Світогляд дитини формується навколишнім середовищем, спілкуванням та знаннями. Чим ширше коло спілкування, чим більше дитина пізнає, бачить навколо себе, тим більш гармонічною особистістю вона виростає. Тут і любов до рідного краю, і співчуття, і широта душі.\nДля того, аби розширити кругозір користувачів бібліотеки, розвитку у дітей екологічної свідомості, патріотизму, працівники районної бібліотеки ім.П.Усенка підготували для учнів 5-А класу (класний керівник Крамаренко В.О.) НВК №30 «ЕкоНад» географічну фільмотеку «Природні чудеса України».\nПриродознавчий навігатор «Перлини нашої природи» допоміг школярам здійснити захоплюючу пізнавальну відео-подорож до озера Синевір та Національного природничого парку «Олешківські піски».\nВиставка –подорож «Мандрівка в книжковий світ» ознайомила дітей з книгами про історію, географію, архітектуру України, про пам’ятки давнини.\nЗавдяки віртуальній екскурсії школярі ще більше дізналися нового та цікавого про природні чудеса України і тому з легкістю впоралися з тематичною вікториною «Екологічні стежини».\nПрирода чекає від нас доброти та мудрості. Збережемо її разом!\nАвтор: bibusenko2 на 4/14/2017\n«Гріх непростимий Чорнобиль» екологічне застереження


... Гомо без Богікус?\nЯкщо б мені було доручено написати епіграф до цієї книги, то він звучав би приблизно так: «Ми навчилися літати як птахи, плавати наче риби, мчати мов леопарди, та так і не змогли навчитися жити як людина». Приблизно таку фразу десь раніше чув або прочитав. Але зараз важливо інше – цей вислів передає найголовніше, як на мене, послання «Шляху до успіху»: Лихом нашої доби є не проблеми зі світу матеріальних речей, але «внутрішній розклад самої людини» . Досягаємо нечуваних успіхів у технічному прогресі, оточені айфонами останнього покоління, блискучими й привабливими іномарками, – а при цьому залишаємося духовним карликами. Розгадуємо таємницю світів, але губимось у власній таємниці. Хочемо керувати світом будучи невільниками власного тіла та ненаситної чуттєвості. Ми втрачаємо «дух» – тож втрачаємо все, як підсумовує французький автор. На думку спадають подібні за змістом слова Гая Монтега – головного героя з Бредберівських «451 за Фаренгейтом»: «У нас є все, щоб вважати себе щасливими, але ми нещасні» .Â\nМ. Кваст упевнено декларує: сучасний світ – захопливий, і ми не тільки не маємо права гальмувати його поступу, але мусимо активно, без ухиляння, сприяти в цьому . Тож жодних наклепів на прогрес як такий! Автор, однак, застерігає, що «наша праця буде даремною, якщо ми з таким самим зусиллям не працюватимемо над тим, щоб повернути людині усвідомлення того, що вона має душу. Треба відновити, упорядкувати людину, щоб через неї увесь всесвіт упорядкувався і відновився в любові».\nСучасна людина – вічно голодна. Поглинає блага, які сама продукує. Однак насичення ними ніяк не настає. Плоди матеріального прогресу – просто речі і не більше. Людина падає навколішки над божками і б’ється за володіння ними з іншими. Людина, відкидаючи духовний аспект себе самої, упримітивнюється до рівня природи, «сировини». А проти цього застерігає інший філософ-богослов – англієць ірландського походження – К. С. Люїс: «Зводити себе, людину, до рівня природи нерозумно: якщо вважаєш себе сировиною,то нею і станеш, та не на користь собі. Тобою розпоряджатиметься та ж природа в особі іншого знелюдненого […]. Або ми розумні, духовні істоти, які підпорядковуються навіки абсолютним цінностям, або ми – «природа», яку можуть кавальцювати й ліпити інші за своїми примхами» . Абсолютними цінностями для нас, християн, є Боже Одкровення-Святе Письмо й Передання Церкви, на які Мішель Кваст опирається як на твердий авторитет. Втративши свого Небесного Гаранта і відкинувши Його вічні устої та правди про нас, ми стаємо легкою здобиччю для маніпуляцій, «грудкою пластиліну». А цей «пластилін вже тепер беруть до рук» ті, хто уявили себе мудрішими за Творця і починають ліпити з чоловіка жінку, з жінки чоловіка, а можна й два або три в одному. Бо начебто людина має на це право. Ми «куплені високою ціною» (1Кор 7,23). Та стаємо рабами людей і себе. Людина аж ніяк не Бог…\nХто ж тоді така ЛЮДИНА? Коли з’ясуємо це фундаментальне питання, – хто ми? – в найглибшому сенсі цього слова, то зрозуміємо і своє місце у світі, сенс нашої мандрівки цим чудовим світом, а отже знайдемо омріяне щастя.\nУзагальнюючи останні розділи твору М. Кваста, можемо стверджувати: людина – храм Бога живого , святиня, в якій мешкає Сам Творець. У цьому і є найвища цінність людини, яка робить «найменшого брата» зі спільноти людства вартіснішим до безмежності за цілий всесвіт. «Яка користь людині, якщо здобуде весь світ, але душу свою занапастить?» (Мр 8,36). Коли грішимо чи зневажаємо іншого, – плюндруємо святиню, перекидаємо та нівечимо її.\nТа оскільки «…без Мене ж ви нічого чинити не можете» (Йо 15,5), людина без Бога – вже не людина . Що завгодно: індивідуум, біологічний вид, соціальна одиниця – але не людина. Відмова від Того, Хто сказав про себе «Я – дорога, правда і життя», – це рубати гілку, на якій сидимо. Якщо втратимо Його «завтра, людини вже не буде».\nКоли визнаємо свою повну залежність від Царя царів, то отримаємо свободу від усього. Якщо ж зухвало заявлятимемо: я не залежу від Бога, я сам собі бог, то потрапимо у повну залежність від усього: природи, суспільства, обставин. І вони нас обов’язково зламають, приб’ють до землі й нагодують гіркою землею зневіри й розчарування. Французький богослов запитує читача: «Чи знаєш, чого найбільше прагнеш? БЕЗКОНЕЧНОСТІ. Безконечність краси, чистоти, справедливості, спокою, правди, любові, життя… А вона перевищує тебе, перевищує кожну людину. БЕЗКОНЕЧНІСТЬ має тільки одне ім’я – БОГ».\nТа щоб прийти до цієї безконечності – слід подолати не одну милю дороги. Але не варто шкодувати сил й опускати руки на цьому нелегкому й захоплюючому шляху. Бо шлях цей – Шлях до Успіху. Успіху справжнього і живого. Успіх цей не завершується тут, на землі, – інакше б він був до сміху мізерний. Обрії цього Успіху – Небо.\nМоже, колись зустрінемося на цих обріях? А вже тоді, не поспішаючи, докладно побесідуємо про те, як книга ця привела нас до омріяної пристані з блакитним ім’ям – Небо. Тоді, без сумніву, згадаємо до болю трепетні слова з цієї книги: «Будь собою. Інші потребують тебе таким, яким ти є, яким тебе сотворив Господь. Ти не маєш права маскуватися, грати комедію, бо ти обманював би інших. Скажи собі: я принесу щось нове у його життя, бо він ще не стрінув нікого такого, як я, і ніколи вже не стріне, бо я – єдиний екземпляр, що вийшов і з рук Божих» . Я – людина!\nАндрій НИСКОГУЗ, Гомо без Богікус? // СЛОВО №3 (71) 2017


У Луцьку дівчина в навушниках вискочила на дорогу\nЛюбов Шекель 1 червня 2017, 11:30\nУ Луцьку на пішохідному переході легковик на литовських номерах збив 17-ти річну дівчину. Постраждалу забрала карета швидкої допомоги, а очевидці розповідають, що ДТП трапилася через необережність дівчини. Про це повідомляє Інформаційне агентство Волинські новини.\nДорожньо-транспортна пригода сталася близько дев’ятої години 1-го червня на вулиці Огієнка в Луцьку. Очевидці розповідають, що потерпіла виходила з вулиці 8 Березня.\n"Я стояла з іншої сторони пішохідного переходу й бачила, як дівчинка різко вибігла на дорогу", - розповідає лучанка. Вийскочивши на проїжджу частину, дівчина потрапила під колеса легковика Audi A6 на литовських номерах, який рухався в сторону меморіалу "Вічна Слава".\nВодій каже, що дуже стурбований і готовий допомагати постраждалій.\n"Мені дуже прикро, що таке виникло, я готовий їй допомогти з лікуванням. Дуже хвилююся за дівчинку, не знаю в якому вона стані, але бачив, що рука дуже травмованою була. Вона неочікувано вибігла на дорогу. Коли я їхав, то бачив, що вона стояла на пішохідному, але не переходила, була в навушниках і, раптом, різко вийшла перед самою вже автівкою. Я засигналив, але уникнути наїзду не вдалося", - розповів водій легковика.\nСімнадцятирічну дівчину швидка доставила в обласне дитяче територіальне медичне об’єднання.\nПопередня новина 1 червня 2017, 10:32 У Нововолинську невідомі вночі підпалили машину місцевого активіста\nНаступна новина 1 червня 2017, 12:22 Луцьких дітей привітали з їхнім святом\n6 січня, 17:58 Учні липинського ліцею тепер можуть їздити у луцькій маршрутці дешевше Віта Сахнік\n2 листопада 2021, 11:33 У Луцьку почали щеплювати дітей від ковіду. Як це зробити Віта Сахнік


СКАЧАТЬ РЕФЕРАТ Теорія розподілу влад Теория государства и права Законодательство и право рефераты курсовые дипломы контрольные сочинения доклады\nРАСПРОДАЖА Товары для животных -30% Бытовая техника -30% Сувениры -30%\nТеорія розподілу влад\nВ цьому питанні Монтеск'є подібно до Локка орієнтувався на так звану Славну революцію 1688— рр. в Англії, заснованому на класовому компромісі між буржуазією і феодально-аристократичною владою. Про такий компроміс мріяв Монтеск'є і для Франції. Сама по собі теорія розподілу влад відігравала в часи Монтеск'є відому прогресивну роль, тому що в якійсь мірі обмежувала судову і законодавчу владу монарха. Але по суті вона страждала корінним недоліком, так як фактично вела до знищення єдності державної влади, робила виконавчу владу незалежною від законодавчих органів і по суті справи безконтрольною, а законодавчі органи перетворювала в заклади, які могли видавати закони але не мали права слідкувати за їх виконанням. Між окремими владами виникали конфлікти. Теорія розподілу влад —типовий зразок компромісу французького просвітителя. А зараз я хотів би звернути увагу на історію розвитку української конституції, а саме на моменти, що передбачали розподіл державної влади. Розглянемо Конституцію Пилипа Орлика, прийняту 5 квітня 1710 року на Козацькій Раді у м. Бендерах. Проаналізувавши розділ VI цієї Конституції ми можемо побачити, що Пилип Орлик пропонує проводити державне управління розмежувавши повноваження і об'єднавши всі гілки влади в єдиний державний механізм: «Якщо в незалежних державах дотримуються похвального і корисного для публічної рівноваги порядку, а саме —і під час війни, і в умовах миру збирати приватні й публічні ради, обмірковуючи спільне благо батьківщини, на яких і незалежні володарі у присутності Його Величності не відмовлялися підкорити свою думку спільному рішенню урядовців і радників, то чому ж вільній нації не дотримуватись такого ж прекрасного порядку? Далі слідує, що першість в країні належить Генеральній старшині, якій підпорядковуються Полковники, що за характером обов'язків прирівнюються до радників. Щодо законодавчого органу, то від кожного полку повинні були бути обрані декілька знатних ветеранів «досвідчених і вельми заслужених мужів, що повинні були складати публічну раду. Ясновельможний Гетьман (так називає Пилип Орлик в Конституції гетьмана України) за Конституцією прирівнюється до президента у республіці з президентською формою правління. Взаємовідносини в державному механізмі визначаються так: «Генеральній старшині, Полковникам і Генеральним радникам належить давати поради теперішньому Ясновельможному Гетьману та його наступникам про цілісність батьківщини, про її загальне благо і про всі публічні справи. Без їхнього попереднього рішення і згоди, на власний розсуд (гетьмана) нічого не повинне ні починатися, ні вирішуватися, ні здійснюватися.і. Після обрання гетьмана повинні бути обрані три Генеральні Ради. Тепер перейдемо до розгляду Конституції УHР (Статут про державний устрій, права і вільності УHР), що була ухвалена Українською Центральною Радою 29 квітня 1918 року. Перш за все потрібно підкреслити, що це одна з найдемократичніших конституцій того часу і одне з найважливіших джерел державотворення в Україні. Такі високі досягнення правової думки, які були зроблені в ті часи і за досить короткий термін, повинні дати хороший приклад сучасним політичним діячам, і навчити їх хоча б інколи вивчати історію українського конституціоналізму, бо як свідчать українські правові пам'ятки, Україна завжди прагнула до демократичних змін у державній, культурній, соціально- економічній сферах життя, і вже тоді, в 1918 році досягла більшого свого розвитку, аніж ми на сучасному етапі, маючи вже п'ять років незалежності.