Нардеп Гузь про перехід парафій: Храми – це власність громад – новини ZIK.UA\nНовини » Політика 17 січня, 2019, 0:30\nЗа суб’єктивною точкою зору в Україні 80-85% прихожан УПЦ (МП) готові перейти до ПЦУ, але деякі священики намагаються зупинити цей процес. Проте храм – це власність громади.Саме тому потрібен закон, який би дав можливість і юридичне право релігійній громаді зробити свій вибір.\nПро це в ефірі програми «Гра Z вогнем» на телеканалі ZIK заявив народний депутат Ігор Гузь.\nЗа словами пана Гузя, люди які відвідують УПЦ МП, наприклад, на Волині це адекватні, навіть патріотично налаштовані, але яких довгий період часу зупиняло поняття неканонічності. Це була основна теза, якою лякали.\n«Сьогодні із створенням ПЦУ прибрали цей момент. За моєю суб’єктивною точкою зору у нас 80-85% прихожан УПЦ (МП) на сьогодні готові перейти до ПЦУ, але священики намагаються зупинити цей процес. В законі щодо цього немає чіткого державного регулювання. Наприклад, є громада, яка на 90-100% підтримує вихід із МП, а є священик і з ним 3-5 парафіян, які кажуть, що не хочуть виходити і що храм належить їм. Так не може бути. Храм – це власність громади. Більшість храмів в Україні будувала громада», – пояснив народний депутат.\nЗ його словами, саме тому потрібно проголосувати за закон, який би дав можливість і юридичне право релігійній громаді зробити свій вибір. Пан Гузь зауважив, що в законопроекті жодного державного регулювання немає, навпаки закон відновлює конституційні права громадян України.\n«Зараз перейшло 70 громад, але я переконаний їх буде 700, а можливо, ще більше, але це все буде з судами і провокаціями. І це не правильно. Завтра я буду голосувати за цей закон», – прокоментував Ігор Гузь.\nІгор ГузьУПЦ МПновини УкраїниГра Z вогнемновини політикиПЦУ\n2019-05-22 01:59 :30


Українці знають англійську краще французів та італійців (Найкраще у світі англійською мовою як іноземною володіють жителі Швеції, Норвегії, Нідерландів та Естонії)\nУкраїнці знають англійську краще французів та італійців\n06.11.2013 13:10 212\nНайкраще у світі англійською мовою як іноземною володіють жителі Швеції, Норвегії, Нідерландів та Естонії. Вони зайняли перші місця у міжнародному рейтингу Education First English Proficiency Index.\nДля його створення протестували знання 750 тис. дорослих у 60 країнах світу в 2012 році. Крім того, для порівняльного аналізу знань між 2007 і 2012 роками вчені вивчили результати тестів у цілому п'яти мільйонів чоловік.\nУкраїна у рейтингу EFEPI зайняла 27-е місце з 60. Це відповідає «середньому рівню » мовних навичок. У той же час українці володіють англійською краще, ніж росіяни (31-е місце), італійці (32-е) чи французи (35-е), які потрапили до групи країн з низьким рівнем знань.\nАналізуючи тенденції у вивченні англійської за останні шість років, автори Englisch Proficiency Index дійшли висновку, що в цілому у світі збільшилися інвестиції у цій сфері. У Туреччині, Казахстані, Угорщині та Росії дорослі під час тестування показали кращі результати, ніж кілька років тому. Між тим деякі інші тупцювали на місці (Україна) або навіть зменшили оберти у вивченні англійської.\nПрогрес західних сусідів України - поляків і угорців - вражає: вони вийшли щодо знання англійської на 8-е і 9-е місця у світі.\nДослідження вказує на зв'язок між знанням англійської працівників певної країни та її економічними перспективами. «Для того щоб наша країна економічно і політично вижила, нам потрібні громадяни, які володіють знаннями про багато регіонів і володіють необхідними для цього знаннями мови», - підкреслив керівник відділу Німецької академічної служби обмінів (DAAD) Клауді ус Габбі.\nпопередня новина «Грінпісівці» покаталися по Москві-ріці на підтримку товаришів наступна новина Чиновники Фонду соцстрахування витратили 600 тисяч на «липові» послуги


Діти » Краса і Здоров'я » Вітаон бебі\nВітаон бебі або бальзам Караваєва користується заслуженою любов'ю у багатьох мам. Вони використовують вітаон бебі для щоденного догляду за шкірою грудей і ніжною дитячою шкірою, як масажного масла, як пом'якшувальний і загоює засіб при пітнику і дерматиті і навіть при нежиті.\nВітаон бебі: склад\nУ складі бальзаму містяться тільки натуральні компоненти:\nекстракт бруньок сосни;\nефірні масла (м'ятна і фенхелеве).\nВітаон бебі: показання до застосування\nЗавдяки високому вмісту у складі бальзаму вітамінів і біоактивних речовин, масло вітаон бебі використовують як загоювального кошти при різних шкірних подразненнях: попрілостях, висипаннях, сухості шкіри у дитини . Вітаон бебі прискорює загоєння опіків, саден, тріщин, захищає шкіру малюка від дії водопровідної води. Відмінно зарекомендувало це засіб себе і в якості масажного масла, адже завдяки своїм складом воно прискорює лімфотік і кровообіг, приводить в норму м'язовий тонус. Годуючій мамі вітаон бебі допоможе позбутися тріщин і роздратування на сосках.\nВітаон бебі при нежиті дітям\nХоча в інструкції до препарату немає рекомендацій щодо використання витаона для лікування дітей від респіраторних захворювань, батьки знайшли йому і таке застосування. У самому справі, натуральний склад\nі прекрасні біологічно активні і регенеруючі якості дозволяють використовувати вітаон при нежиті навіть у немовлят, не кажучи про дітей постарше. Для ефективного позбавлення малюка від нежитю, досить закапати в кожну ніздрю по 1 краплі препарату. Вітаон бебі можна також використовувати в якості профілактичного засобу для захисту дитини від вірусів у період епідемій. Для цього досить змастити носик малюка витаоном за допомогою ватної палички. Діти зазвичай спокійно переносять цю процедуру, єдине, що може викликати їх обурення - специфічний запах препарату.\nВітаон бебі: протипоказання\nПротипоказанням до прийому бальзаму Караваєва є підвищена чутливість до його компонентів, тому не варто давати дітям без консультації з лікарем.\nНедосконалість травної системи і проблема дисбактеріозу доставляють чимало мук і дискомфорту дитині в перші місяці життя. Допомогти покликані\nТанакан - препарат використовується для нормалізації процесу обміну речовин і поліпшення мікроциркуляції крові при невротичних розладах. Застосовують\nКраплі сульфацил натрію - антибактеріальний препарат використовується при інфекціях очей, а також нежиті і запаленнях вуха у дітей, викликаних


Журналістика для всіх - загальнотематичні новини - 20 хвилин Вінниця\nСьогодні, 20 червня, у День батька, розповідаємо історію незвичного подарунка до дня народження для одного вінницького татуся. Сто сторінок тексту книги, набір, вичитка, верстка, друк — і все це за три тижні зробила донька для тата. Про таку справну доньку батько мав би теж написати книгу.\nПісля бурхливих дискусій громадське обговорення щодо "Хіміка" з церквою і без все-таки оголосили. Воно стартувало 9 лютого. Це значить, що протягом місяця вінничани зможуть надавати зауваження щодо плану реконструкції території у міськраду\nСтало відомо, хто наглядатиме за добросовісністю вінницьких поліцейських\nУ постійну поліцейську комісію Вінниччини подавали 20 кандидатур від громадських організацій. На засідання з приводу відбору прийшли 16 претендентів, і лише двоє з них потрапили до складу комісії.\nНа паркову зону «Хімік» у Вінниці почали звертати посилену увагу. Колись чисту і облаштовану, нині – занедбану територію хочуть привести до ладу. Але благоустрій парку вінничани бачать по-різному. Каменем спотикання стала ідея збудувати на «Хіміку» церкву.\nСистема електронних петицій у Вінниці. Нововведення, яке ще не всі помітили\nВінничани можуть створювати та підтримувати петиції до міської влади. Але дехто нічого не чув про це. Як діє, і наскільки є ефективним цей новий громадський інститут?\nУ 44 роки вінничанка перенесла інсульт. Її діти просять про допомогу\nУ родині вінничанина Віталія Коваля сталася біда. Його мама, 44-річна Катерина Коваль, перенесла інсульт із крововиливом у мозок. Лікарям ледве вдалося витягнути жінку з коми, але Катерина досі перебуває у критичному стані.


