Стос | Віктор КОРИЦЬКИЙ. Задзеркалля\nВіктор КОРИЦЬКИЙ. Задзеркалля\nАле не факт, що на вас там чекають.\nВадим зі сторони любувався своїм витвором. Він ходив навколо і раз за разом ніжно торкався рукою гладких поверхонь. Вони виблискували в світлі ламп, розкидаючи яскраві промені по стінах і придавали споруді вигляду великого, з відчуттям нереальності, діаманта.\nЦілий рік був затрачений на складну, делікатну роботу. Цілий рік Вадим терпляче відшліфовував деталі і акуратно кріпив їх одну до одної. І тепер, після стількох днів і ночей важкої праці він прискіпливо розглядав результат своєї роботи. На його обличчі світилось задоволення. Все вийшло так, як і планувалось.\nПеред Вадимом знаходилась складна, геометрична фігура. Шестигранна призма, яка закінчувалась знизу і зверху шестигранними пірамідами. Піраміди в свою чергу впирались своїми гострими вершинами в підлогу і стелю. Від цього вся фігура здавалась невагомою, неначе парила в повітрі. Враження невагомості збільшувало ще те, що споруда була виготовлена повністю зі скла. Відполіроване до ідеальності, воно красиво розкидало проміння від оточуючих навколо ламп.\nВадим обережно піднявся на три сходинки, які вели до споруди і відчинив непомітні скляні двері. Один крок і він опинився в середині дивного, рукотворного діаманту. Зверху і знизу на нього лилось помірне, м’яке світло. Двері за ним тихо зачинились. Ні один звук із зовні не долинав сюди. Неймовірна тиша стиснула його зі всіх сторін. Та відчуття самотності в закритому просторі зовсім не відчувалось. Із дзеркальних стінок призми на Вадима дивились сотні його копій. І в яку б сторону хлопець не глянув – світ здавався безкінечним.\nЗатамувавши дихання, Вадим спостерігав за фантастичним видовищем. В якісь моменти йому здавалось, що паморочиться в голові. Потім він відчув легке коливання повітря. Воно ледь розгойдувалось, неначе хвилі. В одну мить на нього опускався блаженний спокій, а в іншу – пробиралась в середину колюча тривога. Усі відчуття змішались між собою, переплелись в одному букеті. Поряд з задоволенням відчувався страх. Паралельно з рішучістю поволі плелась обережність. Одна частина свідомості тягнула вперед, а інша кликала назад.\nВін знав, що не відступить. Знав ще відтоді, відколи в його руки попав рукопис, який він привіз з Тибету. Вадим ціною неймовірних зусиль і терплячості створив те, про що було написано на старовинних, пожовклих аркушах і тепер він всередині. В нереальній на перший погляд споруді зі скла і дзеркал.\nЙому був нетерпець подивитись, що там далі. Що за дзеркальною поверхнею. Та якась сила ще стримувала його. Можливо частина мозку відказувалась вірити в задумане. Вона зрадливо шепотіла йому, що це все видумки і нездійсненна забаганка. Та інша половина його «я» підштовхувала вперед. Підняла його руку, протягнула до одного з дзеркал і занурила туди. Вадим скоріш відчув чим побачив, як гладка поверхня раптово закрутилась в вирі і почала втягувати його в себе. Спочатку хлопець спробував ще чинити опір та за мить, заплющивши очі, піддався невідомій силі.\nВадима закрутило з неймовірною швидкістю. Йому здалось, що він перетворився в тоненькій струмінь рідини, яка розпадається на краплі. Він відчував, що розсипається по вітру маленькими піщинками. Навколо нього крутилось безліч яскравих світлячків, неначе мільярди зірок у Всесвіті. Та раптом все скінчилось.\nХоча його ще трішки хитало та під ногами впевнено відчувалась тверда поверхня. Вадим розплющив очі. Оглянувся. «Що за дивина? Я в ванній кімнаті. В моїй ванній… Але якби там не було – щось, та й вийшло».