\nЦе дозволяє суду більш оперативно в порівнянні з законодавцем приводити правопорядок у відповідність з потребами життя. В відомих рамках така свобода суду не протиречить правовій державі. Тому що мова в цих випадках йде не про повсякденну діяльність суду, а про екстремальні, виключні ситуації в системі здержок і противаг, розпреділенні і балансуванні влад. Важливо, щоб суд при цьому залишався хоронителем Конституції, захищав право, а не перетворювався в зброю зловживань і реакції. Тут необхідний цілий ряд факторів і умов (організаційних, юридичних, культурних і ін.), завдяки яким суд може фактично стояти на сторожі панування права і справедливості, мати високу повагу і авторитет в суспільстві. Розподіл влад —це не тільки юридичний і організаційний, але й соціально- політичний принцип, що дозволяє з'єднати такі протиречиві аспекти соціального життя, як влада і свобода, закон і право, держава і суспільство. Розподіл влади є необхідною умовою, мірою і масштабом демократизації політичного життя. З цим пов'язаний другий аспект розподілу влади: розпреділення влади між класами і групами, проблема участі різноманітних груп в реалізації влади, степінь представленості з урахуванням різноманітних інтересів і т. д. В правовій державі влада походить від народу, тому тільки народ в своїй конкретно-історичній реальності і повинен мати можливість приймати участь в реалізації політичної влади. Державна влада в цілому і різноманітні її гілки не повинні бути монополізовані якою-небудь однією групою, прошарком, класом, оскільки мова йде про правову державу, про панування права. В правовій державі важливо забезпечити представництво інтересів різних прошарків і груп, плюралізм думок і інтересів. Такий плюралізм повинен з допомогою розподілу влади органічно з'єднати демократизацію влади з її компетенцією і професіоналізмом. Звідси і проблема гарантування прав і інтересів меншості. Політична практика в її політичній ретроспективі показує, що меншість не завжди помиляється. Hапроти, за нею інколи стоїть правда і істина. В цілому потрібна терпимість і «відкритість» держави, щоб не закрилась дорога до волі. Обов'язковою умовою для цього є розподіл влади, тобто розподіл влади через соціально-політичний плюралізм. Монополія влади безнадійно веде до політичної патології в різних її різновидах, таких, як авторитарна тиранія, бюрократична олігархія, охлократія, антигуманна технократія, мафія, що доривається до політики. Запобігти монополізації влади зі сторони кого б там не було можна лише тоді, коли вона стане розділеною, розпреділеною серед різних учасників політичного процесу, політичної системи. А для цього в свою чергу необхідна повноцінно пульсуюча правова держава, що може свій плюралізм адекватно представити в інститутах політичної влади, в системі розподілу влади. 2)В чому сутність системи розподілу влади в США? Творці конституції США 1787 р. поклали в основу структури вищих органів державної влади —Конгресу, президента і Верховного суду —принцип розділення законодавчої, виконавчої і судової влади. Сам принцип вони запозичили у Англії, але надали йому своїх специфічних американських рис. Чому вони зупинились саме на цьому принципі? Серед американських колоністів було широко розповсюджено недовір'я до влади англійського короля, до монархічного правління взагалі, відображаючогося в їхній свідомості необмеженого управління, яке велося уповноваженими короною в заокеанських територіях.\nЦьому, між іншим, значною мірою сприяло також і те, що в цих країнах існує розвинена багатопартійність. А багатопартійність —це безперечне свідчення демократії, з її політичним та ідеологічним плюралізмом, установленими традиціями політичної боротьби. Саме в цих умовах найбільш оптимальною моделлю є президентська форма правління, яка не тільки не заперечує демократію, але при умові належної організації інститутів президентської республіки є надійним її засобом зміцнення і розвитку стабільності життя республіки, забезпечення прав і свобод людини. Цілком очевидно, що "незрілість" суспільних відносин, відсутність демократичних традицій (зокрема політичного та ідеологічного плюралізму) призводить до дестабілізації суспільного життя, до постійних, затяжних урядових криз, які не рідко закінчуються двірцевими переворотами і встановленням диктаторських режимів. У цих випадках представницький орган або розпускається, або перетворюється в «кишеньковий парламенті, дія Конституції припиняється, а права, свободи і безпека громадян не гарантуються. Таким чином, президентська республіка має ряд переваг перед парламентською. Ці переваги, як було зазначено, обумовлюються наявністю такого механізму функціонування виконавчої влади, де президент позбавлений можливості монополізувати таку владу, стати над представницьким органом республіки. Причому ефективність обмежень влади президента гарантуються Конституцією, яку він зобов'язаний поважати і суворо виконувати, поважати і охороняти права і свободи людини і громадянина. А зараз я хочу провести аналогію сучасного законодавства, що закріпляє принцип розподілу влад із проектом Конституції України, схвалений Конституційною комісією України 11 березня 1996 року. Я хочу співставити, які істотні зміни впроваджені в механізмі взаємовідносини між Верховною Радою України і Президентом України. Стаття 17 Конституційного договору визначає повноваження Верховної Ради України: 1) приймає Конституцію України, закони України, кодекси та інші кодифіковані акти, вносить до них зміни і доповнення, дає їх офіційне тлумачення; 2) здійснює контроль за виконанням Конституції України, законів України та постанов Верховної Ради України; 3) здійснює контроль у сфері захисту прав людини; 4) розглядає та приймає рішення щодо Програми діяльності новосформованого Уряду України; 5) розглядає, вносить зміни і затверджує поданий Президентом України Державний бюджет України та здійснює контроль за його виконанням; 6) затверджує загальнодержавні програми економічного, соціального і національно-культурного розвитку, а також щодо охорони навколишнього природного середовища; 7) призначає вибори Президента України, проголошує акт про його обрання, приймає відставку Президента України; 8) розглядає щорічні та позачергові доповіді Президента України про внутрішню і зовнішню політику України; 9) ратифікує, денонсує міжнародні договори України чи оголошує про їх укладення або приєднання України до них; 10) приймає рішення про свій саморозпуск та одночасно призначає дострокові вибори народних депутатів України; 11) призначає вибори до місцевих Рад; 12) затверджує загальну структуру, чисельність Збройних Сил України, Прикордонних військ України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України; 13) затверджує укази Президента України про оголошення стану війни, запровадження воєнного стану на всій території України чи в окремих її місцевостях у разі воєнного нападу або загрози воєнного нападу на Україну, рішення про їх припинення або скасування, укладення миру і про загальну або часткову мобілізацію на території України у разі оголошення стану війни; 14) затверджує укази Президента України про запровадження на всій території України або в окремих її місцевостях надзвичайного стану; 15) утворює Раду оборони України і визначає перелік посадових осіб, які входять до її складу; 16) затверджує за поданням Президента України склад Центральної виборчої комісії по виборах народних депутатів України та Президента України; 17) призначає за спільним поданням Голови Верховної Ради України і Президента України Голову Конституційного Суду України.\nТретьою характерною особливстю росйського мпералзму, яка да йому змогу уникнути постколонально таксоном, повязана з розподлом влади та знання мж метрополю та периферю. Для захдного колоналзму характерним  накопичення метрополю  влади,  знання,  саме на цьому базувалися  претенз щодо панування. На вдмну вд цього, колональне правлння Рос базувалося частше тльки на влад, а не на поднанн влади та знання. Народи, що жили бля захдного та пвденно-захдного кордону Росйсько мпер, вважали себе вищими вд метропол в цивлзацйному план. ·хня психологя як пдкорених народв вдрзнялася вд психолог пдкорених народв Британ. Хоча ндуси могли ставитися до британцв як до ворогв, вони хоч  неохоче, але визнавали хню цивлзацйну компетентнсть. Сучасний чеський письменник Млан Кундера та естонський Яан Кросс наводять численн докази того, що за росйського правлння колонзован народи почували свою вищсть порвняно з колонзаторамиP5. У деяких частинах росйсько та радянсько мпер снувала ункальна ситуаця, коли на мпералста не дивилися знизу вгору т, на кого була спрямована його влада\nНаціональна політика СРСР в роки перебудови\nЗапровадження інституту президентства в країні було логічним втіленням у практику державного будівництва теорії розподілу влади, що передбачало функціонування трьох самостійних гілок влади, в тому числі й виконавчої. 26 грудня 1990 p. з'їзд народних депутатів СРСР прийняв Закон "Про зміни і доповнення Конституції (Основного Закону) СРСР у зв'язку з удосконаленням системи державного управління", значне місце в якому відводилося правовому регулюванню організації та діяльності уряду СРСР. Замість Ради Міністрів СРСР уряд далі іменувався Кабінетом Міністрів СРСР. В оновленій ст. 128 Конституції СРСР зазначалося, що Кабінет Міністрів СРСР є виконавчо-розпорядчим органом Союзу РСР і підлеглий президенту СРСР. Докладно організація і діяльність уряду СРСР регламентувалися Законом СРСР від 20 березня 1991 p. "Про Кабінет Міністрів СРСР". Реконструювання уряду СРСР означало логічне продовження конституційного оформлення виконавчої влади. Галузеве управління в країні здійснювали міністерства СРСР та інші центральні органи державного управління Союзу РСР. Перелік названих союзних органів наводився в Законі СРСР від 1 квітня 1991 p.\nОднак в усх цих випадках нацональна держава лишаться диною ареною для розвязання етнчних проблем. Тод з цих мркувань видаться, що, всупереч широкй палтр соцальних  полтичних вдмнностей, винятковсть нацонально держави як загально норми не була серйозною мрою опротестована. Опротестовуться все бльшою мрою поведнка й ефективнсть окремих держав  хнх резкимв, а також розподл влади й ресурсв мж складовими етносами нацонально держави. Фактично, тльки там, де провалилися заходи з розвязання цих проблем,  там, де з цлком рзних причин була розхитана могутнсть держави, а також там, де потужний регональний або наддержавний покровитель перебрав на себе самостйницьку справу, етнчн рухи кидали успшний виклик снуючй нацональнй держав та утворювали нов нацональн держави, оперт на вдокремлен етноси. У результат глобального процесу культурно  полтично плюралзац поняття та форму нацонально держави було переозначено й пдкрплено. Це означа, що нацоналстичний деал свту несумрних, але рвних нацональних держав (кожна з свом ункальним характером  долею), який проголосили ще у XIX ст\nРозглянемо конкретніше основні положення теорії розподілу влад (за Монтеск'є). По-перше, існує три гілки влади: законодавча, виконавча і судова, які повинні бути розділені між різними державними органами. Якщо ж в руках одного органа сконцентрується влада, різна за своїм змістом, то з'явиться можливість для зловживання цією владою, а відповідно, права і свободи громадян будуть порушуватись. Кожна гілка влади здійснює певні функції держави. Основне призначення законодавчої влади - "виявити право і сформулювати його у вигляді законів, які б були загальнообов'язковими. Виконавча влада у вільній державі призначена для виконання законів, що встановлюються законодавчою владою. Задача суддів в тому, щоб рішення і вироки завжди були лише точним застосуванням закону.” По-друге повинна діяти система стримань і противаг, щоб влади контролювали дії один одного. Безумовно, зараз передбачений набагато ширший і різноманітніший механізм "стримань і противаг", ніж той, який ми бачимо в працях Ш.Монтеск'є, але вже в його роботах закладені основні принципи і інститути, завдяки яким взаємодіють органи державної влади.\nНа завершення я хотв би коротко викласти три аргументи, як разом наводять на думку про доречнсть захисту розматого ладу нацй  неправдоподбнсть якого-небудь раннього подолання нацй  нацоналзму. Ц аргументи так: нацоналзм полтично неодмнний, нацональна дентичнсть соцально функцональна; наця сторично закорнена. 1)PУ роздл 4 я обговорив важливсть нацоналзму для модерного розматого свтопорядку. Зважаючи на розмаття визнаних держав, принаймн з 1648 p., запровадження нацоналстичних принципв вд 1789 р. можна розглядати як пдпирання, розширення й гуманзацю полтичного порядку мждержавно системи, яке оперло  на культурн й сторичн критер, тобто на попередн снування сторичних культурних спльнот. Це були простонародн спльноти, чия культура  традиц виражають хн прагнення як спльнот  для яких нацоналзм шука мсця в розподл влади у свт. Ось чому нацоналзми так часто борються проти держав  мждержавного порядку щоб дати мсце притлумленим  невизнаним культурним спльнотам у свт нацональних держав\nРазом з тим стан цих розробок свідчить про те, що існує гостра необхідність у нових поглиблених дослідженнях зазначеної проблеми. Такого дослідження вимагає статус інститутів законодавчої, виконавчої і судової влади, їх місце в державно-правовому механізмі з точки зору теорії поділу влади, роль інститутів президентства, конституційної юстиції, інших державних органів у вирішенні проблеми державотворення, механізм їх відносин між собою. Необхідними умовами забезпечення нормального функціонування державних структур у режимі консенсусу є чітке правове регулювання цих відносин, створення єдиного внутрішньо узгодженого, стабільного законодавства, яке повинно базуватися на нормах Конституції України. Потребує вдосконалення конституційно-правовий механізм взаємовідносин різних гілок державної влади, який не лише забезпечуватиме реальний розподіл функцій та компетенції різних інститутів державної влади, а й сприятиме встановленню тісної взаємодії між ними. Водночас сьогодні відсутня теорія взаємовідносин різних інститутів державної влади як самостійного інституту конституційного права, що існував би поряд з конституційно-правовим інститутом поділу державної влади в Україні.\nВони також наголошували на тому, що за допомогою розуму можна змінити людину. Мислителі стверджували, що не існує такого способу правління, який можна було б визнати ідеальним: концентрація влади веде до деспотії, безмежна свобода – до анархії, розподіл влади послаблює її. Єдиний можливий засіб поліпшення суспільства, і особливо моралі, – просвітництво, виховання.23.І.