Олександр Ранчуков в спогадах дослідника архітектури модернізму Олексія Бикова\nCпівавтор відомої книги «Soviet Modernism. Brutalism. Post-Modernism. Buildings and Structures in Ukraine 1955-1991» — Олексій Биков про власну історію спілкування та дружби з фотографом Олександром Ранчуковим.\nФотографія архітектури модернізму\n*Як фотограф архітектури Олексій сформувався під впливом фотографії Ранчукова\nАвтор фото: Олексій Биков\nЗ книги «Soviet Modernism. Brutalism. Post-Modernism. Buildings and Structures in Ukraine 1955-1991»\n— Як ви познайомились з Олександром Ранчуковим?\n— Деякий час я працював позаштатним журналістом журналу «Об’єкт». Головною темою номера були інтерв’ю з архітекторами, дизайнерами, художниками і скульпторами. Власне, портрет і виділена фраза героя були на обкладинці. В свою чергу я записав інтерв’ю з архітектором Більським і зробив його героєм номеру, після чого мені запропонували зробити невеличкий рекламний стенд журналу в експоцентрі на Лівобережній. Цим павільйоном журнал заявляв про відкриття в них нової рубрики, котра була присвячена радянському модернізму. Це був 2012-2013 рік. Ще до того, як почався весь хайп навколо нього.\nПостало питання – як оформлювати виставку. Вже тоді я колекціонував фотоальбоми Києва, зокрема радянські. З самого початку в мене була думка відсканувати фото Козловського, які мені дуже подобались. Однак потрібно було більше матеріалу, і тоді я згадав про книгу «Київ 70-80-х», яка лежала в мене на полиці. Так, вперше, свідомо я наштовхнувся на прізвище Ранчукова.\nЯ зателефонував в Союз Фотохудожників України і примітивно ледь не через вахтера вийшов на керівництво. Мені сказали, що є ось такий Саша Ранчуков. Мовляв, він такий собі Плюшкін – нічого не позбувається і все збирає. Також попередили, що він складна людина, але, мовляв, ти все ж таки спробуй. Після чого я зателефонував йому, і він дозволив мені до нього зайти. Судячи зі всього, він навіть до кінця не зрозумів, що я маю на увазі.\nКоли при зустрічі я розповів йому, що мене цікавить, він дістав коробочку зі всіма архівами і сказав: «Забирай». Було очевидно, що будь-яка згадка про радянське минуле викликала в нього більше відторження, ніж романтичні ностальгічні спогади. В результаті ми лише поверхнево переглянули з ним знімки і дійсно я взяв майже все, що в нього з цього було. Разом з товаришем Іллею Данько ми їх відсканували. Скани я взяв собі в композицію, а оригінали повернув відразу ж після виставки.\nМатеріали надані Олексієм Биковим\n— Як взагалі він вас прийняв?\n— Коли я познайомився з ним, свій кредит довіри я отримав через моє знайомство з двома персонами. Першим був архітектор Едуард Антонович Більський, з яким я дуже близько товаришував. Власне, він був архітектором Палацу піонерів та всього житлового масиву Виноградар. Другим, кого я згадав, був Віктор Васильович Вечерський, який їздив разом з Ранчуковим в експедиції Україною. Власне, Віктор Вечерський є близьким товаришем мого тата.\nПрацюючи в Інституті історії і теорії архітектури, коли з'являлась якась тема або будувався новий об’єкт, Ранчуков отримував завдання відзняти цей процес. Серед іншого, він їздив знімати на Виноградар. Коли він почув про Більського, він згадав як приїхав на Виноградар і був приємно вражений, як той особисто зупиняв бульдозери, аби вони не ламали існуючі дерева. Дійсно, Більський мені розповідав, що не дозволив зруйнувати будівельникам жодного дерева. Принаймні на його очах цього не відбулося.\nВласне, коли я прийшов до нього, у мене вже був досвід спілкування зі старшим поколінням, дотичним до архітектури. Зокрема через дружбу з Едуардом Більським, Володимиром Мельниченко, Флоріаном Юр'євим, Тетяною Беляєвою. Хоча навіть коли я почав досліджувати тему модернізму і спілкуватися з авторами, в них, як і в Ранчукова, була реакція на кшталт: «Що? Серйозно? Хочете сказати, вам це дійсно цікаво?»\nОчевидно, на початку вони мені не довіряли. Мовляв, якийсь хлопець цікавиться давно забутим і ще й щось в цьому знаходить. Я зіштовхнувся з тим, що розуміння цінності модернізму не було навіть в його авторів. Вони не розуміли його глобального контексту та не відчували себе його частиною. Натомість вони вже були максимально перевтомлені від всього, що так чи інакше було пов'язане з минулим.\nЦікаво, що в радянські часи авангард і андеграунд архітектурно-дослідницької думки полягав саме в зацікавленості до історичних споруд. Зокрема, певну віддушину тоді знаходили у вивченні українського бароко та дерев’яної архітектури. Чим і займалися Віктор Вечерський та його професійне оточення.\nТак трапилося через те, що будь-які відомості в Радянському Союзі стосовно цих стилів були ретельно приховані. Зараз ми бачимо зворотній тренд, але, зрештою, все це про зацікавленість тим, що в силу тих чи інших обставин опинилося в тіні.\nЯкщо говорити про себе, то навіть я вже встиг втомитися від радянського модернізму. Однак коли я тільки починав цим займатися, нас було четверо-п’ятеро людей на всю Україну. Тоді це було дуже цікаво, адже було відчуття того, що ти дійсно щось дослідив і відкрив нове, принаймні для себе. Саме на цей момент і припадає моє знайомство з Ранчуковим.\nЗ експедицій Сумщиною і Камянець-Подільським\nЗнімки Олександра Ранчукова надані Олексієм Биковим\n— Як зав'язувалося ваше подальше спілкування?\n— Як і він, я мешкаю на Печерську. Тож, за можливості я постійно до нього заходив. По суті, приватний сектор, в якому народився та виріс Ранчуков, це вже зникла старовина. Є навіть фото його будинку, зроблене фотографом Ігорем Гільбо, який серед іншого знімав одноповерховий Київ, що, зрештою, був знесений.\nОскільки наші розмови з Ранчуковим сфокусувалися здебільшого на темі фотографії, одного разу він дозволив мені взяти з собою додому фотоальбоми, які мені сподобаються. Я підійшов до полиці, де вони в нього зберігалися, і одразу ж побачив, що там є на чому зупинитися моїй увазі. Однак, серед них я помітив дивну чорну палітурку. Це був промо-ескіз його майбутньої книги – «Понад дахами». Тоді примірник ще мав назву латиною «Animae Dimidium Meae», що в перекладі означає «Половина від мого серця».\nМаючи досвід роботи з архівами і розуміючи всю «мануальність» процесу роботи над книгою, наприкінці 1980-х я був у неймовірному захваті від побаченого альбому. Мене вразив підбір фотографій, їхня різноплановість, подих часу та середовища, а також те, що все було зроблено своїми руками. До того ж той факт, що робота ще не закінчена, надавали цьому примірнику особливий шарм.\nРозглядаючи розвороти, було видно, що він друкував фотографії у 2-3 розмірах і приміряв, який з них краще підійде. В цьому незакінченому примірнику були помітні пошуки. Я був настільки вражений, що запропонував довести справу до кінця і зрештою видати цю книгу. З цього моменту ми почали працювати над свіжим екземпляром цієї книги.\nМакет фото-книги Олександра Ранчукова «Понад дахами. Київ. Місто і час»\nРозвороти надані Олексієм Биковим\n— Чим ви займалися в цьому процесі?\n— Спочатку я відзняв цю книжку і відсканував всі фотографії. На основі обраних фотографій зробив цифровий макет. Коли ми почали з ним працювати, я сказав йому, що хоча ця книга про архітектуру, в ній зовсім немає нашого часу з його стихійною глобальною забудовою. Тож я запропонував йому пофотографувати сучасність. Він дуже не хотів цього робити. Відчувалось, що сучасне для нього вже «не працює» у фотографії. Коли я вслух висловив свої припущення, він зі мною погодився. Він не займав пози, мовляв, я геній і в мене все геніально.\nВсе ж таки одного зимового сонячного дня він зібрався і пішов фотографувати. Тоді він зробив декілька вдалих знімків. Серед них є один, який я вважаю одним з найбільш вдалих. Власне, він відзняв хмарочос «101 Tower». У нього він сфотографований з внутрішнього двору. До того ж на знімку видно, як прибиральник на висоті миє вікна. Суто «ранчуковська» фотографія. Таким чином ми додали до книги нові фото.\nПотім, коли я займався версткою, я звернув увагу, що небо чи не на всіх його фото було здебільшого білим. Тож на його фото не було неба, як героя кадру. Коли я поділився з ним своєю думкою, йому стало самому цікаво чому так. Згодом він відповів, що замість неба в нього чи не завжди білий фон тому, що він все-таки робив фокус на архітектурі – оскільки небо може концентрувати і відволікати увагу.\nПотім Саша згадав про Валю Іващенко, яка була дизайнеркою цієї книги до того, як вона лягла на полицю. Оскільки вона жила в Німеччині, ми зідзвонилися через Скайп, і згодом вона приїхала в Київ. Вони були раді один одного бачити. Через якийсь час я був змушений відійти від роботи над книгою, оскільки не міг вже собі дозволити настільки розмірений темп, в якому працював Ранчуков. Тож, Валя вже сама досканувала нові фото та зробила повноцінний макет. По суті, на руках у Ранчукова вже була готова верстка.\nРіч в тім, що, окрім моєї дослідницької діяльності, я маю ще основну роботу. В свою чергу Ранчуков вже був на пенсії і міг спокійно витрачати кілька годин на те, щоб перекурити і переключитись чи, скажімо, поїхати на тиждень або місяць пожити на природу. В той час я міг собі дозволити проводити в нього максимум лише кілька годин.\nЯкось я зателефонував Валі, щоб запитати, як йдуть справи з книжкою. Вона сказала, що в їхній співпраці теж щось пішло не так. Коли я прийшов до нього, він сказав, що не зовсім задоволений тим, що зробила Валя, і взагалі він втомився. Я йому сказав, хай там як, а книгу потрібно довести до кінця. Потім, через рік, я побачив у Фейсбуці івент з презентацією цієї книжки в бібліотеці Заболотного. М’яко кажучи, я засмутився. Адже він ні про що мені навіть не повідомив. Власне, я надумав прийти до нього в гості і відверто поговорити, аби хоч якось висловити свою думку про все це.\nОднак потрібно віддати йому належне, при зустрічі він одразу ж взяв м’яч на свою половину поля. Він не те щоб вибачався, але відразу ж сказав про те, що встиг видати книжку без мене. Так, не запросив мене на презентацію і не повідомив, але так вже в нього склалися обставини. Мовляв, не слід ображатись через це. Мені цього було достатньо. Тим більше, він доволі точно висловив мені подяку в самій книзі, згадавши мене, як того, хто повернув його до, здавалося, давно вже похованої теми.\nФото Олександра Ранчукова\nВін не займав пози, мовляв, я геній і в мене все геніально.\n— Ті, хто видавав його книги, стверджують, що Ранчуков мав аматорський погляд на те, як має виглядати книга. Якої ви думки про це?\n— Мій підхід якраз і полягав в тому, щоб додати до цього аматорства професійного і сучасного графдизайну, який би відповідав останнім світовим тенденціям. З цією ідеєю я до нього і прийшов. Цікаво, що макет, який лежав у нього ще з початку 80-х, здається сучасним навіть зараз. Декілька його розворотів і досі сприймаються актуально.\nЯкщо говорити про самого Ранчукова і те, як він працював з матеріалом, то я можу точно сказати, що він не робив «лажі». Через свій педантичний професіоналізм він міг годину дивитися на один розворот, переставляючи місцями дві фотографії.\nВін розповідав, що навіть коли в нього замовляли фотографії, за день він, як правило, друкував лише одну, максимум – дві-три. Однак в жодному разі не більше. В процесі друку він дотошно працював ніби зі своєрідним «мануальним фотошопом». Зокрема, налаштовував експозицію, вирівнював кадр. Коли він був дійсно задоволений своєю роботою, він ставив під фото свій підпис.\nУ нього насправді це працювало. Фотографії були підібрані за всіма законами композиції, настрою та жанру. Він відбирав фотографії, які мали куди більшу цінність з художньої та інформаційної точки зору, ніж просто фактаж і документація. В мене немає сумнівів: якщо б за його видання взявся молодий сучасний дизайнер, який дорівнював би рівню Ранчукова як фотографа, то вийшов би альбом світового рівня. Наразі цього не сталося.\nВидавництво «Скай-хорс», яке видало цю книгу працює у своїх рамках. При цьому на своєму досвіді знаю, аби видати щось дійсно вартісне, потрібно враховувати мільярд нюансів: папір, обкладинка, верстка, друк, переддрук. На жаль, чогось більшого за звичайнісіньке видання в цій книзі мені не вдалось побачити.\nВзагалі видавництва, коли чули прізвище Ранчукова, не дуже хотіли співпрацювати, тому що знали, наскільки з ним буде складно. Він мені розповідав, що коли вийшла книжка «70-80-ті», то на презентації він їм влаштував справжній скандал. Він був страшенно незадоволений тим, що вестка, яку вони зробили на комп'ютері, впорядкувала фото суто за їх назвою в алфавітному порядку. Добре, що на початок потрапив Андріївський, однак далі дійсно йдуть якісь пропащі та незрозумілі розвороти. Для Ранчукова це був просто абсурд.\nВерстка фото-книги Олесандра Ранчукова «Понад дахами. Київ. Місто і час»\nрозроблена Олексієм Биковим\n— Що ви бачите для себе в фотографії Ранчукова?\n— Якщо говорити про міську фотографію, в ній він цінував пластику і деталі. Він відчував важіль цих елементів, оскільки вони були власноруч зроблені людиною. Наприклад, це могли бути предмети кування чи чавунні плити парадного. Він цінував не те щоб старовину, а, скоріше, декоративність архітектури. Разом з тим він мав досвід архітектурного кадру, який розповідає про щось значно більше, аніж просто про форму. До того ж так чи інакше, саме в архітектурі ми вбачаємо політичне, соціальне й антропологічне. Власне, дискурси того чи іншого Саша відшуковував і підкреслював у своїй знімках.\nПісля того як він пішов з інституту, він в принципі закинув фотографувати архітектуру. Вона лише зрідка потрапляла в його кадр. Однак на початку книги «Понад дахами» є одне з моїх улюблених його фото, зроблене саме в цей період. На фото суцільна подвійна смуга на початку Андріївського узвозу, де фундамент воріт Хана Батия просто залитий в асфальт. Подібна метафоричність являє собою тренд сучасної фотографії і дослідництва міста. Загалом коли він досліджував тему, був досить обізнаний в ній і дійсно цікавився нею.\nЗрештою, він розумів, що неможливо зупинятися на чомусь одному і потрібно постійно шукати далі. Відтак, він знаходив все нові і нові теми, відшукуючи і себе в цих темах. Він мислив серіями, це було актуально на той момент і залишається актуальним зараз. Наприклад, в книзі про Булгакова він подав Андріївську церкву, відзняту з різних околиць та ракурсів. Така оптика дала змогу побачити, якою вона виглядає з різних місць та в яких місцях взагалі з’являється в кадрі людини.\nВін мав досвід архітектурного кадру, який розповідає про щось значно більше, аніж просто про форму.\n— Можливо, вам відомі історії того, як він фотографував конкретні будівлі?\n— Одного разу він мені розповів цікаву історію стосовно Будинку з химерами. В радянський час там була поліклініка для держслужбовців, а на вході стояв військовий. Ранчуков саме ішов зі сторони нинішнього Апарату Президента зі всією своєю фотоекіпіровкою. Коли він кинув погляд на дім Городецького, то побачив, що на вході стоїть молодий недосвідчений солдат. Він підійшов до нього і сміливо сказав, що йому дали завдання тут фотографувати. Таким чином він відзняв дуже круті фотографії Будинку з химерами, суто користуючись м'якотілістю цього солдата. При чому йому вдалося сфотографувати як ззовні, так і зсередини. Йому вдалося досить влучно передати пластику Городецького саме завдяки тому, що він підходив до зйомки з позиції чорно-білої фотографії. Вона, в порівнянні з кольором, безумовно вигравала у здатності вирізняти деталі. На його фото присутні інтер'єри ще до реставрації. Зокрема, на знімках можна побачити туші перепілок, що були розвішані на стінах. На той час там ще зберігалась оригінальна атмосфера.\n— Ви також працювали з Марущенко. Наскільки мені відомо, він недолюблював Ранчукова?\n— Хоча вони разом вийшли з тенат Ірини Пап, вони не товаришували. При цьому, Ранчуков також казав, що йому не подобається як і сам Марущенко, так і те, чим займається. Однак, як на мене всі ці їхні висловлювання промовлялись не з ненавистю, а скоріше з натяком на суперництво.\nВони знаходили недоліки один одного, тому що плюси і так були очевидні. Думаю, це було суто професійним. Водночас, вони обидва були для мене дуже близькі. Зрештою, з Віктором, я провів не менше часу, ніж з Ранчуковим. Мені досі його не вистачає. Не вистачає тієї простої можливості просто подзвонити і поговорити з ним.\n— Між тим, чим Марущенко міг дорікати Ранчукову?\n— Марущенко казав, що Картьє-Брессон, якого зокрема цінував і Ранчуков, залишив незабутній відбиток на всіх наших фотографах. Мовляв, вони до сих пір шукають якийсь вирішальний момент, коли фотографія вже давно пішла вперед. Однак, на мою думку, Ранчуков теж пішов значно далі. У його фотографіях є власне таїнство. Його знімки міського життя немов миттєвості для обраних.\nВін не випадково любив багато знімати взимку вранці або на світанку. Коли знаходишся посеред подібної атмосфери, знімки просто не можуть вийти інакшими. Також, наприклад, в нього є фото із Саксаганського, на якому сфотографована мить, коли тільки почав іти сніг. Ти дивишся на цей знімок і ніби відчуваєш, як ідеш вулицею, від снігу в тебе кліпають очі, а в цю мить повз тебе пролітають 50 або ж навіть 100 кадрів в секунду. Як на мене, цим своїм знімком він немов зафіксував всі ці кадри в одному своєму фото.\nЦікаво, що Макс Горбацький, який організував виставку Ранчукова, навчався у школі Марущенко. При цьому я впевнений, що сучасна і дуже актуальна подача Ранчукова – це те, що він виніс для себе саме після навчання у Віктора Марущенка. Крім цього, Максу вдалось передати матеріальність архіву Ранчукова як невід'ємну частину розуміння його творчості. Він показав, що в принципі з ним можна працювати як завгодно. Адже обсяг та потенціал архіву Ранчукова дозволяє комбінувати різні теми та фокуси. Тож, тут доречно говорити не лише про суперечки, але і про переплетення.\nЯк на мене, Максу вдалась дуже класна виставка. Однак, боюсь, якщо б Саша був живий, подібної виставки не відбулося, або вона відбулася б зовсім по-іншому. Очевидно, він сказав би, що це нікуди не годиться і все потрібно робити інакше. При цьому, як на мене, виставка в Арсеналі важлива саме завдяки спробі переосмислення його творчості. У ній присутній інший фокус, який під новим кутом розкриває потенціал архіву Ранчукова. Це те, чого не відбувалося за життя. Він не давав жодної змоги цього робити. У нього був свій погляд на те, як має бути представлений його доробок і інших поглядів він не допускав.\nПрацюючи фотографом в Інституті історії і теорії архітектури, він, по суті, відзняв все місто. Завдяки Миколі Мефодійовичу Дьоміну частину інститутського архіву вдалося зберегти, і серед збереженого виявилося багато робіт Ранчукова. По суті, він ішов вулицею і знімав чи не всі історичні будівлі, які траплялись йому на шляху. Як на мене, це просто суперхроніка. Дьомін передав збережену частину архіву в архітектурно-будівельну бібліотеку ім. В. Г. Заболотного. Куди, власне, Ранчуков заповів передати весь свій архів, присвячений архітектурі. Залишається сподіватися, що одного дня це все-таки відбудеться. Думаю, фотографіям Ранчукова було б максимально затишно знаходитися разом.\nУ його фотографіях є власне таїнство. Його знімки міського життя немов миттєвості для обраних.\n— На вашу думку, він був людиною, яка мислить через фотографію?\n— Наприкінці життя, скоріше за все, вже ні. Оскільки друкувати і купувати плівку за його пенсію було дорого, а тягнути на собі апаратуру для зйомки з віком ставало все важче. Йому вже здебільшого йшлося про опрацювання свого архіву. Відтак, на стінах в нього постійно змінювалися фотографії, а на робочому столі для відбору в нього постійно опинялися нові знімки.\nРазом з тим для мене він більше ніж фотограф. Настільки він був цікавою та складною людиною.\nМоя знайома Галина Скляренко, культорологиня і мистевознавиця, була дуже здивована, що взагалі я з ним знаходжу спільну мову. Однак, якщо відчуваєш людину, з нею можна домовлятися.\nВін був всесторонньо розвинутим, але не тим, хто розпилявся на все. Зокрема, був начитаний в тому, в чому важливо було бути начитаним. У нього у всьому були свої фаворити: головні книжки, головна музика, головні фотоальбоми. Ніби своя бібліотека Вавилона. Нічого зайвого.\nВ тому як він сприймав життя, теж не було нічого зайвого. У його власному житті для нього все було зрозумілим. Він був впевнений у своїх кроках і в своєму прагненні до завершеності ніби готувався до смерті, у філософському сенсі цього слова.\nВсе його життя – це пошук свободи і становлення. Погляньте, вивчився на інженера, потім власними зусиллями став фотографом. Пішов з інституту стояти на Андріївському і ще більше став самим собою.\nВін був впевнений у своїх кроках і в своєму прагненні до завершеності ніби готувався до смерті, у філософському сенсі цього слова.\n— Можливо, окрім фотографії і архітектури, було ще щось, на чому ви зійшлися з ним у його топзацікавленнях?\n— Ми постійно слухали музику. Пригадую, робота йде, грає блюз і в нас обох гарний настрій. Так співпало, що у шкільні роки я заслуховувався блюзом. Йому подобалося, що я теж розумівся в цьому. У нього була, наприклад, відома народна американська пісня «Where Did You Sleep Last Night?», виконана Ледбеллі, котру Кобейн переспівав пізніше на MTV Unplugged. Хоча саме Кобейн зробив її хітом, але оригінал походить зі старого блюзу. Вона могла грати в нас багато разів підряд.\n— Наскільки цінний його доробок?\n— Він точно увійшов у вічність культорологічної історії Києва, звичайно наскільки вона взагалі можлива. Як на мене історична цінність його робіт 100% присутня. Він зняв те, чого вже немає і сфокусував увагу саме на цьому. Річ в тім, що він вбачав у будівлях якийсь неповторний історичний стан. Тим більше, якщо завтра ту чи іншу історичну будівлю зруйнують, властивий їй настрій просто зникне. Місто змінюється просто миттєво.\nОкрім цього в його роботах вдало показана повсякденність, яка для більшості стає цінною лише потім. Як на мене, побачити цінність повсякдення саме зараз – це і є безцінний дар художника та автора. Для того, щоб зчитати подібне, потрібно мати чітке розуміння того, що інколи речі, на які ми не звертаємо уваги, можуть мати куди більшу цінність, ніж топові події в житті суспільства.\nУ Ранчукова є відома фотографія під назвою «Цвинтар соціалізму». На фото зображені колони з Т-подібними опорами, які виглядають точнісінько як хрести. Розруха старої системи, невизначеність майбутнього. Власне, це знімок каркасу недобудованого Палацу піонерів в Сумах.\nІнколи речі, на які ми не звертаємо уваги, можуть мати куди більшу цінність, ніж топові події в житті суспільства.\n— Цікаво, що до того ж він ще й вдало фотографував пейзажі. Відтак відчував не лише місто, а і природу.\n— Взагалі те, що він жив в лісі – це суперісторія. Він розповідав, як живши в хатині серед лісу, жив разом з мишею, яку він не став проганяти поки та його не вкусила. Чи про те, як кілька місяців мешкав у палатці напроти цілого кубла шершнів. Здається, суть його історій в тому, що він ставав частиною природи.\nПам'ятаю, він приніс з лісу якесь коріння і перебирав його в себе вдома на підлозі. На жаль, він не дозволяв себе фотографувати, а «з-під тишка» в мене не виходило. Власне, коли він щойно повертався звідти, від нього ніби ще доносився той подих першоприроди. В такі миті розумієш, що в нього по життю був абсолютний дзен і він цим дзеном насолоджувався.\nВідомо, що він жив на природі переважно неподалік від Києва. Він мені якось розповів історію про те, як він поклав на стіл карту Київської області, обрав за центр Київ і за допомогою СD-R диска провів навколо нього коло. Згодом він проїхався велосипедом тими місцями і відзняв класний матеріал, якого майже ніхто і не бачив.\nОдного разу, коли він збирався в чергову експедицію, його донька Клава дала йому звичайну цифрову мильницю. Відомий своєю зневагою до цифри, спочатку він був категорично проти подібної ідеї, але зрештою він взяв її з собою і наклацав в цих соснах чимало гарних знімків. Після цього він сказав, що цифровий фотоапарат як інструмент може бути доброю вправою в практикуванні фотографії. Це було вперше, коли Ранчуков взяв в руки цифрову камеру. Цілком можливо, і в останнє.\nВ нього по життю був абсолютний дзен і він цим дзеном насолоджувався.\n— Чи було щось таке, що ви перейняли від нього як фотографа?\n— Я ніколи не навчався фотографії професійно. Власне, для мене цією першою школою було спілкування з Ранчуковим. Це те, що я взяв від майстра. Я вчився фотографії, спілкуючись з ним, передивляючись його фотографії, коментуючи їх і отримуючи у відповідь його коментарі.\nОскільки я за фахом архітектор і переважно маю фокус саме на архітектуру і середовище, то те, чому я навчався в нього в фотографії, теж було дотичним до цього. Зокрема, я добре засвоїв, що просто сфотографувати будівлю недостатньо. В свою чергу пошук чогось більшого – і є той творчий виклик, над яким варто працювати днями, тижнями, іноді й цілими місяцями.\nЯкщо говорити суто з технічної сторони, то часто у фотографів архітектури в кадрі трапляються завали в перспективі. Я звертав на це увагу Ранчукова, на що він відповів, що завжди треба залишати трохи нахилу і при цьому відійти від будівлі, щоб її стіни були вертикальні. Адже якщо ти знаходишся абсолютно паралельно до будівлі, яку знімаєш, в кадрі вона має такий вигляд ніби валиться на тебе.\nМені було б дуже цікаво почути його думку стосовно моєї книжки про радянський модернізм в Україні. На жаль, він пішов з життя ще до того, як ми її видали. Загалом я, звісно, показував йому свої знімки і деякі з них він коментував, але його вже мало цікавила архітектурна фотографія. Йому більше подобалось, як я чи не всюди в житті фотографував свою собаку.\nЗрештою, для мене фотографія – це ще один етап розуміння архітектури, власне, як і моє дослідження радянського модернізму або сучасних церковних храмів та капличок. Моє бачення і уявлення стосовно архітектури – це ніби той пазл, який я постійно збираю.\nФото архітектури модернізму Олексія Бикова\nФото Олексія Бикова з книги «Soviet Modernism. Brutalism. Post-Modernism. Buildings and Structures in Ukraine 1955-1991»\nЯ ніколи не навчався фотографії професійно.\nДля мене цією першою школою було спілкування з Ранчуковим.\nЦе те, що я взяв від майстра.


