду на це, варто пройти безкоштовне флюорографічне обстеження у лікувальних закладах за місцем проживання. Україна — сьома у Європі за рівнем захворюваності на туберкульоз. У 2011 році ВООЗ віднесла Україну до третьої категорії європейських країн — країн з високим показником захворюваності на туберкульоз. За темпами зростання мультирезистентного туберкульозу (найважче піддається лікуванню) Україна посідає друге місце в Європі (після Росії) та четверте у світі. Зі 100 пацієнтів 15 хворіють саме на цю форму.\nОднією з основних причин стрімкого поширення епідемії туберкульозу в Україні є необізнаність, непоінформованість громадян щодо шляхів уникнення захворювання на туберкульоз, важливості його своєчасного лікування та профілактики у повсякденному житті. Інформованість населення про виявлення і профілактику захворювання туберкульозом стоїть на першому місці у процесі боротьби з ним.\nТуберкульоз – це хвороба, яка вражає усі верстви населення, але в основному до них схильні люди соціально незахищені.\n◊ Primum non nocere|Ліки чи алкоголь?\nЗбудник туберкульозу передається як через людину, так і через тварин, особливо через велику рогату худобу, а також, значно рідше, через птахів. Мікобактерії людського типу спричиняють у людей від 80-95 % випадків захворювання туберкульозом. Мікобактерії можуть виділятись під час кашлю з харкотинням, слиною, а також під час співу, розмови; рідше – з калом, сечею при поза легеневих формах туберкульозу.\nЗапідозрити туберкульоз можна при наявності наступних симптомів:\n– підвищена температура тіла більше 7 днів,\n– постійна слабкість,\n– безпідставна втрата ваги,\n– біль в грудній клітині,\nПід час розвитку хвороби проявляються симптоми інтоксикації: зниження апетиту, загальна слабкість, підвищена пітливість, температура тіла піднімається до 37,2 — 38,0 °C. З’являється кашель на який хворий спершу не звертає уваги, пов’язуючи його із курінням чи простудою. Харкотиння виділяється мало, воно слизисто-гнійне. На початкових стадіях і задишка, і біль в грудях проявляються рідко.\n◊ Primum non nocere|Як харчуються наші діти Профілактика\nДля запобігання туберкульозу, окрім специфічної профілактики, яку здійснюють працівники протитуберкульозних установ, необхідно дотримуватись здорового способу життя, не зловживати алкоголем, курінням, дотримуватись правил праці та відпочинку, санітарно-гігієнічних умов. У приміщенні має бути свіже чисте повітря, їжа повинна бути збалансована. Варто також уникати стресових, конфліктних ситуацій.


Дівчинка втратила зір після біління дерев у школі - Чорнa хронікa - TCH.ua\nБіління дерев у школі вважали робочою практикою. Фото zabyg17.livejournal.com © livejournal.com\nЧорнa хронікa 13 липня 2009, 14:37\nДівчинка впала у відро з вапном. Проти навчального закладу, де змусили дітей працювати з хімікатами, порушили кримінальну справу.\nЗамість занять з праці дітей змусили білити дерева. Ірина Обліцова спіткнулася і впала обличчям у відро з вапном. Хімікати потрапили дитині прямо в очі.\nОдразу після травми постраждалій в медпункті промили очі та відвели додому. Мати дівчинки, Олена, згадує, коли вона побачила очі дочки, вони були шматочками запеченої крові. Від болю дівчинка втрачала свідомість. У лікарню її несли вже на руках.\nУ медичній установі дівчині поставили діагноз "хімічний опік обох очей". Школярка тепер дуже погано бачить, без окулярів - взагалі сліпа. Що буде із зором далі, медики прогнозувати бояться. За словами батька Олени, лікарі попередили: якщо зір і далі буде погіршуватися, доведеться робити операцію. Найдешевше хірургічне втручання обійдеться у 13 000 гривень.\nУ школі подію називають нещасним випадком. А біління дерев, педагоги вважають звичайним заняттям для школярів, точніше їх "робочою практикою". Щоб "зам'яти" справу, викладачі звернулася до сільради з проханням виділити 3 000 гривень на лікування дівчинки. При цьому мати школярки стверджує, що ці гроші пропонувалися виключно з умовою, що вони заберуть свою заяву з прокуратури.\nБатьки навіть спочатку погодилися, проте замість 3 000, в результаті їм готові були дати лише тисячу гривень. Більше того, завуч школи почала "пояснювати", що вони живуть в одному селі, й мати не повинна забувати, що її дочці потрібно буде отримувати в школі атестат, крім того, у батьків підростає і друга дитина, якій теж треба буде скоро йти до школи.\nСпілкуватися з журналістами педагоги відмовилися, вони всі пішли у відпустку, разом з директором.\nУ резонансній історії обіцяє розібратися районне управління освіти. Його начальник Володимир Федорчук зазначає, що за все, що трапляється з дітьми, особливо під час учбового процесу, безумовно, несе відповідальність керівник установи. Але остаточні висновки повинна зробити прокуратура.\nУ свою чергу правоохоронці вважають, що залучати дітей до робіт з хімікатами і називати це "робочою практикою" абсурдно. Старший помічник прокурора Житомирської області Діана Алхімова офіційно заявила, що зібрані матеріали направлені для проведення додаткової перевірки, проте за фактом травмування дитини вже порушена кримінальна справа.