\nРаптом із – за дверей почувся жіночий сміх. Вадим з подивом прислухався і, підійшовши до дверей, злегка відчинив їх. В кінці довгого коридору він побачив свою Каріну. Дівчина знімала з себе плащ і, хлопець добре бачив, комусь посміхалась. «Чому так швидко? Вона ще повинна бути на роботі». Вадим зробив крок за двері та тут же зайшов назад. Каріна до когось заговорила і знову голосно засміялась. Хлопець розгублено подивився навколо себе і тоненьким промінчиком десь здалеку до нього почало приходити розуміння того, що відбувається. Ванна кімната, в якій він знаходився, була дійсно його. Та лиш на частину. Якщо кахель на стінах був такий же, то рушники висіли зовсім чужі. Бритва не його. Він ніколи не користувався електричною бритвою. Навіть щітка зубна нелюбимого синього кольору.\nВадим глянув у невелике дзеркало над умивальником. Поверхня його хиталась, неначе вода. По ньому пробігали маленькі, ледь помітні хвильки. Хлопець нервово усміхнувся до свого розпливчатого відображення. «То ось воно як! Значить все працює. Неймовірно. А Каріна наче моя… Та ні… Волосся трішки коротше. А так – наче дві краплі води. Вражаюче».\nВадим вже опанував себе і знову трішки відкрив двері. Йому було цікаво побачити з ким Каріна розмовляла. А можливо її тут зовуть по другому. Та те що він почув наступної миті заставило його забути про свою цікавість.\n– Каріно! Я на хвилинку в душ і вже повертаюсь до тебе. – Долетіли слова з кімнати.\nВ коридор вийшов чоловік і попрямував в його сторону. Вадим відчув, як заклякли ноги. По коридору ішов він сам. Та на здивування не було часу. Вадим швидко розвернувшись, засунув руку в дзеркало. І вчасно. Бо саме в ту мить, коли відчинялись двері, його закрутило, відірвало від підлоги і втягнуло в середину.\n– Ух-х. Оце так справи! – вигукнув Вадим, опинившись знову в своїй скляній призмі. Він покрутив головою довкола себе. – Це просто неймовірно. В кожному з цих дзеркал є інший я і інша Каріна. Одним словом – інший світ.\nВадим вийшов з призми і схвильовано запалив цигарку. Оглядаючи свій витвір, він випадково побачив настінного годинника. Хвилювання ще більше охопило його. Хлопець добре пам’ятав, що коли заходив в скляну конструкцію, електронне табло показувало п’ять хвилин на четверту. Залишалось ще майже дві години до приходу Каріни. Він хотів до того часу встигнути випробувати пристрій. Та як виявилось насправді, пройшла лиш хвилина. А йому здавалось що минуло не менше двадцяти. «Час там зовсім не зв’язаний з нашим, – втішився Вадим. – Ну тоді я ще встигну поблукати, поки прийде Каріна».\nХлопець, випустивши хмарку тютюнового диму, впевнено зайшов до призми. Перший раз він вибрав дзеркало прямо перед собою. А тепер стояв в роздумах, куди зайти на цей раз. Протягнув руку до одного і відчув легке хвилювання, коли воно почало втягувати його. Вадим відсмикнув пальці і доторкнувся до іншого. На цей раз, як не дивно, рука вільно проникла крізь дзеркальну поверхню. За нею нічого не відчувалось. «Що сталось? Не розумію. – Він засунув руку по плече. Там було відчуття порожнини. – Спробую інші».\nВадим після декількох спроб, зрозумів, що працюють всі дзеркала, окрім одного. Цікавість перемогла обережність. І хлопець, довго не думаючи, зробив крок до середини. За дзеркальною поверхнею була така ж сама призма. Зі всіх сторін на нього здивовано дивились його двійники. Він жартома помахав їм рукою і отримав у відповідь такий же жест. Вадим спробував стінки на дотик. Та результат виявився іншим. Всі дзеркала тягнули за руку, окрім двох, за якими відчувалась порожнина. Він проник в один з них і опинився в ще одній призмі.\n«Значить кожна дзеркальна кімната має один вихід і два проходи до наступних. І що виходить – так до безкінечності? – Вадим спробував повернутись назад. Все було нормально. Це його заспокоїло. – Ну що ж, якщо всі призми одинакові, то заблудитись тут не можливо. Головне пам’ятати – в яке дзеркало зробив крок. В те що праворуч, чи в те що ліворуч».\nХлопець пройшов до наступної, потім ще до однієї і зупинився в нерішучості. Та рука сама потягнулась до дзеркала. І вже за мить він відчув знайомі відчуття, ніби його щось розкладає на частинки, а потім складає назад.