Порошенко привітав українців із офіційним стартом "Євробачення-2017" - Novynar.com.ua\nДомой / Україна / Порошенко привітав українців із офіційним стартом «Євробачення-2017»\nПорошенко привітав українців із офіційним стартом «Євробачення-2017»\n10.05.2017 Україна 9 Просмотров\nПрезидент зауважив, що Україна приймає у себе найвідоміший пісенний конкурс у світі.\nПрезидент Петро Порошенко привітав українців із офіційним стартом пісенного конкурсу «Євробачення-2017».\nПро це йдеться в його офіційному зверненні.\n«Перемога Руслани весною 2004-го виявилася суголосною з першим проєвропейським Майданом. Тріумфальний виступ Джамали минулої весни у Стокгольмі знову привів «Євробачення» до Києва. Потужна міжнародна підтримка пісні «1944» стала знаком солідарності з кримськотатарським народом. Чи не вперше на конкурсі перемогла пісня такого драматичного напруження», — заявив він.\nВін подякував Джамалі за перемогу у конкурсі та за те, «що зробила можливим, щоб це велике європейське свято прийшло в Україну».\n«Увага сотень мільйонів телеглядачів усього світу буде в ці дні прикута саме до України, до наших європейських прагнень, до нашої боротьби за свободу і незалежність», — сказав глава держави.\nЗа його словами, саме в дні «Євробачення» Рада Євросоюзу ухвалить фінальне рішення щодо безвізового режиму для України.\nВін порадив українцям запам’ятати дату – 11 червня, оскільки саме від цього дня українці отримають можливість без віз подорожувати країнами ЄС. На думку президента, це перший вагомий результат тих реформ, які відбуваються в Україні протягом останніх трьох років.\n«Я бажаю усім нам, українцям, відчути себе народними дипломатами в ці дні, коли до Києва приїхало стільки іноземних гостей. Хай кожен із нас зробить так, щоб вони поверталися додому з якомога кращими враженнями про нашу з вами країну. Яка б країна не виграла конкурс, він стане торжеством європейських цінностей, європейської єдності і солідарності. А Україна — це Європа. Без жодних сумнівів!», — наголосив він.\nНагадаємо, 7 травня в Києві відбудеться церемонія офіційного відкриття пісенного конкурсу «Євробачення-2017». Українці збираються здивувати світ рекордно довгою червоною доріжкою. Вона простягається від вулиці Грушевського до оглядового майданчика над Дніпром. Монтували її цілий день у суботу і завершуватимуть роботи в ніч проти неділі. Наразі доріжка вкрита спеціальною плівкою, але по ній можна ходити, тоді як в неділю у другій половині дня весь район навколо перекриють і пускатимуть лише по запрошеннях.\nНовини по темі: П’яний водій-убивця з Одещини бився головою об землю на місці жахливої ДТП\nОрганізатори пояснюють, що попередня церемонія відкриття «Євробачення» в 2005 році відбувалася на цьому ж місці та дуже сподобалася іноземцям. «Вона відбувається на площі Конституції. Вона відбувається біля Верховної Ради, біля Маріїнського палацу, вона відбувається над Дніпром», — каже режисер церемонії відкриття Сергій Проскурня.\nЗа планом, делегації прибуватимуть на Грушевського за алфавітним порядком: від Албанії до України та Великої Британії. Після експрес-інтерв’ю з ведучими церемонії гості шоу переміщатимуться до «Євроклубу», що розташований у виставковому центрі «Парковий». Там відбудеться концерт українських виконавців, а кожна делегація поставить автограф на повітряній кулі, яка злетить у небо.\nУкраїнські сенсації. Євробачення по-українськи\nПодія, яка рік тому сколихнула всю країну вже за тиждень відбудеться у Києві. Лише Українські сенсації покажуть вам справжні залаштунки гарного свята. Чи зможе столиця гідно прийняти наймасштабніший пісенний конкурс Європи. Мільйонні тендери та мільйонні афери, сенсаційні документи та таємні листування організаторів.\nНазад Євробачення 2017- Сергій Притула комментарі про перший півфінал Є-бачення\nДалее У КНДР затримали громадянина США, який працював в університеті науки і техніки