Кант родоначальник німецької класичної філософії. Його вчення про пізнання та єтичні погляди. Фундатором німецької класичної філософії був Іммануїл Кант. У центрі філософії Канта стоять проблеми теорії пізнання. Основне, чим відрізняється підхід Канта до вирішення цих проблем, порівняно з попередніми представниками різних філософських систем, полягає в тому, що він здійснив перехід від метафізики субстанції до теорії суб'єкта. Головне, за Кантом, не вивчення речей самих по собі, а дослідження самої пізнавальної діяльності людини. Перш ніж пізнавати світ, вважає Кант, потрібно пізнати своє пізнання, встановити його межі і можливості. Це був великий поворот філософії до людини. Кант вважає, що людський розум пізнає не «речі в собі», а явища речей, результат їхньої дії на органи відчуттів людини. «Речі в собі» стають явищем завдяки апріорним формам споглядання (простір- час) та апріорним формам мислення (якість, кількість, причинність, реальність та ін.), тобто таким формам, які мають позадосвідне походження.\nОснову побудови структури вищих органів держави становила відома теорія розподілу влади — на законодавчу, виконавчу і судову. Отже, найвища законодавча влада вручена, згідно з Конституцією, Всенародним Зборам, виконавча — Раді Народних Міністрів, судова — Генеральному Суду. Місцевими органами влади й управління стали виборні Ради та управи — у громадах (сільських і міських), волостях і землях. Парламент країни — Всенародні Збори — мав обиратися населенням на основі рівного, прямого, загального, таємного голосування за пропорційною системою виборів: депутат від 100 тис. жителів строком на три роки. Проголошувався принцип депутатської недоторканості, вводилася оплата праці депутатів. Сесії парламенту повинні були скликатися двічі на рік. На першій сесії вибирався голова, його заступник і так звані товариші. Усі вони становили Президію Всенародних Зборів. Голова організовував і очолював роботу парламенту, виконував "усі чинності, зв'язані з представництвом Республіки" (ст. 35). Закони приймалися тільки парламентом.\nКонцепція держави у вченні І. Канта\nЗапозичену у Монтеск'е ідею про розподіл влади в державі, І.Кант не став тлумачити як ідею рівності влад. На його думку, будь-яка держава має три влади: . законодавчу (яка належить тільки суверенній "колективній волі народу"),№ "Теория содружества и права", М-1996, В.В.Лазарев. . виконавчу (зосереджену у володаря за законом і підлеглу законодавчій, верховній владі), . судова (призначена виконавчою владою). Субординація і згода цих трьох влад здатні недопустити деспотизму і гарантувати злагоду в державі.№ Маркс К., Энгельс Ф.— Соч. — Т.7. Загальновизнаній класифікації державних форм (форм правління, володарювання) з точки зору їх устрою І.Кант не звертав великої уваги, розпізнаючи (за числом осіб, які є законодавцями) три їх класи: автократію, аристократію і демократію. Він думав, що центр ваги проблеми устрою держави лежить безпосередньо в засобах, методах керування народом. З цієї позиції він розмежовує республіканську і деспотичну форми правління. Перша заснована на відокремлені виконавчої влади від законодавства, друга — на їх злитті. Для І.Канта республіка не є синонімом демократії, і абсолютизм сам по собі, як форма, зовсім не є синонімом деспотії.\nЯк наслідок, конституційна практика встановлює положення, котре іноді називають “частковим злиттям персоналу”: членами уряду можуть бути тільки депутати парламенту. Іншими словами, одна і таж особа бере участь у реалізації як законодавчої, так і виконавчої влади. Такий стан передбачається конституціями переважної більшості країн з парламентарними (парламентарно-монархічною і парламентарно-республіканскою) формами правління, а також із змішаною республіканською формою. Він аж ніяк не відповідає вимогам жорсткого розподілу влад, які, навпаки, передбачають неприпустимість поєднання депутатського мандата і членства в уряді. Реалії державно-політичного життя цілого ряду країн з парламентарними формами правління спричинили намагання відійти в конституційній теорії від самих ідей розподілу влад і призвели до фактичної відмови від відповідної термінології. Тут широко визнані концепції “дифузії”, “розпорошення” державної влади. Згідно з оцінками авторів цих концепцій, владні повноваження здійснюються багатьма і різними органами та посадовими особами, між якими далеко не завжди можна провести чітку грань за функціональними ознаками. І чим більше органів здійснюють ці повноваження, тим менша ймовірність монополізації влади, тим вужчі можливості для свавільного правління.\nРозподіл влади слугує засобом стримування влади держави в рамках принципів розвинутого суспільства, слугує механізмом захисту прав особи, закріплених в Конституції. Розподіл влад полягає і в тому, щоб ні один з органів не заняв авторитарно-абсолютного положення і не перевернув право і конституцію. Відомо сказане положення про те, що розподіл влад являє собою розподіл роботи в державному механізмі з ціллю раціоналізації і контролю. Розподіл влад - це не застигнутий стан відокремлених структур, а працюючий, діючий механізм, досягаючий єдності на основі складнолго процесу узгодження і спеціальних правових процедур, передбачених в тому числі і на випадок конфлікту і екстремальної ситуації. Загальний принцип єдності і розподілу влад конкретизується в залежності від примінення в різних історичних ситуаціях і положеннях. Єдність досягається через динамічну рівновагу, через певну напругу, співдопомогу і процес улагодження. Але при цьму обов'язкова умова: не повинно бути зосередження влади в руках однієї особи чи органу, інакше стануть не можливі взаємоконтроль, здержки і противаги, і отже, розподіл влад і правова держава.\nТаке підкорення може немати меж і розповсюджуватись на будь-які сторони діяльності людини. В цьому випадку має місце деспотична демократія. Вона представляє собою абсолютну, нічим і ніким не обмежену владу більшості, пов’язану з настроєм мас і свавіллям. Якщо ж влада більшості потребує повного підкорення особистості і прямує до встановлення над нею постійного загального контролю, то демократія стає тоталітарною. Антиподом таких форм управління є конституційна демократія. Вона ставить владу більшості у визначені границі, обмежує її повноваження і функції за допомогою конституції і розподілу влади і забезпечує тим самим автономію і свободу меньшості, в тому числі і окремй особі. Доктрини, різновиди. Існуючі в наші дні демократичні системи беруть свій початок від форм правління, які виникли в кінці ХVIIIст. під прямим і різностороннім впливом лібералізму. Заслуги лібералізму в розвитку політичної і демократичної думки надзвичайно великі. Ця ідейна і політична течія виступила під прапором свободи особистості, захисту її від державної тиранії.\nНа жаль, положення цього документу не були реалізовані, хоча формально він діяв на Правобережній Україні до 1714 року. Період відродження національної Української держави (1917 — 1920 рр.) позначений появою значної кількості конституційне — правових актів, які передбачали певні варіанти організації державної влади в Україні. До них слід віднести Третій Універсал Української Центральної Ради від 7 (20) листопада 1917 року. Четвертий Універсал Української Центральної Ради від 9 (22) січня 1918 року. Конституцію Української Народної Республіки від 29 квітня 1918 року, Закон про тимчасовий державний устрій України від 29 квітня 1918 року, Закон про тимчасове верховне управління та порядок законодавства в Українській Народній Республіці від 12 листопада 1920 року. Тимчасовий основний закон про державну самостійність українських земель колишньої Австро — Угорської монархії, ухвалений Українською Національною Радою на засіданні 13 листопада 1918 року, та ін. Серед цих конституційне — правових актів чільне місце посідає Конституція УНР, яка юридичне оформила відродження державності України. Серед основних положень: Україна є суверенною самостійною, незалежною державою; вся влада УНР належить народові України; державна влада базується на засадах принципу розподілу влад.\nВідрізняються конституційні суди від судів загальної юрисдикції за способом їх формування, складом і, головним чином, за характером справ, які вони вирішують. Предметом розгляду конституційних судів є конституційні питання. Незалежно від формального визначення правової природи конституційних судів, сама назва цих органів свідчить про те, що вони розглядаються як особливі органи правосуддя. Конституція України виділяє норми про Конституційний Суд України в окремий розділ. Цим підкреслюється значення Конституційного Суду як спеціального органу конституційної юрисдикції. Конституційне правосуддя, незалежно від організаційних форм його здійснення, вирішує завдання захисту Конституції: забезпечення її верховенства, принципу розподілу влади, захист прав і свобод людини і громадянина. Суддею Конституційного Суду України може бути громадянин України, який на день призначення досяг сорока років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за фахом не менш як десять років, проживає в Україні протягом останніх двадцяти років та володіє державною мовою.\nКонституцiйний Суд Украiни. Досвiд та проблеми.\nЗ цього приводу доречно навести давньоримську юридичну формулу: К.ех сІеЬеІ ех8е їцЬ Ье§е, §иіа Ьех Расії ге@ит — король має бути під законом, тому що закон створює короля. Певна «стриманість» відносно конституційної юстиції, як на мене, є пережитком радянської ідеї повновладдя представницького органу. 3 Див.: Бюлетень Конституційної юрисдикції. Європейська Комісія за Демократію через Право. Спеціальний номер. — 1994. — С. 35. '' Див.: Федеральний Конституционньїй Закон о Конституционном Суде Российской Фсдерации. — М., 1994. — С. 7. 7 Див.: Кривенко Л. Розподіл влад і процесуальні права парламенту // Віче. — 1998. — № 3. — С. 19. Конституційний Суд України: досвід і проблеми Відповідно до ст. 147 Конституції України головна мета створення Конституційного Суду України — гарантування верховенства Конституції як Основного Закону держави. Цс випливає із його повноважень та широких прав, якими Суд наділено для їх здійснення, кола осіб та органів, які мають право звертатися до нього, а також значення, що надається його рішенням.\nВлияние уровня притязаний на уровень удовлетворенности отношениями с противоположным полом\nСублімація розглядається як єдина конструктивна стратегія приборкання небажаних інстинктів. Витиснення вважається первинним захистом его, тому що забезпечує найбільш прямий шлях відходу від тривоги, так само будучи основою для побудови більш складних механізмів. Витиснення або «мотивоване забування» являє собою процес видалення зі свідомості думок або почуттів, що заподіюють страждання. біологічно детермінована послідовність, що розгортається в незмінному порядку і властива усім людям, незалежно від культурного рівня. сукупність генетичних, морфологічних та фізіологічних ознак, на основі яких розрізнюють чоловічу та жіночу стать статеві ролі – диференціація діяльності, статусів, прав та обов’язків індивідів в залежності від їх статі. Диференціація Ст.р. виявляється у статевозрілому розділені праці, системі статевої стратифікації, розподілі влади та авторитету чоловіків та жінок та в специфічних процесах статевої соціалізації, через яку ці відношення відтворюються та передаються з покоління у покоління. направленість статевого потягу та форм його реалізації.\nСоціально-економічні теорії А.Сміта. Розглянемо основні теорії А.Сміта. Теорія розподілу праці. Розподіл праці займає ключове місце в економічній системі А.Сміта. Фундаментальне значення цього елементу( А.Сміт пояснював, по-перше, тим що розподіл праці являється причиною, що стимулює продуктивність( а розвиток виробництва визначає весь добробут країни. Він вважав, що розподіл праці підвищує продуктивність трьома способами: . збільшення вправності кожного окремого робітника; . збереженням часу при переході від одного виду діяльності до іншого; . стимулювання винаходом і виробництвом машин, що полегшують і зменшують людську працю. По-друге, він бачив загальну сукупність індивідів, егоїстичних за своєю сутністю, і єдиною ланкою, яка поєднує їх в систему, вважав розподіл праці, що виник із-за природньої схильності людини до обміну. В теорії розподілу праці А.Сміт відобразив тенденцію до развитку машиного виробництва. Він стверджував, що об’єм виробництва і споживання продуктів визначається двома головними факторами: відсотком населення, яке зайняте продуктивною працею, і рівнем продуктивності праці.\nДля розв'язання цих проблем постає необхідність створити умови для оптимальної економічної самостійності регіонів, вжити організаційні, правові та економічні заходи для забезпечення ефективного державного регулювання процесів регіонального розвитку країни та координації міжрегіональних зв'язків, тобто опрацювати засади продуманої державної регіональної політики (ДРЕП). Розглядаючи регіональну політику держави з погляду розподілу влади між центром і регіонами, можна дати таке визначення ДРЕП. Державна регіональна економічна політика – це сукупність організаційно-правових та економічних заходів, які здійснюються державою у сфері регіонального розвитку країни відповідно до її поточних і стратегічних цілей. Ці заходи спрямовуються1 на стимулювання ефективного розвитку продуктивних сил регіонів, раціонального використання ресурсів, створення нормальних умов життєдіяльності населення, забезпечення екологічної безпеки та вдосконалення територіальної організації суспільства. Об'єктами ДРЕП є територіальні утворення, в межах яких здійснюється державне управління та місцеве самоврядування. Склад цих об'єктів визначається адміністративно-територіальним устроєм та економічним районуванням України.


