Стаття 12. Право на правову допомогу: 1. Особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу,\n1. Коментована стаття грунтується на ст. 59 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.\n2. У коментованій статті коло осіб, які мають право на правову допомогу обмежується особами, які беруть участь у справі. Інші учасники процесу не мають права на правову допомогу у справі.\n3. До осіб, які надають правову допомогу коментована норма відносить адвокатів та інших фахівців у галузі права. Їх правовий статус істотно відрізняється.\nВідповідно до ст. 8 Закону “Про адвокатуру” виконувати доручення у справах, які знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень останнього, може помічник адвоката. З огляду на це він теж може надавати правову допомогу у справі. Усіх вищеперерахованих професійних прав не має фахівець у галузі права. На жаль, досі залишається незрозумілим, хто це такий і який у нього статус.\nВідповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина Солдатова Геннадія Івановича щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) від 16.11.2000р. положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав", в аспекті конституційного звернення громадянина Солдатова Г.І. треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Це рішення, на перший погляд, зрівняло процесуальний статус адвоката і інших фахівців у галузі права в кримінальному та адміністративному процесах. Однак при більш докладному аналізі резолютивної частини стає зрозумілим, що фахівцям у галузі права (не адвокатам) позиція Конституційного Суду України впевненості не додала. Причина в словах “... і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи”.\nВерховний Суд України у Постанові Пленуму від 24.10.2003р. № 8 “Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві” спеціально наголосив, що повноваження захисників – фахівців у галузі права на участь у справі повинні бути підтверджені документами, визначеними спеціальним законом, яким цим особам надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам, а також угодою або дорученням юридичної особи. І далі, з відчуттям легкої іронії читаємо: “При вирішенні питання про наявність у фахівців у галузі права повноважень на здійснення захисту в кримінальній справі належить також з'ясовувати, яким саме законом їм надано право брати участь у кримінальному судочинстві як захисникам. Визнати правильною практику тих судів, які за відсутності спеціального закону не допускають таких фахівців до здійснення захисту в кримінальних справах.” Іронія в тому, що спеціального закону, який би надавав фахівцям у галузі права брати участь в процесі як захисникам не існує. І це всім відомо: і фахівцям, і суддям. Таким чином, фахівці у галузі права знову опинилися за межами кримінального процесу.\nЯке ж це має значення для цивільного судочинства?\nЗвертаємо увагу, що коментована норма завершується словами “... в порядку, встановленому законом”. В логічно-змістовному взаємозв‘язку цю частину речення можна відносити:\nВраховуючи наведену вище правову позицію Верховного Суду України щодо участі фахівців у галузі права як захисників в кримінальному судочинстві, припускаю, що найбільш близькою до неї буде останнє, третє тлумачення.\nСлід звернути увагу на ст. 56 ЦПК, в якій вже прямо зазначено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Адвокат окремо не згадується, оскільки саме він і є таким фахівцем.\nТаким чином, вищенаведені міркування дають підстави для висновку, що в цивільному процесі, так само як і в кримінальному, фахівці у галузі права не мають права надавати правову допомогу. Але їх участь у справі можлива в іншому процесуальному статусі – у статусі представника. Відповідно до ст. 40 ЦПК представник повинен мати повноваження, а не фах у галузі права. Представником може бути і не юрист.\nСторонам слід мати на увазі, що обрання представника – це відповідальна справа, яка може істотно вплинути на весь процес. Його помилки матимуть наслідки безпосередньо для самої сторони.\n4. Коментована стаття не передбачає конкретних умов надання правової допомоги. Вони визначаються договором доручення.\nЦивільне процесуальне законодавство не передбачає випадків обов‘язкової участі у справі особи, яка надає правову допомогу чи представника (за винятком участі законних представників). Кожна особа самостійно вирішує чи є у неї потреба скористатися правовою допомогою.\nПерешкодою для реалізації права на правову допомогу є малозабезпеченість громадян, і, як наслідок, недоступність кваліфікованої правової допомоги. Чинним законодавством не передбачено випадків надання безкоштовної правової допомоги в цивільних справах. До вирішення цієї проблеми на державному рівні, слід взяти до уваги практику, яку запровадила Київська міська державна адміністрація, яка, наприклад, у 2004 році виділила кошти в сумі 200 тис. грн. для фінансової підтримки Київської міської муніципальної колегії адвокатів на забезпечення безоплатною правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва. (розпорядження № 465 від 23.03.2004 “Про забезпечення правовою допомогою малозабезпечених верств населення м. Києва в 2004 році”).\nЕще по теме Стаття 12. Право на правову допомогу:


Мавзолей царів князівства Наньюе (Mausoleum of the Nanyue King) опис, фото – Китай: Гуанчжоу | Туризм і подорожі\nГоловна / Гуанчжоу / Мавзолей царів князівства Наньюе (Mausoleum of the Nanyue King) опис, фото – Китай: Гуанчжоу\nФото: Мавзолей царів князівства Наньюе\nМавзолей царів князівства Наньюе представляє могили\nМавзолей царів князівства Наньюе – це одне з найдревніших поховань однойменної царської династії. У цьому музеї, розташованому на вулиці Північна Цзефан в місті Гуанчжоу, представлена більше тисячі історичних і культурних реліквій.\nГоловним експонатом галереї виступає перший золотий друк імператорів династії Західною Хань, що проіснувала довше за інших в історії Древнього Китаю. Друк належав князеві Вэньди, і завдяки ній учені змогли ідентифікувати ім’я власника. Саме царство утворилося після заходу династії Цинь, і близько ста років залишалося незалежним. Але в 111 році до н. э. імператор У-ди приєднав Наньюе до імперії Хань. Це багато в чому пояснює той факт, що в мавзолеї поховані представники саме другого покоління царів Наньюе, династії Хань, що служили.\nСеред похованих правителів є ще одна знаменитість – Чжао Мей, другий король Наньюе. У його гробниці археологи виявили останки 15 придворних слуг, що очевидно прийняли отруту, щоб бути похованими поряд зі своїм царем. Для древнього Китаю це було звичайним явищем.\nСад Орхідей Гуанчжоу (Guangzhou Orchid Garden) опис, фото - Китай: Гуанчжоу\nХоча пошуки царського поховання тривали декілька віків, мавзолей був виявлений випадково: в 1983 році, коли на цій ділянці почалися будівельні роботи, на глибині 20 метрів під землею робітники наштовхнулися на гробницю.\nВік мавзолею близько 2100 років, чого не скажеш про нього зовні. Він був відреставрований і навіть доповнений елементами сучасного дизайну. Зокрема, на вході і на дахах будівлі можна побачити скляні піраміди за прикладом паризького Лувру. Сама гробниця витримана в стилі імператорського палацу.\nУ музеї зберігається безліч артефактів історії – це і теракотові фігури, і різноманітні посудини, виконані з дорогоцінних металів, а також різні музичні інструменти. Окрема експозиція відведена для древніх печей. Найціннішими експонатами музею стали прикраси із золота і нефриту. Нефритова колекція і зовсім являється унікальній для епохи династії Хань.


У США немає офіційного державної мови. Тим не менш, фактично таким є англійська мова (якщо точніше, то американський варіант англійської мови).\nБлизько 80% населення США називає англійську мову рідним і близько 96% жителів Сполучених Штатів Америки добре говорять англійською мовою.\nНеодноразово висувалися пропозиції про законодавче закріплення статусу англійської мови як державної мови США. Таке рішення було прийнято поруч штатів, але не було прийнято на федеральному рівні.\nВ останні десятиліття кількість людей в Америці, для яких англійська мова рідна, зменшується (в 1980 році таких людей було 89%, у 1990 році – 86%, зараз – близько 80% населення США).\nДругий за поширеністю мова в США – іспанська, на нього говорять більше 12% населення Сполучених Штатів Америки, особливо поширений він на Півдні США і Заході США. Частка жителів США, для яких іспанська мова рідна, швидко зростає.\nШтати і території США, в яких кілька офіційних мов\nШтати США, в яких фактично кілька офіційних мов\nМови корінних народів США\nГаваї (англійська та гавайський мови)\nПуерто-Ріко (англійська та іспанська мови)\nАмериканське Самоа (англійська та самоанська мови)\nГуам (англійська та мова чаморро)\nПівнічні Маріанські острови (англійська, чаморро і каролінський мова)\nЛуїзіана (англійська та французька)\nМен (англійська та французька)\nНью-Мексико (англійська та іспанська)\nУ США існує кілька громад корінних жителів Америки, індіанців і ескімосів, що використовують у повсякденному житті рідні мови. Найбільш поширені мови індіанців:\nнавахо (на ньому говорять близько 178 тисяч чоловік),\nдакота (близько 20 тисяч чоловік),\nюпікскій (близько 16 тисяч чоловік, ескімоси Аляски),\nчерокі (близько 16 тисяч чоловік),\nапачскій (близько 12 тисяч чоловік) та інші.\nЄ в США невелика кількість людей, які вміють “розмовляти” мовою жестів індіанців Великих рівнин США. Ця мова був придуманий індіанцями для спілкування між племенами і використовувався на величезній території від сучасної Канади на півночі до Мексики на півдні і від річки Міссісіпі на сході до Скелястих гір на заході.\nНевідомо, скільки століть індіанці використовували мову жестів, але на момент появи в Америці перших європейців він вже існував. У XIX столітті в США було більше ста тисяч чоловік, які вміли використовувати цю мову.\nНа Гаваях живуть понад двадцяти семи тисяч чоловік, що говорять на гавайському мовою, причому їх кількість зростає. Гавайський – офіційна мова штату Гаваї (поряд з англійською).\nЦікаво, що мова індійців навахо використовувався під час Другої світової війни на флоті США для безпечних радіопереговорів. У приймача і передавача сідали індіанці-навахо і розмовляли між собою на своїй рідній мові. Японці (а такий метод “шифровки” використовувався в основному на тихоокеанському театрі воєнних дій, де США воювала з Японією) так і не змогли “розколоти” мову радистів-навахо.\nМови США Посилання на основну публікацію


"Я знав не гірше за КДБ, яка делегація збирається за кордон" | Новини на Gazeta.ua\n"Я знав не гірше за КДБ, яка делегація збирається за кордон"\nНеділя, 18 березня 2007 14:35\nРівненський гравер-ювелір Микола Уруєв за одну букву бере 25–50 копійок\n63-річний Микола Уруєв — єдиний на Рівненщині ювелір-гравер із сорокарічним стажем. Його роботи зберігаються в московському Кремлі та в інших країнах.\nПрацює Уруєв у тісній майстерні в спортклубі для інвалідів у Рівному. Пояснює, що оренда місця тут обходиться дешевше. Розмовляємо в невеликому барі поряд із майстернею. Уруєв замовляє бананово-вишневий сік та чарчину коньяку.\n— Посижу немного здесь. В мастерской окон нет, душно, — Микола вмощується на незручному стільці. — В Ровно меня все знают.\nКаже, що переїхав сюди з Нижнього Новгорода.\n— Ще в Росії покохав доньку військового. Її звали Марія. Гарна була — очей не відвести. Потім її батька перевели до Рівного, а я переїхав за нею. Як відслужив у прикордонних військах, одразу й побралися. Двох дітей народили й розлучилися. Живу тепер сам.\nУ Рівному Уруєв спершу лагодив годинники, а потім став ювеліром-гравером.\n— У провінції то не прибуткова професія, — відмахується. — За одну букву кирилицею беру 25 копійок, усередині каблучки — 50. Столичні гравери заробляють уп"ятеро більше.\nУруєв залпом допиває коньяк. Повертаємося до майстерні. Там показує, як розписує каблучки, сережки, браслети, кулони, запальнички, підстаканники. Улюблений матеріал майстра — срібло.\nКаже, за замовленням може визначити характер людини.\n— Жінки-власниці просять вирізати на чоловічих обручках своє ім"я й дату весілля. А чоловіки-підлабузники замовляють подарунки начальству. Оригінальні трапляються рідко.\nДодає, що за написом можна визначити, чи щасливий замовник у коханні.\n— Якщо хтось просить вигравіювати "Навіки твій/твоя" або "Ми завжди будемо разом" — у коханні не все гаразд, хоче прив"язати до себе, — вважає Уруєв. — Якщо почуття взаємне — замовляє: "З любов"ю від?".\n— А якщо чоловік дарує дорогу прикрасу з поемою?\nСтоличні гравери заробляють уп"ятеро більше\n— Тоді жінці треба бути обережною. Він чимось дуже завинив перед нею, хоче відкупитися.\nБере розписаний цвях-сотку.\n— Прийшов до мене чоловік і приніс здоровенний цвях, — розповідає Уруєв. — Це було в 70-х роках. Попросив підписати братові-будівельнику. У них була сімейна традиція — на початку кар"єри забивати перший цвях у двері чи стіну.\nУруєв сумує за старими часами. Каже, раніше заробляв більше.\n— Двічі підписував портрети в подарунок генсекові Леоніду Брежнєву, — хвалиться. — Від обкому партії принесли його портрет. Я написав привітання з днем народження "від комуністів області та республіки".