На Великдень ворог обстріляв Харківщину: є загиблі та поранені — Варта 1\nНа Великдень ворог обстріляв Харківщину: є загиблі та поранені\nГолова Харківської ОВА Олег Синєгубов повідомив, що окупанти завдали ударів по районах Олексіївки, Салтівки, Північної Салтівки Харкова\nПротивник залишив частину Донбасу без води\nБитва за Донбас: окупанти активно продовжують наступ на сході України\nУ Харківській області сьогодні, 24 квітня, у результаті обстрілів росіян, поранено 14 людей.\nПро це повідомив голова Харківської ОВА Олег Синєгубов у своєму «Telegram»-каналі.\n«Попри свято, сьогодні ворог продовжив обстрілювати мирні оселі Харківської області», - наголосив він.\nТак, у великодню ніч окупанти завдали удару по районах Олексіївки, Салтівки, Північної Салтівки Харкова — було поранено трьох людей.\nКрім того, вдень російські загарбники обстрілювали Золочівський і Чугуївський райони. За попередніми даними, там було поранено 11 людей, у тому числі 11-річна дитина: Чугуїв — 6, Малинівка — 5, Золочів — 1.\nТакож в результаті обстрілів двоє людей загинули — у Харкові та Чугуєві.\nВодночас? в ефірі Всеукраїнського інформаційного телемарафону Синєгубов повідомив про 4 загиблих.\n«Сьогодні вдень більше обстрілювали область. Це місто Чугуїв, місто Золочів, інші. У нас на сьогоднішній час є 11 поранених людей і 4 людини, нажаль, загинуло», — сказав Синєгубов.\nВін також додав, що у тимчасово окупованих містах Харківщини окупанти змушують мирних жителів під тортурами або ставати до російських збройних сил, або виїжджати на територію РФ.\n«У місті Вовчанськ окупанти вивезли один із заводів на територію Російської Федерації, а у приміщеннях цього заводу влаштували певну тюрму, справжній концтабір, де людей піддають певним тортурам. Змушують співпрацювати із ними, ставати до збройних сил», — сказав Синєгубов.\nЗа його словами, так само діють окупанти і в місті Ізюм.\nВін повідомив, що, наразі, найзапекліші бої на Харківщині проходять на Ізюмському напрямку.\n«Якщо ж ми беремо Ізюмський напрямок, то він продовжує бути найгарячішою точкою Харківської області, оскільки там наші Збройні Сили тримають ворога і не дають йому просунутись далі на територію Луганської та Донецької областей, фактично збільшивши там свою військову присутність», — сказав голова ОВА.\nТакож він зазначив, що Ізюм наразі знаходиться в повній окупації.\n«Туди немає можливості наразі довести туди ані гуманітарну допомогу, ну, і звичайно ж, ніяких евакуаційних маршрутів нам ворог не погоджує», — сказав голова Харківської ОВА.\nновини Харківщинивійна в Україніновини Харківокупанти обстрілюють містаВеликдень\nОкупанти артилерією пошкодили 3-й підйом водопроводу каналу багатьох населених пунктів\nВорог встановив контроль над частиною населеного пункту Зарічне


Пенсії перерахують в Україні: кому додали 67 грн, а хто буде отримувати 16000. Politeka\n2 липня, 10:33\nЗ 1 липня українцям знову перерахують пенсії\nВ Україні з 1 липня 2019 року перерахують прожитковий мінімум. Як результат, розмір мінімальної пенсії збільшиться до 1564 грн, а максимальної – до 15,6 тис. грн, повідомляє ПФУ.\n“Законом України« Про Державний бюджет України на 2019 рік »з 1 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, збільшено з 1497,00 грн до 1564,00 грн. В зв’язку з цим, органами Пенсійного фонду України буде проведено черговий перерахунок пенсій “, – йдеться в повідомленні.\nТак, пенсіонери з мінімальними виплатами отримають надбавку в 67 грн. За даними Пенсійного фонду України, в квітні 2019 року менше 1564 грн отримували близько 17% пенсіонерів, а це близько 2 млн чоловік.\nДо списку таких пенсіонерів найчастіше відносяться ті, хто вийшов на заслужений відпочинок зі спеціальними правами. Наприклад, народні депутати, судді і т. д.\nОтримувати максимальну пенсію можна ще в одному випадку – якщо людина має білу високу заробітну плату. Наприклад, пропрацювавши офіційно 35 років з білою зарплатнею приблизно в 8 разів більше нинішнього середнього заробітку, з якого сплачується внесок до Пенсійного фонду. Тобто, при білій зарплатні в 64 тис. грн, до липня можна претендувати на пенсію в розмірі 14,9 тис. Грн, а після – 15,6 тис. грн.\nУ повідомленні ПФУ також говориться, що буде переглянута надбавка до пенсії особам, які мають статус «Почесний донор України» та «Почесний донор СРСР».\nРозмір виплати збільшиться з 185,30 грн до 193,60 грн.\nЗ 1 липня загальний показник прожиткового мінімуму зросте з 1853 до 1963 грн. Також збільшиться прожитковий мінімум для дітей (залежно від віку). Наприклад, мінімум на дитину до 6 років зміниться з 1626 до 1699 грн.\nТеги: новые пенсии пенсии в Украине перерасчет пенсий