Що чекає на гральний бізнес в Україні. Інтерв'ю з Борисом Баумом - ІНВЕСТОР-ЮА\nРік тому Баума мало хто знав, а зараз він автор і “локомотив” реформи ринку азартних ігор та глава фонду Банкової щодо боротьби з коронавірусом.\nВбийте в Google Борис Баум і почитайте перші два десятка заголовків. Якщо їм вірити, то перед вами – провідник олігархату, лобіст великого російського бізнесу і новий фаворит Банкової.\nБільш перевіреної, ніж заголовки, інформації про Баума небагато: уродженець Латвії, багато років був топ-менеджером у фінансово-промисловій групі VS Energy (бенефіціари – росіяни Олександр Бабаков, Євген Гінер і Михайло Воєводін), минулої осені несподівано з’явився як лобіст Банкової щодо законопроекту про легалізацію грального бізнесу. А на початку квітня цього року він очолив благодійний фонд Прайм, який збирав гроші з українських олігархів на боротьбу з коронавірусом.\nХто він зараз, як потрапив до оточення Зеленського, чому йому довірили робити реформу мільярдного ринку азартних ігор і що він робить із грошима українських олігархів, які вони дали на боротьбу з коронавірусом – детальніше в інтерв’ю нижче.\n– Напевне так. Але був ще попередній досвід у VS Energy. Я коли прийшов у 2005 році, вони якраз у готелі Прем’єр-Палас казино запускали. Це було місце тусовки всіх акціонерів, і я бачив-розумів, як це робиться, як взагалі казино працює. Але розуміння того, як влаштовано весь ринок, як відбувається легалізація, сертифікація учасників ринку, я отримав в 2017-2019 роках, коли створював тут ігрову платформу для онлайн-казино і букмекерства.\n– Так. Були ще (прем’єр-міністр Олексій) Гончарук і (глава Мін’юсту Денис) Малюська, і Давид із Кирилом. Я пояснив, що відбувається в Україні зараз, який це ринок, скільки недоотримує бюджет. Вони сказали “офигеть”, задали пару правильних питань і запитали, чи можу я зробити те, що написав. Я відповів, можу, якщо буде дві складові: ваша політична воля, Володимире Олександровичу, а Давид підтримає, так як потрібні голоси депутатів. Із ринком я обіцяв домовитися, за якими правилами треба буде працювати.\nІ я не бачу ніякого конфлікту інтересів. Некоректно говорити, що закон прописано під Прем’єр-Палас\nПрезидент Зеленський своїм вольовим рішенням закрив усіх. А структури МВС Арсена Борисовича (Авакова) і СБУ забезпечили фактичне виконання цього завдання.\n80% поправок – від депутатів президентської партії Слуга народу. І нехай на мене ображаються депутати, але більшість поправок – безглузді.\nТоді ж хтось запропонував купити експрес-тести. Логіка була наступна: хвороба протікає 14 днів, так усі думали. Передбачалося, що експрес-тести допомагають діагностувати хворобу дуже швидко. Потрібні були 200 млн грн, всі погодилися скинутися. Але відразу виникло питання, куди гроші відправляти? Запитали у Ріната Леонідовича (Ахметова), можна ваш фонд використовувати. Він сказав: я б не хотів, щоб там були гроші інших.\nОсь ви із президентом скільки бачилися? А мене він навіть не упізнає. І мені це приємно\nДжерело: сайт Ліга.новости\n← Який транспорт найбезпечніший під час пандемії\n“Кого перевірятимуть?”: в Раді прийняли закон про обов’язкове тестування на COVID-19 →


Кримінальна еколого-правова відповідальність | Товариство «Чернігівське земляцтво»\n← Інтерв’ю з Олександром Деко\nУ Новії Басані на алеї Слави встановили пам’ятник Матвію Полонському →\nКримінальна еколого-правова відповідальність\nДата публікації 26.09.2013 | Автор Олексій Орєхович\nОхорона навколишнього природного середовища – одна з найбільш актуальних проблем сучасності. Науково-технічний прогрес і посилення антропогенного тиску на природне середовище неминуче призводять до загострення екологічної ситуації: виснажуються запаси природних ресурсів, забруднюється природне середовище, втрачається природний зв’язок між людиною та природою, втрачаються естетичні цінності, погіршується фізичне та моральне здоров’я людей, загострюється економічна та політична боротьба за сировинні ринки, життєвий простір.\nЩо стосується України, то вона належить до країн світу з найгіршою екологічною ситуацією. Забруднення природного середовища досягло небачених масштабів. Тільки збитки економічного характеру, не приймаючи до уваги шкоду екологічного характеру та здоров’ю людей, за підрахунками фахівців, щорічно складають суму, що дорівнює половині національного доходу країни. Екологічна проблема номер один в Україні – забруднення навколишнього середовища. Послідовно погіршується здоров’я людей. За останні роки різко скоротився середній вік чоловіків. Високий рівень дітей, які народжуються розумово чи фізично неповноцінним внаслідок порушення на генному рівні.\nБагато факторів впливало на погіршення стану екології в нашій країні, за роки її існування. Одним з таких факторів і є аварія на Чорнобильській атомній електричній станції (ЧАЕС), яка має страшні наслідки, що залишились не тільки у нашій країні.\nДеформована галузева структура виробництва спричинила деформовану його територіальну організацію. Виникли гігантські центри надмірного зосередження промисловості, що характеризуються високим антропогенним впливом на природне середовище. Це насамперед Донбас і Придніпров’я – найбільш забруднені регіони в Європі. В даному регіоні, а він займає 18% території з 28% населення України, виробляється 40% загального обсягу промислової продукції.\nНавколо сіл, міст, дачних поселень гори звалищ сміття, гори зіпсованих міндобрив чи пестицидів, залишених просто неба різними господарниками. Все це попадає в ланцюг кругообігу речовин.\nЯк результат – жителі багатьох міст і селищ дихають повітрям, що не відповідає встановленим нормативам якості. Близько 50% споживаної населенням питної води не відповідає гігієнічним вимогам. Список подібних даних досить великий. Але викладене свідчить, що всім жителям багатої ресурсами України – пора усвідомити, що час нерегульованого безлімітного користування середовищем безповоротно пішов у минуле. За все треба платити: грошима, введенням жорстких обмежень, встановленням відповідальності. В іншому випадку людина розплачується не тільки своїм здоров’ям, але і благополуччям майбутніх поколінь, бо негативний вплив на природне середовище є не що інше, як знищення біологічної основи існування людини, сучасна форма канібалізму.\nУ зв’язку з цим, для запобігання цих негативних наслідків держава повинна застосовувати такий важіль впливу, як юридична відповідальність.\nЮридична відповідальність – різновид соціальної відповідальності, це закріплений у законодавстві та забезпечуваний державою юридичний обов’язок правопорушника пізнати примусового позбавлення певних цінностей, що йому належать.\nЮриди́чна відповіда́льність поділяється на перспективну (позитивну) та ретроспективну (негативну).\nПозитивна юридична відповідальність – сумлінне виконання своїх обов’язків перед громадянським суспільством, правовою державою, колективом людей та окремою особою.\nРетроспективна юридична відповідальність – специфічні правовідносини між державою та правопорушником внаслідок державно-правового примусу, що характеризуються засудженням протиправного діяння та суб’єкта правопорушення, покладанням на останнього обов’язку перетерпіти позбавлення та несприятливі наслідки особистого, майнового, організаційного характеру за скоєне правопорушення.\nОзнаки ретроспективної юридичної відповідальності: державно-правовий примус; негативна реакція держави на правопорушення і суб’єкта, що винний у його вчиненні; обов’язок правопорушника перетерпіти несприятливі наслідки за свою протиправну поведінку.\nПринципи юридичної відповідальності: відповідальність винної особи за діяння, а не за виявлення наміру; законність, невідворотність, доцільність і справедливість покладення юридичної відповідальності; гуманність і своєчасність юридичної відповідальності.\nМета юридичної відповідальності – вияв її соціальної необхідності та ефективності.\nФункції юридичної відповідальності – головні напрямки юридичного впливу як на правопорушника, так і на інших осіб, з метою захисту правопорядку та виховання суб’єктів права, що скоїли чи можуть скоїти правопорушення.\nЮридичну відповідальність за екологічні правопорушення відрізняють від деяких форм економічного впливу на природо-користувачів, передбачених екологічним законодавством. Це може мати місце, наприклад, у формі плати за забруднення навколишнього природного середовища в межах встановлених норм скидів, викидів, утилізації. Але їх не можна розглядати в якості економічної відповідальності. Такі заходи виступають в якості елементів, що складають механізм природокористування, та охорони навколишнього природного середовища, і не входять у зміст інституту юридичної відповідальності. Безумовно, при правомірних скидах та викидах, заподіюється певної шкоди навколишньому природному середовищу. Але вони не є протиправними діями і тому не можуть спричинити за собою юридичну відповідальність.\nВина в екологічних правопорушеннях у тій чи іншій формі, поряд з іншими ознаками складу правопорушення, є обов’язковою умовою покладання юридичної відповідальності. Проте в охоронних галузях законодавства є відмінності у вимогах щодо доказування вини за вчинення екологічних правопорушень.\nЕкологічному законодавству відома так звана безвинна відповідальність за заподіяння шкоди особою, яка володіє джерелом підвищеної екологічної небезпеки. Жодна з висунутих до цього часу цивілізованих і екологічних концепцій не обґрунтувала правову природу виникнення та покладання юридичної відповідальності за безвинне заподіяння шкоди природному середовищу.\nБезвинна відповідальність заснована на факті її констатації у нормативному порядку чинним цивільним та екологічним законодавством. Особливістю застосування безвинної відповідальності за екологічні правопорушення є те, що вона розповсюджується тільки на цивільно-правову відповідальність, яка застосовується в порядку відшкодування, заподіяної навколишньому природному середовищу.\nДіючому екологічному законодавству відомо звільнення від відповідальності в деяких випадках вчинення екологічного правопорушення. Воно має місце при заподіянні шкоди природному середовищі в умовах крайньої необхідності, коли природним об’єктам завдається шкода протиправними діями з метою запобігання більш значної шкоди навколишньому середовищу (знищення лісонасаджень для запобігання розповсюдження лісової пожежі, обвалування русла річки чорноземом з метою запобігання затоплення). Дії в умовах крайньої необхідності з метою запобігання більш істотного економічного та екологічного шкоди, незалежно від ступеня їх протиправності звільняє від усіх видів юридичної відповідальності за порушення екологічного законодавства.