\nЯкось його попросили підписати презент батькові Юрія та Сергія Луценків — Віталію.\n— У ті часи Віталій Луценко був першим секретарем обкому партії. Здається, то був сервіз. Тоді фарфорові сервізи та богемський кришталь — вази, графини, бокали — були останнім писком моди. Я знав не гірше за КДБ, коли і яка делегація збирається за кордон. Одразу несли дорогий сервіз підписати, на подарунок.\nНині рівненські бізнесмени замовляють йому іменні розписи для міського голови Віктора Чайки.\n— Усілякі дорогоцінні дрібнички — годинники, сервізи. Хіба все запам"ятаєш?\nРівненському губернаторові Вікторові Матчуку ще ніхто нічого не замовив.\n— Може, він такого не любить, — припускає майстер.\nСобі Уруєв ніколи нічого не підписував.\n— Друзям, рідним — так. А собі — несерйозно якось.\n33-річний син Уруєва Віктор теж вирізьблює дарувальні надписи. З батьком бачиться рідко. З одинадцяти учнів Уруєва лише Олег Самохід працює за фахом.\n— І той давно переїхав на Кавказ, до П"ятигорська. Горці наше мистецтво ще цінують, — каже майстер. — Зброю розписують, прикраси.\nЗізнається, що вже кілька років не вмикав телевізора.\n— Коли посидиш над замовленнями, все розпливається перед очима. Книг майже не читаю.\nКаже, знайомі пропонували стати ювеліром.\n— Старого пса новим жартам не навчиш. Відмовився.\n1943, 2 грудня — Микола Уруєв народився в Нижньому Новгороді (Росія)\n1959 — закінчив художню студію\n1961 — почав служити в прикордонних військах у Владивостоці\n1965 — у Рівному одружився з Марією\n1966 — влаштувався в "Міськпобуткомбінат" помічником годинникаря\n1966 — народилася донька Олена\n1973 — з"явився на світ син Віктор\n1976, 1981 — підписував портрети на день народження генсека Леоніда Брежнєва\n1993 — працює в майстерні "Гравер & Ювелір"\nЗараз ви читаєте новину «"Я знав не гірше за КДБ, яка делегація збирається за кордон"». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Гран Прі Малайзії: історія етапу та траси Сепанг\n1 лист. 2018 р., 16:07\nМіжнародна траса Сепанг, котра була побудована спеціально для королівських перегонів Формули 1 та MotoGP, досі залишається однією з найкращих у світі.\nПерший Гран Прі Малайзії відбувся у 1991 році. З того часу він проходив кожного року, але місцем його проведення були три різних траси.\nЕтап дебютував на трасі Шах-Алам, розташованої в Селангорі, передмісті Куала-Лумпура, і приймав чемпіонат MotoGP впродовж семи років, перш ніж на один рік у 1998-му переїхав до Джохор, траси у Масаї, на самому кордоні з Сінгапуром.\nПерший Гран Прі на Сепанзі, що розташований приблизно за 50 км на південь від міста Куала-Лумпур, пройшов у 1999 році, коли тільки-но відкрилася траса, яку побудували спеціально для проведення перегонів Формули 1 і MotoGP.\nЕтап MotoGP у Малайзії – одна із найважливіших подій Південно-Східної Азії. Головною, звісно, залишатиметься Японія, але з огляду на майже мільярдний регіон і на те, скільки мотоциклів і скутерів продає Індонезія, Сепанг все одно залишатиметься у пріоритеті завдяки тому, що приносить хороший дохід.\nЖоанн Зарко, Monster Yamaha Tech 3, лідер першого кола гонки у 2017 році\nУ 2016 році Dorna Sports продовжила контракт із Сепангом ще на п’ять років. Але за цією угодою малайзійський трек залишатиметься не лише одним із азійських етапів календаря, тут також проходитимуть зимові тести IRTA.\nЦе одна з головних тестових трас для MotoGP, де кожного року проходять передсезонні тести. Саме тут у перший тиждень лютого відкривається велика тестова сесія, де заводи й приватні команди вперше після тривалої двомісячної перерви з забороною проводити будь-які тренування або випробування, починають об'їжджати оновлені мотоцикли.\nСпівпраця Dorna і Сепанга поширюється з кожним роком. На цій малайзійській трасі із 2014 року проводиться юніорський проект MotoGP - Road Racing FIM Asia Talent Cup, котрий зараз носить назву Asia Talent Cup, азійський варіант Red Bull MotoGP Rookies Cup зі своїми особливостями і аудиторією. Він призначений сприяти розвитку майбутніх поколінь нових талановитих гонщиків, які зможуть замінити теперішніх зірок MotoGP та світового Супербайку. У ньому беруть участь юнаки з Японії, Індонезії, Малайзії, Таїланду, Австралії, Нової Зеландії, Туреччини та інших – загалом 15 – країн.\nМіжнародна траса Сепанг може претендувати на зразок для сучасних треків для проведення Гран Прі у 21 столітті. Проект був реалізований за підтримки тодішнього прем'єр-міністра Махатіра Мохамада та був частиною планів розвитку центральної частини країни задля перетворення Малайзії в індустріальну державу.\nАрхітектором треку був обраний Герман Тільке завдяки його успіху з перебудови траси Остеррайхринг на A1-Ринг (зараз Ред Булл Ринг). За першими ескізами, які Тільке створив дуже швидко, конфігурація траси складалась із двох довгих прямих, розділених унікальними головними трибунами та центральною фан-зоною. Особливості місцевості знайшли своє втілення у дизайні треку з трибунами, вкритих дахами, схожими на листя пальмових дерев, які були висаджені у великій кількості на території після завершення будівництва.\nРоботи розпочалися у грудні 1996 року. Будівництво тривало 14 місяців і коштувало 286 мільйонів малайзійських рінггітів (12 мільйонів доларів США). Іноді над трасою працювали понад 1000 людей. Роботи по будівництву нового треку були завершені у листопаді 1998 року, а перша гонка була проведена вже наступного місяця перед офіційною інаугурацією Махатіра у березні 1999 року.\nЩе до його завершення будівництва трасу було визнано найкращим треком у світі, завдяки масивним державним інвестиціям та першокласної фінансовій підтримці. З перших перегонів було зрозуміло, що траса буде користуватись попитом і була популярною серед гонщиків як Ф1, так і MotoGP.\nІнвестиції уряду швидко окупилися, трек отримав ліцензію на гоночні змагання вищого рівня як з боку FIA, так і FIM, що дозволило одразу з 1999 року проводити тут етапи Формули 1 та MotoGP. Серед інших основних події тут відбуваються щорічна 12-годинна гонка для автомобілів GT та періодичні етапи японського Super GT.\nПопри сприятливий старт і щедре фінансування на початку, з часом державний інтерес до траси трохи зменшився. Впала відвідуваність вікендів Ф1, крім того, протягом останніх 15-ти років у Ф1 не змагався жоден місцевий пілот, перспектив зміни цієї ситуації досі немає. У жовтні 2016 року почалися розмови про вилучення Сепанга з календаря Формули 1 через зниження відвідуваності. Протягом цього року це питання обговорювалось, але зараз остаточно вирішено, що у 2017 році Ф1 відвідала Сепанг востаннє.\nА от популярність MotoGP у Малайзії останніми роками помітно збільшується. Мотоперегони на Сепанзі привертають все більше глядачів, більшість яких приїжджає з-за кордону. Цьому сприяє залученність молодих малайських мотогонщиків у чемпіонаті на самих різних рівнях - від юніорської серій Asia Talent Cup до участі місцевих команд і гонщиків у Moto3 і Moto2. Цього сезону малайзійський пілот Хафіж Шахрін приєднався до MotoGP, де він змагається у сателітній команді Tech 3 Yamaha.\nНе можна не згадати трагічний момент в історії Сепангу. Саме тут на другому колі гонки Гран Прі Малайзії 23 жовтня 2011 року трагічно загинув в аварії італійський мотогонщик Марко Сімончеллі. На данину загиблого пілота в одинадцятому повороті встановлена бронзова меморіальна дошка, біля якої кожного року вшановують його пам'ять.\nФото: Hazrin Yeob Men Shah\nРеконструкція 2016 року\nДизайн треку був надзвичайним із самого початку. Поєднання дуже повільних поворотів із надзвичайно швидкими прямими робить Сепанг ідеальним для перегонів. Однак, асфальт за минулі роки втратив частину властивостей. Якщо на початку навіть за самих жарких умовах він забезпечував неперевершений держак, за кілька років до початку реконструкції гонщики почали скаржитись на знос полотна та нерівності. У зонах найсильнішого гальмування утворилися «складки» асфальту з конкретними хвилями. Крім заміни асфальту, цю проблему не можна було виправити нічим іншим.\nУ лютому 2016 року, відразу по завершенні офіційних тестів MotoGP Сепанг закрився на велику реконструкцію. Спроектована у 1997 і відкрита у 1999 році, траса експлуатувалася без жодних змін.\nВесь асфальт був замінений на новий із кращими характеристиками. Нове покриття розроблялося спеціально, щоб і в спеку, і в дощ трек забезпечував однаковий рівень зчеплення. Але крім заміни покриття частину поворотів переклали заново, змінивши «подушку» і піднявши профіль, що змінило їхні характеристики. Це було зроблено задля поліпшення дренажу і виключення утворення калюж у разі дощу, а також задля забезпечення кращої динаміки розгону.\nКлючових змін зазнали шість поворотів. У кількох поворотах були збільшені зони вильоту, у деяких підняли ґрунт, щоб створити невеликий ухил для зниження ризику лоусайдів, завдяки чому вони стали швидшими.\nРеконструкція поліпшила дренаж, щоб виключити утворення калюж у разі дощу, а також дозволила швидше розганятись до максимальної швидкості. Змінилася і ідеальна траєкторія, вірніше вона перестала бути однією єдиною. Раніше гонщики MotoGP намагалися пройти по найменшому радіусу, проходити повороти плавно, а потім відкритися біля трибуни. Тепер виходи з поворотів стали набагато ширшими і дозволяє атакувати по зовнішньому радіусу з виїздом на бордюр. Загалом швидкість на входах стала нижчою, на відміну від швидкості на виході, яка помітно зросла.\nПерше коло гонки, другий поворот\nОдин із найдовших треків календаря MotoGP Сепанг має протяжність 5534 метри. Його конфігурація складається з 15 поворотів і восьми прямих шириною не менше 16 метрів. На деяких ділянках ширина полотна сягає 20 метрів, що залишає багато можливостей для обгонів.\nВздовж траси встановлено 27 телевізійних камер, які пов’язані оптико-волоконними кабелями та дозволяє відстежувати в онлайн-режимі події на трасі. Крім того, ця мережа використовується для електронних постів маршалів, на яких замість прапорів спалахують кольорові ліхтарі для гонщиків.\nЗагалом на трасі може розміститися близько 130 000 уболівальників, 30 000 з яких вміщує унікальна двоповерхова головна трибуна. У її корпусі розташовані всі основні об'єкти, серед яких є 30 боксів, офіс, зона харчування та конференц-зал. На верхньому поверсі розташовано 12 офісів FIA та адміністрації, гоночної дирекції, телеметрії, медіа-центр та кімнати для інтерв'ю та фотографів. Тут також розташований медичний центр з невеликим операційним залом для проведення легкої хірургії.\nГран Прі Малайзії, особливості траси Сепанг\nКратчлоу зробили другу операцію після аварії в Австралії


Коротка історія установи, організації та діяльності прокуратури <!-header->\nГоловна Прокурорський нагляд Прокурорський нагляд як самостійний вид державної діяльності Коротка історія установи, організації та діяльності прокуратури\nКоротка історія установи, організації та діяльності прокуратури\nВивчення історії створення та розвитку будь-якого державного органу допомагає краще зрозуміти історичне призначення цього органу, його місце в системі інших державних органів, історичну необхідність виконання функцій, покладених на цей орган, вжити заходів законодавчого та організаційного характеру, спрямовані на підвищення ефективності діяльності цього органу в сучасних умовах.\nСказане повною мірою відноситься і до органів прокуратури, діяльність яких ніколи, ні в одній державі не оцінювалася однозначно. Вироблялися різні концепції прокурорського нагляду, багато положення яких не знаходили застосування в практиці, і, навпаки, практика висувала певні вимоги до органів прокуратури, які не знаходили закріплення в законах про прокуратуру та наукового обгрунтування в теорії прокурорського нагляду.\nВ даний час, коли здійснюється судова реформа і закладаються основи правової держави, особливо важливо глибоко вивчити історію виникнення прокуратури як державного органу, створення прокуратури в Російській Імперії, в Радянській Росії, а потім в СРСР і в Російській Федерації.\nПоняття прокуратура походить від латинського (procuro) - піклуюсь, забезпечую, попереджа.\nПризначення прокуратури в Греції і країнах Сходу складалося, по-перше, у нагляді за виконанням приписів державної влади, а, по-друге, у здійсненні обвинувачення в суді ("оратори").\nУ європейських країнах впершепрокуратура виникає у Франції в XIV ст., причому з перших її кроків це був суто обвинувальний, каральний орган.\nДо того часу в європейських країнах, особливо в Іспанії, вже твердо сформувався інквізиційний процес, який прийшов на місце процесу публічного, гласно, змагальність. Це стало спонукальним мотивом для трансформації основ організації та діяльності вже створених прокуратур.\nОргани прокуратури Франції були пристосовані для виконання волі короля, вплив якого на формування органів прокуратури та визначення напрямів її діяльності було вирішальним. (Не випадково прокурори аж до ліквідації монархії у Франції іменувалися "людьми короля".)