60-ліття проф. д-ра інж. І. Фещенка-Чопівського | Збруч\nПроф д-р інж. І. Фещенко-Чопівський здобув собі своєю невпинною, довголітньою працею, численними досвідами, новими науковими теоріями, загально відоме ім'я і признання в світовій літературі про метальознавство. Ім'я проф. Фещенка-Чопівського можна зустрінути нині в кожній книжці з ділянки мeтaльознавства, його праці були широко обговорювані в усіх фахових журналах світу. Одночасно громадянсько-політична діяльність Ювілята має також свою славну сторінку. Це поєднання двох напрямків діяльности є найкращим прикладом жертвенної праці для свого народу.\nІван Фещенко-Чопівський прийшов на світ 20 січня 1884 р. в містечку Чуднові на Волині, в урядничій родині. Батька втратив рано і тому в гуманістичній гімназії в Житомирі пробивається власними силами, заробляючи лекціями. Не зважаючи на тяжкі матеріяльні умовини рішився по скінченню гімназії виїхати на вищі студії до Києва, де склав з-поміж надзвичайно високого числа кандидатів конкурсовий іспит та вступив на технологічний відділ політехніки. Спершу цікавиться цукроварством, а пізніше захоплюється металюргією і спеціалізується в цьому напрямку. В 1907 р. скінчив політехнику, складаючи інженерський іспит. Як студент брав оживлену участь в громадянському життю, часто виступав на вічах підчас революції 1905 р. Осягнувши дипльом, працює деякий час у промислі, відтак став учителем фізики й математики у вищих клясах гімназії в Києві, а згодом асистентом у політехніці.\nЗавдяки своїм здібностям звернув на себе увагу і дістав змогу виїхати за кордон та пізнати осередки промислу західної і полудневої Европи. Склавши ад'юнктські іспити, дістав від міністерства торгівлі та промисловости призначення на 2-pічний виїзд за границю з метою підготови до професури. За кордоном спеціялізується у відомих німецьких професорів. З вибухом війни вернувся окружною дорогою на Україну і став доцентом політехніки в Києві. Беручи ввесь час оживлену участь в українському житті, ввійшов до Центральної Paди і в 1917 p. став міністром торгівлі та промисловости. Після обняття влади гетьманом працює науково і тоді появляються дві видані книжки: "Природні багацтва України" й "Економічна географія України". За часів Директорії був комісарем міністерства торгівлі й промисловости, a відтак першим товаришем міністра того ж ресорту. Під натиском большевицької навали покинув разом з урядом Київ, перейшов усі етапи мандрівки уряду, працюючи на різних високих становищах і, вкінці, вже на еміґрації уряду в Тарнові, вибрано його головою Ради Республіки. Після замирення поляків з большевиками, проф. Фещенко-Чопівський вернувся до наукової праці на скромне розмірно становище старшого асистента у варшавській політехніці. Не зважаючи на напружені відносини скоро оцінено наукову вартість проф. Фещенка-Чопівського і вже в 1922 р. запропоновано йому катедру найголовніших металюргічних предметів в нововідкритій гірничій академії в Кракові.\nМаючи змогу самостійно науково працювати, розпочинає проф. Фещенко-Чопівський цілий ряд наукових дослідів, які здобувають йому світове ім'я. Крім багатьох публікацій, видав великий тритомовий твір п. п. "Метальознавство", третина якого — це здобутки власних досвідів. Крім цієї відомої наукової праці підпомагає проф. Фещенко-Чопівський численними жертвами українські установи, т-ва, а то й поодиноких людей. Але головною ціллю була опіка над молоддю. З його ініціятиви основано неофіційно стипендійний фонд ім. Симона Петлюри, велику частину якого склав таки сам професор. Ця тиха, мало відома праця причинилась до того, що українське громадянство дістало кільканадцятьох молодих інженерів. Характеристичною рисою проф. Фещенка-Чопівського — це приносити в усіх умовинах користь своєму народові. Сьогодні проф. Фещенко-Чопівський повний енергії та ініціятиви, є душею українського жіття на Гор. Шлеську. Тому то все українське громадянство складає Шановному Ювілятові якнайкращі побажання і подяку за жертвенну, творчу працю для свого народу. Український технічний світ крім того дякує зокрема проф. Фещенкові-Чопівському за те почуття гордости, що його відчувається при кожній нагоді, коли, зустрівши ім'я професора серед інших голосних імен наукового світу, чуєте: це великий український учений.\nЩо може дати Україна Західній Европі.


Живокосту 20% З вітаміном Е На бджолиного воску мазь по 50 г у тубах\nДіюча речовина: Прочие средства, применяемые при патологии опорно-двигательного аппарата\nУвага ! Текст опису препарату "Живокосту 20% З вітаміном Е На бджолиного воску мазь по 50 г у тубах" надано для загальної інформації та ознайомлення. Даний опис є спрощеним варіантом офіційною анотації до ліків. Перед придбанням і використанням препарату обов'язково зверніться до лікаря і отримайте професійні рекомендації . Даний текст розміщений на порталі суто для ознайомлювальних цілей і не може слугувати приводом для самолікування. Тільки лікар може виносити рішення про призначення тих чи інших ліків, визначати дозу та графік прийому.


2018 рік Собаки за китайським календарем: знаки східного гороскопу - Новий рік 2018\nНезважаючи на те, що, здебільшого, росіяни сповідують християнство, в сучасному світі російській людині неможливо жити без цікавих новомодних віянь. Східний або китайський гороскоп не можна назвати нововведенням, адже на нього покладаються вже не одне століття. Проте в нашій країні останнім часом асоціювати Новий рік з тим або іншим тваринам стало досить популярним.\nДавньосхідні мудреці знали секрет щасливого життя – щоб рік пройшов вдало, а кожен день проходив в радості, потрібно спершу зустріти Новий рік, а потім і провести 365 діб у відповідності з характером «господаря» певного року. Отже, 2018 рік за китайським календарем належить Жовтої Земляний Собаці. Що це значить, і яким буде рік прийдешній – в нашій статті.\nСекрети східного гороскопу\nСлідуючи східним (китайським) гороскопом життя наша ділиться на дванадцяти річні цикли. Кожен рік з дванадцяти проходить під впливом певного знака. Дитина, народжена в тому чи іншому році, отримує всі вроджені якості, властиві східним тварині-покровителю року. Не можна також стверджувати, що знак року народження не впливає на всю подальшу долю цієї дитини.\nЦікавий факт: рік у китайському календарі починається не з 1 січня, як звикли в нашій країні – відлік нового східного року починається згідно з місячним календарем. Розглянемо докладніше кожен китайський місяць бере свій початок у новомісяччі, відповідно кожен китайський рік приходить з появою другої Новою Місяця після зимового Сонцестояння, що відбувається 22 грудня. Звідси випливає, що людина, який народився в січні або в перших числах лютого, підпорядковується не знаку його фактичного року народження, а східним знаку минулого східного року.\nЗнаки китайського календаря:\nІснує красива легенда, що оповідає про дванадцяти тварин – плазунів, літаючих або бігають на чотирьох лапах, які прийшли на священну галявину проститися з Буддою. В нагороду за відданість, Будда дав кожному право один раз у дванадцять років володіти весь рік, але саме в тому порядку, в якому звірі з'явилися на святій землі.\nКрім дванадцяти знаків, змінюють один одного, рік за роком, повторюючи один і той же цикл нескінченно, кожній тварині може відповідати одна з п'яти стихій:\nАле і цього мудрим китайцям здалося мало – крім стихії певному знаку в той чи інший дванадцятирічний цикл приписують ще й колір. Від цього теж багато чого залежить.\nТріади знаків Східного календаря\nДосить енергійні знаки, готові діяти негайно, у будь-яку хвилину. Їх необачність деколи доводиться дуже до речі. Так само, як і їх рішучість. Вони можуть бути або дуже ласкаві, або дуже злі і ніколи не визнають половинчастість. Для них все в світі чорне або біле – сірість не про цих тварин.\nБик, Змія, Півень\nЦі знаки не так просто завойовують успіх, а покладаються на власну старанність і невтомність у бажанні бути краще. Їх цілеспрямованість і працьовитість заслуговує нагороду і, без сумнівів, вони її отримають. Уміння планувати й аналізувати свої дії – відмітна риса даних знаків східного гороскопу.\nТигр, Кінь, Собака\nЗнаки цієї тріади можуть спритно і невимушено заводити будь-які розмови з будь-якими людьми, а також вміють розумно користуватися цими навичками. Вони можуть легко переконувати, налагоджувати контакт з першого погляду. У кожного з них ходять в знайомих сотня людей, але лише в одній людині вони по-справжньому потребують.\nКролик (Кіт), Вівця (Коза), Свиня\nКожного з цієї трійці відрізняє яскраве бажання жити гарно, дуже розвинуте і виплекане почуття прекрасного, неабиякі творчі здібності. Всі тварини з четвертої тріади мають артистизмом, можуть похвалитися чудовою інтуїцією і гострим розумом. Хороші манери допомагають їм у досягненні великих і малих цілей.\nЯкості людини, що народився в рік Собаки\nНа людей, чий рік народження відповідає східному знаку – Собаці, завжди можна покластися, вони чесні і беззастережно справедливі. Такі люди дуже відповідальні в будь-яких, покладених на них справах і питаннях, їм можна довірити найпотаємнішу інформацію і бути повністю впевненими – Собаки не зрадять і не стануть поширюватися про довірених їм таємниці.\nАле для представників цього знака є важливим отримати виразний сенс висунутих вимог і досить чіткий опис майбутньої роботи. Без подання кінцевого образу поставленої мети їм дуже складно рухатися вперед. Таким людям дуже підходить візуалізація – наприклад, картинка на холодильнику, нагадує про мрію, до якої Собака прагне.\nДитина, народжена в 2018 році, буде проявляти турботу як про друзів, так і про колег, з якими він буде тісно спілкуватися практично кожен день. Вже вона або він точно не пропустить повз вуха чужі скарги або озвучені проблеми, а завжди буде перебувати в повній готовності простягнути руку допомоги тому, хто потребує цього.\nНайчастіше індивідуальність такої людини не дозволить йому строго судити або обговорювати своїх друзів, колег, рідних або близьких – Собака приймає навколишніх людей з усіма їх недоліками і можливими проблемами. Гостро реагувати народжений у рік собаки почне лише тоді, коли наткнеться на обман або порушення даних йому обіцянок. Собаки можуть пасувати перед обличчям раптового вибору або термінового вирішення.\nЯкщо в наших сім'ях або ж у високих кріслах уряду нашої країни будуть знаходитися люди, які народилися в рік доброзичливу і відданого тварини – Собаки, то можна бути впевненими на всі сто відсотків – пригноблені будуть захищені, притесненние будуть відновлені у своїх правах.\nСправедлива Жовта Земляний Собака подбає про те, щоб наші діти жили під мирним безхмарним і безтурботним небом, не потривоженим ревом літаків і падаючих снарядів. Можна сказати, що прогноз на 2018 рік тісно пов'язаний з тим, кого наш Творець поставить під главу держави.\nЖовта Земляний Собака надміру працелюбна, тому весь рік пройде у плідній роботі, яка буде приносити не тільки прибуток, а й задоволення від самого робочого процесу. Символ Землі надає покровителю 2018 року грунтовності. Яскравий Жовтий колір подарує Собаці мудрість.\nАстрологи в один голос твердять, що наступний рік стане переломним і буде набагато краще попередніх років. Економічна криза, як і особисті кризи кожної людини, — всі вони повністю закінчаться саме в 2018 році Жовтої Собаки.\nЯкщо ви збираєтеся пов'язати себе узами шлюбу з коханою людиною, то наступаючий рік підходить для цієї чудової події як не можна краще! Добре в 2018 році купувати нерухомість і продавати її з чималою вигодою.\nЗагалом, цей рік буде дуже спокійним, позбавленим великих труднощів, проблем, сильних сплесків негативу, що, звичайно, дуже радує. Кожного, хто докладе в рік Собаки максимум зусиль на роботі або в своєму ділі, чекає приголомшливий успіх.