НБУ скасував більше 20 обмежень на валютному ринку, обмінні операції можна здійснювати на пошті / Новое Время\nНБУ взяв курс на лібералізацію валютного ринку\nЗакон передбачає більше 20 послаблень, в тому числі, дозвіл обмінювати валюту в поштових відділеннях.\nУкраїнці зможуть купувати і продавати іноземну валюту не лише в банках і пунктах обміну валют небанківських фінансових установ, а й у поштових відділеннях. Зокрема, оператори поштового зв'язку зможуть отримати в НБУ ліцензії на проведення банківських операцій за наявності наступних умов:\nВідлік перехідного періоду стартує з дати введення в дію закону, тобто з 7 лютого, і триватиме до 7 серпня 2019 року.\nЗагалом, із 7 лютого будуть введені в дію більше 20 послаблень:\nУ Нацбанку відзначили, що перерахування коштів в інвалюті між фізособами (крім родичів) як і раніше залишиться під забороною.\n"Ми дозволяємо перерахування іноземної валюти родичам. З цим немає проблем. Однак якщо перерахування буде просто між громадянами, то ми прекрасно розуміємо, що це буде розрахунком за товари і послуги", - цитує заступника голови НБУ Олега Чурія Інтерфакс-Україна.\nЗа словами Чурія, скоріше за все, це обмеження буде постійним.


На Волині 37-річного чоловіка вивезли в багажнику до ставка та побили, він помер. Фото\n31 Серпня 2020 10:35\n37-річного жителя села Люб‘язь вивезли з багажнику до сільського ставу, жорстоко побили та залишили на місці. Від отриманих травм волинянин помер.\nТрагедія трапилася 29 серпня в селі Люб’язь Любешівського району. Як повідомили джерела, двоє чоловіків, жителів Любешівського району, аби з‘ясувати стосунки з померлим, виманили його на зустріч та запхали у багажник.\nПісля чого чоловіка вивезли до місцевого ставу, де побили його ногами в голову і тулуб. Потому зловмисники відвезли волинянина до його будинку. Від отриманих травм чоловік невдовзі помер.\nІнформацію про смерть чоловіка підтвердили в пресслужбі волинської поліції. Зловмисників затримали.\nФото пресслужби волинської поліції.\nУ Нововолинську до смерті побили 18-річного хлопця 23 Грудня 2015 12:08\nТроє чоловіків заради наживи до смерті побили волинянина 19 Вересня 2017 13:52\nДвоє волинян до смерті побили чоловіка на вокзалі у Ковелі 12 Березня 2020 16:48\nНа Волині до смерті побили 17-річного хлопця 28 Січня 2015 18:38\nDenzell Показати IP 31 Серпня 2020 11:04\n12345 до Denzell Показати IP 31 Серпня 2020 11:40\nПросто так не стали б бити. Заборгував, напевно.\n777 до 12345 Показати IP 31 Серпня 2020 12:01\nАга.а теперь точно отдаст.с процентами.\n??? до 12345 Показати IP 31 Серпня 2020 12:01\nАбо це невдалий стьоб ... або клініка, біда з головою.\nЛучанин до 12345 Показати IP 31 Серпня 2020 12:06\nЗ вами все ясно. Якщо заборгував, значить повалити на землю і ногами по-голові, а далі в могилу.\n12 до Лучанин Показати IP 31 Серпня 2020 12:39\n777 Показати IP 31 Серпня 2020 11:53\nА шо.так можно опять?\n123 до 777 Показати IP 31 Серпня 2020 12:02\nТак кінець епохи корупції, бідності, беззаконня ...\nДодік Показати IP 31 Серпня 2020 13:16\nКометатори неадеквати. Новину прочитайте, принаймні...\nЮрій Показати IP 31 Серпня 2020 13:21\nЦе виникло на почві ревнощів.А не за долги.І йому завдали кілька ударів ножем про це пресса мовчить як завди..\n123 до Юрій Показати IP 31 Серпня 2020 14:01\nО, якщо через ревнощі - то це все змінює, звичайно. Один буде гнити в дерев'яному макінтоші. Двоє інших на років так 10-15 поїдуть до місць, де ревнувати будуть хіба до таких самих в камері. З ними і "втіхи" проводити, очевидно. Ви, так розумію, трохи в курсі тих подій. Скажіть - та баба того варта?)\nЮрій Показати IP 1 Вересня 2020 19:42\nНу я вам так скажу більшість війн в світі відбулось через баб.))))А особисто я з нею не знайомий тому неможу дати вам відповідь на це питання.