\nУ 1586 р. приймається закон про організацію і діяльність прокуратури у Франції, який визначив місце прокуратури в системі інших державних органів. До сфери повноважень по здійсненню прокурорського нагляду включаються: діяльність прокурора адміністративно-політичного характеру; нагляд за виробництвом слідства; діяльність судово-правова (кримінальні та цивільні справи).\nУ наступні періоди прокуратура Франції зазнала досить істотні перетворення (1789-1810), однак основне її призначення залишилося тим самим - виконання каральних функцій, забезпечення непорушності утримувача верховної влади в державі.\nІсторичний екскурс про становлення і розвиток прокуратури у Франції не випадковий: прокуратура Франції стала прообразом прокуратури Росії.\nЗасновником органів прокуратури і прокурорського нагляду в Росії по праву вважається Петро I. Період кінця XVI і началаXVII в. був відзначений значним зростанням злочинності в Росії,посадових злочинів, казнокрадства та хабарництва, що викликало історичну потребу створення державної служби по боротьбі з цими негативними явищами. Указом Петра від 2 березня 1711 в Росії засновується фіскальна служба, призначення якої полягало в тому, щоб "... над усіма справами таємно надсматрівать і провідувати про неправий суд, також збір скарбниці та іншого". За зразок цієї служби Петро I взяв державні органи Німеччини. У 1713 р. в Росії вводиться посада Генерал-фіскала. Повноваження фіскалів, процесуальні засоби їх діяльності були визначені в Указі від 17 березня 1714 "Про посади фіскалів". В Указі одержали чітке розмежування компетенції обер-фіскалів, провінціал-фіскалів, міських і нижчих (рядових). До фіскалам пред'являлися високі професійні та морально-етичні вимоги. Фіскальна служба була суто таємницею, тому вона була дуже непопулярною в громадській думці, слабо впливала на створення обстановки законності та правопорядку. До того ж фіскали всіх рангів не отримували матеріального забезпечення від скарбниці, існували за рахунок "власних кормових", а це вело до поборів, хабарництва та інших зловживань.\nЗгодом Петро I переконався в неефективності служби фіскалів. Указом від 12 січня 1722 Петро I засновує прокуратури Російської Імперії. (Ця дата - 12 січня - встановлена Указом Президента Російської Федерації від 29 грудня 1995 р. "Днем працівника прокуратури Російської Федерації".) На відміну від службифіскалів прокурори здійснювали нагляд за виконанням законів гласно.\nВ Указі "Про посаду Генерал-прокурора" відзначено, що "цей чин, яко око наше і стряпчий про справи державні" 1. Прокурори мали призначення виконувати роль "стягувачів покарань" і одночасно "захисників невинності". На практиці прокуратура активно і ревно захищала інтереси самодержавства.\nНеобхідно відзначити, що прокуратура Російської Імперії аж до 1917 р. завжди була вірним стражем царського самодержавства, була органом суто реакційним.\nПетро I дуже ретельно підходимо до вибору першого Генерал-прокурора. Ним став відомий в історії Росії державний діяч -\nП. І. Ягужинського.\nУ наступні роки після смерті Петра I, особливо в період царювання Анни Іоановни, прокуратура практично не діяла. У своїх, колишніх прерогатива прокуратура була відновлена в період царювання Єлизавети Петрівни. Як і на всіх напрямках державної і політичної діяльності, вона прагнула відновити реформи свого батька і багато чого в цьому досягла. Указом Імператриці від 12 грудня 1741 була відновлена прокуратура в рамках Указу Петра I від 1722 Прокуратурі було надано ряд повноважень зі здійснення нагляду за проведенням в життя діючих і знову прийнятих законів, що призвело до підвищення ефективності та дієвості прокурорського нагляду.\nУ період царювання Катерини II в істотній мірі був посилений місцевий прокурорський нагляд. Цьому неабиякою мірою сприяло прийняте в 1775р. "Установа про губернії", в якому були сформульовані завдання і повноваження губернських прокурорів.\nПри Павлові I, одержимому ідеєю "все створене Катериною II змінити і переробити", був істотно ослаблений прокурорський нагляд, значною мірою були скорочені штати органів прокуратури як у центрі, так і на місцях. Проте в цілому прокуратура продовжувала залишатися активно діяли державним органом.\nДіяльність органів прокуратури була істотно трансформована і посилена у період царювання Олександра II.\nЩе до судової реформи, в 1862 р., Державна Рада Російської Імперії прийняв "Основні положення про прокуратуру", в яких визначалося державне призначення прокурорського нагляду, його зміст (предмет), завдання та повноваження прокурорів. Вельми чітко було визначено призначення прокуратури: "Спостереження за точним і однаковим виконанням законів у Російській Імперії". В "Основних положеннях про прокуратуру" були сформульовані принципи організації і діяльності прокуратури, які залишалися непорушними протягом усього періоду існування Російської Імперії. До їх числа відносяться: єдність і найсуворіша централізація органів прокурорського нагляду; здійснення прокурорами покладених на них повноважень від імені всієї системи органів прокуратури; здійснення "верховного" нагляду в Імперії Генерал-прокурором (він же міністр юстиції); сувора підпорядкованість нижчестоящих прокурорів вищестоящим; несменяемость прокурорів; незалежність прокурорів від "місцевих" впливів при прийнятті ними будь-якого рішення.\nЗабезпечення незалежності прокурорів від місцевих впливів в істотній мірі сприяв встановлений порядок їх призначенняі звільнення від займаної посади. Генерал-прокурор і губернські прокурори призначалися і звільнялися рескриптом Імператора. Призначення на посади нижчестоящих прокурорів і їх звільнення становило прерогативу Генерал-прокурора Російської Імперії.\nДо встановленого порядку формування органів прокуратури того часу слід доповнити і такою вельми істотний чинник, як матеріальне забезпечення прокурорів. Юристи минулого говорили, що "немає нічого дорожчого в державі як дешевий суд". Російська держава прагнула уберегти служителів законності і правосуддя від вступу на шлях хабарництва та казнокрадства. У цьому були досягнуті певні успіхи, хоча факти негативного характеру були й тоді нерідкі. Необхідно мати на увазі, що прокурори всіх рангів призначалися на відповідні посади довічно. Прокурор, займаючи певну посаду, міг бути впевненим у своєму майбутньому.\nСлід взяти до уваги і такий чинник, як станове представництво при формуванні корпусу прокурорського нагляду. Тільки представники дворянського стану, головним чином дворянства потомственого, могли претендувати на вакансії прокурорських посад. У силу цієї обставини вони були завзятими захисниками царського престолу.\nНе можна не враховувати також і те, що навчальні заклади того часу готували юристів не тільки як висококваліфікованих професіоналів, але і як високоосвічених людей. Майбутніх прокурорів готували на факультеті правознавства (Санкт-Петербург). Це було найпрестижнішим навчальним закладом Росії, заснованим на базі Царськосельського ліцею, створеного Олександром I. (За історичною випадковості перетворення ліцеюу факультет правознавства відбулося в 1837 р., в рік загибелі О. С. Пушкіна.)\nРетельний підбір викладацького складу, забезпечення студентів правової літературою і нормативними актами, сувора дисципліна і високі вимоги до студентів - все це давало можливість отримувати вельми фундаментальну підготовку, що дозволяє прокурору успішно здійснювати покладені на нього повноваження по здійсненню нагляду за виконанням законів.\nПісля вбивства Олександра II (1 березня 1881 р.) в період царювання Олександра III вживаються заходи до посилення судової репресії відносно революційно налаштованих мас; істотно обмежуються повноваження суду присяжних і, навпаки, розширюється сфера коронного суду. Рескриптом Олександра III засновується комісія на чолі з Генерал-прокурором Н. В. Муравйовим, яка протягом шести років наполегливо працювала над проектом щодо посилення прокурорського нагляду, про перетворення прокуратури у суто каральний орган.\nЦя сторона діяльності прокурорів особливо виразно проявилася після Революції 1905 р. Органи юстиції Росії відповіли на революційні виступи робітників, солдатів і матросів, революційно налаштованого селянства масовими репресіями, каральними експедиціями, військово-польовими судами, політичними вбивствами і погромами. Військово-польові суди, які визнавали лише одну міру покарання - смертну кару, тільки з 19 серпня 1906 по 20 квітня 1907 винесли понад 1000 смертних вироків. Військово-окружні суди не відставали від судів военнополевих в застосуванні репресій відносно революційно налаштованих мас: тільки заперіод 1907-1909 рр.. вони засудили до смертної кари 3196 осіб. Царська прокуратура була одним з тих державних органів, який проводив у життя політику самодержавства з проведення масового терору проти революційно налаштованих мас.\nРеакційним, суто каральним органом прокуратура Росії продовжувала залишатися аж до 1917 р., поки вона не була ліквідована разом з звалилися царським самодержавством.\nУ 1917 р. після перемоги Жовтневої революції вимоги з дотримання революційної законності були актуальними з перших днів існування тільки що створеного держави. До створення прокуратури нагляд за правильним виконанням законів був покладений на Робітничо-селянську інспекцію (РСІ), а також на НКЮ РРФСР (народний комісаріат юстиції) з його місцевими органами в системі губвиконкомом. Функції по нагляду за дотриманням законів виконували також і органи ВЧК, поки вони в 1922 р. не були перетворені в органи Головного політичного управління. Повноваження ВЧК з охорони законності були передані судовим органам. Протягом дуже короткого часу нагляд за виконанням законів здійснювали також органи Народного Комісаріату державного контролю, поки в 1920 р.. вони не були ліквідовані в силу їх малоефективності.\nРоз'єднаність всіх перерахованих органів, відсутність у них необхідних владно-розпорядницьких повноважень не могли забезпечити точним і однаковим виконанням законів у Російській Федерації.\nАле вже і в той час було видно зачатки прокурорського нагляду. Вони містилисяу діяльності колегій обвинувачів при Революційних трибуналах та Центральної колегії державних обвинувачів при революційний трибунал ВЦВК.\nПравознавці того часу, в тому числі і Н. В. Криленко 1, вельми позитивно відгукувалися про діяльність колегій обвинувачів.\nЧлени колегій обвинувачів здійснювали нагляд за дотриманням законів при розслідуванні злочинів, підтримували в судах державне обвинувачення у кримінальних справах, приносили касаційні протести на незаконні і необгрунтовані вироки судів. Таким чином функції колегій обвинувачів були обмежені сферою судового провадження у кримінальних справах. До того ж колегії державних обвинувачів не були самостійними державними органами.\nСкладна обстановка періоду нової економічної політики настійно висувала завдання установи самостійного державного органу з нагляду за дотриманням законів.\nУ зв'язку з цим В. І. Ленін писав: "Чим більше ми входимо в умови, які є умовами міцної і твердої влади, чим далі йде розвиток цивільного обороту, тим настійніше необхідно висунути твердий гасло здійснення більшої революційної законності ..." 2.\nЗа пропозицією В. І. Леніна НКЮ РРФСР підготував проект Положення про прокурорський нагляд, який у травні 1922 р. був винесений для обговорення та прийняття на третю сесію ВЦВК IX скликання. Представлений проект Положення викликав на сесії жваву дискусію. Опозиція, головним чином в особі Каменєва, Рикова, Зінов'єва і Осінського, рішуче виступила проти створення централізованої, незалежної від місцевих органів прокуратури. Вони пропонувалистворити прокуратуру з "подвійним" підпорядкуванням. З одного боку, - центральної прокурорської влади, з іншого, - губвиконкому.\nПоставлений на голосування проект Положення про прокурорський нагляд не отримав більшості голосів. Проект був переданий для доопрацювання до створеної сесією ВЦВК Юридичну комісію, яка висловилася за "подвійне" підпорядкування прокурорів.\nВ. І. Ленін, передбачаючи такий результат обговорення проекту, 20 травня 1922 пише лист "Про" подвійному "підпорядкуванні і законності". У цьому листі були вироблені принципи не тільки організації та діяльності органів прокуратури, але і призначення революційної законності в щойно створеному державі.\nУ листі В. І. Ленін відзначає, що основна помилка того погляду, який переміг у більшості комісії ВЦВК, полягає в тому, що вони застосовують принцип "подвійного" підпорядкування неправильно. "Подвійне" підпорядкування, роз'яснював В. І. Ленін, необхідне там, де треба враховувати дійсно існуючу неминучість відмінності. Землеробство в Калузькій губернії не те, що в Казанській. Те ж відноситься до всієї промисловості. Те ж відноситься до всього адміністрування та управління. Не враховувати у всіх цих питаннях місцевих відмінностей - означало б впадати в бюрократичний централізм. Тим часом, законність повинна бути одна, і основним злом у всьому нашому житті і в усій нашій некультурності є потурання споконвічно російського погляду і звички полудікарей, що бажають зберегти законність Калузьку на відміну відзаконності Казанської. Прокурор відповідає за те, щоб жодне рішення жодної місцевої влади не розходилося з законом, і лише з цієї точки зору прокурор зобов'язаний опротестовувати всякі незаконні рішення.