Пункція колінного суглоба: опис, техніка виконання та можливі наслідки | Спину\nПункція колінного суглоба: опис, техніка виконання та можливі наслідки\nГоловна › Як лікувати › Спину › Пункція колінного суглоба: опис, техніка виконання та можливі наслідки\nДля діагностики і лікування патологічних станів в колінному суглобі часто хворим призначають пункцію суглоба. Що це таке й чи небезпечно? Розглянемо ці питання, а також основні показання для проведення даної процедури.\nПункція колінного суглоба – це прокол суглоба через шкіру, який проводиться з діагностичною або лікувальною метою. У ході діагностичної процедури лікар вилучає частину суглобової рідини для аналізу, вводить при необхідності в суглобову порожнину повітря або контраст для подальшого рентгенологічного дослідження. Отримані в ході пункції результати мають високу інформативність, тому, спираючись на них, лікар може поставити точний діагноз.\nОсновні ж мети лікувальної пункції коліна – це видалення зібралася в суглобі крові або запального вмісту, при необхідності промивання суглобової порожнини антисептиками і обов’язково введення лікарських засобів. Така процедура дуже швидко полегшує стан хворого. При деяких захворюваннях лікарям доводиться регулярно проводити пункцію коліна і вводити гормональні препарати.\nДля лікувальної пункції колінного суглоба показання наступні:\nгемартроз колінного суглоба (гематоми в суглобах розсмоктуються дуже повільно, тому якщо вчасно не видалити кров, можливий розвиток запалення та інших ускладнень);\nдеформуючий артроз (під час процедури в порожнину суглоба вводять лікарські засоби, які сприяють відновленню хрящів);\nартрити (для видалення гнійного вмісту, введення антибактеріальних і протизапальних засобів);\nкіста Бейкера (це патологічний освіта в підколінній ямці, яке складається із синовіальної рідини, в ході пункції лікар видаляє вміст кісти);\nзнеболювання при вивихах і інших травмах коліна перед вправленням суглоба (вводять в суглоб новокаїн).\nУ діагностичних цілях пункція проводиться для визначення характеру вмісту суглоба (вивчення складу і властивостей синовіальної рідини). Також дане дослідження показано при реактивному артриті (для підтвердження діагнозу потрібно аналіз синовіальної рідини) і після ендопротезування для діагностики інфекційних ускладнень. Крім цього, пункція і подальше введення в порожнину суглоба повітря або контрасту проводиться при необхідності підтвердити наявність «суглобової миші» або ушкодження менісків за допомогою рентгенографії.\nВиконати процедуру лікар не може тоді, коли в місці передбачуваного проколу є рана, висип, псоріатичні бляшки і т. п. Все це може стати джерелом інфекції для суглоба. Крім того, дана процедура протипоказана пацієнтам, які мають проблеми з системою згортання крові (у таких ситуаціях необхідна медикаментозна підготовка).\nПункція колінного суглоба проводиться в стерильних умовах кваліфікованим лікарем. Під час процедури хворий лежить на спині на кушетці, ноги повинні при цьому бути максимально розслабленими. Щоб м’язи не напружувалися, під п’ятку або коліно можна підкласти невеликий валик. Шкіра в області колінного суглоба обробляється антисептиками, далі лікар проводить місцеву анестезію тканин (як правило, обкалывает їх лідокаїном).\nПункцію роблять шприцом з голкою діаметром 1 або 2 мм. Локалізацію проколу лікар вибирає індивідуально (як правило, збоку від надколінка). Для цього фахівець намацує місце, де капсула суглоба найбільш близько розміщена під шкірою і немає перешкод (м’язів, хрящових утворів), зміщує шкіру і робить прокол. Про те, чи потрапила голка в порожнину суглоба або ні, лікар судить тільки по своїх відчуттях (виникає відчуття «провалу»).\nДалі доктор поступово видаляє з суглоба рідину, фіксуючи її кількість, частина відправляє на дослідження. При необхідності промиває порожнину суглоба антисептичними розчинами і вводить туди ліки або робить інші маніпуляції. Після вилучення голки обробляє шкіру антисептиком і накладає стерильну пов’язку. При проведенні пункції через накопичення крові в колінному суглобі пов’язка повинна бути давить.