\nРаптове, яскраве світло заставило його прикрити очі. Спалах був такої сили, що Вадим відчув, як поплили темні кола в очах. Зачекавши хвилину, він обережно почав розплющувати їх. Перше, що побачив він – яскраве сонце в вишині. Здавалось, що розжарена куля висіла прямо над головою і пронизувала його наскрізь своїми гострими променями. Прикривши очі рукою, Вадим спробував оглянутись довкола.\nКартина, яка постала перед ним, була вражаюча. Міста, до якого він звик, не було. Не було ні вулиць, ні будинків. Одні руїни, які стирчали з покритої попелом землі. Десь поряд почулось завивання собаки. Спина, не дивлячись на смертельну жару, покрилась холодним потом. Вадим не вірив своїм очам. Тіло його наповнилось смертельним страхом.\nРаптом вдалині він побачив одинокі людські силуети, які поволі брели між залишками міських стін. Не роздумуючи, він поспішив до них. Спробував поговорити та в нього нічого не вийшло. Старенький дідусь, який тягнув за собою візочок, тільки глянув на нього скляними очима. Молода жіночка з обмотаною покривалом дитиною на руках мовчки відвернулась від нього і зникла за розвалинами будинку.\nНавколо стояв запах смерті. Вона неначе кружляла над руїнами в вигляді зграї чорних воронів, які видивлялись щось внизу. Знову десь завила собака. Вадим аж тепер помітив людські тіла, які лежали під уламками бетонних стін. «Що ж тут сталось? Катастрофа? Війна?». Все вказувало на друге. Хлопець, прикриваючи голову від розжареного сонця, поспішив назад. На уламку стіни, що дивом уціліла, висіло дзеркало. Воно, неначе лазерами, відбивало палючі промені сонця. Та незважаючи на це, Вадим помітив, як дзеркальна поверхня хитається хвильками. «Мені тут більше робити нічого. Потрібно повертатись. Тут світ знищений назавжди. І більш за все самими людьми. – Хлопець на мить зупинився і оглянув розвалини біля себе. – Тут мабуть був мій дім. І жив мій двійник. Чи ти вижив, хлопче? І чи врятував ти свою Каріну?»\nВадим провів по руїнам поглядом, наче прощався, і ввійшов у дзеркало. Під враженням від побаченого, він проходив призму за призмою, поки не опинився в самій першій. На душі було важко. Картина катастрофи була прямо перед очима. І ще…Він зрозумів, що подорожуючи по задзеркаллю, можна потрапити в ситуацію, з якої не вибратись. Так роздумуючи над побаченим, Вадим, автоматично засунув руку в перше дзеркало, яке попалось йому і опинився в своїй спальні. Якщо сказати точніше, то майже в своїй.\n«Потрібно обережніше. А якби тут хтось був? – Хлопець прислухався і, не почувши нічого підозрілого, підійшов до дверей. – Як дивно. Все схоже на мій дім. Лиш маленькі деталі говорять про те, що тут живуть інші люди. Схожі на тебе, але інші».\nВадим тихо пройшов в коридор і з цікавістю оглянув його. Все те ж саме, тільки на картинах зображення інші. Це і не дивно – в людей свої смаки. Хлопець, доторкуючись рукою до стін, поволі попрямував по довгому коридору. Вадиму було не по собі. Його не покидало відчуття, що він як злодій проник в чуже житло. А що сказати, якщо хтось зайде? А як діяти, коли його тут помітять? Відповідей не було і потрібно було швидше забиратись звідсіля. Та бажання глянути хоч одним оком на вулицю перемогло.\nХлопець поспішив до кухні і злегка відкинув штору в сторону. За вікном побачив знайому йому дорогу. Правда на цій росли дерева, а на його їх не було. Проїжджали автомобілі невідомих йому моделей. По тротуару, не поспішаючи, проходили люди. Такі ж як він, тільки одягнуті вони були якось не звично. Але хіба це головне. Там був реальний світ. Вадим чув звуки, відчував запахи. Це його заворожувало.\nЯкби йому не хотілось ще побути тут та пора було повертатись. Поки його не помітили. Вадим розвернувся і раптом в очах його потемніло. Він відчув сильний удар по голові. Кімната поплила перед очима, захиталась. Ноги підігнулись і хлопець мішком звалився на підлогу. Останнє, що він помітив – розпливчаті постаті над собою.\nСкільки пройшло часу Вадим не знав. Страшно боліла голова. В горлі пересохло від спраги і тут наче хтось вгадав його думки про воду. На голову полилась холодна рідина. Вадим, витягнувши язика, спробував заковтнути її. Стало трішки легше і він відкрив очі.