\nЗа пропозицією М. В. Криленко проект Положення про прокурорський нагляд був винесений на постатейне голосування. Таке голосування відбулося 26 травня 1922 Постанова ВЦВК про прийняття Положення про прокурорський нагляд 28 травня 1922 було підписано Головою ВЦВК М. І. Калініним та Секретарем ВЦВК А. С. Єнукідзе. З цього дня ведуть відлік органи радянської прокуратури.\nУ Положенні про прокурорський нагляд насамперед знайшли відображення основоположні принципи організації та діяльності органів прокуратури. До їх числа відносяться: централізація і єдиноначальність органів прокурорського нагляду, суворе підпорядкування нижчестоящих прокурорів вищестоящим; незалежність органів прокуратури від місцевих впливів; опора прокурорських органів на допомогу широкої громадськості.\nПоложення про прокурорський нагляд визначало як предмет, так і межі нагляду прокурорів за неухильним виконанням законів. На органи прокуратури було покладено: а) здійснення від імені держави нагляду за законністю діяльності всіх органів влади, господарських установ, громадських та приватних осіб шляхом порушення кримінального переслідування проти винних і опротестування постанов, прийнятих в порушення закону; б) безпосереднє спостереження за діяльністю органів дізнання і ОГПУ; в) підтримання обвинувачення в суді; г) нагляд за правильністю утриманняув'язнених під стражей1.\nОрганізаційно органи прокуратури не представляли собою самостійного державного органу: прокуратура входила як відділу в НКЮ РРФСР. Народний комісар юстиції був одночасно і Прокурором Республіки.\nПомітною віхою в подальшому розвитку і законодавчому регулюванні прокурорського нагляду стало Положення про судочинство РСФСР1, прийняте 11 листопада 1922 четвертою сесією ВЦВК IX скликання. Важливе місце в Положенні займали питання, пов'язані з діяльністю народних слідчих, засновуваних у відділі прокуратури НКЮ для виробництва "термінових" розслідувань з найважливіших справах. Їх діяльність була піднаглядним органам прокуратури.\nНезважаючи на сувору регламентацію незалежності органів прокуратури від місцевих впливів, тим не менше, на місцях губвиконкоми, а також окремі посадові особи чинили на прокурорів вплив з метою прийняття. Рішень, угодних цим органам та посадовим особам.\nЩоб убезпечити прокурорів і підпорядкованих їм працівників від впливу та свавілля місцевих органів та забезпечити їх недоторканність, 16 листопада 1922 ВЦВК і РНК РРФСР прийняли Декрет, в якому було визначено, що · ніякі органи влади не можуть проводити арешти прокурорів, їхніх помічників і слідчих без попереднього дозволу Прокурора Республіки. Винні у порушенні цього Декрету піддаються відповідальності в кримінальному порядку.\nНаприкінці 1922 р. і на початку 1923 р. до Прокурора Республіки від нижчестоящих прокуратур стали надходити численні сигнали про те, що місцеві органиуправління перешкоджають їм у проведенні перевірок щодо дотримання законів у державних органах і громадських організаціях, відмовляються від явки за викликом, не видають необхідної документації, навіть перешкоджають відвідуванню Прокурором тієї чи іншої організації чи підприємства.\nЗа поданням Прокурора Республіки РНК РРФСР приймає 8 березня 1923 спеціальну постанову, в якому наказується відповідним посадовим особам "довести до відома всіх наркоматів про те, що особи прокурорського нагляду за своєю посадою повинні бути пропускаеми у всі приміщення підвідомчих їм установ, для чого наркоматам належить видати відповідні розпорядження по своїм відомствам "3.\nЗ роками діяльність органів прокуратури удосконалювалася, прокуратура зайняла своє особливе місце в системі державних органів, основне призначення якої полягало в здійсненні нагляду за точним і однаковим виконанням законів державними органами, посадовими особами та громадянами.\nПочинаючи з 1926 р., органи прокуратури по суті набувають монопольне право виробництва попереднього розслідування злочинів. Затверджене 19 листопада 1926 ВЦВК Положення про судочинство РРФСР визначає правовий статус слідчих органів прокуратури, підкреслюючи їх процесуальну самостійність при ухваленні конкретних рішень і в той же час піднаглядним органам прокуратури при застосуванні кримінального та кримінально-процесуального законодавства. У Положенні сформульовані певні вимоги професійного і морально-етичного характеру, яким повинні відповідати особи, які призначаються на посаду народних слідчих, старших слідчих і слідчих з важливих справах.\nВельми складноюдля органів прокуратури, як у плані законодавчого регулювання, так і організації роботи, представлялася общенадзорная діяльність. Прокурори або виходили, за встановлені межі своїх повноважень і втручалися в оперативно-господарську діяльність підприємств або відомств, або, навпаки, не використовували наданих їм повноважень щодо усунення порушень закону та підзаконних актів. У зв'язку з цим важливе значення мало Положення про Верховному Суді СРСР і прокуратурі Верховного Суду СРСР, затверджене 24 липня 1929 постановою ЦВК і РНК СРСР. У ньому дуже чітко були визначені предмет і межі общенадзорной діяльності прокурорів. У число об'єктів прокурорського нагляду були включені органи Державного політичного управління. Прокурорам було надано право запитувати народні комісаріати і інші центральні відомства з приводу допущених або незаконних рішень та дій і опротестовувати їх до Президії ЦВК і РНК СРСР.\nДо 1933 р. органи прокуратури входили структурно до складу Верховного Суду СРСР. У той же час на Прокурора СРСР і очолювані ними органи покладався обов'язок по здійсненню нагляду за дотриманням законності у кримінальному та цивільному судочинстві. Таке двоїсте положення певною мірою було перешкодою при здійсненні прокурорами нагляду за дотриманням законів при розгляді судами кримінальних і цивільних справ і законністю та обгрунтованістю винесених судом рішень, вироків, ухвал і постанов.\nЗ роками компетенція прокурорів істотно розширювалася, прокурори набувалинавички по здійсненню прокурорського нагляду за сформованим на той час основними напрямками в діяльності органів прокуратури. Життя і фактичне процесуальне становище органів прокуратури наполегливо висували ідею про централізацію органів прокуратури. І перетворення їх у самостійний державний орган загальнодержавного масштабу. Це давало органам прокуратури великі можливості для встановлення і усунення порушень законів, особливо в сфері кримінального та цивільного судочинства. Вирішенню цієї проблеми було присвячено постанову ЦВК і РНК СРСР від 29 червня 1933 "Про встановлення Прокуратури Союзу РСР" 1. Затверджене 17 грудня 1933 Положення про Прокуратуру Союзу ССР2 визначило правовий статус Прокуратури СРСР як самостійного державного органу. Прокуратура Верховного Суду СРСР була скасована.\nПрокурор Союзу РСР призначався ЦВК СРСР і був підзвітний йому, а також його Президії. Крім цього Прокурор Союзу РСР був підзвітний і РНК СРСР. Це забезпечувало незалежність Прокурора Союзу РСР від будь-яких державних органів та посадових осіб.\nПершим Прокурором Союзу РСР був призначений Іван Олексійович Акулов, відомий партійний і державний діяч. На цій посаді він був недовго, - близько двох років, проте за цей час він зробив багато в організації роботи органів прокуратури, в посиленні прокурорського нагляду.\nУ Положенні про Прокуратуру Союзу РСР були визначені галузі прокурорського нагляду, що стали традиційними: загальний нагляд, нагляд за правильним іоднаковим виконанням законів судовими органами; нагляд за виконанням законів органами дізнання і попереднього слідства; нагляд за законністю і правильністю дій ОГПУ, міліції, виправно-трудових установ.\nУ Положенні були визначені система і структура органів прокуратури.\nВ якості структурних підрозділів до Прокуратури входили військова і транспортна прокуратури.\nВельми докладно були сформульовані функції центрального апарату Прокуратури СРСР. Його призначення полягало у здійсненні керівництва нижчестоящими прокуратурами шляхом видання різного роду вказівок і розпоряджень, скликання нарад підлеглих прокурорів і слідчих, проведення перевірок діяльності нижчестоящих прокуратур, отримання регулярних звітів про їх діяльність. На Прокуратуру СРСР покладалися функції з підбору, розстановці і вихованню кадрів прокурорів і слідчих.\nПроведення в життя Положення про Прокуратуру Союзу РСР в істотній мірі сприяло зміцненню єдності та суворої централізації органів прокурорського нагляду.\nКонституція (Основний Закон) СРСР, прийнята 5 грудня 1936, вперше в історії конституційного законодавства (це була третя по рахунку Конституція соціалістичної держави) вводить поняття вищої нагляду за точним виконанням законів. Причому ця прерогатива була віднесена до повноважень тільки Прокурора Союзу РСР (ст. 113).\nПрокурор Союзу РСР призначався Верховною Радою СРСР строком на 7 років. Всі нижчестоящі прокурори призначалися або їх призначення стверджувалося Прокурором Союзу РСР на 5 років (ст. 116).\nВажливо відзначити, що в Конституції (ст. 117) був закріплений принцип незалежностіорганів прокуратури від місцевих органів і підпорядкування їх тільки Прокуророві Союзу РСР.\nПеріод культу особи Сталіна негативно позначилася на всіх сторонах державного будівництва: політичного, державного, господарського, соціально-культурного та правового. Досить істотно був принижений прокурорський нагляд за виконанням законів, а у сфері нагляду за діяльністю органів ОГПУ і виконавчо-трудових установ був зведений до нуля. Репресивна і виправно-трудова політика була повністю зосереджена в органах ОГПУ і НКВД. Органи прокуратури, особливо військової, зазнали важких втрат. Було репресовано багато прокурори, які відмовилися санкціонувати незаконні рішення органів Держбезпеки. Було розстріляно М. В. Криленко, перший прокурор Союзу РСР І. О. Акулов і багато видатних діячів органів прокуратури.\nУ роки Великої Вітчизняної війни діяльність органів прокуратури була підпорядкована загальній меті - перемозі радянського народу над німецьким фашизмом. Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 червня 1941 р., що оголосив у країні військовий стан, робота органів прокуратури, як військових, так і територіальних, була перебудована на військовий лад.\nГоловний зміст діяльності органів прокуратури полягала в нагляді за виконанням законів воєнного часу, спрямованих на охорону громадського порядку, трудової та державної дисципліни, прав і законних інтересів військовослужбовців та їхніх сімей, охорону соціалістичної власності від злочинних посягань.\nПрокурори і слідчі багато зробили в боротьбі з дитячою безпритульністю і бездоглядністю. Перебуваючина воєнному стані, прокуратура забезпечувала чітке виконання законів про постачання військової продукції, про надання допомоги фронту і про зміцнення тилу.\nІнтереси воєнного часу вимагали перебудови системи та структури органів прокуратури, особливо органів прокуратури прифронтової смуги. З метою зміцнення трудової і виконавської дисципліни Указом Президії Верховної Ради СРСР від 16 вересня 1943 прокурорсько-слідчим працівникам встановлюються класні чини з видачею форменого обмундирування. Одночасно вводиться порівняльна градація класних чинів прокурорів і слідчих, прирівняних до військових звань.\nБагато прокурори і слідчі пішли на фронт у діючу армію або в партизанські загони. Чимало з них загинуло у боях з німецько-фашистськими загарбниками.\nПрокурори і слідчі проводили велику роботу разом із Надзвичайним державним комітетом з розслідування злодіянь німецько-фашистських загарбників. Зібрані матеріали були використані при викритті головних військових злочинців на Нюрнберзькому процесі.\nУ повоєнний час працівники Прокуратури Союзу РСР, Прокуратур РРФСР, УРСР і БРСР провели величезну за своїми масштабами роботу з викриття німецько-фашистських загарбників, встановленню їх злодіянь на окупованих ними територіях Союзу РСР. Висококваліфіковані прокурори і слідчі брали активну участь у судовому процесі над головними військовими злочинцями, що проходив у Нюрнберзі в період з 20 листопада 1945 р. по 1 жовтня 1946\nГоловним обвинувачем від СРСР виступив Р. А. Руденко, який займав в той період посаду ПрокурораУкраїни, а потім був призначений на посаду Генерального прокурора Союзу РСР.\nНа Нюрнберзькому судовому процесі була на власні очі викрито сутність фашизму. Головні військові злочинці понесли заслужене покарання. Законний, обгрунтований і справедливий вирок в Нюрнберзі служить і понині грізним застереженням для агресорів будь-якого масштабу.\nУ повоєнний час зусилля органів прокуратури були направлені на зміцнення законності у сфері економіки. Знадобилося перебудувати роботу органів прокуратури, щоб забезпечити дотримання законності в промисловості, в сільському господарстві, на транспорті. На перший план висувалися завдання із забезпечення схоронності народного добра, дотримання режиму економії народних ресурсів. Важливу роль у посиленні прокурорського нагляду у сфері економіки виконав наказ Генерального прокурора. СРСР № 128 від 17 червня 1946 "Про посилення загального нагляду за точним виконанням законів", в якому були сформульовані завдання прокурорів у сфері загального нагляду, визначені повноваження прокурорів щодо усунення порушень закону, позначені основні засоби прокурорського реагування на встановлені порушення закону.