Росіяни попередили про появу "зимових" кліщів - 1BiTv.com\nРосіяни попередили про появу "зимових" кліщів\nКліщі не сплять.\nЗанадто теплі зими в центрі європейської території Росії достроково викликали кліщів, про це в інтерв'ю повідомив провідний науковий співробітник Федеральної державної дезінфектології Федеральної служби з нагляду за захистом прав споживачів та добробуту людини.\nЗа її словами, активність кліщів залежить від погоди. "Якщо сонце десь зігріє, то поодинокі кліщі виповзнуть. Масового виходу не буде, що спричиняє епідеміологічні ускладнення ", - зазначила вона. Кліщі стають найбільш активними, коли температура повітря стабільно досягає плюс 8-10 градусів тепла. І це відбувається у квітні.\nЗа словами експерта, захист від "зимових" кліщів не відрізняється від захисту в інший час року. Вирушаючи на природу, потрібно правильно одягатися. Штани заправлені у чоботи, а сорочка - у штани. Це пов’язано з тим, що кліщі завжди повзають. Ну, і, звичайно, лікуйте домашніх тварин спеціальними препаратами, запах яких відштовхує кліщів.\nВірусний енцефаліт, що переноситься кліщами, - дуже серйозне вірусне захворювання, яке вражає центральну нервову систему людини і може призвести до інвалідності та смерті. Інкубаційний (прихований) період триває найчастіше 10-14 днів. У деяких випадках ознаки почнуть з’являтися через пару місяців.\nВірус енцефаліту активний лише проти людини. Для тварин вірус піроплазми (Babesia canis) смертельно небезпечний. Це викликає піроплазмозну анемію крові. Якщо не терміново допомогти тварині, вона загине від кисневого голодування. Сьогодні існує тонни вакцин, які швидко вбивають небезпечні бактерії. Щеплення проводять проти енцефаліту до початку сезону, якщо кліщ все-таки кусає, людині дають імуноглобулін, пов’язаний з організмом проти кліщового енцефаліту.\nТаку вакцинацію слід проводити протягом 96 годин після відсмоктування кліща.\nповітряний транспорт Доставка нерухомість підроблений Паралімпійські ігри делікатес персонал політика безпека пошта отруєння сік теорія похідна банк інтелектуальна власність золото-монетний стандарт іграшка ГЛОНАСС кредит кауза Китай гриби міст ліквідація LTE пологи сервітут долар інсулін суд Іран ресторан квазі-згода СОТ крадіжка іпотека валютна одиниця футбол кава вантаж крокодил грошова маса філософія Таксі ФІФА 2018 року змія законодавство золото їжа приватний банк емісія консультація Керч обмін грошова емісія контрабанда конфіскація продаж Колір тимократія дитина інвестиції фармацевтика підпал рейтинг незареєстровані товари агента замовлення Сирія послідовність вибори Нейротехнологія фестиваль дитина Платон торгівля девальвація логістика футбольне взуття пакувальна упаковка спадщина Viber товарний знак перетворення Сочі оборот машина літак тиранія голова власний дія звіт прийом вбивство роль ДТП договір музика Рим валюта правила 3G Контракт лікар доставка словник Бочаров Крик пісня солома переоцінка ПДВ готель пенсія США Підводний човен МСФЗ Олімпійські ігри судити хоробрість смертна кара експорт передача арбітражний суд Відеоспостереження СНД санкції МИТНИЦЯ грошова система кусати свобода вивчення ліки алкоголь Ізраїль пес справедливість меморандум фарбувати пити шахрайство медицина конференція скасування громадянство пакт оплата транссексуал воля вимагання податок продавець Україна палець Москва спроба вбивства приміщення олігархія Примітка легат борг маркетинг грошовий агрегат зміст кот Робота діабет канал продукт фінанси пропозиція монометалізм мішок деномінація жінка розслідування Росія ООН QR-код зрада рубль ноутбук Крим Обкладаються податком Греція Банкомат бізнес закон FMCG ракета таблетка реформа Німеччина клієнт рабство архітектура відзначити яблуко розлучення пиво закон імпорт оцифрування Газпромнефть джекпот гроші тестостерон усиновлення Кодекс Юстиніана шлюб законопроект перевезення вантажів інтернет Сократ відпочинок казни планування тест провайдер S-300 економіка звільнення супроводжуючий монополіст юрист Казахстан родина заборона 4G лотерея жити демократія компромальні докази кінотеатр модерація уступка нагорода біметалізм воля спадкоємець газ fideicomass інтеграція монета іпотека Білорусь заставу КОНТРОЛЬ організація


Навантажувачі з підвищеною прохідністю\nРичтраки та комісіонери\nШтабелери та візки\nКредит, Лизинг, Tade-in\nСервіс. Ремонт. ТО\n+38 (032) 253-11-80\nКоли доводиться працювати у важких умовах, вилочні навантажувачі підвищеної прохідності - єдино вірне рішення. Можна, звичайно, по-старому використовувати крановую техніку, але ж це значно знизить час виконання роботи, до того ж навантажувач значно економніше, що не мало важливо в умовах безпереривной роботи техніки. Тому ми Вам пропонуємо якісні вилочні навантажувачі підвищеної прохідності, щоб у Вас не виникало більше проблем з вантажно-розвантажувальними роботами, що відбуваються на нерівній поверхні або в умовах бездоріжжя.\nКрім того, навантажувач підвищеної прохідності зазвичай характеризується більшою вантажопідйомністю, ніж звичайний середньостатистичний зразок. Для забезпечення належної стійкості розглянуті моделі оснащуються противагою в тильній частині вантажопідйомного пристрою.\nМайже всі позашляхові вантажні машини володіють повним приводом. Управління вилковим захватом при цьому зазвичай здійснюється за допомогою гідравлічних систем. Встановлені ДВС можуть працювати на самому різному паливі - від бензину і дизеля, до зрідженого природного газу та рідкого пропану. До числа найбільш економічних видів пального відносять дизпаливо, а найбільш поширених - бензин.\nВ даний час вилочні навантажувачі-всюдиходи дуже різноманітні. Так, на ринку представлені компактні машини вантажопідйомністю 1,5-2 т, техніка середнього класу - 2,5-8 т, важкі агрегати - 10-52 т.\nВантажопідйомність - 150 0 кг\nВисота підйому - 3, 0 метра\nБудівельна висота: 2,7 5 м\nДвигун: Kubota (дизель)\nПривід 4 * 4 * 2\nЩогла - дуплекс\nБічний зсув каретки вил\nВила - 15 січня 0мм\nКомплект габаритного освітлення\nНапрацювання: 2719 м.ч.\nСтан - ідеальний! Фірмове, регулярне ТО!\nТехніка в наявності в Європі.\nВантажопідйомність - 260 0 кг\nВисота підйому - 5500 мм\nБудівельна висота: 3, 1м\nЩогла - триплекс\nВільний хід, бічний зсув\nКабіна з обігрівом\nВила - 1500мм\nНапрацювання: 5638 м.ч.\nНапівкабіна, освітлення, обігрів заднього скла\nВисота підйому - 5, 5 метра\nПовний привід: 4 * 4\nБудівельна висота: 3, 0 м\nГума - пневмо 16,5 * 85 * 24; 10,5 * 80 * 18\nРік випуску: 200 4\nНапрацювання: 8371 м.т.\nСтан - ідеальний! Фірмове, регулярне ТО\nВантажопідйомність - 30 0 0 кг\nНапрацювання: 6150 м.т.\nВантажопідйомність - 3 0 0 0 кг\nВисота підйому - 4, 0 метра\nДвигун - дизель PERKINS\nКоробка передач - гідростат REXROTH TRANSMISSION\nЩогла - дуплекс з вільним ходом\nВила - 1200мм\nГума - пневматика\nПредоліваемие підйоми без завантаження - 24%\nПредоліваемие підйоми із завантаженням - 29%\nСтан - виставковий екземпляр\nНаявність на складі в Європі: 4 одиниці.\nДля вибору оптимального варіанта електричної візки\nВам необхідно зв'язатися з менеджером нашої компанії\nабо відправити запит в електронній формі, наведеній нижче.