На початку треба визначитися — а чи потрібні взагалі вам шипи.\nВибираючи, яку віддати перевагу «гуму» — «голу» або шиповану, треба керуватися критеріями вибору шин, про які піде мова в нашій статті «Переваги шиповану гуми».\nШипована гума хороша при їзді в нестійку погоду з швидкими заморозками і відлигами, на слабо очищаються дорогах і твердим покриттям, криги і щільно укочений снігом. Особливо потрібні шиповані шини ранньої нестійкою навесні і в предзимье, коли перепади денних і нічних температур сприяють утворенню міцних корок льоду.\nПрості зимові покришки з розвиненим малюнком на протекторі найчастіше застосовуються тільки при міській їзді або їзді по регулярно очищається швидкісних автомагістралях і приміським трасах. В таких умовах переваги шиповану покришки відсутні, скоріше навпаки можуть заподіяти багато неприємностей, наприклад, при різкому гальмуванні.\nЗниження ваговій частки шипа всього на одну десяту грама здатне зменшити його руйнівний вплив на покриття дороги приблизно в 5 разів. Однак ці частки даються дуже складно. Ще на самому початку 70-х років була доведена малоефективність металопластикових шипів, так як головна вимога, які висували до матеріалів для них, — рівні або близькі коефіцієнти теплового розширення. А у металу і пластика вони різні. І що б не говорила нам реклама, фізика — точна наука, її не обдуриш. З пластмасових корпусів твердосплавні вставки вилітають дуже швидко. Шипи з металокераміки позбавлені цих недоліків, однак вони ще не вийшли за рамки експерименту. Так що поки все одно основна ставка робиться зараз на традиційні конструкції.\nЗ роками склався вже класичний вид шипа — точений або штампований корпус зі сталі (іноді — алюмінію), забезпечений двома або трьома фіксують фланцями і вставкою з твердосплавних матеріалів, діаметром 8 мм, довжиною 10 мм, вагою 1, 2 м На просту 14- дюймову покришку треба поставити від 103 до 121 шипа.\nЗа стійкість машини на зимовій слизькій дорозі доводиться платити сильно збільшився вагою коліс.\nОднак підвищення безпружинних мас погіршує керованість і динаміку машини, навіть якщо мова йде про 500 грамах. І це ще один фактор, який змушує фірми, які займаються розробкою шипів, домагатися зниження їх ваги буквально на кілька грам.\nЄ два основних типу шипів — штамповані і точені. Здавалося б, трохи алюмінію, вставка з металу, який важко плавиться — що тут можна винайти? Але після прем’єри Hakkapeliitta 4 шини, друга гучна презентація зимових показів — чотиригранний шип, який був запропонований компанією Turvanasta. В основу його конструкції лягав традиційний двухфланцеві шип, проте «перешийок» між фланцями у нього зроблений квадратним. Вставка з тугоплавкого сплаву також має квадратну форму. У чому тут «родзинка»? По діагоналі площу перетину квадратної вставки помітно більше, ніж у звичайної круглої вставки, діаметр її дорівнює довжині сторони квадрата. Виходить, що сумарна площа даних шипів майже в 1, 5 рази перевершує такий же показник простих шипів. Але вони можуть бути впроваджені тільки при застосуванні спеціальних приладів для ошіпованія, які орієнтують положення граней щодо кочення колеса, при цьому переваги гуми з шипами незаперечні.\nВеликою популярністю як і раніше користуються циліндричні традиційні шипи серії MAL 11, що випускаються компанією Scason. Вага цього алюмінієвого двухфланцеві класичного штампованого шипа зі вставкою з твердого матеріалу менше 1 г, завдяки чому він не викликає настільки руйнівного впливу на покриття дороги. У компанії Scason близько двадцяти типів шипів, які розраховані на установку в будь-шини вантажних і легкових автобусів і автомобілів.\nОднак шипами в Фінляндії користуються не тільки автолюбителі. Ханну Карлссон, директор компанії Biltema, недавно продемонстрував оснащену шипами шину для велосипеда. Так-так, в підготовці до зими, фіни не забувають про такий сезонному транспорті, як велосипед.\nНе так давно шипи вважалися мало не панацеєю від усіх бід на дорозі взимку. Однак останнім часом ставлення до шпильок стало змінюватися. Причому в кількох європейських країнах, які перші заборонили їх застосування, говорять про повернення шипів, а у нас, навпаки, інтерес до них якось зменшився. І все-таки частіше шипи надають корисні дії, чим завдають шкоди. Важливо тільки знати деякі правила експлуатації шипованих покришок і установки шипів. Так, експерти компанії Nokian вважають, що ідеальна технологія установки шипів — установка шипа в теплу шину. Ось чому треба віддавати свою перевагу шинам, які виходять шипованими з заводу. Кращі результати показує застосування сталевого металевого шипа зі вставкою з тугоплавких сплавів. Металопластикова конструкція або «плаваючий» шип — речі більш ніж спірні. Плаваюча конструкція не гарантує жорстку фіксацію шипа, так само як матеріали з різними коефіцієнтами теплового розширення і тертя не можуть забезпечити достатню міцність шипа.\nПоставивши покришки з шипами, не варто першу тисячу км «видавлювати» з авто максимальну швидкість — необхідно пройти обкатку шипів на швидкості близько 70 км / ч.\nПри їзді на шипованих шинах треба пам’ятати, що на чистому асфальті при різкому гальмуванні вони можуть вести себе як ковзани і привести до занесення або зриву. Крім цього, використання шипованих гуми вимагає від водія зовсім інший манери їзди — старт стає більш динамічним. А найголовніше, гальмівний шлях вашого автомобіля на зледенілих ділянках дороги сильно коротшає, на відміну від машини, яка йде позаду вас. Тому дуже важливо клеїти собі на машину знак «Ш».