\nОдночасно із загальним наглядом удосконалювалися і інші галузі нагляду, а також виробництво розслідування скоєних злочинів. Наказом Генерального прокурора СРСР № 131 від 28 липня 1949 вводиться дільнична система роботи слідчих органів прокуратури. За кожним із слідчих закріплюється певна ділянка району чи міста, - практично ці ділянки відповідали територіям відділень міліції. Всі кримінальні справи приймалися слідчим до своговиробництва по територіальності. Слідчий був тісно пов'язаний з органами дізнання та оперативно-розшукової службою органів внутрішніх справ, дислокованих на його дільниці. Це сприяло більш повному і швидкому розкриттю злочинів, а також їх повного, об'єктивного та всебічного розслідування. Розслідування найбільш складних за доказам і ступеня соціальної небезпеки злочинів доручалося старшим слідчим або слідчим з особливо важливих справ.\nЗ огляду на важливе державне та політичне значення діяльності органів прокуратури та з метою підвищення престижу, авторитету і впливу прокуратури на забезпечення законності в державі, Верховна Рада СРСР 19 березня 1946 приймає Закон СРСР "Про присвоєння Прокурору СРСР найменування Генерального прокурора СРСР '".\nНеобхідність реабілітації громадян, які незаконно і необгрунтовано репресованих в період культу особи, зажадала розширення наглядових повноважень місцевих судових органів, а разом з цим і активізації діяльності прокурорів у цьому напрямку.\nУказом Президії Верховної Ради СРСР від 14 серпня 1954 р. у складі Верховних судів союзних республік, крайових, обласних судів, судів автономних республік, автономних областей утворені Президії, повноважні розглядати наглядові протести відповідних прокурорів і голів судів.\nПрезидія Верховної Ради СРСР приймає також Указ від 25 квітня 1955 "Про порядок розгляду справ президіями судів" 3.\nУстановлений порядок розгляду президіями судів наглядових протестів прокурорів і голів судів, повноваження цих судів, ревізійне початок їх діяльності, - все це знайшлозгодом закріплення в Основах кримінального судочинства Союзу РСР і союзних республік 1958 р. і до Кримінально-процесуальному кодексі РРФСР 1960\nПрокурорський нагляд як вид державної діяльності\nОргани прокуратури, здійснюючи покладені на них повноваження щодо опротестування незаконних і необгрунтованих рішень як судів, так і позасудових органів, провели величезну за обсягом роботу в плані реабілітації невинно постраждалих в період культу особи. Необхідно відзначити, що ця робота продовжується і в даний час, головним чином силами центрального апарату Генеральної прокуратури Російської Федерації.\nДо того ж періоду відноситься і прийняття такого важливого законодавчого акту, як Положення про прокурорський нагляд в СРСР, затверджене Указом Президії Верховної Ради СРСР від 24 травня 1955\nРозробка та прийняття Положення про прокурорський нагляд в СРСР мали на меті відновити принципи організації та діяльності органів прокуратури, наділити Генерального прокурора СРСР і підлеглих йому прокурорів додатковими владно-розпорядчими повноваженнями щодо встановлення та усунення порушень закону, особливо в сфері загального нагляду, у стадії провадження дізнання і попереднього слідства, а також у нагляді за законністю діяльності виправних установ.\nУ Положенні містилося дуже важлива вимога до організації прокуратури, щоб Генеральний прокурор СРСР і всі підпорядковані йому прокурори суворо стежили за правильним і однаковим виконанням законів, не дивлячись ні на які місцеві відмінності і всупереч яким бито не було Місцевим впливам. У Положенні були викладені завдання та повноваження прокурорів, а також засоби реагування на встановлені порушення закону стосовно до кожної із закріплених у Положенні галузей нагляду. Це сприяло організації більш чітко налагодженої діяльності прокурорів по кожній з галузей нагляду, встановлення паралелізму в роботі прокурорів різних підрозділів та підвищенню відповідальності прокурорів за якість виконаної роботи.\nВперше в історії законодавства про прокурорський нагляд в Положенні було сформульовано досить важлива вимога до кадрів прокурорів і слідчих щодо їхнього освітнього цензу: ці посади має право займати тільки особи, які мають вищу юридичну освіту. Особи, які не мають вищої юридичної освіти, могли бути призначені слідчими і прокурорами тільки за згодою Генерального прокурора СРСР. Мова йшла про тих, хто навчався заочно у вищих правових навчальних закладах. Для прокурорів країв, областей, міст і районів було визначено віковий ценз - 25 років.\nУ зв'язку з прийняттям Положення про прокурорський нагляд в СРСР, коли був закріплений правовий статус слідчого апарату і прокурорів різного профілю, потрібно більш чітко визначити структуру центрального апарату Прокуратури Союзу РСР, прокуратур союзних і автономних республік, країв і областей, обсяг повноважень прокурорів по різних галузях їх діяльності.\nПостановою Президії Верховної Ради СРСР від 7 квітня 1956 р. "Про структуру центрального апарату Прокуратури СРСР" вводяться відділиза галузями нагляду та різні підрозділи з виконання функціональних завдань, що забезпечують успішне здійснення такого нагляду.\nГенеральний прокурор СРСР у наказі № 54 від 10 квітня 1956 затверджує структуру центрального апарату Прокуратури СРСР і прокуратур республік, країв, областей. При цьому в межах штатної чисельності органів прокуратури та виділених асигнувань встановлюються зайві ланки і вводяться підрозділи, передбачені постановою "Про структуру центрального апарату Прокуратури СРСР".\nПитання правового, оперативного і кадрового характеру вирішувалися в органах Прокуратури СРСР, прокуратурах республік і нижчестоящих прокуратурах на оперативних нарадах при керівникові прокуратури. Фактично рішення з обговорюваного питання брав не склад оперативної наради, а сам керівник. З урахуванням вимог демократизації, колегіальності і гласності в діяльності державного апарату в органах прокуратури засновуються колегії (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 27 лютого 1959 р.) 2. Колегії були утворені при Генеральному прокурорі СРСР і прокурорів союзних республік.\nНа засідання колегій виносяться питання, пов'язані з підбором, розстановкою і вихованням прокурорсько-слідчих кадрів; виконанням наказів і вказівок Генерального прокурора СРСР; організацією контролю виконання в органах прокуратури; звіти прокурорів, підпорядкованих Генеральному прокурору, про проведену роботу по зміцненню законності та організації боротьби з злочинністю та інші важливі питання, пов'язані з діяльністю прокуратури. Рішення колегій проводяться в життя вказівками Генерального прокурора СРСР і прокурорів союзних республік.\nВ якостідорадчого органу при Генеральному прокурорі СРСР створюється Методична Рада, очолюваний заступником Генерального прокурора СРСР (наказ Генерального прокурора СРСР від 27 липня 1960 № 59). Склад Методичної Ради затверджується Генеральним прокурором СРСР. У нього входять прокурори, слідчі і вчені-юристи. Рішення Методичної Ради мають рекомендаційний характер. На засідання Ради виносяться найбільш складні питання законодавчого, організаційного та теоретичного характеру, що відносяться до діяльності органів прокуратури.\nВажливе значення у зміцненні трудової і виконавської дисципліни в органах прокуратури мало Положення про заохочення, і дисциплінарної відповідальності прокурорів і слідчих органів прокуратури, затверджене Указом Президії Верховної Ради СРСР від 24 лютого 1964 р. У Положенні підкреслюється, що радянські прокурори і слідчі повинні бути взірцем високої свідомості, принциповості і працьовитості: у ньому встановлено перелік заохочень та стягнень і порядок їх оголошення. Наказ про заохочення або стягнення долучається до особової справи кожного працівника прокуратури.\nПосиленню централізації та єдності прокурорського нагляду сприяла Конституція (Основний Закон) СРСР, прийнята 7 жовтня 1977 Слід підкреслити, що жодна з колишніх Конституцій нашої держави, - а це була за рахунком четверта Конституція, - не приділяла такого великої уваги і не відводила такого значного місця прокуратурі як одному з державних органів країни. Досить сказати, що прокуратурі була відведена самостійна голова - глава 21 (ст.164-168), в якій були розкриті основоположні принципи не тільки організації, але й діяльності органів прокуратури.\nУ Конституції (ст. 168) було закріплено положення про те, що "органи прокуратури здійснюють свої повноваження незалежно від будь-яких місцевих органів, підкоряючись тільки Генеральному прокурору СРСР". Ця конституційна норма забезпечувала не тільки єдність і централізацію органів прокуратури, але і створювала умови для встановлення однакового розуміння законів та їх застосування на території Радянської держави.\nКонституція СРСР (ст. 164) покладала на органи прокуратури обов'язок здійснювати нагляд не тільки за точним, але і однаковим виконанням законів. Необхідно відзначити, що ні в Конституції СРСР 1936 р., ні в Положенні про прокурорський нагляд 1955 не було зазначено на обов'язок органів прокуратур здійснювати нагляд за однаковим виконанням законів. Тим часом для нашої держави з його розгалуженою економікою і особливостями національної культури дуже важливо, щоб на всій території СРСР дотримувалися вимоги щодо "єдиної" законності, яких би проблем законність ні зачіпала.\nВельми знаменно, що Конституція поклала на органи прокуратури здійснення вищого нагляду за точним і однаковим виконанням законів. Якщо Конституція СРСР 1936 покладала вищий нагляд тільки на Генерального прокурора СРСР (ст. 113), то Конституція 1977 цей обов'язок покладено, як на Генерального прокурора СРСР, так і на всіхпідлеглих йому прокурорів (зрозуміло, що здійснення вищого нагляду кожним з прокурорів реалізовувалося в межах його компетенції). Поняття вищої нагляду означало, що він здійснюється прокурорами від імені власника верховної влади в державі - Верховної Ради СРСР на основі принципів законності, централізації і незалежності прокурорів від різного роду місцевих вплив.\nЩе одна обставина, що визначає прокурорський нагляд за виконанням законів як вищий, полягає в наступному. У Російській Федерації створена і діє розгалужена система державних, відомчих і громадських органів та організацій, на які поряд з іншими функціями покладені обов'язки щодо здійснення контролю, або нагляду за виконанням чинного законодавства. До їх числа відносяться: органи контрольно-ревізійного управління Міністерства фінансів (КРУ), наглядові органи протипожежних, санітарних і т.п. установ. Визначаючи співвідношення повноважень цих органів і органів прокуратури, необхідно відзначити, що органи прокуратури здійснюють нагляд за виконанням законів і цими контролюючими та наглядовими органами.\nКонституція СРСР забезпечувала Генеральному прокурору СРСР незалежне становище при здійсненні ним покладених на нього повноважень. Це виражалося в тому, що Генеральний прокурор СРСР призначався і був підзвітний Верховній Раді СРСР (ст. 165). Це означає, що жоден державний орган, ні одна посадова особа не могли чинити на Генерального прокурора вплив з метою прийняття ним рішень, що не відповідають або суперечать закону. Генеральний прокурор СРСР щорічно звітувавперед Верховною Радою СРСР про виконану роботу щодо зміцнення законності. Це було найбільш дієвою формою контролю за діяльністю Генерального прокурора СРСР і очолюваних ним прокурорських органів.\nХарактеризуючи законодавство про розвиток прокурорського нагляду, прийняте наприкінці 80-х - початку 90-х рр.., Не можна не звернути увагу на те, що в цей час істотно розширюється предмет і межі прокурорського нагляду. У зв'язку з цим слід послатися на Закон СРСР, прийнятий З'їздом народних депутатів СРСР 26 грудня 1990 "Про зміни та доповнення Конституції (Основного Закону) СРСР у зв'язку з вдосконаленням системи державного управління", яким в предмет прокурорського нагляду були включені законність діяльності місцевих Рад народних депутатів, політичних партій і масових рухів.\nБули внесені також зміни до ст. 166 Конституції, яка регулює порядок призначення та підзвітність прокурорів республік. Було встановлено, що прокурори республік призначаються найвищими органами державної влади республік за погодженням з Генеральним прокурором СРСР і їм підзвітні. У діяльності з нагляду за виконанням законів СРСР прокурори республік підзвітні також Генеральному прокурору СРСР.\nБули внесені корективи і в ст. 168 Конституції СРСР щодо того, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначалися законодавством Союзу РСР і союзних республік.\nІсторія прокуратури була б неповною, якби в ній не знайшла відображення роль Закону "Про прокуратуру СРСР",прийнятого 30 листопада 1979 Верховною Радою СРСР з метою посилення прокурорського нагляду '.