\n– Ну що, прийшов до себе!? – Вадим застогнав від удару в бік. – Давай хлопче! До тебе є запитання. І тепер ти нікуди не відвертишся. Думав не знайдемо тебе!?\n– Ви мене не за того приймаєте, – прохрипів Вадим. – І я не знаю, що ви хочете від мене.\nВін дивився на незнайомців, які височіли над ним. По їхньому виду було помітно, що настроєні вони серйозно. Вадим спробував піднятись та рука одного із здорованів міцно вперлася йому в плече.\n– Де товар!? – рявкнув хтось над вухом.\n– Я не знаю про що ви! – Вадим притиснувся спиною до стіни. – Я вас вперше бачу!\n– Ти дивись, пам’ять в нього пропала. Я рахую до трьох і мозки твої будуть розмазані по стіні! Де товар!?\nНезнайомець витягнув пістолет і приклав його дулом до лоба Вадима. «Оце я вляпався. Що робити? – Думки крутились в голові як скажені. – Як їм пояснити, що я не той, за кого вони мене приймають!?»\n– Я не той, за кого ви мене приймаєте!?\n– Звісно. Ще скажи, що ти його брат близнюк. – В голосі незнайомця відчувалась лють і бажання швидкої розправи. – Сірий, починай шукати зі спальні, а я розпочну звідси. Товар мусить бути тут. Нюхом чую. А з Красавчиком ми зараз покінчимо. Давно я мріяв випустити йому кишки. Шкода, що його шалави нема дома. Заодно би і її відправив слідом на той світ.\nВадим почув, як клацнув запобіжник на пістолеті і закрив очі. Смерть дихала йому прямо в лице. Він чекав, що пролунає постріл і все закінчиться. Назавжди.\n– Ну що, прощай друже. Передавай привіт кістлявій.\nДуло до болі втиснулось в голову. Пролунав постріл. Рядом щось важко з криком впало. Пролунало ще декілька пострілів, запахло порохом, почувся дзвін розбитого скла. Вадим відкрив очі і побачив поряд нерухоме тіло незнайомця. Він нічого не міг зрозуміти. Сильно пекло в плечі. Провівши рукою, Вадим відчув на пальцях щось липке. То була кров.\n– Милий, як ти!? – долетів до Вадима знайомий голос. – Ти цілий!?\nНад ним схилилось лице Каріни. Він вірив собі і не вірив. Він не знав що сказати і як діяти.\n– Тебе зачепило. Зараз, милий, я тебе перев’яжу. – Вона швидка кудись зникла і вже з іншої кімнати почувся голос. – Другому вдалось втекти. Нам потрібно швидко зникати. Вони зараз повернуться.\nЧерез хвилину Вадим відчув, як ніжні руки доторкнулись до його плеча і обережно обробили рану. Він застогнав від болю.\n– Все нормально. Давай я тобі допоможу. Машина перед входом. – Каріна допомогла йому підвестись і повела до виходу з дому. – Потім ми все вирішимо. А зараз нам потрібно забрати товар і тікати. Тобі потрібен час щоб одужати.\nВадим тримаючись за плече дівчини, пішов слідом. Він погано щось розумів. В голові паморочилось і він зробив декілька кроків до вхідних дверей. Та враз зупинився. В голові гострим цвяхом заколола думка, що йому не можна на вулицю. Якщо він туди вийде, то загубить назавжди дорогу назад.\n– Мила, я зараз. – Вадим ступив крок від неї. – Мені потрібно в спальні дещо взяти.\n– В нас нема часу. Пішли.\n– Зачекай секунду. Я зараз повернусь. – Вадим відчув, як його покидають сили. І ще він бачив, як уважно за ним спостерігає Каріна. Вони зустрілись поглядами.\n– Ти хто!? – раптом викрикнула вона. – Ти не Вадим! Що за дідько, хто ти!?\n– Я Вадим. Тільки інший. – Хлопець поволі відступав від Каріни. Він крок за кроком наближався до спальні, а дівчина ішла слідом з піднятим пістолетом. В очах її світилось непорозуміння і жах. Вона не відводила своїх очей від Вадимових. Було помітно, що вона пробувала віднайти хоч якусь відповідь, та не могла.\nВадим, відчувши рукою дверний прохід, заскочив до спальні. Перед ним було велике дзеркало, яке вже тремтіло від нетерпіння.\n– Вибач, Каріно. Твій Вадим, я надіюсь живий і здоровий. Тікай звідси і знайди його. – Хлопець запустив пальці в дзеркало.\n– Що відбувається? Скажи. – Очі Каріни благально подивились на нього.