Види сексу, про які ви не здогадувались :: Інтернет-магазин nedlyaskuki.com.ua\nВиди сексу, про які ви не здогадувалися\nТак уже склалися обставини, що за часів нашого дитинства про сексуальне виховання та іграшки для сексу не йшлося. Потрібну інформацію ми дізнавалися у старших товаришів, додумували, підглядали на касетах з фільмами 18+, які запозичили у дорослих. Все отримане дбайливо складувалося в дитячих м ізках і трансформувалося в один великий клубок. Потягнеш за ниточку з одного боку - а там думка, що перерваний статевий акт - це вид контрацепції, потягнеш за іншу ниточку - дізнаєшся, що дівчатка спорожняють сечовий міхур і народжують дітей з одного отвору.\nДекому з нас вистачило кмітливості отримати інформацію з літератури та фільмів, поступово вивчаючи своє тіло та бажання, набираючись досвіду, а не загубитися на рівні «колоди» та «скоростріла». Таким чином, якомусь відсотку вдалося дізнатися, що таке вагінальний, оральний і навіть анальний секс. Але сьогодні ми копнемо глибше і поговоримо про види сексу, про які ми не знали. Або успішно практикували, але навіть не підозрювали, що називаються вони саме так.\nМожна було б переплутати з петтінгом, але ні. Секс без проникнення називається раббінг. Техніка проста як світ - партнери труться об геніталії один одного, крім проникнення. Чесно кажучи, для мене раббінг завжди був чимось на кшталт прелюдії: партнер водить головкою пеніса по клітору та статевим губам, підігріваючи бажання, а потім починається магія. Але ж це я, що я можу розуміти в непроникному сексі.\nПрактикують секс без проникнення з різних причин:\nщоб урізноманітнити сексуальне життя;\nчерез фізіологічні особливості;\nу разі вагінізму у жінок або після пологів;\nяк альтернатива при лікуванні ІПСШ;\nза наявності захворювань органів малого тазу.\nБагато хто з практикуючих вибирають раббінг через те, що він не ставить їх у дискомфортне становище. Наявність психологічних травм, особистісних установок, гендерна ідентичність – дещо ускладнюють звичний процес інтимної близькості, і круто, що можна не пенетрувати, а вибрати прийнятний для обох партнерів спосіб.\nОсь ці частини «фем» та «оральний» наводять на думку про лесбійський акт кохання, але все зовсім не те, чим здається. Інтрафеморальний секс практикується між жінкою та чоловіком, коли член чоловіка ковзає між щільно затиснутими стегнами партнерки. Практика може супроводжуватися різними приємними відчуттями і як на мене, цей вид сексу дуже схожий з раббінгом.\nПара може вибрати практично будь-яку позу: місіонерську, ззаду або на боці, головне у процесі стежити, щоб пеніс підступно не прослизнув у піхву, адже подібні ігри дуже захоплюючі.\nВласниці грудей від 0 до 2 можуть видихнути та пропустити цей пункт. Мамологічний секс - це не секс з лікарем-мамологом, тут знову ж таки в справу вступає член. Жінка затискає член партнера між грудей (тому потрібні вихідні параметри більше за нуль, щоб було чим затискати), поки чоловік здійснює рухи пенісом вгору-вниз. До речі, для різноманітності можна пестити головкою члена жіночі соски, а ще партнерка (тут потрібна вправність) може облизувати головку пеніса, в момент, коли вона з'являється між грудей. Ось такі ось розваги у володарок великих грудей. Ні, я не заздрю, вам здалося.\nМи всі дуже здивувалися, якби цей вид сексу не припускав затискання пеніса між якимись частинами тіла. Глютеальний секс - про затискання члена між сідницями, і тертя об цю ніжну та пікантну частину жіночого тіла. Ох вже це ходіння по лезу ножа. Чоловіка заводить дотик до оголеної шкіри, тертя про всякі опуклості та западинки на жіночому тілі, без прикладення великих зусиль.\nДалеко не кожна жінка погодиться пустити свого партнера у святу святих (принаймні ось так одразу, без умовлянь та підготовки), а глютеальний секс певною мірою є вирішенням проблеми. По-перше, це непоганий варіант підготувати партнерку до анального сексу та трохи її розкріпостити. По-друге – якщо потрібно урізноманітнити прелюдію та звичний секс, то такий спосіб анітрохи не гірший за інші варіації із затисканням пеніса. Звісно ж, практикують подібну інтимну близькість і з інших причин: релігійних, фізіологічних чи психологічних.\nДо речі, такий секс безпечний здоров'ю, т.к. значно знижує ризик зараження ІПСШ, та й завагітніти при подібному контакті неможливо. Як і за інших видів сексуальних відносин варто подбати про гігієну та достатню кількість лубриканта.\n«Все чудесніше і чудесніше», сказала б Аліса, потрапивши в наш сьогоднішній блог. Інтерпедальний секс прийшов до нас зі світу футфетишистів і міцно влаштувався у любителів різноманітності в ліжку. При цьому виді близькості жінка затискає пеніс партнера ступнями та здійснює різні маніпуляції: погладжує, стискає та мастурбує ступнями. Можу сказати з особистого досвіду, що подібна практика вимагає великої фізичної підготовки, тому що потрібно тримати ноги піднятими вгору протягом хоча б 15 хвилин, одночасно доставляючи чоловікові задоволення. Але якщо регулярно «тренуватися», згодом тривалість «процедури» наростатиме, що дуже тішить.