\nУ початковій редакції Конституції СРСР (ст. 168) було сказано, що "організація і діяльність органів прокуратури визначається Законом" Про прокуратуру СРСР ". Та обставина, що прийняття Закону" Про прокуратуру СРСР "було зумовлено Основним Законом держави, визначило його імперативну силу в регулювання діяльності органів прокуратури.\nПрийняття Закону "Про прокуратуру СРСР" було обумовлено не тільки Конституцією СРСР, але й тим, що Положення про прокурорський нагляд в СРСР, прийняте в 1955 р., багато в чому застаріло і не відповідало вимогам життя, практика прокурорського нагляду за виконанням законів виробила нові кошти реагування на встановлені порушення закону. За цей період були прийняті Основи законодавства по різних галузях права (близько 20 Основ), кримінальні, кримінально-процесуальні, цивільні та цивільні процесуальні кодекси союзних республік, в яких з урахуванням сучасних вимог визначалися сутність і зміст прокурорського нагляду у сфері кримінального та цивільного судочинства. Bсe ці нововведення були відображені в Законі "Про прокуратуру СРСР".\nУ Законі "Про прокуратуру СРСР" отримав закріплення принцип демократизації і гласності в діяльності органів прокуратури, що було особливо важливо в справі встановлення порушень закону та усунення причин і умов, що сприяли цим порушенням. Були розширені межі прокурорського нагляду за виконанням законів, що сприяло посиленню охорони прав і законнихінтересів громадян.\nНеобхідно відзначити, що в Законі · "Про прокуратуру СРСР" отримали подальший розвиток традиційно сформовані галузі прокурорського нагляду з викладом завдань і повноважень прокурорів у кожній з галузей нагляду. Визначено засоби прокурорського реагування на встановлені порушення закону. Вельми чітка регламентація завдань і повноважень прокурорів по кожній з галузей нагляду дозволила усунути паралелізм у діяльності окремих підрозділів Прокуратури СРСР і нижчестоящих прокуратур.\nДля прокурорів і слідчих було важливо, що законодавець не тільки передбачив конкретні форми реагування на встановлені порушення закону (протест, подання, постанова), але й визначив їх структуру, зміст і реквізити. Це забезпечувало єдність у реагуванні прокурорів на встановлені порушення закону.\nУ справі впорядкування роботи слідчого апарату мало значення та обставина, що в Законі знайшов відображення правовий статус слідчого, - від слідчого районної (міської) прокуратури до слідчого з особливо важливих справ при Генеральному прокурорі СРСР. При цьому в Законі наголошувалося процесуальна самостійність слідчого в питаннях розкриття та розслідування злочину та його відповідальність за законність та обгрунтованість прийнятих рішень.\nЗакон закріпив імперативний характер повноважень прокурора щодо усунення встановлених порушень закону, підкресливши при цьому, що вимоги прокурора про усунення виявлених ним порушень закону, пред'явлені у встановленому порядку, обов'язкові для виконання.\nЗ прийняттям Закону "Про прокуратуру СРСР" отримали подальше розширення E діяльності прокурорів іслідчих принципи гласності, демократії та колегіальності. Законом передбачалося створення колегій у Головній військовій прокуратурі, прокуратурах автономних республік, країв, областей, міст (на правах областей) та автономних областей.\nВельми істотні доповнення до Закону "Про прокуратуру СРСР" були внесені Указом Президії Верховної Ради СРСР від 16 червня 1987 р. "Про внесення змін і доповнень до Закону СРСР" Про прокуратуру СРСР "1. Указом були введені в ужиток прокурорського нагляду такі кошти прокурорського реагування на встановлені порушення закону, як припис та застереження.\nЗ метою успішного проведення в життя Закону "Про прокуратуру СРСР" Генеральний прокурор СРСР видав низку наказів керівного характеру за всіма без винятку галузях нагляду, в яких визначалися завдання органів прокуратури щодо встановлення та усунення порушень законності. Характерно, що накази Генерального прокурора СРСР з питань провадження дізнання і попереднього слідства були обов'язковими для виконання органами МВС і КДБ.\nУ зв'язку з новими завданнями, що виникли перед органами прокуратури у 1988-1990 рр.. (Розвиток кооперативного руху, створення акціонерних товариств, впровадження іноземного капіталу в промисловість і в сільське господарство СРСР, конверсія воєнної промисловості і т.д.), був істотно трансформований центральний апарат Прокуратури СРСР. Постановою Президії Верховної Ради СРСР від 6 лютого 1989 р. "Про структуру Прокуратури Союзу РСР" перетворюється Управління загального нагляду, вводиться Управління з нагляду за виконанням законів продержавної безпеки та з міжнаціональних і международноправовим питань, отримують додаткові повноваження управління і відділи з сформованим галузях прокурорського нагляду, Відтепер Генеральному прокурору СРСР було надано право самому в межах встановленої законом штатної чисельності і фонду заробітної плати визначати структуру і штати Головних управлінь, управлінь та відділів Прокуратури Союзу РСР.\nЗ розпадом СРСР і утворенням СНД Прокуратура Союзу РСР перетвориться в міжреспубліканських орган прокурорського нагляду - Прокуратуру Союзу суверенних держав. Правовою основою діяльності прокуратури СНД було загальносоюзне та республіканське законодавство про прокуратуру, а також законодавство по різних галузях права.\nДля вироблення спільних із прокуратурами республік рішень утворилася федеральна колегія, очолювана Генеральним прокурором СНД. До складу колегії входили його заступники та Генеральні прокурори республік. Були перетворені деякі галузі нагляду та основні напрямки діяльності Генеральної прокуратури з нагляду, за виконанням законів у СНД. Було ліквідовано Друге управління, що здійснював нагляд за законністю на режимних об'єктах, його функції були передані прокурорам республік. Перетворені транспортні, природоохоронні прокуратури та прокуратури виправних установ. Їх функції були передані також прокурорам республік.\nПоворотним пунктом в історії органів прокуратури в цілому і Прокуратури СРСР зокрема явилося проведення в життя постанови Верховної Ради РРФСР від 15 листопада 1991 р. "Про утворення єдиної системи органів прокуратури РРФСР".\nВідповідно до Декларації продержавний суверенітет РРФСР і на підставі ст. 176 і 179 Конституції РРФСР (1978 р.)\nВерховна Рада РРФСР утворив на базі діючих на території РРФСР органів прокуратури єдину систему органів прокуратури, підпорядковану Генеральному прокурору РРФСР.\nГенеральному прокурору РРФСР було запропоновано взяти в своє відання розташовані на території Російської Федерації органи Прокуратури Союзу РСР, установи, в тому числі ВНДІ проблем зміцнення законності та правопорядку, Інститут підвищення кваліфікації керівних кадрів, Інститут удосконалення слідчих працівників.\nВизначено штатна чисельність єдиної системи органів Прокуратури РРФСР до кількості 39,5 тис. чоловік. Уряду РРФСР запропоновано перевести з 1 січня 1992 р. органи Прокуратури РРФСР на централізоване матеріально-технічне забезпечення. Прийнято рішення про встановлення кратності посадових окладів для слідчих і прокурорів щодо мінімальної зарплати в РРФСР.\nЗ розпадом Союзу Прокуратура СРСР перестала існувати як самостійний державний орган. У кожному з суверенних держав були утворені самостійні прокуратури, очолювані Генеральними прокурорами. Настав період децентралізації органів прокуратури; вводиться "подвійне" підпорядкування прокурорів - Генеральному прокурору суверенної держави і вищим органам державної влади.\nУ центральних і місцевих органах прокуратури почала спостерігатися велика плинність кадрів прокурорів і слідчих. За повідомленням Генерального прокурора РРФСР, на 1 січня 1992 недокомплект кадрів прокурорів і слідчих склав 1200 чол.\nІстотно знизилися престиж, авторитет і вплив органів прокуратури в питанняхзміцнення законності та правопорядку. Помітно знизилися професіоналізм і кваліфікація прокурорів і слідчих.\nЗ моменту ліквідації Прокуратури Союзу РСР як центрального органу прокурорської системи на території суверенних держав перестав діяти Закон СРСР "Про прокуратуру СРСР" 1979 р.\nВерховна Рада РФ 17 січня 1992 приймає Закон Російської Федерації "Про прокуратуру Російської Федерації". Закон набрав чинності з 18 лютого 1992\nОдночасно Верховна Рада РФ приймає постанову "Про порядок введення в дію Закону Російської Федерації" Про прокуратуру Російської Федерації ". З дня введення в дію Закону" Про прокуратуру Російської федерації "визнано не чинним на території Російської Федерації Закон СРСР" Про прокуратуру СРСР ".\nУ Законі "Про прокуратуру Російської Федерації" визначені предмет і межі нагляду, куди входять: нагляд за виконанням діючих в Російській Федерації законів; вжиття заходів, спрямованих на усунення порушень закону; здійснення кримінального переслідування щодо осіб, які вчинили злочини. Прокуратура має на меті забезпечення в Російській Федерації верховенства чинних законів.\nЗакон трансформує зміст і призначення прокурорського нагляду в кримінальному та цивільному судочинстві, відводячи прокурорам роль сторони при розгляді судами кримінальних і цивільних справ, хоча за прокурорами зберігається право опротестування незаконних і необгрунтованих судових рішень.\nЗаконодавцем розроблені принципи організації та діяльності органів прокуратури, серед яких знайшли відображення такі, як єдність і централізація системи прокурорських органів,незалежність прокуратури від органів державної влади і управління, гласність і демократизація в діяльності органів прокуратури та ін\nЗакон зберігає що склалася раніше систему і структуру органів прокуратури. Поряд з територіальною прокуратурою в системі органів прокуратури Російської федерації діють військова, транспортна, природоохоронна прокуратури, прокуратура виправно-трудових установ, прокуратура Другого управління Генеральної прокуратури РФ.\nОдин з розділів Закону присвячений завданням, повноважень прокурорів і засобам реагування на встановлені порушення закону по кожній з галузей прокурорського нагляду.\nДосить повно в Законі представлена кадрова політика. Тут закріплені положення, пов'язані не тільки з підбором, розстановкою і вихованням кадрів, але і з заходами правового і соціального захисту прокурорів і слідчих, а також їхніх сімей.\nЗ метою успішного проведення в життя Закону "Про прокуратуру Російської Федерації" Генеральний прокурор РФ видав низку наказів керівного характеру, в тому числі № 7 від 11 березня 1992 "Про завдання органів прокуратури, що випливають із Закону Російської Федерації" Про прокуратуру Російської Федерації " та № 20 від 28 травня 1992 р. "Про організацію нагляду і управління в органах прокуратури Російської Федерації". У н ^ х визначені цілі прокурорського нагляду на сучасному етапі, тактика і методика діяльності органів прокуратури з розлитим галузях прокурорського нагляду, а також форми прокурорського реагування на встановлені порушення закону.\nпонятие здоровье по воз


Ізраїль зацікавлений взяти участь в будівництві сучасного сміттєпереробного заводу в Києві | УНІАН\nІзраїль зацікавлений взяти участь в будівництві сучасного сміттєпереробного заводу в Києві\nМер столиці сьогодні обговорив з міністром екології Ізраїлю можливі напрямки співпраці.\nУ плані переробки сміття Ізраїлю є що запропонувати / фото УНІАН\nІзраїль зацікавлений взяти участь у реалізації проекту з будівництва в Києві сучасного сміттєпереробного заводу.\nПро це заявив під час зустрічі з Київським міським головою Віталієм Кличком міністр екології Ізраїлю, міністр у справах Єрусалиму, співголова спільної українсько-ізраїльської комісії з питань торгівлі та економічного співробітництва Зеєв Елькін.\nЧитайте такожУ Львові влаштували сміттєзвалище у парку (фото)\n«Я знаю, що тут було запроваджено багато наших напрацювань. В плані переробки сміття Ізраїлю є що запропонувати. Технології, які в нас є, можуть вам допомогти. Ми дуже зацікавлені в обміні технологіями. Як і в питанні щодо проблеми очищення питної води», - сказав міністр екології Ізраїлю.\nКличко зазначив, що також Київ зацікавлений в технологіях, що стосуються заощадження електроенергії та води.\n«Київ та Ізраїль мають досвід успішного співробітництва. Зокрема, українська столиця перейняла декілька проектів, які свого часу впровадили у Тель-Авіві. Сьогодні у Києві успішно працює дата-центр з обробки даних відеоспостереження. Встановлено понад 6 тисяч камер спостереження. І ми будемо розвивати ці напрацювання в сфері безпеки. Нам цікавий досвід Ізраїлю і в розвитку туристичного потенціалу в умовах терористичної загрози. Ми дуже зацікавлені у співпраці в сфері туризму», - заявив Кличко.\nВін також подякував міністру за підтримку, яку Ізраїль надає Україні та за незмінну позицію стосовно територіальної цілісності України.\nСвоєю чергою, Елькін підтвердив готовність Ізраїлю надавати будь-яку допомогу Україні.\nТакож сторони обговорили питання створення в Києві Меморіалу пам’яті жертв Бабиного Яру. Кличко висловив впевненість, що за кілька років Меморіал у столиці буде побудований.