\nЕкологічні правопорушення тягнуть юридичну відповідальність осіб, їх здійснили. На це міститься пряма вказівка в нормативних актах екологічного законодавства. Так, порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну та кримінальну відповідальність. Аналогічні норми містяться і в усіх оновлених ресурсних галузях українського законодавства.\nНорми екологічного права містять в собі правові вимоги до використання природних ресурсів та охорони навколишнього середовища, межі належного здійснення прав і виконання обов’язків щодо використання природних об’єктів, перелік найбільш характерних порушень цих прав і обов’язків.\nСанкції ж за ці порушення містяться у кримінальному, адміністративному, цивільному і трудовому законодавствах. У залежності від умов та порядку застосування цих санкцій розрізняються відповідні види юридичної відповідальності за порушення екологічного законодавства: адміністративну, кримінальну, цивільно-правову, дисциплінарну.\nПравові засади цього виду відповідальності передбачені Кримінальним кодексом (КК) України від 5 квітня 2001 року №2341-ІІІ. Вона настає за вчинення екологічного злочину. Під ним розуміється суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), що посягає на екологічний правопорядок.\nОсновною метою кримінальної відповідальності за екологічні злочини є забезпечення виконання правил охорони навколишнього природного середовища та раціонального природокористування, захист екологічних прав та інтересів громадян.\nЕкологічним злочинам притаманний ряд основних ознак: 1) вони становлять суспільно небезпечні діяння (дію чи бездіяльність); 2) високий ступінь суспільної небезпеки цього виду злочинів обумовлений тим, що об’єктом їх посягання є екологічна безпека, якість навколишнього природного середовища, екологічні права громадян, а внаслідок їх вчинення заподіюється шкода або створюється загроза життю та здоров’ю людини, а також природним екологічним системам, атмосферному повітрю, землі, її надрам, водам, лісам, тваринному та рослинному світу, генетичному фонду, природним ландшафтам; 3) екологічні злочини є протиправними та заборонені кримінальним законом.\nУ КК України екологічні злочини виділені в окремий розділ VІІІ – «Злочини проти довкілля», який містить 19 складів: порушення правил екологічної безпеки (ст. 236); невжиття заходів щодо ліквідації наслідків екологічного забруднення (ст. 237); приховування або перекручення відомостей про екологічний стан або захворюваність населення (ст. 238); забруднення або псування земель (ст. 239); незаконне заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель (ст. 239-1); порушення правил охорони надр (ст. 240); забруднення атмосферного повітря (ст. 241); порушення правил охорони вод (ст. 242); забруднення моря (ст. 243); порушення законодавства про континентальний шельф України (ст. 244); знищення або пошкодження об’єктів рослинного світу (ст. 245); незаконна порубка лісу (ст. 246); порушення законодавства про захист рослин (ст. 247); незаконне полювання (ст. 248); незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом (ст. 249); проведення вибухових робіт з порушенням правил охорони рибних запасів (ст. 250); порушення ветеринарних правил (ст. 251); умисне знищення або пошкодження територій, взятих під охорону держави, та об’єктів природно-заповідного фонду (ст. 252); проектування чи експлуатація споруд без систем захисту довкілля (ст. 253); безгосподарне використання земель (ст. 254).\nКрім того, до екологічних злочинів за наявності заподіяння екологічної шкоди можуть бути віднесені також деякі склади, що сформульовані в інших розділах КК України: незаконне поводження з радіоактивними матеріалами (ст. 265); незаконне виготовлення ядерного вибухового пристрою чи пристрою, що розсіює радіоактивний матеріал або випромінює радіацію (ст. 265-1); погроза вчинити викрадання або використати радіоактивні матеріали (ст. 266); порушення правил поводження з вибуховими, легкозаймистими та їдкими речовинами або радіоактивними матеріалами (ст. 267); порушення вимог режиму радіаційної безпеки (ст. 267-1); порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки (ст. 270); порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою (ст. 272); порушення правил безпеки на вибухонебезпечних підприємствах або у вибухонебезпечних цехах (ст. 273); порушення правил ядерної або радіаційної безпеки (ст. 274); пошкодження об’єктів магістральних або промислових нафто -, газо -, конденсатопроводів та нафтопродуктопроводів (ст. 292); жорстоке поводження з тваринами (ст. 299); порушення правил поводження з мікробіологічними або іншими біологічними агентами чи токсинами (ст. 326); застосування зброї масового знищення (ст. 439); екоцид (ст. 441).\nОб’єктом екологічних злочинів є суспільні відносини, що стосуються охорони навколишнього природного середовища, охорони і використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки. Тобто екологічні злочини посягають на два родові об’єкти: навколишнє природне середовище як певну сукупність екосистем і природних об’єктів та екологічну безпеку як певний (оптимальний) стан природного середовища, що забезпечує йому і людині сприятливі (нормальні) умови для життєдіяльності та розвитку.\nОб’єктивна сторона цих злочинів виражається у злочинному діянні (дії чи бездіяльності), що порушує екологічний правопорядок, негативних наслідках такого діяння та причинному зв’язку між ними. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі (ч. 2 ст. 11 КК України).\nСуб’єктом екологічних злочинів є фізична осудна особа, яка вчинила відповідний злочин у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Цей вік для всіх екологічних злочинів настає з 16 років.\nДо суб’єктів екологічних злочинів належать громадяни України, іноземці та особи без громадянства.\nСуб’єктивна сторона екологічних злочинів характеризується психічним ставленням особи до вчиненого діяння, тобто її виною. Остання може бути у формі умислу чи необережності. Умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо допускала їх настання.\nНеобережність поділяється на злочинну самовпевненість і злочинну недбалість. Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити (ст. 25 КК України).\nДля класифікації екологічних злочинів можна використовувати різні критерії. 3 точки зору функцій, які ними виконуються, що мають відношення до природокористування і охорони навколишнього природного середовища, екологічні злочини можна поділити на три категорії: спеціальні, суміжні і додаткові. Спеціальні склади екологічних злочинів, в основному, містяться в окремому розділі «Злочини проти довкілля». Суміжними складами злочинів у сфері охорони навколишнього природного середовища і природокористування вважаються такі, що виконують екологічні функції за певних обставин об’єктивного порядку (наприклад, статті 270, 274, 292, 326 КК України). До додаткових складів можна віднести злочини, які за своєю природою не є екологічними, але за певних обставин можуть бути використані у сукупності з екологічними складами (наприклад, статті 364, 365, 367 КК України). Передбачені цими статтями злочини можуть бути застосовані до службових осіб, які своїми діями чи бездіяльністю сприяли заподіянню шкоди навколишньому природному середовищу або окремим його компонентам.\nЗа критерієм об’єкта захисту склади екологічних злочинів поділяють на: злочини, спрямовані на порушення екологічних правил діяльності, безпосереднім об’єктом яких є порядок діяльності (наприклад, статті 236, 237, 238, 253); злочини, що посягають на окремі природні ресурси (наприклад, статті 239-244, 254); злочини, що посягають на об’єкти флори та фауни як складову навколишнього природного середовища, умови біологічного різноманіття та збереження біосфери Землі (наприклад, статті 245, 246, 248-250 КК України).\nКожен громадянин України має право на: безпечне для його життя та здоров’я навколишнє природне середовище; участь в обговоренні проектів законодавчих актів, матеріалів щодо розміщення, будівництва та реконструкції об’єктів, що можуть негативно впливати на довкілля; участь у розробці заходів щодо охорони навколишнього природного середовища; здійснення загального та спеціального використання природних ресурсів; об’єднання в суспільні природоохоронні формування; одержання повної та достовірної інформації про стан навколишнього природного середовища; участь у проведенні суспільної екологічної експертизи; одержання екологічної освіти; представлення в суд позовів про відшкодування збитку, заподіяного їх здоров’ю внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище.\nПорушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне дисциплінарну, адміністративну, громадянську та кримінальну відповідальність.\nВажливим чинником ефективності екологічного законодавства є дієвість правової відповідальності за його порушення. Безкарність екологічних правопорушень обумовлює декларативність екологічного законодавства і, навпаки, посилення виявлення екологічних правопорушень, збільшення кількості осіб, притягнутих до правової відповідальності – невідворотно підвищує рівень екологічного правопорядку та правосвідомості громадян.\nКримінальна відповідальність за екологічні злочини – це стан розвитку суспільних відносин, в якому реалізуються засоби кримінально-правового покарання осіб, винних у здійсненні екологічного правопорушення з високим рівнем екологічного ризику і екологічної небезпеки для навколишнього природного середовища, природних ресурсів, життя і здоров’я людей.\nОднак, оцінюючи практику застосування кримінальної відповідальності за екологічні злочини, фахівці відзначають її низьку ефективність. Так, кримінальні справи про найбільш масових і небезпечних порушеннях – забрудненнях водного та повітряного басейнів складають 0,96% від загального числа екологічних злочинів, забрудненні землі – 0,75%. Застосовуються в основному норми про відповідальність за злочини та інші правопорушення, пов’язані з незаконним захопленням природних ресурсів (браконьєрство, незаконна порубка лісу, незаконна розробка надр).\nУ цілому характерна різка невідповідність кількості осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності за екологічні злочини, кількості осіб, засуджених за них. Потребує суттєвого покращення якість слідства у справах про екологічні злочини. Кожна 4-5-а справа необґрунтовано припиняється. При призначенні покарання суди нерідко допускають необґрунтовані послаблення осіб, які вчинили небезпечні екологічні злочини.