\n– Біжи. В тебе немає вже часу. І не шукай відповідей на ці запитання. Не знайдеш. – Вадим засунув руку в дзеркальні круги і останнє, що він побачив – сльози на очах Каріни. – Прощай!\nЧерез секунду Вадим вже знаходився в скляній призмі. Сили покидали його. Він не пам’ятав, як шукаючи вихід, зайшов іншу дзеркальну кімнату. Потім ще в іншу. Він ішов і ішов. Наче в тумані. Проходив через одну скляну стінку і відразу ж попадав в іншу. Ноги підкошувались. Боліла голова і нестерпно пекло в плечі. Він знав, що вихід десь поряд. Та все дальше і дальше проникав в задзеркалля. Потім було відчуття, що він падає в глибоке провалля. Падає і його крутить. Крутить наче осінній лист. А потім свідомість, блиснувши яскравим спалахом, залишила його.\n– Любий мій. Ну слава богу, тобі вже легше.\nВадим відчув, як хтось ніжно доторкнувся до його голови. І цей голос… Такий рідний і близький йому. Він притулився до руки головою. Десь здалеку до нього докотилась біль в плечі. Та Вадим не звертав на неї уваги. Хіба біль варта уваги, коли поряд кохана людина? Звісно ні…\nВін відкрив очі і побачив, що знаходиться на своєму ліжку, а поряд була Каріна. Вона схилилась над ним і легенько гладила його волосся. Її очі світились любов’ю і переживанням. Вадиму враз стало так легко на душі. Йому захотілось піднятись і обійняти кохану.\n– Лежи любий. Тобі ще зарано вставати. Зараз я тебе напою гарячим бульйоном. Тобі стане легше.\n– Я захворів? – Вадиму здалось дивним, що він не пам’ятає нічого. – Що зі мною?\n– Все вже позаду. Я знала, що ти повернешся. Я це завжди знала. – Каріна поцілувала його в чоло.\n– Звідки повернусь?\n– Ти завжди любив свою роботу. Там і пропав.\n– А скільки ж мене не було? Довго? – Пам’ять поволі поверталась. Він згадав останні події. Згадав, звідки біль в плечі.\n– Для мене це була ціла вічність. Час без тебе зупинився. Але я чекала.\nКаріна вийшла з кімнати. Вадим, скривившись від болі, спробував сісти. Як не дивно, це йому вдалось. Озирнувся. Він вдома. Йому не вірилось ще. Але очі підтвердили правду. Все, що він бачив навколо, було йому добре знайоме. Він поволі піднявся на ноги і пішов до дверей. Та тут раптом щось йому здалось не так. Він уважно оглянув кімнату і побачив те, що йому здалось дивним. На тумбочці біля ліжка стояла фотографія. Красиво оформлена рамочка, з різьбою і на підставці. Рамочка була йому знайома, а от фотографія за склом його збентежила.\nНа знімку була зображена Каріна і він. Тільки він чомусь був у воєнній формі. «Що би це означало? Я ніколи не носив форми». Вадим підняв рамку і уважно роздивився її. Він з Каріною. Але чому в воєнному одязі?\n– Мила, а що за фотографія в нас біля ліжка? Я не бачив такої. – Вадим заглянув до кухні, де біля плити готовила Каріна.\n– Так це ж перед твоїм відрядженням. Потім ти пропав, а фото нагадувало мені такого, яким ти був в останні дні.\n– Яке відрядження? Про що ти?\n– А звідкіля я можу знати, куди вас воєнних відправляють. А потім потрібно лікувати ваші рани. – Каріна повернулась до нього і ніжно усміхнулась. – Повертайся в ліжко, милий. Зараз буде бульйон. Запитання всі потім.\nВадим стурбовано вийшов назад в коридор. Подивився на дзеркало перед собою. Потім пішов в ванну кімнату. Там глянув на невелике дзеркальце. Поспішив в спальню. Все так як повинно бути. Щось бентежило його. Він не знаходив собі місця. Його Каріна, його дім. Лиш фото незрозуміле. Вадим присів біля невеликого столика, за яким зазвичай його Каріна наводила свою красоту. Він спробував зібрати свої думки до купи, та в нього це погано виходило. «Мабуть ще поранення дає про себе знати. Потім спущуся в підвал до своєї призми і все стане на місця. А поки що потрібно відпочити». Він спробував піднятись та тут на очі йому потрапило невелике дзеркальце Каріни. Воно лежало перед ним на столі і по ньому пробігали невеличкі хвильки.\nВадим не хотів вірити своїм очам. Він спробував доторкнутись до дзеркальної поверхні і палець його провалився в середину. Його почало затягувати. «Не може бути! То це не мій дім!? То де ж я?».