\nЯкщо ви вирішили практикувати подібну близькість, не зайвим буде нагадати, що на ногах не повинно бути ранок, мозолів або грибка. Чисті, доглянуті ноги з ідеальним педикюром – це ідеальна умова. Ну і само собою, подібний контакт буде дуже дискомфортним без хорошого лубриканта на водній основі. Тут можна дати волю фантазії і вибрати ароматизований або смаковий лурикант, хто знає, як далеко зайдуть ваші фетиші.\nЗовсім нічого незвичайного, просто секс, в якому чоловік водить членом по хребту або ребрам партнерки. Навіть на просторах всесвітньої павутини подібних любителів я зустрічала дуже мало, можливо, вони просто не афішують свої пристрасті. Ця практика чимось нагадує гру на дитячому ксилофоні – б'єш молоточком по паличках і отримуєш різної тональності звуки. Принаймні це забавно.\nПоверніть мені мій 2007. Ні, не треба, я жартую. Я не відношу себе до любителів віртуального сексу і цілком можу зрозуміти тих, хто практикує його через неможливість вступити в реальні статеві стосунки з коханим через відстань, фізіологічні проблеми або релігійні принципи. Але ті, хто практикують «вірт» на регулярній основі, просиджуючи годинами на сайтах знайомств, у чатах чи трансляціях веб-кам моделей зазвичай не можуть реалізувати себе у відносинах з тих чи інших причин і часто вимагають допомоги психолога.\nТак ось, віртуальний секс - це імітація реальної інтимної близькості між двома або більше учасниками за допомогою повідомлень або відеозв'язку. Вірт має кілька різновидів: кіберсекс, секс по телефону, відеочат, секстинг і т.д.\nВсе, що вам потрібно – телефон, фантазія та лубрикант. Бажано докладно і не банально описувати дії, які ви робите з партнером. Але якщо ваш вибір зупинився на відеочаті, достатньо сексуально поводитися в кадрі, демонструючи тіло в різних вигідних ракурсах.\nМануальний секс ні що інше, як мастурбація жіночими руками. Існує безліч технік еротичного масажу, яким можна навчитися на спеціальних курсах або за матеріалами, доступними в інтернеті. Це не просто секс з рукою, щоб зняти напругу, адже в такому разі чоловік зробив би це самостійно. У такий спосіб відбувається поліпшення кровообігу в тканинах члена, такий собі оздоровчий масаж. Регулюйте силу натиску та частоту рухів, не забувайте про лубрикант і буде вам щастя.\nЖінки люблять вухами, чули? Так ось, йшлося не про спроби вступити в сексуальний контакт з вухами, а про компліменти та ласкаві слова. Але чоловіки тільки й шукають приводу ще раз потертися пенісом об жіночі тіла (жарт, напевно).\nЦе не означає, що потрібно спробувати засунути член у вухо, для подібних ласк є ніжне містечко відразу за вушною раковиною. Але діяти потрібно акуратно, заздалегідь знявши всі прикраси.\nНапевно, ви вже здогадалися, що назальний секс пов'язаний з носом. І за аналогією з вухами - ми не намагаємося впхнути пеніс до носа, а просто використовуємо ніс за призначенням - дихаємо їм. У той час як партнер водить пенісом по крилах носа, кінчику та перегородці. Якщо існує такий вид сексу, то й шанувальники в нього є чому б і ні.\nФеморальний секс, як і інтрафеморальний, тісно пов'язаний з використанням жіночих стегон. Якщо під час інтрафеморального поєднання жінка затискає член партнера стегнами, то при феморальному сексі чоловік водить пенісом по поверхні стегон. На місці активних користувачів цих видів інтиму, я б поєднувала феморальний та інтрафеморальний варіанти, адже це дарує вдвічі більше задоволення від близькості.\nТак уже склалися обставини, що за часів нашого дитинства про сексуальне виховання та іграшки для сексу не йшлося. Потрібну інформацію ми дізнавалися у старших товаришів, додумували, підглядали на касетах з фільмами 18+, які запозичили у дорослих. Все отримане дбайливо складувалося в дитячих м ізках і трансформувалося в один великий клубок. Потягнеш за ниточку з одного боку - а там думка, що перерваний статевий акт - це вид контрацепції, потягнеш за іншу ниточку - дізнаєшся, що дівчатка спорожняють сечовий міхур і народжують дітей з одного отвору. Декому з нас вистачило кмітливості отримати інформацію з літератури та фільмів, поступово вивчаючи своє тіло та бажання, набираючись досвіду, а не загубитися на рівні «колоди» та «скоростріла». Таким чином, якомусь відсотку вдалося дізнатися, що таке вагінальний, оральний і навіть анальний секс. Але сьогодні ми копнемо глибше і поговоримо про види сексу, про які ми не знали. Або успішно практикували, але навіть не підозрювали, що називаються вони саме так. Секс без проникнення Можна було б переплутати з петтінгом, але ні. Секс без проникнення називається раббінг. Техніка проста як світ - партнери труться об геніталії один одного, крім проникнення. Чесно кажучи, для мене раббінг завжди був чимось на кшталт прелюдії: партнер