Нежить. Рецепти народних засобів для лікування нежитю\nНежить слід лікувати з появи перших симптомів - як тільки заклало ніс, з 'явилося відчуття печіння в носі, чхання, головний біль, першіння в горлі - відразу починайте лікуватися, не затягуйте.\nПри нежиті у дітей: кора дуба - 15 г, листя шавлії - 15 г, квітки календули - 10 г, квітки липи - 10 г.\n"" Народні кошти на початковій стадії особливо ефективні ""\n# Листя берези, листя вахти, листя бузку, трава тисячолістника, кореневище солодкі, трава низки - порівну. 8 г збору залити 300 мл окропу, нагрівати на водяній бані 20 хвилин, наполягати в теплі 1 годину, потім процедити. Застосовувати для промивання носа і закопування в ніс в теплому вигляді.\n# При нежиті дуже корисно прогрівати ділянку гайморових пазух двома звареними вкруту яйцями, прикладаючи їх гарячими по обидва боки носа. Тримати до остигання.\n# Склянку соняшникової олії прокип 'ятити на водяній лазні 30-40 хвилин, остудити і додати 2-3 дольки часнику, чверть голівки цибулі. Суміш наполягати 2 години, потім процедити. Закопувати в ніс при нежиті.\n# 1 чайну ложку меду і 2 чайну ложку сирого бурякового соку перемішати. Капати по 5 крапель чотири рази на день в кожну ніздрю.\n# Сік цибулі, сік картоплі, соняшникова олія, мед - по 10 г. Все перемішати і закопувати по 1-2 краплі.\n20 г збору залити 200 мл окропу, наполягти протягом 1,5-2 годин, охолодити, процедити і використовувати у вигляді крапель в ніс та інгаляцій. У ніс капати по 5-6 крапель три-чотири рази на добу. Тривалість інгаляції 5 хвилин, курс - 3-4 процедури.\n# Необхідно щодня промивати ніс протягом 6-8 місяців. Лікарські збори необхідно змінювати кожні 1,5-2 місяці без перерви.\n# Нагріти добре сіль на сковорідці, покласти в лляні мішечки і прогрівати гайморові пазухи.\n# Припинити вживання молока і молочних продуктів, а також скоротити споживання цукру і крохмаловмісних продуктів. Медики стверджують, що синусит часто виникає від надмірного вживання пастеризованого молока.\n# Листя берези, квітки бузку, нирки сосни, листя шавлії, листя евкаліпту, кореневище горця лусуйчастого, квітки бузини чорної, квітки бораго, хвоя пихти - порівну. 15 г збору залити 300 мл окропу, кип 'ятити 5 хвилин, наполягати в теплі 2 години, потім процедити. Промивати порожнину носа три-п 'ять разів на день, використовуючи щоразу 60-80 мл теплого настою. Навіть коли виділення з носа повністю припинилися, лікування необхідно продовжувати ще 1,5-2 місяці. Місцеву терапію добре поєднувати з прийомом фітозборів всередину. Після повної ремісії проводяться профілактичні курси лікування кожні 3-4 місяці.


Новини Ковеля. ТЦК - Ювілей ансамблю Лісова пісня\nНа концерт — як на зустріч випускників: за лаштунками сцени колишні учасники “Лісової пісні” діляться спогадами та розглядають раритетні фото.\n- “Було весело. Ми після школи бігли сюди і до 10-ої вечора веселились. Ніхто нікого в шию не гнав. І то бігли сюди із задоволенням... А керівником тоді був Анатолій Чамбула”, - згадують колишні учасники ансамблю Леонід Столярчук та Іван Садовник.\nУже за два роки після своєї появи на культурній мапі Волині у 1972-му, колектив отримав високе звання “Народний аматорський”. З того часу — яким би не був склад учасників ансамблю, “Лісова пісня” - сценічний знак якості. Мистецький бренд Ковеля. Волині. Та й України.\n- “Я дуже і дуже задоволений своїми хористами... А секрет нашого успіху - це любов до пісні, до музики. І ставлення до артистів...”, - говорить керівник хорової групи ансамблю “Лісова пісня” Василь Балюк.\nКерівником оркестру “Лісової пісні” багато років є відомий ковельський музикант Олексій Кіпень. А постановкою танців опікується молодий хореограф Максим Цехончук. Такий сплав досвіду й молодості — ще одна запорука творчого довголіття ансамблю.\n- “Секрет в тому, що треба співати — і буде все добре. Скільки я пережила за своє життя. І якби не пісня... Я б просто не вижила...”, - розповідає ветеран ансамблю (42 роки на сцені) Валентина Кравчик.\nЗа чотири з половиною десятиліття творчої діяльності ковельська “Лісова пісня” здобула чимало мистецьких нагород. Але найголовнішою з них залишається палка любов шанувальників.\nНемає сумніву, що в подальшому “Лісова пісня” розквітне новими сценічними барвами. Бо має міцне коріння. І презентує справжнє народне мистецтво.\nКовельські школярі долали «Маршрут любові»\nУ Ковелі з'являться червоно-білі пішохідні переходи\nУ Ковелі хворих на грип не зареєстровано\nКористуватись сматфоном у темряві шкідливо, - медики\nОтримати послуги у сфері земельних відносин можна в режимі online\nКиївстар закриває тариф «Максимальний Безлім 2017»\nКабмин спростив процедуру розмитнення “євроблях”\nУ Євросоюзі узгодили реформу авторського права в інтернеті


6 голів комітетів можуть лобіювати свій бізнес » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nПолітика 22-лют-2013, 18:530126\nТакі результати аналізу, проведеного рухом «Чесно».\nЗокрема, такий ризик є вірогідним для голів комітетів з питань промислової та інвестиційної політики; бюджету; податкової та митної політики; транспорту і зв’язку; охорони здоров'я; екологічної політики, природокористування та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.\nУ Партії регіонів: 11 з 13 голів комітетів – причетні до бізнесу, з них — тільки 3 відкрито. У ВО «Батьківщина»: 3 з 9 голів комітетів — причетні до бізнесу, з них — 1 відкрито. У партії «УДАРУ Віталія Кличка»: 2 з 3 голів комітетів – фактично є бізнесменами і займаються бізнесом відкрито. У КПУ: у 2 голів комітетів причетності до бізнесу не виявлено. ВО «Свобода» єдиний голова комітету причетна до бізнесу:.\n— Воропаєв Юрій Миколайович. Партія регіонів. Комітет з питань промислової та інвестиційної політики\n— Гєллєр Євгеній Борисович. Партія регіонів. Комітет з питань бюджету\n— Хомутиннік Віталій Юрійович. Партія регіонів. Комітет з питань податкової та митної політики\n— Колесніков Борис Вікторович. Партія регіонів. Комітет з питань транспорту і зв’язку\n— Бахтеєва Тетяна Дмитрівна. Партія регіонів. Комітет з питань охорони здоров'я\n— Сех Ірина Ігорівна. ВО «Свобода». Комітет з питань екологічної політики, природокористування та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи


Стан посівів сільськогосподарських культур та метеорологічна ситуація у Львівській області на 14.04.2021 р. — Інститут сільського господарства Карпатського регіону НААН\nСтан посівів сільськогосподарських культур та метеорологічна ситуація у Львівській області на 14.04.2021 р.\nу Львівській області на 14.04.2021 р.\nУ період з 8 до 14 квітня продовжував зберігатися контрастний температурний режим та випали незначні опади. Середньодобові температури повітря спочатку зростали з 1,6 °С (8.04) до 13,2 °С (12.04), надалі знову знизилися до 6,4 °С (13.04). Спостерігали як додатне, так і від'ємне відхилення від кліматичного показника (6,1 °С у І та 7,0 °С у ІІ декадах). Максимальна температура повітря дорівнювала 19,8 °С (12.04), мінімальна ‒ -2,1 °С (8.04).\nОпади випали в кількості 1 мм і продовжують іти 14.04 у вигляді дощу та мокрого снігу. На полях із озимими культурами утворився сніговий покрив висотою до 2 см, температура повітря знизилася до 0 °С.\nЗа таких погодних умов, які складаються, озимина то активізує, то пригальмовує свій ріст і розвиток. Рослини пшениці озимої на 13.04 є в кінці ІІ ‒ ІІІ етапу органогенезу залежно від строків сівби. За сівби 29.09 та 03.10 конус росту в рослин ‒ диференційований. Висота рослин зросла на 0,7‒3,3 см порівняно з попередніми вимірами.\nДинаміка окремих показників росту та розвитку рослин пшениці озимої\nМинулого року станом на 15.04 рослини пшениці озимої сортів Полісянка й Тобак за сівби 01.10 були в V етапі органогенезу ‒ початку росту 2-го міжвузля.\nПідживлення азотом на ІІІ, ІV, V етапах створює достатній його запас у рослинах для закладання і подальшого розвитку великої кількості колосків у колосі.\nФітосанітарний стан посівів озимих зернових на 13.04.2021\nЗгідно з результатами наших обстежень слід зазначити, що посіви озимих зернових станом на 13.04.2021 р. залежно від сорту уражені септоріозом листя − 2,5−6,0 %.\nОтже, важливо проти листкових хвороб використати фунгіциди, які можна застосовувати вже за температури +5–8 °С, такі як Тілт Турбо 575 ЕС, к.е. та інші, що входять до “Переліку пестицидів і агрохімікатів, дозволених до використання в Україні”.\nУ квітні набуватимуть поширення хвороби зернових колосових культур: борошниста роса, септоріоз листя, гельмінтоспоріозні плямистості, кореневі гнилі та ін. Розвитку хвороб сприятиме випадання дощів та відповідний температурний режим (t° повітря 16–25 °С), рясні роси.\nПри обробці посівів зернових культур фунгіцидами слід враховувати фітосанітарний стан кожного поля, а зокрема ступінь ураження рослин певним збудником та дотримуватися техніки безпеки при роботі з отрутохімікатами. Слід відзначити, що обробку фунгіцидами потрібно проводити згідно з рекомендаціями до певного препарату.\nНа обстежуваних полях кількість мишоподібних гризунів була менша від ЕПШ і становила 1−2 колонії на 1 га. Потрібно постійно проводити обстеження посівів озимих зернових на їх наявність навесні. За ЕПШ (3‒5 колоній на 1 га) мишоподібних гризунів слід продовжити боротьбу з ними родентицидами.\nГалина Ярославівна Біловус, завідувач лабораторії захисту рослин, кандидат с.-г. наук;


Понеділок, 29 січня 2018, 16:19\nПід час заходу обговорювали виконання правил техніки безпеки при перевезенні учнів, нормативно-правові акти та проектний менеджмент у сфері залучення додаткових коштів для фінансування саме освітніх проектів.\nБули розглянуті приклади "великих" і "малих" проектів на конкретних громадах, продемонстровані приклади конкретних заявок. Радник з питань регіонального розвитку Григорій Стариков роз’яснив присутнім, що освітня субвенція, як і інші інструменти державної підтримки невічні і врешті решт вичерпуються. Тому рано чи пізно громадам окрім підтримки від ДФРР для реалізації своїх проектів потрібно шукати приватні фонди, залучати додаткові гроші через гранти та інвестиції.\nНа думку Григорія Старикова, директори опорних закладів та начальники відділів освіти ОТГ в даний період часу виконують неприродню для них функцію завгоспів, адже займаються ремонтом дахів, утепленням закладів, тощо. Усі ці моменти забирають у них багато часу, який, можливо, було б спрямувати на пошук інвестиційних пропозицій, стажування, підвищення кваліфікації для себе, своїх підлеглих, учнів. Адже, наголошує експерт, усі мають навчатись протягом життя, особливо працівники сфери освіти з метою постійно давати дітям щось нове.\nСфера освіти присутня в бюджетах кожної з громад і займає там найбільший показник, є одним з головних елементів у всіх Стратегіях розвитку громад. Адже найбільший потенціал громади - виховання і розвиток свого людського капіталу, який упроваджується через культуру і освіту, прокоментував експерт.\nСумський ЦРМС спільно з інститутом післядипломної освіти планує розробити програму навчання і поїздок в інші ОТГ, які мають цікавий досвід у сфері впровадження реформи освіти. Програма розрахована на директорів опорних закладів і начальників відділів освіти ОТГ. Як перший крок - найближчим часом буде організована поїздка у Вінницьку, а після - в Хмільницьку області, які найбільше просунулись у плані реорганізації освіти. Також у планах проводити семінари не тільки на базі інституту, а й у громадах Сумщини.