\nЩоб зробити процедуру ще більш безпечною використовується прийом з сдвиганием шкіри на початку процедури (про нього йшлося вище). Він дає можливість прикрити ранової хід непошкодженою шкірою, оскільки вона повертається на місце після того, як лікар її відпустить, і попередити проникнення інфекції до суглобу ззовні.\nЯкщо процедура виконується за правилами і робить її досвідчений фахівець, все проходить добре, без наслідків і швидко гоїться. У рідкісних випадках можливий розвиток таких ускладнень:\nрозрив синовіальної оболонки.\nКрім цього, у деяких пацієнтів розвивається дерматит навколо місця проколу, алергічні реакції на використовувані препарати, однак їх поява не залежить від кваліфікації лікаря. Також варто відзначити, що ймовірність виникнення наслідків і ускладнень зростає з кожним повторним проколом суглоба.\n← Желатин для суглобів: міф чи реальність? Користь і шкода желатину Дорсопатія грудного відділу хребта: симптоми і лікування →


Дружина Кожари зізналася у випадковому вбивстві Старицького – KYIV-NEWS\nHome/Новини України/Дружина Кожари зізналася у випадковому вбивстві Старицького\nДружина Кожари Марина Козерод намагалася відібрати пістолет у Старицького, який був у стані алкогольного сп’яніння\nДружина колишнього міністра закордонних справ Леоніда Кожари Марина Козерод зізналася в тому, що випадково вистрелила у Сергія Старицького. На момент убивства він був у стані алкогольного сп’яніння. Про це заявили адвокати Кожари під час слухання справи у Шевченківському райсуді Києва, повідомляє “Українська правда”.\nКозерод 25 березня подала заяву про зізнання у вчиненні кримінального провадження. Однак представник прокуратури заявив, що правоохоронці цю заяву ще не отримали.\nАдвокати стверджують, що у заяві дружина Кожари вказала деталі того вечора. У стані алкогольного сп’яніння Старицький тримав пістолет, а Козерод намагалася його відібрати. За її словами, екс-глава МЗС перебував на другому поверсі будинку.\nСторона захисту переконує, що дружина підозрюваного вже просила провести слідчі дії за її участі та казала, що може повідомити механізм утворення поранення Старицького.\nПрокурор зазначив, що експертиза не виявила на руках Козерод слідів продуктів пострілів, тому її причетність до вбивства не була підтверджена.\nКореспондент “112 Україна” заявив, що Масі Найєм, який представляє Старицького, його дружину та доньку, не отримував жодної заяви від дружини Кожари. Сам же екс-міністр висловив співчуття близьким загиблого.\n“Я також є близькою людиною до загиблого. Напевно я втратив останнього друга з тих часів, коли ми ще вчилися і були студентами. І це для мене велика трагедія і особисте велике горе”, – сказав Леонід Кожара.\nНовини України 43 029


Перший QLED телевізор – кольори в повному обсязі!\nНовини та події Перший QLED телевізор – кольори в повному обсязі!\nВперше QLED телевізор був представлений на виставці CES 2017. Після цього він був підданий експертизі асоціації з тестування і сертифікації Verband Deutscher Elektrotechniker, яка підтвердила, що дана модель дозволяє відтворювати кольору зі 100-відсотковою точністю.\nДля визначення точності передачі колірних відтінків використовується новий показник – обсяг кольору, який в свою чергу враховує значення колірного охоплення і рівня яскравості. Чим ширше колірний обхват і яскравіше зображення, тим вище обсяг кольору.\nТелевізор з високим обсягом кольору забезпечує точну передачу, чудову опрацювання деталей, як у темних, так і світлих сценах, що дозволяє отримати реалістичне зображення – таке, яким його бачив режисер.