водить головкою пеніса по клітору та статевим губам, підігріваючи бажання, а потім починається магія. Але ж це я, що я можу розуміти в непроникному сексі. Практикують секс без проникнення з різних причин: щоб урізноманітнити сексуальне життя; через фізіологічні особливості; у разі вагінізму у жінок або після пологів; як альтернатива при лікуванні ІПСШ; за наявності захворювань органів малого тазу. Багато хто з практикуючих вибирають раббінг через те, що він не ставить їх у дискомфортне становище. Наявність психологічних травм, особистісних установок, гендерна ідентичність – дещо ускладнюють звичний процес інтимної близькості, і круто, що можна не пенетрувати, а вибрати прийнятний для обох партнерів спосіб. Інтрафеморальний секс Ось ці частини «фем» та «оральний» наводять на думку про лесбійський акт кохання, але все зовсім не те, чим здається. Інтрафеморальний секс практикується між жінкою та чоловіком, коли член чоловіка ковзає між щільно затиснутими стегнами партнерки. Практика може супроводжуватися різними приємними відчуттями і як на мене, цей вид сексу дуже схожий з раббінгом. Пара може вибрати практично будь-яку позу: місіонерську, ззаду або на боці, головне у процесі стежити, щоб пеніс підступно не прослизнув у піхву, адже подібні ігри дуже захоплюючі. Мамологічний секс Власниці грудей від 0 до 2 можуть видихнути та пропустити цей пункт. Мамологічний секс - це не секс з лікарем-мамологом, тут знову ж таки в справу вступає член. Жінка затискає член партнера між грудей (тому потрібні вихідні параметри більше за нуль, щоб було чим затискати), поки чоловік здійснює рухи пенісом вгору-вниз. До речі, для різноманітності можна пестити головкою члена жіночі соски, а ще партнерка (тут потрібна вправність) може облизувати головку пеніса, в момент, коли вона з'являється між грудей. Ось такі ось розваги у володарок великих грудей. Ні, я не заздрю, вам здалося. Глютеальний секс Ми всі дуже здивувалися, якби цей вид сексу не припускав затискання пеніса між якимись частинами тіла. Глютеальний секс - про затискання члена між сідницями, і тертя об цю ніжну та пікантну частину жіночого тіла. Ох вже це ходіння по лезу ножа. Чоловіка заводить дотик до оголеної шкіри, тертя про всякі опуклості та западинки на жіночому тілі, без прикладення великих зусиль. Далеко не кожна жінка погодиться пустити свого партнера у святу святих (принаймні ось так одразу, без умовлянь та підготовки), а глютеальний секс певною мірою є вирішенням проблеми. По-перше, це непоганий варіант підготувати партнерку до анального сексу та трохи її розкріпостити. По-друге – якщо потрібно урізноманітнити прелюдію та звичний секс, то такий спосіб анітрохи не гірший за інші варіації із затисканням пеніса. Звісно ж, практикують подібну інтимну близькість і з інших причин: релігійних, фізіологічних чи психологічних. До речі, такий секс безпечний здоров'ю, т.к. значно знижує ризик зараження ІПСШ, та й завагітніти при подібному контакті неможливо. Як і за інших видів сексуальних відносин варто подбати про гігієну та достатню кількість лубриканта. Інтерпедальний секс «Все чудесніше і чудесніше», сказала б Аліса, потрапивши в наш сьогоднішній блог. Інтерпедальний секс прийшов до нас зі світу футфетишистів і міцно влаштувався у любителів різноманітності в ліжку. При цьому виді близькості жінка затискає пеніс партнера ступнями та здійснює різні маніпуляції: погладжує, стискає та мастурбує ступнями. Можу сказати з особистого досвіду, що подібна практика вимагає великої фізичної підготовки, тому що потрібно тримати ноги піднятими вгору протягом хоча б 15 хвилин, одночасно доставляючи чоловікові задоволення. Але якщо регулярно «тренуватися», згодом тривалість «процедури» наростатиме, що дуже тішить. Якщо ви вирішили практикувати подібну близькість, не зайвим буде нагадати, що на ногах не повинно бути ранок, мозолів або грибка. Чисті, доглянуті ноги з ідеальним педикюром – це ідеальна умова. Ну і само собою, подібний контакт буде дуже дискомфортним без хорошого лубриканта на водній основі. Тут можна дати волю фантазії і вибрати ароматизований або смаковий лурикант, хто знає, як далеко зайдуть ваші фетиші. Вертебральний секс Зовсім нічого незвичайного, просто секс, в якому чоловік водить членом по хребту або ребрам партнерки. Навіть на просторах всесвітньої павутини подібних любителів я зустрічала дуже мало, можливо, вони просто не афішують свої пристрасті. Ця практика чимось нагадує гру на дитячому ксилофоні – б'єш молоточком по паличках і отримуєш різної тональності звуки. Принаймні це забавно. Віртуальний секс Поверніть мені мій 2007. Ні, не треба, я жартую. Я не відношу себе до любителів віртуального сексу і цілком можу зрозуміти тих, хто практикує його через неможливість вступити в реальні статеві стосунки з коханим через відстань, фізіологічні проблеми або релігійні принципи. Але ті, хто практикують «вірт» на регулярній основі, просиджуючи годинами на сайтах знайомств, у чатах чи трансляціях веб-кам моделей зазвичай не можуть реалізувати себе у відносинах з тих чи інших причин і часто вимагають допомоги психолога. Так ось, віртуальний секс - це імітація реальної інтимної близькості між двома або більше учасниками за допомогою повідомлень або відеозв'язку. Вірт має кілька різновидів: кіберсекс, секс по телефону, відеочат, секстинг і т.