Сьогодні християни відзначають Трійцю: історія та традиції свята : 16:06:2019 - vn.20minut.ua\nСвята Пасха і Трійця 2019 нерозривно пов'язані між собою. Трійця настає рівно через 50 днів після Воскресіння Христового. Тому у християн свято має ще одну назву - П'ятидесятниця.\nОскільки Пасху в 2019 році відзначали 28 квітня, тому Свята Трійця припадає на неділю, 16 червня.\nЦе церковне свято в Україні є офіційним вихідним днем. Згідно з українським законодавством, якщо святковий день припадає на неділю, він автоматично переноситься на наступний за ним понеділок. Таким чином, на Трійцю 2019 вихідні - це три дні поспіль: з суботи, 15 червня, до понеділка, 17 числа.\nЗгідно з однією з книг Нового завіту - Діяннями апостолів - через 50 днів після воскресіння Христа і через 10 днів після його вознесіння на небо, 11 апостолів і матір Ісуса Марія зібралися разом в одному з будинків Єрусалима.\nТаким чином це свято нагадує про святу Трійцю, три відомі прояви, лики (іпостасі) Всевишнього – у вигляді Бога-Отця, у вигляді Бога-Сина і у вигляді Бога-Святого Духа.\nПравославні в цей день підлогу храму устеляють татарським зіллям та віжоскошеною травою, ікони прикрашають березовими гілками. Наступного дня, у понеділок, святкують День Святого Духа. Власну оселю також прийнято прикрашати зеленню. Найпопулярнішими рослинами для оздоблення будинку є татарське зілля, любисток, чебрець, м’ята та меліса. Саме ці запашні трави уособлюють душу, яка розквітає та прокидається після зимового сну.\n«Як тебе звати?» Історія трьох братів-близнюків, яких у дитинстві не міг упізнати навіть батько Тест: 10 каверзних питань з історії Вінниці, які змусять вас подумати Коли Укрзалізниця планує повністю відновити залізничне сполучення? «Отвєтки сепарів можна не боятися» Незрячий волонтер завіз бійцям пристрій для керування гранатометом\n17:17 У Вінниці відкриють Інститут Конфуція на базі технічного університету 16:58 Рейди по магазинам: у 64 точках області продавали дітям алкоголь та цигарки 15:57 В області за добу виявили коронавірус у п'яти медичних працівників 15:33 Преображенський кафедральний собор запрошує на екскурсію вінничан і гостей міста photo_camera Від читача 20:56 З ПІСНЕЮ ПО ЖИТТЮ ... 14:49 Атмосферний фронт суне Україною. Яку погоду прогнозують у понеділок 14:35 Родинам медиків, які померли від коронавірусу, виплатять одноразову допомогу 14:13 «Як тебе звати?» Історія трьох братів-близнюків, яких у дитинстві не міг упізнати навіть батько stars 14:01 Вінничани можуть перевірити можливість в'їзду за кордон за кількома сервісами: список 13:01 Що очікує долар, євро та рубль на наступному тижні (13 — 19 липня)? 12:36 Тест: 10 каверзних питань з історії Вінниці, які змусять вас подумати stars 11:55 Понад 12 мільйонів людей захворіли на коронавірус. Дані по світу, Україні та області 11:11 Коли Укрзалізниця планує повністю відновити залізничне сполучення? 10:56 Важливе за вчора. Найцікавіші новини 11 липня, які ви могли пропустити 10:40 Конкурс шкільних ініціатив: допоможіть вінничам виграти грант 45 тисяч гривень 10:02 У цей день Канада легалізувала марихуану. Історія, традиції та заборони 12 липня 09:10 Дані по СOVID-19 на 12 липня: в Україні + 678 за добу. Скільки на Вінниччині? 21:04 Відпочинок на Шацьких озерах: що подивитись, як доїхати, ціни на житло 20:01 Відмовився від тесту на наркотики: вінничанина за кермом Chevrolet зупинила поліція 19:02 Завтра відзначають день святих Петра і Павла. Що забороняють робити?


Спільнокошт – 2018 – ГО "Родина Героїв "Небесної Сотні"\nСпільнокошт – 2018\nВідзнаки імені Героїв Небесної Сотні. Спільнокошт – 2018\nРяд проектів для підтримки української молоді у тих галузях, у яких працювали чи мріяли працювати Герої. «Ми хочемо, щоб наших рідних пам’ятали життєрадісними, сміливими та вільними”\n“Відзнаки Героїв” – це ряд проектів для підтримки української молоді у тих галузях, у яких працювали чи мріяли працювати Герої. “Ми хочемо, щоб наших рідних пам’ятали життєрадісними, сміливими та вільними, згадували за хороші справи і таким чином вшановували їх світлу пам’ять. Ми будемо розповідати світу про українських Героїв про їх мрії та любов до життя”.\nЦей проект започатковано Громадською організацією “Родина Героїв “Небесної Сотні”, що об’єднала 169 учасників: матерів і батьків, дружин і чоловіків, синів і доньок, рідних братів і сестер та інших близьких родичів загиблих Героїв. Громадська організація була створена у 2014 році. Ми переконані, що для процвітаючої країни потрібні життєствердні дії, що спонукатимуть продовжувати справи Героїв. Утіленням цього, власне, і є проект «Відзнаки Героїв».\nНам досі болить “Пливе кача по Тисині”, ми беремо участь у всіх судових процесах щодо злочинів на Майдані. Ми не можемо стояти осторонь становлення нашої країни, бо маємо обов’язок перед своїми рідними і всіма, хто віддав життя за Україну.\nГолова громадської організції “Родини Героїв Небесної Сотні” Володимир Бондарчук перед засіданням у Святошинському суді по справі розстрілів 20 лютого 2014 року.\nВолодимир Голоднюк, заступник голови ГО, батько Героя Устима Голоднюка, хлопчини у блакитній касці, на засіданні суду. Звернення до українців: «МИ НЕ ЗДАЛИСЯ»\nПані Катерина Шаповал, мама Героя України Сергія Шаповала 21 листопада 2017 року на Алеї Небесної Сотні. Попри стан здоров’я, вона була присутньою на найбільшій кількості судових засідань по злочинам на Майдані.\nХороші проекти та громадські ініціативи можуть промовляти голосніше за бронзу і граніт. Саме такого формату “пам’ятники” полеглим активістам Революції Гідності ми почали впроваджувати спільно з представниками громадських організацій. У 2017 році за підтримки Міжнародного Фонду “Відродження” було втілено проекти Відзнак на честь Героїв – Назарія Войтовича, Дмитра Максимова, Богдана Сольчаника.\nСпільно з ГО “Конгрес Активістів Культури” відкрито Програму мистецьких резиденцій у пам’ять про наймолодшого Героя Небесної Сотні Назарія Войтовича у селі, де він народився. Проект відкрився 2 червня 2017, у день народження Назарія. Сьогодні мистецька резиденція – це вільні майстерні для молодих митців, у яких вони зможуть професійно розвиватись та створювати свої проекти.\nНазарію було сімнадцять з половиною років,він мріяв стати художником, захоплювався історією,а у своїх віршах бачив Україну «Країною добрих людей” Бабусі і дідусі, маленькі діти допомагали у ремонті приміщення Майстерні, а тепер навчаються бачити мистецтво. У село приїжджають провідні митці, уроки для найменших проводить сестричка Назара.\nУ співпраці з ГО “Відкриті можливості” та Міністерством молоді та спорту була запроваджена “Відзнака імені Героя “Небесної Сотні” Дмитра Максимова”. Конкурс, що передбачає відзначення ініціатив, які підтримують розвиток спорту для людей з інвалідністю. 21 травня 2017 року, у день Європи в Україні, Відзнака була вручена найдостойнішим у цій царині.\nДмитро Максимов був майстром спорту України; срібним та бронзовим призером із дзюдо Дефлімпійських ігор у Софії 2013 року; бронзовим призером чемпіонату світу зі східних єдиноборств серед нечуючих, що проходив на острові Маргарита (Венесуела) у 2012 році. Нагороду імені героя Небесної Сотні отримали ті, хто розвиває спорт для людей з інвалідністю ПРО ВІДЗНАКУ\nНа честь Богдана Сольчаника, спільно з ГО “Кембриджська спільнота України”, Асоціацією випускників університету Оксфорд та коледжем Сент Едмунд Хол Оксфордського університету було засновано тревел-грант, завдяки якому молоді науковці отримали можливість виступити на науковій конференції в Оксфорді та Кембриджі. Перша отримувачка гранту в листопаді 2017 року виступила у Великій Британії, де надихнулася ідеєю змінювати систему підготовки юристів в Україні. В конкурсах на тревел-грант можуть взяти участь науковці усіх галузей, тези яких прийнято організаторами конференції.\nБогдан Сольчаник був українським істориком та громадським діячем, викладав на Кафедрі нової та новітньої історії України Українського католицького університету у Львові. Готував до захисту дисертацію, писав вірші, мріяв про нове покоління українських науковців і працював для цього.\nПродовжуючи обраний напрямок, ми плануємо запровадити наступні Відзнаки Героїв. І для нас Спільнокошт – це спроба не тільки підтримати “Відзнаки Героїв” ресурсно, це пошук спільнот однодумців серед громадських організацій, активістів, небайдужих людей, які б хотіли разом з нами впроваджувати Відзнаки на честь всіх Героїв Небесної.\nСергій Нігоян навчався в Дніпродзерджинському коледжі фізичного виховання. Мріяв вчитися на актора. А ще любив вірші Тараса Шевченка. Саме його виступ на Майдані з віршем Шевченка «Борітеся — поборете! Вам Бог помагає!» став наративом Майдану.\nСергій Кемський здобув ступінь магістра політології на філософському факультеті Львівського університету імені І. Франка. Був співробітником Інституту політичних та економічних ризиків і перспектив, писав статті для “Української правди”, газети “День” та інших видань. Виступав за пряму демократію, кооперативний рух, шукав найефективніші механізми взаємодопомоги, подолання міліцейського свавілля, контролю за політиками та боротьби з корупцією.\nПані Тамара Кемська, мама Сергія, особисто бере участь у роботі над Відзнакою і мріє, що пам’ять про її сина спонукає молодь до дії. МАМА ПРО СИНА\nВідзнака імені Сергія Байдовського. На честь Сергія буде проведено конкурс віртуальних проектів з умовною назвою “Країна Гідності”.Тема проектів – історія, українознавство та розвиток громадянського суспільства в Україні. Ми хочемо показати світові нашу історичну спадщину очима талановитої молоді, популяризувати досвід українського громадянського суспільства у світі.\nСергій Байдовський був дуже веселим, товариським, відкритим. Цікавився історичним минулим українського народу, обожнював історичні фільми, а згодом, під час навчання в університеті, отримав звання рядового Українського реєстрового козацтва. Якими б захопливими не були його подорожі в Італію, Сергій хотів жити тільки в Україні, бо вважав її найкрасивішою, найкращою землею. Навчався за спеціальністю “комп’ютерна інженерія”.\nВідзнака імені Олександра Капіноса. Цією Відзнакою ми хочемо відзначити активних громадських діячів, студентів, вчителів із сіл та невеликих містечок, які тримають сьогодні “культурний фронт”, пробуджують національну свідомість і надихають дітей та молодь до відродження звичаїв українського народу, обрядів, фольклору, залучають до вивчення історії рідного краю, формують екологічну культуру і навчають здоровому способу життя, зберігають мову, сприяють особистісному росту.\nОлександр Капінос – хлібороб, громадський діяч, організатор вечорниць та просвітницьких заходів для молоді. Виступав за зняття радянської символіки. Ідейним наставником Олександра в його громадській діяльності завжди був Тарас Шевченко. Майже щороку в травні Сашко їздив до Канева на Тарасову гору на річницю перепоховання Великого Кобзаря. Разом із друзями створив спортивний клуб, грав на баяні, гітарі, бандурі, знав і збирав українські пісні, а коли почався Мовний Майдан, голодував, щоб врятувати мову. ПІСНЯ ПРО ЧЕРВОНУ КАЛИНУ у виконанні Сашка.\nМіжнародна Відзнака імені Юрія Вербицького. Відзнака створить можливості українським науковцям та студентам, які спеціалізуються у галузі “Наука про Землю” та “Геофізика”. Вона спонукатиме розвивати міжнародне співпробітництво в цій площині і використовувати наукові напрацювання Юрія Вербицького.\nЮрій Вербицький був закатований у день, коли його рідні отримали повідомлення про присвоєння йому вченого ступеня кандидата наук. Він – співавтор 46 наукових статей і тез доповідей, цілого ряду рукописних наукових звітів. Катуванням Вербицького “влада” залякувала всіх учасників мирних протестів. Його віра в Україну і свободу, його мужність ніколи не будуть забуті.