Вітання - 31 Серпня 2017 - Управління освіти, молоді та спорту Красилівської РДА\nЧетвер, 19.10.2017, 06:12\nГоловна » 2017 » Серпень » 31 » Вітання\nДорогі діти, шановні освітяни, батьки, працівники навчальних закладів!\nЩиро вітаємо вас із Днем знань! Це свято для кожного з нас. Бо велике покликання педагога полягає не лише у повсякденному засвоєнні нового, а й у щедрому даруванні своїх знань учням.\nКонцепція «Нової української школи» ставить перед нами значні завдання. І це не просто зміна у програмах та збільшення тривалості навчання. Це докорінна зміна взаємовідносин між школою та суспільством, зміна рівня взаємної відповідальності між педагогом, учнями, батьками та державою.\nНаша відповідальність за якість освіти дітей зростає, зростають і вимоги до освіченості педагогів. Та той потужний потенціал, який є в освітян Красилівщини, дозволяє нам упевнено говорити: наші вчителі найкращі, бо прагнуть постійно вдосконалюватись і розвиватись, освоювати нові технології та методики. Щире служіння справі виховання нових досвідчених громадян, кожен з яких – особистість, патріот України, викликає захоплення та повагу.\nЦей день завжди буде світлим і радісним, найбільш очікуваним святом для тих, хто вперше переступить поріг школи. Тож з особливим теплом звертаємося до вас, першокласники. На вас чекає захоплююча подорож у країну знань. Упевнені, що на цій дорозі ви зустрінете справжніх друзів і мудрих наставників – ваших педагогів.\nШановні батьки! Дякуємо за ваших дітей, за їх виховання та сподіваємось на співпрацю у нашій важливій і спільній справі. Здоров’я, радості у житті та гордості за своїх дітей.\nБажаємо всім миру та злагоди, наснаги у роботі, успіхів у навчанні, професійного зростання й творчих здобутків.\nІз з початком нового 2017-2018 навчального року! Хай щастить усім нам! Слава Україні!\nО.Заїка, начальник Управління освіти, молоді та спорту Красилівської РДА.\nВ.Снігур, голова райкому Профспілки працівників освіти та науки.\nПереглядів: 52 | Додав: metodyst2 | Рейтинг: 5.0/3


Комп'ютерні ігри як зарядка для мозку. Користь ігор. Користь комп'ютерних ігор для розвитку уваги, мислення і зору\nІнформаційний портал про ХНУРЕ / Новини / Комп'ютерні ігри як зарядка для мозку\nЗапитавши будь-яку людину на вулиці, яка в нього улюблена комп'ютерна гра, половина опитаних назве одну-дві гри, близько третини перерахують список, а інші скажуть, що на таке безглузде заняття і пожирателя часу, як комп'ютерні ігри, у них просто немає часу.\nДійсно, через інтерес, що викликається, багато ігор «затягують» гравців. Такі геймери практично повністю живуть в своєму власному віртуальному світі, не дуже цікавлячись, що ж відбувається в реальності.\nСаме через цей ефект комп'ютерні ігри стали багатьма вважатися шкідливими і небезпечними для людей з незміцнілою психікою (особливо для дітей).\nОднак цей вид розваг несе в собі не тільки негативний вплив, а й чимало позитивного. Так існує цілий напрямок ігор, що дозволяють розвинути в собі гостроту уваги, логічне і стратегічне мислення.\nАле навіть звичайні комп'ютерні ігри (особливо динамічні) сприяють загостренню реакції і уваги до дрібниць. Вчені з'ясували, що після проходження таких ігор, як наприклад, «стрілялки», у гравця прискорюється сприйняття і обробка інформації. Така зарядка може виявитися досить корисною при бажанні здобути вищу освіту, особливо якщо мова йде про кращі університети України . Адже для проходження ЗНО потрібні не тільки великі знання, але вміння швидко оцінити завдання і продумати рішення.\nБагато технічних університетів України навіть влаштовують серед студентів і абітурієнтів турніри по комп'ютерним іграм, на яких для учасників з'являється можливість не тільки відмінно провести час і перевірити свої сили, а й оцінити ВНЗ для майбутнього вступу.\nПоділитися записом Комп'ютерні ігри як зарядка для мозку у соцмережах:\nкомпьютерні ігри дозволяють розвинути, компьютерні ігри користь, комп'ютерні ігри 2017\nФакультатив ХНУРЕ - Юний програміст


Портфоліо проекту Фадєєвої Олени Валеріївни — Iteach WIKI\nПортфоліо проекту Фадєєвої Олени Валеріївни\nАнглійська мова, ОБЖ\nНАВЧАЛЬНИЙ ПРОЕКТ ПРОВОДИТИМЕТИСЯ У 7 КЛАСІ ЗА ТЕМОЮ "Візит до лікаря. Хвороби та їх лікування".УЧНІ БУДУТЬ ПОДІЛЕНІ НА 3 ГРУПИ, КОЖНА З ЯКИХ ПРАЦЮВАТИМЕ ОКРЕМО. КОЖНА З 3Х ГРУП ПОВИННА В РЕЗУЛЬТАТІ ПРЕДСТАВИТИ СВІЙ ПРОДУКТ ДІЯЛЬНОСТІ. ПЕРША – ГАЗЕТУ, ДРУГА – ПРЕЗЕНТАЦІЮ, ТРЕТЯ – СТВОРИТИ БЛОГ. МЕТОЮ ДАНОГО ПРОЕКТУ Є РОЗВИТОК ІНТЕЛЕКТУАЛЬНИХ ТА ТВОРЧИХ ЗДІБНОСТЕЙ УЧНІВ, ФОРМУВАННЯ В НИХ НАВИЧОК МИСЛЕННЯ ВИСОКОГО РІВНЯ.УЧНЯМ ПРОПОНУЄТЬСЯ ВИКОНАТИ ПЕВНИЙ РЯД ЗАВДАНЬ.В ХОДІ РОБОТИ НАД ПРОЕКТОМ УЧНІ АНАЛІЗУЮТЬ, УЗАГАЛЬНЮЮТЬ ТА СИСТЕМАТИЗУЮТЬ ІНФОРМАЦІЮ З РІЗНИХ ДЖЕРЕЛ (ДРУКОВАНИХ ТЕ ЕЛЕКТРОНИХ). СВОЮ УЗАГАЛЬНЮЮЧУ РОБОТУ УЧНІ ПРЕДСТАВЛЯТИМУТЬ НА ЗАКЛЮЧНОМУ УРОЦІ З ТЕМИ. В ХОДІ РОБОТИ НАД ПРОЕКТОМ ВИКОРИСТОВУЮТЬСЯ ДИДАКТИЧНІ МАТЕРІАЛИ, ЯКІ СПРЯМОВАНІ НА РОЗВИТОК В УЧНІВ РІЗНИХ НАВИЧОК, А ТАКОЖ МЕТОДИЧНІ МАТЕРІАЛИ, ЯКІ ДОПОМАГАЮТЬ ВЧИТЕЛЮ В ОРГАНІЗАЦІЇ ДОСЛІДЖЕННЯ ТА ОЦІНЮВАННІ РОБІТ УЧНІВ.\nНа початку роботи над проектом ми проводимо анкетування та опитування за допомогою анкет та запитань для самоконтролю. Впродовж роботи над проектом ми проводимо неформальні опитування та інтерв'ю за допомогою бесіди наприкінці роботи над тестом проводиться контрольна робота – твору. В кінці роботи над проектом проводиться виступ та захист творчих проектів.\nДіяльність вчителя На початку проекту учитель проводить бесіду з демонстрацією вчительського презентації  , в якій розглядаються тематичні, ключові та змістові питання, пропонує розділитися на групи. Вчитель повідомляє способи оформлення кінцевих результатів, а також наголошує на критеріях оцінювання діяльності учнів. Наприкінці проекту оцінює діяльність груп по вищезгаданим критеріям. Під час роботи над проектом здійснюється диференціація навчання шляхом врахування індивідуальних, психолог особливостей учнів.\nНа початку проекту учні дають відповідь на питання вхідного тестування , а також приносять дозвіл батьків на роботу в інтернеті. За окремими завданнями учні формулюють питання , які заносять до таблиці ЗХД, яку зповнюють протягом проекту. Клас поділяться на 3 групи: публіцисти, творці та блогери. Перша група розглядає питання «Посмішка подовжує життя» та створює газету «Жарти»  . Друга група розглядає питання «До яких хвороб схильне людство», працюючи на презентацію «Ознаки грипу» . Третя група створює блог , працюючи над питанням «Хто вони – сучасні гіпократи» Робота складається з двох етапів - теоретичного та практичного.\nПід час виконання теоретичного етапу учні: - знайомляться з учительської презентацією; - об’єднуються в 3 групи;\n- обирають тему для дослідження та розподіляють обов’язки у групі; - знаходять відповіді на тематичні питання, знайомляться з ними; - узагальнюють свої та створюють звіт у вигляді публікації, презентації та блогу.\nПід час практичного етапу учні: - збирають матеріали у мережі Інтернет, літературі; обробляють отриманий матеріал; - використовують дидактичний матеріал; створюють діаграми; - пишуть висновки; - оформлюють звіт; - створюють презентації, публікації, блоги, використовуючи для цього форми оцінювання публікацій, презентацій і веб-сайтів; - оцінюють згідно з критеріями свою роботу та роботу своїх друзів.\n04.10.13 - 15.10.13\nМЕДВЕДЄВА СВІТЛАНА ВАЛЕРІЇВНА\nОтримано з http://wiki.iteach.com.ua/index.php?title=Портфоліо_проекту_Фадєєвої_Олени_Валеріївни&oldid=485856\nЦю сторінку востаннє змінено: 16:23, 13 листопада 2013.


Багатії з Росії купили у Трампа нерухомості на 100 мільйонів доларів » Слово і Діло\nРосіяни купили у Трампа нерухомості на $100 мільйонів\n18 березня 2017, 09:25\nБагаті росіяни активно скуповували нерухомість в Америці в будівлях, що належали президенту США Дональду Трампу.\nЗгідно з розслідування Reuters, щойнаменше 63 осіб з російськими паспортами придбали в будівлях під брендом Трампа нерухомість на загальну суму не менш 98,4 млн доларів, повідомляє «Слово і Діло» з посиланням на DW.\nОкупанти в Криму виставили на продаж нерухомість КоломойськогоНаголошується, що це в основному колишні відділення ПриватБанку, вбудовані в нежитлові й житлові приміщення. 12 грудня 2016, 10:04\nРосійські багатії купували в штаті Флорида квартири в семи висотних будинках поліпшеного планування, побудованих у 2001-2011 роках, Трамп особисто стверджував зовнішній вигляд будівель і оглядав квартири, коли ті були готові до продажу.\nЗазначається, що ніяких свідоцтв протизаконних дій нинішнього президента США Трампа, його компанії, що займається нерухомістю, або його бізнес-партнерів виявлено не було, а серед власників квартир немає представників найближчого оточення президента РФ Володимира Путіна.\nНагадаємо, раніше повідомлялось, що суд заарештував усю нерухомість у «Межигір'ї».\nЕкс-заступник Насалика не задекларував віллу в Іспанії – відео 10 грудня 2016, 11:15