д. Все, що вам потрібно – телефон, фантазія та лубрикант. Бажано докладно і не банально описувати дії, які ви робите з партнером. Але якщо ваш вибір зупинився на відеочаті, достатньо сексуально поводитися в кадрі, демонструючи тіло в різних вигідних ракурсах. Мануальний секс Мануальний секс ні що інше, як мастурбація жіночими руками. Існує безліч технік еротичного масажу, яким можна навчитися на спеціальних курсах або за матеріалами, доступними в інтернеті. Це не просто секс з рукою, щоб зняти напругу, адже в такому разі чоловік зробив би це самостійно. У такий спосіб відбувається поліпшення кровообігу в тканинах члена, такий собі оздоровчий масаж. Регулюйте силу натиску та частоту рухів, не забувайте про лубрикант і буде вам щастя. Аурикулярний секс Жінки люблять вухами, чули? Так ось, йшлося не про спроби вступити в сексуальний контакт з вухами, а про компліменти та ласкаві слова. Але чоловіки тільки й шукають приводу ще раз потертися пенісом об жіночі тіла (жарт, напевно). Це не означає, що потрібно спробувати засунути член у вухо, для подібних ласк є ніжне містечко відразу за вушною раковиною. Але діяти потрібно акуратно, заздалегідь знявши всі прикраси. Назальний секс Напевно, ви вже здогадалися, що назальний секс пов'язаний з носом. І за аналогією з вухами - ми не намагаємося впхнути пеніс до носа, а просто використовуємо ніс за призначенням - дихаємо їм. У той час як партнер водить пенісом по крилах носа, кінчику та перегородці. Якщо існує такий вид сексу, то й шанувальники в нього є чому б і ні. Феморальний Феморальний секс, як і інтрафеморальний, тісно пов'язаний з використанням жіночих стегон. Якщо під час інтрафеморального поєднання жінка затискає член партнера стегнами, то при феморальному сексі чоловік водить пенісом по поверхні стегон. На місці активних користувачів цих видів інтиму, я б поєднувала феморальний та інтрафеморальний варіанти, адже це дарує вдвічі більше задоволення від близькості.\nВібромасажер DOXY Number 3 Silver, дуже потужний, харчування 220В, металевий корпус


За швидкість, ремені безпеки, світлофори, а також пішоходів: українців почнуть жорстко штрафувати - MediaBum\nГоловна сторінка » За швидкість, ремені безпеки, світлофори, а також пішоходів: українців почнуть жорстко штрафувати\nУкраїнців почнуть ще жорсткіше штрафувати за популярні порушення правил дорожньої безпеки. Посилюється відповідальність для водіїв за перевищення швидкості, а також за водіння без пристебнутих ременів безпеки. Покарання чекає і інших учасників дорожнього руху — пішоходів.\nНа сайті глави держави детально повідомляється , що змінилося.\nПрезидент України схвалив рішення посилити покарання, зокрема збільшити розмір штрафу за ряд порушень. Володимир Зеленський поставив підпис під документом, тим самим ввів нові штрафи для учасників дорожнього руху.\nДля водіїв вступають такі зміни — за те, що водій не забув пристебнутися ременями безпеки, порушив обмеження швидкості руху або ж проїхав на заборонений сигнал світлофора тепер загрожує ще більш серйозне покарання.\nВолодимир Зеленський посилив відповідальність для водіїв, які спробують піти від відповідальності після скоєння ДТП, покинувши місце злочину. Раз у українців, які керують транспортним засобом без водійських прав теж чекають нові штрафи.\nПішоходам теж бути непереливки, для них також посилили адміністративну відповідальність. У списку також значаться велосипедисти, а також водії гужового транспорту.\nОскільки кількість випадків ДТП, скоєних водіями у стані алкогольного сп’яніння не знижується, було схвалено теж посилити відповідальність за подібні правопорушення.\nЦе стосується не тільки керування транспортними засобами, але також і річковим, морським, а також маломірних суден в стані алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп’яніння.\nВідтепер співробітникам поліції дозволено використовувати кошти відеозапису, їх будуть прикріплювати до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу про вчинення порушення.\nУ документі дозволяється співробітникам поліції зупиняти транспортний засіб для проведення огляду водія спеціальними засобами на предмет алкогольного сп’яніння або ж вживання ряду ліків, що знижують увагу та реакцію.\nЗазначено, що закон вступає в силу на наступний день з моменту його публікації. Це означає, що нові штрафи вже почали діяти.\nТакі заходи викликані тим, що кількість ДТП в зв’язку з порушенням ПДР не знижується. Особливо часто водії сідають за кермо, перебуваючи в нетверезому стані, ніж наражають на небезпеку не тільки себе, а й оточуючих. Тепер водіїв будуть частіше перевіряти на наявність наркотиків і алкоголю в крові, що допоможе попередити страшні трагедії на дорогах.\n«Стояв жахливий мат» Ваєнга заявила про напад на неї п’яної жінки в літаку