\nМи плануємо дії, що допоможуть запровадити Відзнаки, а також будуть підтримувати діяльність, яка вже започаткована організацією, аби привертати увагу до викликів, з якими стикається наше суспільство після Революції Гідності. Уже кілька років ми знаходимося всередині процесів розслідувань та судових процесів, а також створюємо записи спільно з Інститутом Національної Пам’яті, аби зберегти справжню інформацію, щоб запобігти маніпуляціям у майбутньому. Ми мріємо створити фільм “Храктери Гідності” до 5-ї річниці Майдану, запросивши до участі тих, хто навічно зафільмував наш Майдан – творчу групу Вавілон-13. Створення Відзнак – дуже активний, творчий процес. Якщо до нас приєднаються партнери, які візьмуть на себе всі питання впровадження певної Відзнаки, як, наприклад, ГО «Кембриджська спільнота України і їх співорганізатори, і Відзнаки Героїв знайдуть своїх “волонтерів”, то ресурси, зібрані на Спільнокошті, будуть спрямовані, за рішенням Ради громадської організації, на впровадження наступних Відзнак. Так само буде здійснено, якщо ресурсів надійде більше, ніж обумовлено.\nКоманда людей, що роблять цю кампанію спільними силами:\nВолодимир Бондарчук – голова ГО “Родина Героїв Небесної Сотні” та весь склад Ради громадської організації “Родина Героїв Небесної Сотні”;\nОльга Климко – керівник проекту, волонтер;\nДарина Кульчицька – член групи інформаційної кампанії, волонтер;\nТаня-Марія Литвинюк – член групи інформаційної кампанії, волонтер;\nІгор Кульчицький – член групи розробки Відзнак Героїв;\nОлена Стрельбіцька (Остапюк) – член групи розробки Відзнак Героїв;\nЛюбов Прядко – член групи розробки Відзнак Героїв;\nОлена Котляр – член групи розробки Відзнак Героїв.\nДля обкладинки проекту використано малюнок Юрія Журавля!\nШановні Доброчинці, ми разом з нашими друзями та колегами підготували для вас чудові винагороди, нам буде дуже приємно віддячити за вашу участь у долі проекту!\nЗібрані кошти будуть витрачені на наступні пункти:\nФінансування творчих проектів переможців «Відзнаки Героїв» – 50000 грн.\nФінансування продовження записів Родин Героїв України, що здійснюють фахівці Інституту національної пам’яті з виїздом в області України, де проживають рідні, друзі та вчителі Героїв – 10000 грн (транспортні витрати).\nСтворення групи для робочих зустрічей представників родин загиблих з органами, відповідальними за покарання винних у розстрілах і вбивствах мирних громадян під час подій на Майдані. Мета – постійний моніторинг всіх рішень, які негативно впливають на хід розслідування, судових розглядів та ін. Ми прагнемо знайти міжнародну допомогу від інституцій для вирішення проблем участі в багаторічних судових процесах. Для початку роботи групи потрібно 10000 грн (транспортні витрати та оплата праці перекладачів).\nСпільний захід у Києві активістів, які вшановують пам’ять Героїв Небесної Сотні, для обміну досвідом. Для проведення події нам необхідно принаймні 8000 грн (оренда зали та технічного обладнання).\nСтворення документального фільму «Характер Гідності» про вчинки й цінності Героїв. Цей проект є вкрай важливим для нас. Аби розпочати підготовку до зйомки фільму, наразі нам потрібно 22000грн. У цьому напрямку ми збільшимо бюджет, якщо коштів надійде більше.\nНашу ідею підтримує МФ “Відродження”, і у разі успіху компанії подвоїть суму, а точніше додасть 100 000 гривень, що стануть суттєвим внеском у розвиток проекту, оскільки дозволить протягом півроку створювати промоційні матеріали та надавати інформаційну підтримку для розвитку “Фонду Відзнак Героїв”.\n60 000 грн. на організацію публічних зустрічей, подій та засідань з розробки нових проектів Відзнак\n20 000 грн на створення інформаційних матеріалів та їх розповсюдження в Україні та закордоном\n20 000 грн на підтримку діяльності команди, юридичну підтримку та консультації.\nМіжнародний фонд «Відродження» (МФВ) заснований видатним філантропом Джорджем Соросом у 1990 році. МФВ – одна з найбільших благодійних фундацій в Україні, національний фонд, що входить до глобальної мережі Фундацій відкритого суспільства (Open Society Foundations). Місія МФВ – сприяти розвитку відкритого суспільства в Україні на основі демократичних цінностей через підтримку значимих громадських ініціатив.\nОб’ємні наліпки “Назустріч свободі!”/ “Toward Freedom” від Музею Революції Гідності\nПам’ятна авторська листівка, присвячена Майдану\nЕкскурсія “Місцями Революції Гідності” від Національного Музею Революції Гідності (це групова екскурсія)\nПутівник “Відважні: наші Герої” від Музею Революції Гідності\nАрт-записник “За Україну!” від Музею Революції Гідності\nАрт-записник “Відважні: наші Герої” від Музею Революції Гідності\nМісто Київ. Груповий майстер-клас для дітей зі створення святкових витинанок.\nКиїв. Майстер-клас із ліплення глиняних свищиків від Олени Котляр, (нареченої Олександра Капіноса)\nМісто Київ. Груповий майстер-клас для дорослих зі створення святкових витинанок\nКаталог виставки “Майдан: простір творчості” від Музею Революції Гідності\nЗбірка поезій Тані-Марії Литвинюк «МістаМи» з подарунковою листівкою та автографом авторки.\nСело Бузова, Києво-Святошинський район, Київська область. Індивідуальний майстер-клас із гончарства від Сашка Ярового в етнографічному комплексі “Українське село”. Час узгоджувати з майстром.\nКиїв. Груповий майстер-клас із крою традиційної сорочки від майстрині, дизайнерки, стилістки Оленки Дідик.\nМісто Косів. Індивідуальний майстер-клас із ткацтва від майстрині Дарії Приймак, члена Національної спілки народних майстрів України, лауреата премії імені Я. Лукавецького. Час узгоджувати з майстром.\nМісто Київ. Груповий майстер-клас для дорослих із гри на бубні від Андрія Левченка – музиканта гуртів “US Orchestra” та “Надобридень”\nМісто Київ. Індивідуальний майстер-клас для дорослих із гри на бубні від Андрія Левченка – музиканта гуртів “US Orchestra” та “Надобридень”\nУчасть у змаганнях з техніки пішого туризму пам’яті Героя України, Героя Небесної Сотні Сергія Дідича, на Городенківщині за участю справжніх ентузіастів( орієнтовно 18-20 травня 2018 року)\nПодячна грамота від громадської організації і запрошення на вручення Відзнак Героїв.\nСвищик – керамічна іграшка від майстрині Олени Котляр, (наречена Олександра Капіноса)\nКнижкова новинка від газети «День» «КОРОНА або Спадщина Королівства Руського» з автографом головного редактора Лариси Івшиної\nЗапрошуємо на Мітинг на честь дня народження Сергія Нігояна\nВечір пам’яті Героїв Небесної Сотні у “Останній Барикаді”\nЗапрошення на подію від голови ГО «Родина Героїв Небесної Сотні» В. Бондарчука\nРозмова про проект\nПартнерство у втіленні проекту на честь Олександра Капіноса»\nЗустріч в “Останній Барикаді”\nМистецька резиденція ім. Назара Войтовича\nЛист Ірини Дідич, доньки Героя Небесної Сотні Сергія Дідича\nІнтерв’ю Людмили Ничай про проект “Відзнаки Героїв”\nКоманда проекту «Відзнаки Героїв» вітає з Новим Роком!\nСтаніслав Лячинський1000 грн\nГРУПА РОЗРОБКИ ПРОЕКТІВ


Тимчук розповів про небезпеку діяльності так званої «Народної ради Бессарабії» | Наследство в Украине и Бракоразводный процесс\nГлавная » Новости Украины » Тимчук розповів про небезпеку діяльності так званої «Народної ради Бессарабії»\nТимчук розповів про небезпеку діяльності так званої «Народної ради Бессарабії»\nУ суботу, 16 травня, в Одесі відбулася друга конференція так званої «Народної ради Бессарабії». На ній презентували якийсь «законопроект про національно-культурної автономії Бессарабського краю». Про це повідомляє на своїй сторінці в Facebook народний депутат України і координатор групи «Інформаційне опір» Дмитро Тимчук.\n«Йдеться про новий виток активності російських спецслужб в Україні. Крім посиленої підготовки масштабного наступу в Луганській та Донецькій областях, в Кремлі хочуть відкрити "другий фронт" з метою можливої дестабілізації обстановки на півдні. Це дозволить відвернути сили і засоби українських силовиків від зони АТО. Одночасно з цим в Кремлі промацують ґрунт на предмет подальшого розколу України і крадіжки територій по третім сценарієм (після перших двох: безкровного "кримського сценарію" і кривавого "донбаського"). Сусідство військового плацдарму РФ в особі Придністров'я робить цей сценарій не таким вже фантастичним », — написав політик.\nТимчук звертає увагу на те, що новоявлені «бессарабці» навіть не вживають ніяких серйозних зусиль для того, щоб якось замаскувати свою керованість з Москви. Зокрема, учасників цієї конференції привітав один із засновників «Народної ради», відомий в Одесі російський українофоб Алік Вєтров зі словами: «Я разом з Вами продовжу боротьбу за світле майбутнє Бессарабії!».\n«На відеозв'язку були одіозні російські [васали] кшталт екс-« міністра закордонних справ »Придністров'я Володимира Ястребчака (до слова, держави регіону, які дбають про свою нацбезпеки, — наприклад, Азербайджан, — давно оголосили цього діяча разом зі згаданим Вєтровим персонами нон грата ). Не особливо піклуються «бессарабці» приховуванням того факту, що писався представлений «законопроект про національно-культурної автономії Бессарабського краю» людьми, що мають вельми слабке відношення до України. У тексті цього папірця русизмів кшталт «перелічені в Авторитети законе" (замість «перераховані в Авторитети законе") або «напряму» (замість «спрямованостей») — хоч греблю гати. Якщо у ФСБ РФ не вистачає розуму і засобів найняти за 10 доларів україномовного літредактора для вичитки свого опусу — мені шкода … агентів цієї спецслужби РФ, що працюють під прикриттям всяких паноптикум кшталт «Народної ради Бессарабії». Суть проекту в тому, щоб під прикриттям меседжів про мову та культуру виокремити з простору нашої держави цілий регіон з подальшим утворенням квазідержавного формування зразок сусідньої Придністровської Молдавської Республіки (невизнаної ПМР). Дурневі зрозуміло, під чиїм управлінням », — пише Тимчук.\nЕксперт вважає проблемою те, що в перерахованих в «законопроекті» районах Одеської області (які за задумом Москви повинні складати «Бессарабію») ця російська ініціатива може отримати підтримку певних верств населення.\n«З однієї простої причини: перераховані райони повністю або частково випали з інформаційного поля України і не покриваються українським цифровим телесигналом (при тому, що ТБ є основним джерелом інформації для місцевих жителів), про що група ІС повідомляла раніше. Замість цього роками місцеві жителі зомбують російським ТБ з території Придністров'я. Хоча повна технічна можливість (без особливих витрат для держбюджету!) Виправити ситуацію існує — відповідні оцінки фахівців є в розпорядженні групи «Інформаційне опір» … Зерна ненависті і сепаратизму від ФСБ можуть потрапити на вельми благодатний грунт в Одеській області », — пояснив нардеп, додавши , що він вже направив на ім'я міністра інформаційної політики Юрія Стеця запит щодо ситуації з телесигналом в зазначених районах Одещини.\nЯк раніше повідомляли «ФАКТИ», управління СБУ в Одеській області встановлює причетних до створення організації «Народна Рада Бессарабії» та розпалювання сепаратистських настроїв у регіоні. У прес-службі управління повідомили: здійснюються заходи з метою встановлення та притягнення до відповідальності осіб, причетних до розпалювання сепаратистських настроїв в Одеському регіоні, зокрема, ініціаторів створення фантомної організації «Народна Рада Бессарабії».\nЗа фактом створення названої організації було відкрито кримінальне провадження за ст. 110 КК України (Посягання на територіальну цілісність і недоторканність України). Ведуться слідчі дії, опитується ряд осіб. У прес-службі відмовилися повідомити подробиці, пославшись на таємницю слідства і не змогли ні підтвердити, ні спростувати інформацію про затриманих підозрюваних у даній справі.\nІнформація про проведення в Одесі установчої конференції організації «Народна Рада Бессарабії» з'явилася 6 квітня в декількох, в основному, проросійських ЗМІ, які посилалися на сайт новоствореної організації.\nРадник голови СБУ Маркіян Лубківський на своїй сторінці в Facebook написав, що інформація про створення «Народної Ради Бессарабії» не відповідає дійсності.\nВін написав, що сайт «Народної Ради Бессарабії» зареєстрований у Москві, з наданням при реєстрації російського номера мобільного телефону. Крім того, за вказаною нібито офіційною адресою організації (Одеська область, місто Ізмаїл, вул. Леніна, 36, оф.1) знаходиться приватний будинок.\nСлід зауважити, що Асоціація болгар України та гагаузьке національно-культурне товариство «Бірлік» заявляють, що не мають відношення до створення в Одесі сепаратистської організації «Народна рада Бессарабії». Відповідна заява розміщена на офіційному сайті президента Асоціації болгар України, депутата Верховної Ради Антона Кіссе.\n5 травня Приморський районний суд Одеси обрав запобіжний захід у вигляді утримання під вартою на строк два місяці одному з організаторів так званої «Народної ради Бессарабії» Артему здіймав бучу. Йому пред'явлено підозру за ст. 110 КК України — «посягання на територіальну цілісність і недоторканність України». Покарання, передбачене цією статтею, — від 5 до 15 років позбавлення волі. Українські спецслужби відзначають, що Буян був редактором сайту «Інфоцентр», яким раніше керував Євген Анохін. Останній, у свою чергу, був соратником одеського проросійського лідера Антона Давидченко, якого затримала СБУ, але під зобов'язання відпустив суд. Після цього він втік з країни. Анохін також був затриманий в жовтні минулого року за підозрою «в пособництві терористам», а потім відпущений …