Як відкрити рахунок в іноземному банку громадянину України | Особистий Кабінет\n1 Чи можна українцю відкрити рахунок за кордоном?\n2 Що необхідно для відкриття рахунку за кордоном?\n3 Цілі і причини для відкриття рахунку\n4 Список країн, в яких можна відкрити рахунок українцю\n5 Як відкрити рахунок в іноземному банку фізичній особі?\n6 Як поповнити закордонний рахунок?\nБагато українців ведуть активну фінансову діяльність на міжнародному ринку, навчаються і працюють за кордоном. Із зростанням кількості громадян, які заробляють за кордоном і падінням довіри до національним банкам, викликаною нестійкістю економічного становища країни, виникає логічне питання, як відкрити рахунок в іноземному банку. Наявність іноземного рахунку може істотно спростити процес отримання коштів від міжнародних партнерів, дозволяє легко переводити їх на територію країни, а зберігання коштів у банку країни зі стабільною економікою допоможе зберегти капітал від втрати і інфляції.\nЧи можна українцю відкрити рахунок за кордоном?\nЗ 1993 року в Україні діяв закон, що забороняв володіння іноземним рахунком без дозволу НБУ та без отримання відповідної ліцензії від регулятора. Але в лютому 2017 був прийнятий законопроект №8152, що дозволяє українським громадянам вільно маніпулювати грошима, отриманими за кордоном, а також зберігати їх на рахунках закордонних банків без порушення українського законодавства.\nПісля внесення ряду поправок до використання іноземних рахунків українці мають законне право відкривати рахунки в будь-яких банках світу без отримання дозволу та інформування регулятора. Ліцензія може знадобитися тільки в разі виведення великого капіталу за кордон.\nЦе істотно спрощує українцям отримання заробітної плати, стипендії та інших відрахувань за кордоном, а також надає можливість зберігати кошти на депозитах іноземних банків, легко інвестувати в нерухомість і бізнес.\nВелика частина правок стосувалася підприємців. Зокрема, були вилучені норми, що дозволяють накладати санкції і заборону на підприємницьку діяльність. Як покарання для неправомірних переказів залишився тільки штраф у розмірі 10% від суми транзакції.\nДля фізичних осіб було встановлено право переміщувати без обмежень валютні цінності в еквіваленті до 10 тис. євро, при перевищенні ліміту Нацбанком можуть встановлюватися додаткові вимоги. Тут йдеться про капітальні вкладення і фактичне виведення великих коштів з країни, де, як мінімум, потрібно довести законність отримання капіталу і сплату податку з нього. Може знадобитися додатково заповнити Декларацію про доходи або використовувати «Довідку про сплачені податки» для отримання е-ліцензії, що наділяє правом відправки більш крупної суми на іноземний банківський рахунок.\nНа думку експертів, новий законопроект спрощує процедуру отримання коштів за кордоном, але виведення коштів з території України, як і раніше залишається технічно складним і головною причиною того виступають суворі вимоги зарубіжних банків, які бажають бути впевненими у правомірності отримання капіталу і потребують документального підтвердження.\nЩо необхідно для відкриття рахунку за кордоном?\nРеєстрація банківського рахунку – безкоштовна процедура, за винятком ситуацій, коли регламентом банку передбачена плата за відкриття. Але бажаючому відкрити рахунок можливо будуть потрібні послуги нотаріуса для завірення копій документів. Відкриття рахунку в деяких банках також не можливо без особистої присутності, тому протягом відкриття можуть знадобитися додаткові витрати.\nДля відкриття рахунку знадобитися надати банку детальну інформацію про себе, а також пройти кілька перевірок. Загальний механізм відкриття рахунку зводиться до кількох кроків:\nНасамперед потрібно вибрати іноземний банк до співпраці і ознайомитися з його Умовами.\nЗібрати необхідний банком пакет документів для відкриття рахунку.\nОтримати довідку з податкової, що містить індивідуальний податковий номер та інформації про сплачені податки.\nЗаповнити електронну анкету банку і прикріпити до неї необхідні документи.\nДочекатися інформаційного листа від співробітника банку і домовитися про умови.\nУ разі проведення операцій, що перевищують ліміт, протягом трьох днів потрібно повідомити НБУ про відкриття рахунку та проведення транзакції.\nЦілі і причини для відкриття рахунку\nБагато хто відзначає більш високу надійність і гнучкі умови співпраці. Чимало громадян України також отримують дохід і соціальні виплати за кордоном.\nПриродно, перш, ніж вибрати фінансову установу і країну, слід визначитися з основними цілями:\nЗбереження капіталу. Надійність швейцарських і європейських банків на ряд краще вітчизняних і підкріплюється це, в першу чергу, стабільністю економічного становища країни.\nКонфіденційність. Будь-який іноземний банк не зобов’язаний повідомляти НБУ про відкриття рахунку і транзакцій по ньому, а також не зобов’язаний перевіряти дотримання українських законодавчих норм. Відповідно, фінансова діяльність, що здійснюється через іноземний рахунок, виявляється повністю конфіденційною для українського регулятора.\nКредитування. Будучи клієнтом європейського банку можна також розраховувати на послуги кредитування, згідно із загальними правилами банку, при цьому система кредитування і процентні ставки за кредитами можуть бути більш привабливими, ніж на вітчизняному ринку.\nПримноження капіталу. Наявність рахунку в банку дозволяє легко інвестувати в будь-які галузі країни, де відкрито рахунок. Економіка іншої країни, що розвивається, може відкрити широкі перспективи для інвестування.\nДепозитні вклади. Розміщення депозитного вкладу на ряду з високою надійністю вкладів виглядає дуже заманливо. Процентні ставки в більшості випадків нижче, ніж в українських банках, але хорошою перевагою є страхування внесків за депозитами банками в розмірі 100 тисяч євро.\nСписок країн, в яких можна відкрити рахунок українцю\nТеоретично, відкриття рахунку за кордоном громадянами України можливе в будь-якій країні світу, що надає можливість відкриття рахунку для нерезидентів країни. При отримання заробітку або баченні фінансової діяльності на території конкретний країни потрібне відкриття рахунку в її банківській установі. Дана процедура може бути істотно спрощена при наявності документів, що підтверджують легальність діяльності в країні.\nЗа інших обставин, найбільш привабливою для українців вважається фінансова галузь кількох країн:\nКіпр. Дозволяє відкрити рахунок дистанційно, але обов’язково потрібно підтвердити джерело отримання грошей і сплату податків з нього.\nЛатвія. Вважається привабливою через відносно близьке розташування, російськомовну підтримку і вартість відкриття та обслуговування рахунків. Рахунок також можна відкрити віддалено, але підтвердження легальності доходів обов’язково.\nМакедонія. Рахунок відкривається дистанційно, при підтвердженні правомірності отримання доходу та сплати податків.\nЛитва. Литовські банки вимагають підтвердження доходів і персонального візиту в головний офіс. Натомість можуть надати російськомовну технічну підтримку і привабливу вартість обслуговування поряд з надійністю.\nЕстонія. Для відкриття банківського рахунку в Естонії обов’язково буде потрібно підтвердження реальної потреби і зв’язку з країною. Доказом може виступати наявність нерухомості, виду на проживання, навчання або робота на території країни та інше.\nПольща. Відкрити рахунок в польському банку можна з мінімальними труднощами. При роботі в Польщі досить з’явиться в одне з відділень банку, надати робочу візу і паспорт.\nАвстрія, Швейцарія, Люксембург. Переважно приймають тільки великі суми вкладів, при цьому сума встановлюється кожним банком індивідуально. Банки цих країн відрізняються високою надійністю, але підходять переважно для заможних громадян, охочих завести інвестиційний рахунок. Мінімальна сума вкладу для Швейцарського банку може сягати мільйона євро, при цьому в більшості випадків банки вимагають мінімальний пакет документів, який часто зводиться тільки до закордонного паспорта та індивідуального ідентифікаційного номеру. Як правило, можливість здійснювати операції з рахунком для нерезидентів країни обмежена вузьким лімітом, який не перевищує декілька операцій в рік.\nЯк відкрити рахунок в іноземному банку фізичній особі?\nВідкрити рахунок в європейському банку без виїзду з території країни доступно через офіційне представництво банку в Києві, якщо таке є, або у віддаленому режимі з відправкою пакета документів, засвідчених нотаріусом в електронному вигляді.\nПроцес відкриття банківського рахунку багато в чому залежить від законодавчих норм країни і внутрішнього регламенту банку. Віддалене оформлення зводиться до заповнення анкети на відкриття рахунку і відправки пакету документів. Іноземний банк може вимагати:\nанкету заявника, із зазначенням причин відкриття рахунків, приблизний перелік транзакцій та їх кількість, приблизний річний обіг коштів, основних джерел доходу, контактної інформації;\nдовідку з місця роботи із зазначенням доходу;\nрахунок за комунальні послуги для підтвердження місця реєстрації та проживання;\nправо власності на нерухомість і спадщину;\nкартку зразків підпису.\nНеобхідний перелік документів встановлюється банками індивідуально, також, як і мінімальна сума вкладу. Відкрити рахунок в швейцарському банку українцю з середнім капіталом практично неможливо, зважаючи на високий мінімальний внесок, який в банках з хорошою репутацією може досягати мільйонного значення.\nЕксперти також відзначають, що військовий стан України не залишився непоміченим, у зв’язку з чим українські громадяни стикаються з більш ретельною перевіркою при відкритті рахунку. Найбільш лояльними до українців залишаються фінансові установи країн Прибалтики.\nСеред легких способів відкриття рахунку іноземного можна виділити платіжну систему Payoneer, яка дає своїм клієнтам можливість зареєструвати банківський рахунок в США. Система є офіційним провайдером MasterCard і емітує випуск іменних карток, за допомогою яких можна без зусиль знімати гроші з рахунку через будь-який банкомат в Україні в гривні і в одній з десяти країн світу в доларах. Такий спрощений метод надає легкий спосіб для отримання оплати з міжнародних бірж та організацій, при цьому відкриття рахунку та випуск картки займає в середньому 2-3 тижні і не вимагає персональної присутності.\nЯк поповнити закордонний рахунок?\nРезиденти України отримали легку можливість заробітку коштів за кордоном, а також можливість інвестування здобутих за кордоном коштів без повідомлення Нацбанку України. Але поповнення закордонного рахунку вимагає повідомлення НБУ, у разі якщо сума перевищує 10 тисяч євро.\nДля поповнення закордонного рахунку з території України потрібно додатково відкрити валютний рахунок в українському банку і поповнити його на необхідну для пересилання сумою, подати документи в НБУ для отримання е-ліцензії. Пакет необхідних документів містить довідку про отримання доходу та сплату податку з нього. Слід бути уважним, оскільки е-Ліцензія діє всього один день.\nЗверніть увагу також на ліміти пересилання, встановлені обслуговуючим банківський рахунок фінансовою установою. В деяких випадках потрібно зробити відповідний запит в банк на перегляд лімітів, розгляд якого може зайняти кілька днів.\nПісля отримання ліцензії, сама транзакція нічим не відрізняється від звичайного переказу коштів з одного рахунку на інший і може бути виконана навіть онлайн.\nПоповнення готівкою доступне тільки при персональному відвідуванні відділення банку, де обслуговується рахунок.\nСпрощений процес відкриття рахунку в іноземному банку, а також той факт, що банківська установа іншої країни не зобов’язана надавати інформацію за рахунками і транзакціях НБУ, може бути привабливим для приховування доходів, але тим не менш, у разі виявлення махінацій з рахунком порушнику доведеться заплатити великий штраф в розмірі 51 тис. гривень. Тому до ведення фінансової діяльності за кордоном варто підійти з максимальною відповідальності і відстежувати правомірність кожної транзакції.


Публікуємо ТОП-5 відповідей на поширені питання від жителів регіону - Стрічка новин Запоріжжя\nПублікуємо ТОП-5 відповідей на поширені питання від жителів регіону\nНа в’їздах-виїздах у ці міста розташувались контрольно-пропускні пункти. Загалом їх 14. У місті Запоріжжі – сім карантинних контрольно-пропускних пунктів, у Мелітополі - чотири та у Бердянську три. В’їзд та виїзд дозволено: вантажним автомобілям, що перевозять продукти харчування, промислові товари, товари першої необхідності, сільськогосподарську продукцію, будівельні матеріали тощо; транзитним транспортним засобам (без права зупинки та стоянки); транспортним засобам підприємств та організацій, які забезпечують життєдіяльність населених пунктів; транспортним засобам фізичних осіб, місця проживання яких зареєстровано на території карантинних зон та які повертаються до місць постійного проживання; транспортним засобам фізичних осіб, які працюють на об’єктах життєзабезпечення населених пунктів карантинної зони та проживають поза її межами. Більше жодних обмежень для жителів цих міст не передбачено.