Сон Мцири і його тлумачення в однойменній поемі Лєрмонтова М. Ю (Твори з літератури)\nІ, спрагу вічну напуваючи, Як лід холодний струмінь, Дзюрчачи вливалася мені в груди… І я боявся лише заснути, – Так було солодко, любо мені… Однак зміст цього сну набагато глибше. Ріка ця, на дні якої перебуває герой, на наш погляд, асоціюється в його свідомості з монастирем, рибка – із ченцем, що був найбільш близький до Мцири.\nМає своє пояснення й умиротворений, радісний стан героя. Відомо, що почуття й емоції, випробовувані людиною в сні стосовно чого-небудь, передають його діаметрально протилежні почуття, випробовувані їм наяву стосовно того ж самого предмета. Спокій і радість героя тут не що інше, як його занепокоєння, безпросвітна нудьга, що він випробовує в монастирі. Характерно, що сон цей не був логічно завершений: Мцири знепритомнів, і “Боже світло” в очах його згас.\nТак, ми можемо допустити, що герой залишився на “вологому дні глибокої річки” . Таким чином, сон Мцири ще й випереджає майбутні події – у фіналі поеми, знайдений ченцем, він знову виявляється в монастирі. Однак у критику ми знаходимо й інше тлумачення даного епізоду.\nНа думку Д. Максимова, сон Мцири вводить у поему мотив забуття, відходу від свого ідеалу в мир мрії, чарівного сну. Рибка начебто пропонує змученому життям героєві альтернативний варіант – піти від життя “у мрійливу безвільність”, капітулювати перед нею й тим самим фактично примиритися з життям у монастирі. ” Рибка-Русалка” – другий жіночий образ поеми.\nРозвиток подібної теми ми знаходимо в Гете, у Гейне, у Жуковського. Однак герої цих добутків спокушаються “принадами краси й таємниці”, піддаються чарам лісових дівши й гинуть. Мцири ж не піддається спокусі, вона залишається вірним своїй земній мрії, мрії про волю, про батьківщину. Сон, таким чином, відбиває філософський зміст основної ідеї добутку і яскраво характеризує Мцири.\nКомпозиційно й стилістично даний епізод виділяється із всієї поеми, ритм якої дуже чіткий і динамічний, інтонації емоційні й експансивні. Епізод же сну Мцири відрізняється плавністю й споглядальністю, спокійним, заколисуючим ритмом. Наспівність і мелодійність мовлення підсилюють алітерації, епітети-визначення, анафора. Таким чином, функції даного епізоду в поемі різні: розкриваючи основну ідею добутку – безкомпромісність людського ідеалу, – сон яскраво характеризує Мцири, передає його почуття й думки про власну долю, випереджає майбутні події


Разумков напоумив львівських студентів старенькою Таврією, наче Азаров капустою\nЗа період трудової діяльності голова Верховної Ради Дмитро Разумков пересів з вітчизняного автомобіля Таврія на модний електрокар Tesla своєї дружини.\nСьогодні, 11 червня, у рамках дводенного візиту до Львова, голова Верховної Ради України Дмитро Разумков завітав до Львівського національного університету імені Івана Франка, де відбулась зустріч зі студентами у форматі "питання-відповідь".\nНа питання про можливе підвищення стипендії, Разумков відповів, що вони були низькими завжди і свого часу він отримував 53 гривні, при тому, що був кращим у рейтингу. У порівнянні, розмір звичайної стипендії сьогодні 1300 гривень.\nТакож Дмитро Разумков додав, що він працював з першого курсу, і зараз студенти можуть шукати можливості залучення коштів з інших джерел.\nУ відповіді також Разумков зазначив, що його першою машиною була "Таврія".\nЗазначимо, що з того часу автопарк Дмитра Разумкова значно побільшав. У його декларації за 2020 рік вказані 4 машини: TOYOTA LAND CRUISER 200, TOYOTA CAMRY, TESLA Model S та BMW X5. Останні дві машини належать дружині.\nНагадаємо, вчора Варіанти публікували статтю про перший день візиту Дмитра Разумкова на Львівщину.\nМітки: візит, Дмитро Разумков, ЛНУ, новини львова\nДодаткові понад 22 млн гривень на реставрацію головного корпусу ЛНУ імені Івана Франка − Ростислав Тістик Галицький нардеп Петруняк поміняв Зеленського на Разумкова 17 нардепів з Львівщини не підтримали призначення Стефанчука на посаду голови ВРУ Батьківщина пропонує перезапустити парламент 16 нардепів з Львівщини не підтримали відставку Разумкова Глави МЗС України і Туреччини приїдуть до Львова 6 жовтня: найпопулярніші пошукові запити Google Вознесіння президента Разумкова Два львівські університети потрапили до рейтингу найкращих у світі Зеленський ввів в дію санкції щодо контрабандистів зі Львова Антипович та динаміка Тістик передав лікарням медичну допомогу від ОАЕ для боротьби з Covid-19 Кондратюк виконуватиме обов'язки голови ВРУ замість Разумкова Маленький Зеленський на великому полігоні Двоє викладачів львівського вишу отримали звання від Зеленського