Як проходять уроки інформатики в різних країнах світу: 5 основних висновків / Новини / IT українською\nНовини → 4 шолома віртуальної реальності, які можна придбати вже зараз 0\nНовини → Академія геніїв 0\nVladlen 17 серпня 2016, 06:30\nНовини → Хто винен, і що робити, якщо айтішник нудьгує на роботі. Результати опитування 0\nVladlen 2 вересня 2014, 11:10\nНовини → BBC планує навчати дітей програмуванню за допомогою проекту Bitesize і ТБ-шоу 0\nЯк проходять уроки інформатики в різних країнах світу: 5 основних висновків\nЧасто думають, що програмування — є щось складне і недитяче. Однак це, в принципі, граючись спростовує велика кількість комерційних компаній — від Apple (Swift Playground) і до Tynker, орієнтованих на дітей від 5 років. Ну або візьмемо той же Code.org — тут ви можете знайти курси для дітей 4+.\nАле це все — про додаткову освіту. А що ж відбувається в цей час у школах? Навчанням дітей початкової і середньої школи програмування ми в нашій компанії займаємося вже майже 2 роки і за цей час пройшли безліч трансформацій і перечитали велика кількість талмудів. І тепер хочемо поділитися основними зробленими висновками…\nАле спочатку кілька пунктів щодо всього посту:\nНайбільшу кількість даних як завжди — на рівні Європи та США. Тому і висновків щодо них більше. Урок інформатики — це загальне визначення, яке використовуємо з застереженням. Бо як назви предмета дуже варіюються залежно від країни і несуть різне смислове навантаження.\nЗона експертизи автора багато в чому лежить у сфері навчання дітей молодшого шкільного віку (3-7 класи), тому більше висновків робиться по цій зоні.\nТепер, давайте перейдемо власне до самих висновків:\n1) Computer Science — це не урок по використанню Microsoft Word/Excel/Paint. Це вивчення принципів алгоритміки, computational thinking і таких основ, які не змінюються. Майже усі країни, де Computer Science впроваджений на рівні початкової школи (це, наприклад, Естонія, Франція, Ізраїль, Іспанія, Словаччина, Великобританія, Фінляндія, Польща, Португалія, частково США, Індія, Китай, Австралія), зробили одне просте відкриття — навчання софту — це зсув парадигми, що стався під час популяризації Microsoft Office і вилився в те, що вчитель інформатики перестало бути потрібним професіоналом в IT, достатньо було бути професійним користувачем. Але софт має особливість застарівати, а будучи «користувачем» — важко швидко перевчитися на «творця».\nЩо зробили на основі цього висновку: програма з Computer Science в школах Великобританії (взяті як конкретний приклад) складається з набору блоків — алгоритми, програмування і розробка, дані і їх відображення, hardware і процесинг, комунікації та мережі, інформаційні технології.\n2) “Комп'ютерна наука — це такий же предмет як фізика та хімія і має вивчатися дітьми з початку школи і аж до її закінчення. Взагалі, є така особлива риса в ряді країн — у них дійсно відбулося радикальне зміна ставлення до предмета. Погодьтеся, інформатика в СНД — це в більшості випадків — одне заняття в тиждень, а рівень предмета і його статус — бовтається десь разом з фізкультурою, уроком праці/технології, музики і танців.\nЩо зробили на основі цього висновку: ось тут універсальної відповіді немає. Де-то держава змінювало вимоги до викладачів предмета. Наприклад, в Ізраїлі — всіх викладачів перекваліфікували, почали вимагати того, щоб викладач був не просто хороших юзером офісних програм, але і дійсно знав Computer Science. Де-то збільшували кількість годин.\n3) Якщо почати вивчати Computer Science в початковій школі можна значно знизити рівень гендерної нерівності в IT. Це пов'язано з тим, що коли справа доходить до програмування в середній школі — у дітей формується уявлення про те, що «для дівчаток», а що «для хлопчиків». І зазвичай інформатика потрапляє в категорію «для хлопчиків». У той же самий час, якщо почати давати предмет у 3-4 класах, то цієї проблеми можна уникнути (ну або значно знизити), так як діти, раніше познайомилися з програмуванням — легше приймають його в подальшому і менше стереотипизируют.\nЩо зробили на основі цього висновку: врахували при розробці програми. Найчастіше набір наданих вправ є гендерно-нейтральною. Не схожий він на Lego, які окремо блакитні — мальчиковские і окремо рожеві і з поні — для дівчат.\n4) Computer Science — не обов'язково означає «сидячи за комп'ютером». Часто ми не уявляємо it-шника інакше, як за комп'ютером. А ще й бажано в окулярах. І, в поганому розкладі, ще й згорбившись. Але навчання computational thinking — це насамперед навчання принципам мислення і тільки в другу чергу — за комп'ютером. Найбільше напрацювань у цьому напрямку, як не дивно, у Австралії з Новою Зеландією — саме вони займалися розробкою такого напрямку, як CS unplugged — вправ на розвиток навичок з предмета, які виконуються без комп'ютера. Тут є і інша глибока думка — найчастіше технології відволікають. Тому, наприклад, презентації радять готувати спочатку на листочку/в голові, підсумовуючи основні думки і їх порядок, а тільки потім використовувати power point і що б то не було ще. Так і з вивченням Computer Science — спочатку варто зрозуміти принципи, а потім уже відволікатися на технологію.\nЩо зробили на основі цього висновку: завдання для початкової школи і частина завдань для середньої — це завдання на розуміння, які виконуються без комп'ютера. У деяких випадках такий підхід ще й додатково дозволяє оптимізувати ситуацію з нестачею обладнання у класах.\n5) ЗадачаComputer Science — не зробити з вас програміста, а навчити думати. І ще більш важливе завдання — донести це до батька. Взагалі, для більшості країн, де впровадження предмета в розклад пройшло успішно — характерна одна особливість — вони дуже багато комунікували — і з викладачами, і з директорами, і з батьками. Так, наведу приклад ще раз Великобританію (взагалі, вважаю, що це одна з найбільш показово-зразкових країн) — в рамках впровадження нового курсу були задіяні великі телеканали, велася активна підтримка на рівні статей «як ви можете допомогти своїй дитині вивчити computer science», «що важливо знати самим» і так далі.\nЩо зробили на основі цього висновку: будували, прискіпливо і детально комунікаційну стратегію по впровадженню предмета.\nОсь і все, що хотіла поділитися для початку. І якщо є зацікавлені особи — пишіть. Можу поділитися всіма тими матеріалами і лінками з цієї теми, які є.


Вечірній Київ :: В столичному метро «оселилися» фантастичні звірі знаної художниці\nСьогодні у арт-вестибюлі станції «Золоті ворота» відкрили освітній художньо-документального проект до 110-річчя із дня народження української художниці Марії Примаченко та Дня Соборності України – «Жіночий вимір: Марія Примаченко». Він дає змогу дізнатися більше про життя і творчість видатної мисткині.\nГостям підготували музичний подарунок - виступ гурту «Шпилясті кобзарі».\nНа відкритті представили дивом вцілілі у воєнні роки одні з перших робіт Марії Примаченко, створені мисткинею у 1930-х роках. Найімовірніше, вони писалися як ілюстрації до байок чи казок.\nНа інформаційних стендах представлені копії матеріалів Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва України, який виступив організатором події. Зокрема, серія фотопортретів художниці, переданих кінооператором Олександром Антипенком у 1975 році.\n- В нашому архіві є низка документів, пов’язаних з життям і творчості Марії Примаченко. Особисто вона подарувала нам одну з своїх робіт та пару фотографій. Крім того, ми знайшли документи про процес її висування на Шевченківську премію, лист на її підтримку Василя Касіяна. Мало хто пам’ятає, що ініціював це Борис Олійник, який на той час очолював редакцію журналу «Ранок», - розповіла директор Центрального державного архіву-музею літератури і мистецтва Олена Чижова. – В архіві Михайла Стельмаха зберігається листівка з малюнком художниці, якою Марія Примаченко привітала письменника з Новим роком Також демонструємо відгуки відвідувачів виставки про її творчість.\nНа одному зі стендів є матеріали з архіву родини художниці, надані правнучкою художниці Анастасією Примаченко. Дівчина зізналася, що прабабусю ледве пам’ятає, бо бачила її зовсім маленькою, та досі досліджує та відкриває її для себе. Будучи сильною жінкою, вона суміщала творчість з вихованням дітей, знаходячи у написанні картин спокій. У родини зберігається великий архів мисткині.\nДруга частина проекту – «Дитячий вимір: Марія Примаченко» - це копії робіт дітей з різних куточків України за мотивами творів мисткині. Їх написали учні шкіл з Києва, Львова, Миколаєва, Харкова, Дніпра, Чернігова, Маріуполя, Сєвєродонецька тощо.\n- Для експозиції ми відібрали 10 кращих робіт. Світ творів Марії Примаченко дуже близький до дитячого, дітлаха подобаються її яскраві оздоблені роботи, а також віршовані підписи. Крім того, до 110-річчя наступного тижня ми відриваємо виставку малюнків за творами Примаченко наших учнів в дитячій бібліотеці № 142 Голосіївського району, - поділилася директорка Київської художньої школи № 9 Наталія Баришполець.\nСпіворганізатори проекту - Спілка архівістів України, БО “Благодійний фонд “Творча спадщина родини Марії Примаченко” та КП “Київський метрополітен”. Хто зацікавився постаттю Марії Примаченка, може також переглянути досі невідомі документи з Центрального державного історичного архіву України.\nВиставка експонуватиметься в арт-вестибюлі станції “Золоті ворота” до 23 лютого.\nНагадаємо, в центрі міста показують унікальні документи 100-річної давності.


Чорну скриньку літака МАУ пошкоджено, але її можна полагодити і розшифрувати - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Події — 19 лютого 2020, 13:32\nЗа словами міністра оборони Ірану, скриньку "серйозно пошкоджено".\nБортовий самописець збитого під Тегераном літака МАУ пошкоджено, проте після ремонту його можна буде розшифрувати. Про це заявив міністр оборони Ірану, бригадний генерал Амір Хатамі, повідомляє іранське інформагентство IRNA.\n"Амір Хатамі сказав у середу, що іранську оборонну промисловість попросили допомогти відремонтувати серйозно пошкоджену чорну скриньку українського авіалайнера", - сказано у повідомленні.\nПри цьому Хатамі додав, що після ремонту чорну скриньку розшифрують.\nНагадаємо, літак Boeing 737 компанії МАУ 8 січня зазнав катастрофи через кілька хвилин після вильоту з аеропорту Тегерана. Загинуло 176 осіб: громадяни Афганістану, Німеччини, Ірану, Канади, України, Великобританії та Швеції.\nТільки через три дні після катастрофи Іран визнав, що збив літак помилково, тому що прийняв його за крилату ракету. Відповідальність за аварію авіалайнера взяв на себе іранський військовий підрозділ "Корпус вартових Ісламської революції".\nКраїни-члени міжнародної координаційної групи з розслідування авіакатастрофи українського літака під Тегераном закликали Іран передати бортові самописці до Франції, оскільки там є необхідне обладнання для дослідження.\nРаніше повідомляли про готовність Ірану передати Україні або іншій державі бортописці літака МАУ, якщо не вдасться їх розшифрувати.\n15 лютого Іран заявив, що не передасть "чорні скриньки" збитого літака МАУ іншим країнам.