\nQLED телевізор відтворює реалістичні кольори незалежно від рівня яскравості екрану. Наприклад, трава може виглядати жовто-зеленою або бірюзовою, що залежить від освітлення і яскравості. Новий телевізор здатний передати навіть самі невловимі відтінки, що неможливо досягти в 2D-колірному просторі.\nНа точність передачі кольору найчастіше впливає рівень яскравості. У QLED телевізорах, інженерами компанії Samsung був збільшений діапазон яркостей, що і дозволило нівелювати залежність між яскравістю та кольоропередачою.\nУ цих телевізорах використовується нова структура квантових точок, яка дає можливість розширити набір кольорів і пікову яскравість. Це ж рішення дозволило підвищити деталізацію зображення в самих темних і світлих сценах, незалежно від рівня навколишнього освітлення. Крім цього, передача кольору не залежить від кута перегляду, глядач може знаходитися навпроти екрану або де-небудь далеко збоку.\nНазад в: Телебачення, В світі 20-03-2017


Історія виникнення лазні — Укрбіо\nПро те, коли і де вперше виникла баня, можна вести тривалі дискусії. Якщо вважати предком сучасної лазні розігріті камені, обливається водою для обігріву, то її виникнення можна сміливо відносити до найдавнішого періоду в історії людства - кам'яного віку. Такий спосіб обігріву виник у жителів холодних областей північної півкулі. За даними деяких сучасних дослідників, широке поширення лазні відбулося в середні століття, починаючи від території Ісландії. Вона поширювалася на південь, до Європи, потім проникла в Азію і пройшла шлях до самого Берингової протоки. Дійшовши таким чином до Північної Америки, баня пройшла довгий шлях, повернувшись до Ісландії.\nІнші дослідники не виключають і іншого шляху, по якому відбулося поширення лазні. Проведені на території Центральної Америки археологічні дослідження показали, що племена майя використовували деяку подібність ванни більше 2 000 років тому. Ацтеки запозичили від своїх предків конструкцію потільної ванни, яка називалась «темескаль», і згодом була описана іспанцями, що досліджували Америку в XVI столітті.\nТакі ванни застосовувалися також в Ірландії ще за часів панування Римської імперії. Існує думка, що їх поширенню сприяли і вікінги, які припливали до Ірландії в VIII столітті.\nПевні традиції, пов'язані з лазнями, простежуються навіть у Центральній та Східній Африці. Що жили в цих регіонах кочові племена використовували в ритуальних і навіть лікувальних цілях ванни з використанням гарячого повітря і пари.\nТака велика кількість традицій, пов'язаних з лазнею, дозволяє робити висновок, що конкретного місця, звідки бере початок історія сучасних лазень, просто не існує. Початок її губиться в далекому минулому, коли наші предки почали використовувати вогонь і властивість гарячих каменів випаровувати зі своєї поверхні воду. Звичайно, з плином часу традиції змінювалися, оскільки племена і народи мігрували в нові кліматичні зони, змінювалися звички і накопичувався досвід. Зараз традиції народів знаходять втілення в сучасних видах лазень, таких як російська лазня, фінська сауна, японська кам'яна ванна, римські терми, темескаль індіанців.\nСерйозних підхід до будівництва бань можна простежити ще з часу Стародавній Греції. Так, в Спарті, а потім і у всій Греції, будувалися громадські лазні. Цю традицію перейняли римляни, поширивши її по всій імперії. Підхід римлян до будівництва лазень, званих терми, дуже схожий з тим, що застосовується при проектуванні сучасних саун. Терми мали роздягальню, басейни холодною, теплою і гарячою водою, практикувався масаж, в тому числі із застосуванням ефірних масел. Пізніше римські терми прижилися в Туреччині і азіатських країнах.\nУ Європі, поряд з римськими лазнями з сухим повітрям, були поширені й російські парні. Розквіт цих двох типів лазень припадав на XIII-XVI століття, але вже в наступному столітті їх стали будувати значно рідше. Така відмова була спровокована зміненим відношенням до лазень, як аморальним місцях, а також загрозою епідемій. Проте в Росії традиційні лазні ніколи не втрачали популярності.