\n– Любий! Ти вже в ліжку. Несу бульйон,- донеслось з коридору.\nВадим завагався на секунду. Його розривало на частини. Одна вже жила тут, а другу втягувало в дзеркальну поверхню. Він, в останню мить прийнявши рішення, засунув долоню в дзеркальце і провалився в призму.\nКоли Каріна зайшла до кімнати, там вже не було нікого…\nВадим стояв між скляними стінками і роздумував. В нього було два варіанти. Або в одну сторону, або в другу. В якійсь із цих сторін був його справжній дім. Якщо він помилиться, то більше всього ніколи не попаде до дому. Ніколи… Вибравши дзеркало, Вадим ступив крок. Куди воно його заведе, він не знав. Але зробивши крок, потрібно робити наступний.\nВадим проходив через дзеркала і не рахував їх. Може пройшов через десять, може через п’ятнадцять. Здавалось, їм не буде ні кінця ні краю. Поряд з ним в призмах мелькали його двійники та він вже не звертав на них уваги. Він твердо знав, що дійде до кінця. Він старався вірити в це.\nІ диво сталось. Тоді, коли Вадим ледь не впав у відчай, рука наштовхнулась на тверду поверхню і двері відчинились. Йому не вірилось. Від переживання серце колотилось в грудях наче автомобільний мотор. Він спустився по сходинкам і глянув на годинника. Табло показувало рівно шосту вечора. Каріна завжди в цей час повертається до дому.\nРішення було прийнято миттєво. Поки немає Каріни, потрібно зробити одну справу. Дуже важливу і невідкладну. Порившись на полицях, Вадим віднайшов важкий молоток. Він не вагався ні секунди. Удар і скляна стінка розсипалась тисячами осколків. Підійшовши до іншої, розтрощив її. І так по черзі всі вісім. Потім замахнувшись, кинув молоток вверх. Піраміда, яка впиралась в стелю, задзеленчала прощальним дзвоном і змішалась з дзеркальними осколками на підлозі. Рік важкої роботи пропав даром. Та Вадим зовсім не жалкував за цим. Він більше не хотів повертатись в задзеркалля. Більш ніколи…\nГірко усміхнувшись, Вадим піднявся по сходах з підвалу. «Завтра приберусь. А сьогодні… А сьогодні я повечеряю з Каріною і постараюсь забути все, що зі мною трапилось». Хлопець тільки встиг переодягнутись, як скрипнули вхідні двері. На порозі стояла Каріна і усміхалась до нього.\n– Привіт милий. Я повернулась.\n– Привіт, Каріно. Я радий тебе бачити. – Вадим обійняв кохану і притулив до себе.\n– Які плани на вечір? Знову будеш ночувати в своєму підвалі?\n– Вечір ми проведемо разом. – Вадим поцілував дівчину і усміхнувся. – Більш ніяких підвалів.\n– Чесно, – розсміявся Вадим.\n– А що в тебе з рукою? – В очах Каріни появилась тривога. Вона помітила, як сіпнулась рука після її дотику.\n– Пусте. Поранився там внизу. В підвалі.\n– Може я подивлюсь? – Дівчина зробила спробу глянути на руку.\n– Я тільки з підвалу, мила. Спочатку прийму душ. Потім приготовлю вечерю. – В очах Вадима загорілись вогники. – А потім ти подивишся мою руку. Тільки в нашому ліжку. Домовились?\n– Я згідна і чекаю.\n– Каріно я в душ і миттю повертаюсь до тебе.\nВадим попрямував до ванної кімнати. Він усміхався собі і радів, що всьому наступив кінець. Він відчував себе найщасливішим чоловіком на світі.\nТа враз усмішка сповзла з його обличчя. Хлопець помітив, як захитались двері в ванну. Він пришвидшив кроки і різко відчинив їх. Погляд Вадима впав на дзеркало… Воно хиталось легкими хвильками, які розбігались по колу. Серце затремтіло. Хлопець відчув, як дзеркало манить до себе, кличе в середину. Вадим різко заплющив очі і через пару секунд відкрив їх. Все було на місці. Дзеркало як дзеркало. Ніяких хвиль. Рівна, відполірована поверхня відбивала його переляканий погляд.\n– Просто здалось. Примарилось. – Вадим, скорчивши гримасу до свого відображення в дзеркалі, почав роздягатись. – Та й не дивно. Тепер мабуть довго ще буду кидатись від усіх дзеркал.\nХлопець заліз до ванни, так і не помітивши на полиці під дзеркалом електричну бритву, якою він ніколи не користувався, і зубну щітку нелюбимого синього кольору.