Короткий зміст Фауст Ґете И | Бібліотека української мови та літератури 📕 Шкільний Всесвіт\nКороткий зміст Фауст Ґете И | Бібліотека української мови та літератури\nТрагедія відкривається трьома вступними текстами. Перший — це лірична присвята друзям молодості — тим, з ким автор був зв’язаний на початку роботи над «Фаустом» і хто вже вмер або перебуває вдалині. «Я всіх, хто жив у той полудень променистий, знову пригадую вдячно». Потім треба «Театральний вступ». У бесіді Директора театру, Поета й Комічного актора обговорюються проблеми художньої творчості. Повинне чи мистецтво служити дозвільній юрбі або бути вірним своєму високому й вічному призначенню? Як з’єднати щиру поезію й успіх? Тут, так само як і в Присвяті, звучить мотив швидкоплинності часу й безповоротно втраченої юності, що харчує творче натхнення. На закінчення Директор дає пораду рішучіше приступати до справи й додає, що в розпорядженні Поета й Актора всі досягнення його театру. «У дощатому цьому балагані ви можете, як у мирозданье, пройти всі яруси підряд, зійти з небес крізь землю в пекло». Позначена в одному рядку проблематика «небес, землі й пекла» розвивається в «Пролозі на небі» — де діють уже Господь, архангели й Мефистофель, Архангели, що співають славу діянням Бога, умовкають із появою Мефистофеля, що з першої ж репліки — «До тебе потрапив я, Боже, на прийом…» — немов заворожує своєю скептичною чарівністю. У розмові вперше звучить ім’я Фаустаа, який Бог приводить у приклад як свого вірного й щонайстаранного раба. Мефистофель погоджується, що «цей ескулап» «і рветься в бій, і любить брати перешкоди, і бачить мету, що вабить удалині, і вимагає в неба зірок у нагороду й кращі насолоди в землі», — відзначаючи суперечливу двоїсту натуру вченого. Бог дозволяє Мефистофелю піддати Фауста будь — яким спокусам, звести його в будь — яку безодню, вірячи, що чуття виведе Фауста з тупика. Мефистофель, як щирий дух заперечення, приймає суперечку, обіцяючи змусити Фауста плазувати й «жерти […] порох від черевика». Грандіозна по масштабі боротьба добра й зла, велик і незначного, піднесеного й низинного починається.\n…Той, про кого укладений ця суперечка, проводить ніч без сну в тісній готичній кімнаті зі склепінною стелею. У цій робочій келії за довгі роки завзятої праці Фауст осяг всю земну премудрість. Потім він дерзнув зазіхнути на таємниці надприродних явищ, звернувся до магії й алхімії. Однак замість задоволення на схилі віку він почуває лише щиросердечну порожнечу й біль від марності вчиненого. «Я богословьем опанував, над філософією длубався, юриспруденцію довбав і медицину вивчив. Однак я при цьому всім був і залишився дурнем» — так починає він свій перший монолог. Незвичайний по силі й глибині розум Фауста відзначений безстрашністю перед істиною. Він не зваблюється ілюзіями й тому з нещадністю бачить, як обмежені можливості знання, як непорівнянні загадки мирозданья й природи із плодами наукового досвіду. Йому смішні похвали помічника Вагнера. Цей педант готовий прилежно гризти граніт науки й длубатися над пергаментами, не замислюючись над наріжними проблемами, що мучать Фауста. «Всю принадність чарів розсіє цей нудний, нестерпний, обмежений школяр!» — у серцях говорить про Вагнера вчений. Коли Вагнер у самовпевненій дурості вирікає, що людина доросла до того, щоб знати відповідь на всі свої загадки, роздратований Фауст припиняє бесіду. Залишившись один, учений знову поринає в стан похмурої безвихідності. Гіркота від усвідомлення того, що життя пройшло в поросі порожніх занять, серед книжкових полиць, склянок і реторт, приводить Фауста до страшного рішення — він готується випити отрута, щоб покінчити із земною часткою й злитися із всесвіту. Але в ту мить, коли він підносить до губ отруєний келих, лунають дзвін і хоровий спів. Іде ніч Святого Великодня, Благовіст рятує Фауста від самогубства. «Я повернутий землі, благодаренье за це вам, святі песнопенья!» Ранком удвох з Вагнером вони вливаються в юрбу святкового народу. Всі околишні жителі почитають Фауста: і він сам, і його батько без утоми лікували людей, рятуючи їх від тяжких хвороб. Лікаря не пугала ні моровая виразка, ні чуму, він, не здригнувшись, входив у заражений барак. Тепер прості городяни й селяни кланяються йому й звільняють дорогу. Але й це щире визнання не радує героя. Він не переоцінює власних заслуг. На прогулянці до них прибивається чорний пудель, якого Фауст потім приводить до себе додому. Прагнучи побороти безвілля й занепад духу, що опанували їм, герой приймається за переклад Нового Завіту. Відкидаючи кілька варіантів початкового рядка, він зупиняється на толкованьи грецького «логос» як «справа», а не «слово», переконуючись: «На початку була справа», — стих говорить. Однак собака відволікає його від занять. І нарешті вона обертається Мефистофелем, що у перший раз з’являється Фаустові в одязі мандрівного студента. На насторожене питання хазяїна про ім’я гість відповідає, що він «частина сили тієї, що без ліку творить добро, всьому бажаючи зла». Новий співрозмовник, на відміну від сумовитого Вагнера, ровня Фаустові по розуму й силі прозріння. Гість поблажливо і їдко посміюється над слабостями людської природи, над людською долею, немов проникаючи в саму серцевину роздирань Фауста. Заінтригувавши вченого й скориставшись його дрімотою, Мефистофель зникає. Наступного разу він з’являється ошатно одягненим і відразу пропонує Фаустові розсіяти тугу. Він умовляє старого пустельника облачитися в яскраве плаття й у цій «одязі, властивої джиґунам, зазнати після довгого поста, що означає життя повнота». Якщо запропонована насолода захопить Фауста настільки, що він попросить зупинити мгновенье, то він стане видобутком Мефистофеля, його рабом. Вони скріплюють угоду кров’ю й відправляються в мандрівки — прямо по повітрю, на широкому плащі Мефистофеля… Отже, декораціями цієї трагедії служать земля, небо й пекло, її режисери — Бог і диявол, а їхні асистенти — численні парфуми й ангели, відьми й біси, представники світла й тьми в їхній нескінченній взаємодії й протиборстві. Як притягальний у своєму глузливому всесиллі головний спокусник — у золотому камзолі, у капелюсі з півнячим пером, із задрапірованим копитом на нозі, отчого він злегка кульгає! Але й супутник його, Фауст, під стать — тепер він молодий, гарний, повний сил і бажань. Він покуштував зілля, звареного відьмою, після чого кров його закипіла. Він не знає більше коливань у своїй рішучості осягти всі таємниці життя й прагненні до вищого щастя. Які ж спокуси приготував безстрашному експериментаторові його кульгавий компаньйон? От перша спокуса. Вона зветься Маргарита, або Гретхен, їй іде\nп’ятнадцятий рік, і вона чиста й безневинна, як дитя. Вона виросла в убогому містечку, де в колодязя кумоньки судачать об всіх і все. Вони з матір’ю поховали батька. Брат служить в армії, а молодша сестричка, що Гретхен виняньчила, недавно вмерла. У будинку немає служниці, тому всі домашні й садові справи на її плечах. «Зате як солодкий з’їдений шматок, як доріг відпочинок і як сон глибокий!» Цю от нехитру душу призначено було збентежити премудрому Фаустові. Зустрівши дівчину на вулиці, він спалахнув до неї божевільною пристрастю. Звідник — Диявол негайно запропонував свої послуги — і от уже Маргарита відповідає Фаустові настільки ж полум’яною любов’ю. Мефистофель подначивает Фауста довести справу до кінця, і той не може противитися цьому. Він зустрічається з Маргаритою в саду. Можна лише догадуватися, який вихор бушує в її груди, як безмірно її почуття, якщо вона — до того сама праведність, лагідність і слухняність — не проста віддається Фаустові, але й присипляє строгу матір по його раді, щоб та не перешкодила побаченням. Чому так тягне Фауста саме ця простолюдинка, наївна, юна й недосвідчена? Може бути, з нею він знаходить відчуття земної краси, добра й істини, до якого колись прагнув? При всій своїй недосвідченості Маргарита наділена щиросердечною пильністю й бездоганним почуттям правди. Вона відразу розрізняє в Мефистофеле посланця зла й нудиться в його суспільстві. «ПРО, чуйність ангельських здогадів!» — роняє Фауст. Любов дарує їм сліпуче блаженство, але вона ж викликає ланцюг нещасть. Випадково брат Маргарити Валентин, проходячи повз її вікно, зштовхнувся з парою «залицяльників» і негайно кинувся битися з ними. Мефистофель не відступив і оголив шпагу. За знаком диявола Фауст теж ввязался в цей бій і заколов брата коханої. Умираючи, Валентин прокляв сестру — гуляку, зрадивши її загальній ганьбі. Фауст не відразу довідався про подальші її лиха. Він біг від розплати за вбивство, поспішивши з міста слідом за своїм вожатим. А що ж Маргарита? Виявляється, вона своїми руками мимоволі вмертвила мати, тому що та один раз не прокинулася після сонного зілля. Пізніше вона народила дочку — і утопила її в ріці, рятуючись від мирського гніву. Кара не минула її — кинута кохана, затаврована як блудниця й убивця, вона заточена у в’язницю й у колодках очікує страти. Її улюблений далеко. Ні, не в її обіймах він попросив мгновенье почекати. Зараз разом з невідступним Мефистофелем він мчиться не куди — небудь, а на сам Брокен, — на цій горі у Вальпургиеву ніч починається шабаш відьом. Навколо героя панує щира вакханалія — мимо проносяться відьми, перегукуються біси, потвори й чорти, усе обійнято розгулом, що дражнить стихією пороку й блуду. Фауст не випробовує страху перед поганню, що кишить усюди, що виявляє себе у всьому багатоголосому одкровенні безсоромності. Це захоплюючий дух бал сатани. І от уже Фауст вибирає тут красуню помоложе, з якої пускається в танок. Він залишає її лише тоді, коли з її рота зненацька вистрибує рожева миша. «Дякуй, що мишка не сіра, і не горюй про цьому так глибоко», — поблажливо зауважує на його скаргу Мефистофель. Однак Фауст не слухає його. В одній з тіней він угадує Маргариту. Він бачить її заточеної в темниці, зі страшним кривавим рубцем на шиї, і холодіє. Кидаючись до диявола, він вимагає врятувати дівчину. Той заперечує: хіба не сам Фауст з’явився її спокусником і катом? Герой не бажає баритися. Мефистофель обіцяє йому нарешті приспати стражників і проникнути у в’язницю. Підхопившись на коней, двоє змовників несуться назад у місто. Їх супроводжують відьми, що чують швидку смерть на ешафоті. Останнє побачення Фауста й Маргарити — одна з найтрагічніших і проникливих сторінок світової поезії. Испившая все безмежне приниження публічної ганьби й страждання від доконаних нею гріхів, Маргарита втратилася розуму. Простоволоса, боса, вона співає в ув’язненні дитячі пісеньки й здригається від кожного шереху. З появою Фауста вона не довідається його й съеживается на підстилці. Він в отчаянье слухає її божевільні мовлення. Вона белькоче щось про загублену дитину, благає не вести неї під сокиру. Фауст кидається перед дівчиною на коліна, кличе неї по ім’ю, розбиває її ланцюга. Нарешті вона усвідомить, що перед нею Друг. «Вухам повірити я не смію, де він? Скоріше до нього на шию! Скоріше, скоріше до нього на груди! Крізь морок темниці нерозважний, крізь полум’я пекельної тьми кромішньої, і тюкання й виття…» Вона не вірить своєму щастю, тому, що врятовано. Фауст гарячково квапить неї покинути темницю й бігти. Але Марг


ТОП-20 українських компаній з найкращими фінансовими показниками – uprom.info ТОП-20 українських компаній з найкращими фінансовими показниками – uprom.info\nОновлено: 27.11.2017 - 09:16\nТОП-20 українських компаній з найкращими фінансовими показниками\nОфіційне видання Державної фіскальної служби України “Вісник. Право знати все про податки та збори” склав рейтинг кращих компаній України по фінансовим показникам.\nПередає Національний Промисловий Портал, з посиланням на Телеграф\nМісце компанії в рейтингу визначалось по трьом показникам:\nРейтинг складався на основі аналізу фінансової звітності по результатам 2016 року. Учасниками рейтингу стали компанії об’єм прибутку яких за останні 4 квартали перевищив 1 млрд гривень, або загальна сума платежів до державного бюджету України перевищили 20 млн гривень.\nАналітики оцінювали окремі компанії, а не фінансові групи, холдинг чи групи компаній.\nПерша двадцятка рейтингу виглядає так:\nВперше до цього рейтингу потрапили одразу три IT-компанії:\nEPAM Systems зайняло друге місце, поступившись лиш ПрАТ “”Нафтогазвидобування”, «Infopulse Україна» — одинадцяте, а «GlobalLogic Україна» — вісімнадцяте місце.