\nУ Європі ж інтерес до лазень відродився лише з настанням XIX століття. На цей раз набули поширення ірландські лазні, які вдало поєднували римські і російські традиції. З цього моменту безперервно почали набирати популярність традиції саун, які використовували в будівництві нових бань. Найбільшою популярністю сауни стали користуватися у Фінляндії, країні, якій належить заслуга їхнього нинішнього широкого розповсюдження.\nХоча, як уже говорилося, в історії Європи був час, коли всі види лазень були під забороною, сауна не зникла. Її походження губиться у віках, але передбачається, що вона виникла приблизно дві тисячі років тому у древньофінскіх племен. Знаходить вона відображення і в багатому фольклорі фінів. Збереглися перекази, що в сауні приймали пологи, банні процедури приймали нареченої перед весіллям і навіть старі перед відходом приходили в сауну. Зрозуміло, що фіни надавали сауні величезне значення протягом усього життя. Всесвітньо відомий епос «Калевала» називає фінських богатирів «чоловіками сауни».\nВикористання сауни простежується, з тих пір як племена фінів оселилися на тому місці, де сьогодні знаходиться Фінляндія. Традиції сауни переймали й інші племена, що проживали в тій же місцевості. Виділяють два види саун: східну і західну. На конструкцію східній мала помітний вплив культура російської лазні, вона була менша за розмірами і призначалася найчастіше для миття. Сауна у західних фінів застосовувалася для сушіння та зберігання продуктів, таких як м'ясо, риба, овочі та інших.\nМихайло Агрікола, основоположник фінської літератури, як видно, першим описав корисні властивості сауни, рекомендуючи її для лікування різних хвороб в молитовній книзі 1544. Проте фіни з 1150 по 1809 роки перебували під пануванням шведів, які указом заборонили будівництво саун, щоб знизити небезпеку розповсюдження заразних хвороб, тому що ті будувалися з дорогого дерева і були пожежонебезпечними. Інтерес до сауни з'явився знову лише з початком XIX століття. Він виник спочатку у Фінляндії, а потім поширився по всій Європі.\nНе буде перебільшенням, якщо сказати, що сауна - одна з головних культурних цінностей народу Фінляндії. Першим заявою про таку традиції послужила невелика сауна, побудована для ігор 1924 року в Парижі. Але за цим гучним кроком стали олімпійські ігри, що проводяться в 1936 році в Берліні. Багато порахували, що у встановленні високих показників спортсменам з Фінляндії допомогла побудована тоді в олімпійському селі сауна. А вже після війни, в 50-х роках, фінська сауна поширилася по всіх країнах.\nПричиною того, що традиції фінів подолали важкі часи і живі до цього дня, потрібно вважати не лише унікальні властивості сауни. Фіни з гордістю і повагою ставилися до цієї важливої частини своєї культури. Вони вважали сауну місцем, де відбувається містичний вплив на людину. Звичайно, не заперечувалося і її лікувальну дію. Завдяки вікового досвіду народ Фінляндії зміг використати сауну як місце для ефективного проведення лікувальних процедур. І багато сучасних оздоровчо-профілактичні методики користуються накопиченими протягом століть відомостями.\nЗа часів становлення медицини сауна була одним з небагатьох методик, які застосовуються для лікування хворих. У якійсь мірі її можна назвати поліклінікою того часу. Не потрібно забувати, що аж до середини XIX століття не проводилася чітка межа між знахарями, які володіють традиційними методиками, і лікарями. Теперішнє поділ медицини на два напрями почалося з мікробіологічних досліджень, таких як вивчення роботи клітин і механізмів дії збудників хвороб, відкриттів в області хімії і знахідок синтетичної фармакології. Колишня діагностика хвороб полягала в оцінці стану організму за певними прикметами. Велику увагу приділяли знахарі правильному підбору терапії, враховуючи природні сили, чарівні прийоми, що надавало такого лікування певний стиль або спрямованість. Однак сьогоднішня медицина вибрала інший шлях розвитку.\nЛікарями практикувалося вчення Гіппократа, який називав причиною хвороб «погану» кров і надавав великого значення її якості. Тому лікарями часто проводилися кровопускання, і практикувалося використання п'явок. Можна сказати, що лікарів і знахарів об'єднував містичних підхід до лікування, але з різних сторін. І сауна, як місце, яке було відокремлене від житлових приміщень, стала зручним місцем для лікування, у тому числі для проведення кровопускань. У сауні можна було досягти певної міри знезараження, оптимальних температурних умов, там завжди було досить теплої води і можна було створити відокремлену обстановку. До слова сказати, серед фінського народу сауна вважалася священним місцем, там заборонялося голосно говорити, співати й розважатися взагалі, а пити спиртні напої - тим більше. До цього забороні ставилися серйозно, а порушників карали.\nПодібного роду лазні будувалися не тільки у Фінляндії, і багато європейські вчені всерйоз вивчили позитивний вплив банних процедур на здоров'я. Наприклад, у Норвегії серед лікарів існувала методика профілактики деяких хвороб за допомогою сауни. Про те, що в Ірландії для лікування ревматизму повсюдно використовувалися місцеві лазні, писав С. Ф. Мілліган. А англієць W. Toog, будучи членом Імператорської Академії Наук в Петербурзі, вивчав профілактичну дію російської лазні по відношенню до багатьох видів захворювань. Він визнавав, що лазня позитивно впливає на тривалість життя жителів Росії, їх фізичне і психічне здоров'я. У відносно невеликий період, з 1877 по 1911 роки, про позитивний вплив російської лазні на здоров'я дослідниками було написано близько 30 дисертацій. Навіть корінні жителі Африки, як уже згадувалося, використовували потільну ванну як спосіб лікування.\nУ японців особливе місце займали лікувальні процедури, що проводяться в традиційних потільну ваннах кама-буро. Вони здавна чудово допомагали при травмах, ревматизмі, артритах, а також дерматологічних захворюваннях і розладах травлення. Не менш дієвим ефект має і відома вже протягом тисячоліття іши-буро, це підтверджує знайдений неподалік від Нагасакі список правил, які описують проведення лікувальних процедур в таких лазнях і протипоказання до них. Так, заборонялося використання лазні тим, хто був хворий на проказу, венеричними хворобами або страждав епілептичними нападами. були Починати лікування наказувалося з акупунктури, проводячи її протягом трьох-чотирьох днів. Саму баню приймати пропонувалося кожні 10 днів. Неприйнятними в ній вважалися сексуальні контакти, сечовипускання, їжа, питво і галасливі розмови. Крім того, вважалося, що лазня здатна вилікувати від 7 видів шкірних захворювань. Японці суворо підходили не тільки до профілактики, а й до особистої гігієни, тому користувалися лазнями часто.\nКультура потільних ванн була поширена у ескімосів, що жили на Алясці. Ними користувалися не тільки в гігієнічних цілях, а й для лікування багатьох хвороб, у тому числі пов'язаних з м'язами.\nУ Центральній Америці місцеві племена індіанців ванни темескаль, що дісталися їм від майя, також застосовували не тільки для підтримки чистоти тіла. Збереглися свідчення, що ацтеки використовували їх при ревматизмі та шкірних хворобах. Навіть сьогодні темескаль застосовується лікарями як елемент комплексної терапії. Лікувальна дія робить як сама ванна, так і використовувані при цьому рослинні екстракти та інші добавки, що впливають разом з парою.\nЯк видно, подібні традиції використання лазні для оздоровлення та в цілях гігієни зустрічалися у зовсім несхожих народів, але іноді вони незаслужено забувалися. В останні століття медицина повторно звертається до лазень і саун, як до дієвого засобу профілактики та лікування. Проведені сьогодні дослідження зайвий раз доводять, що традиції, які зустрічаються в різних народів, мають під собою цілком серйозну основу, і використання лазні позитивно впливає на організм.