Зіп пакети - пакувальні пакети з клейкою стрічкою Zip-Lock | Альфа Пак\nСума: 5 грн - 102 грн\n40*60 1 50*70 1 80*120 1 100*120 1 120*180 1\n150*200 1 200*250 1 200*300 1 250*300 1\nПАКЕТ ІЗ ЗАМКОМ ZIP-LOCK 120 * 180\nІнтернет-магазин Альфа-Пак пропонує всім охочим купити зіп-пакети за вигідною ціною. Ці зручні харчові пакети із застібкою набули широкого поширення не тільки в харчовій промисловості, а й у домашньому використанні. Достатня товщина поліетилену і висока міцність застібки дозволяють використовувати такий пакет кілька разів.\nНа даний момент ми пропонуємо такі розміри зіп-пакетів:\nТовщина всіх пакетів стандартна: 50 мікрон. Саме така товщина вважається найкращою.\nПереваги використання зіп-пакетів\nПакети з зіп-замком мають ряд незаперечних переваг:\nдостатня товщина пакета;\nможливість використання для харчових продуктів;\nпідходять для заморозки;\nне пропускають запахи;\nне вступають в контакт з вмістом.\nЯкщо вам потрібні пакувальні пакети zip-lock, звертайтеся в інтернет-магазин Альфа-Пак! Ми пропонуємо продукт європейської якості за доступними цінами!\nПакети з замком-застібкою виробляються на наших власних виробничих потужностях з дотриманням міжнародних стандартів якості. Кожному нашому клієнту ми гарантуємо:\nможливість купити зіп-пакети в Харкові оптом і в роздріб;\nЯкщо у вас виникли якісь питання чи вам потрібна допомога - напишіть в онлайн-чат або просто зателефонуйте. Наші співробітники з радістю допоможуть вам!\nЩоб придбати пакувальні пакети з клейкою стрічкою на нашому сайті, додайте обраний товар в кошик або скористайтеся кнопкою швидкого замовлення. Крім того, в Харкові купити зіп-пакети можна в нашому магазині.\nМи приймаємо готівковий і безготівковий розрахунок. Вибирайте той спосіб оплати, який зручний саме вам!\nМи доставляємо пакети під запаювання по Харкову і всій Україні. Доставка здійснюється силами транспортних компаній згідно з їх тарифами. Особливо великі партії ми доставляємо власним автотранспортом по всій країні. Умови та вартість ви можете уточнити у менеджерів.\nБудемо раді співпраці як з оптовими, так і роздрібними покупцями.


18 січня 2019 року було відкрито пам’ятник нашому земляку першому Митрополиту Української Автокефальної Православної Церкви Василю Липківському в м. Черкасах.\nПам’ятник Митрополиту нагадує всі нам про великий задум, який виник у часи української революції. Отець Василь Липківський боровся навіть у найважчій ситуації. Він з однодумцями 14 жовтня 1921 року у Святій Софії Київській скликав перший Всеукраїнський Церковний Собор, який підтвердив постанову Всеукраїнської православної церковної ради про автокефалію. Делегати Собору обрали Василя Липківського Митрополитом Київським і всієї України, першим главою Української Автокефальної Православної Церкви.\nЗа інформацією офіційного інтернет-


Петро Грабовецький – Локальна Історія\nНародився у 1919 р. в с. Печеніжин на Коломийщині. У 1940-му році мобілізований до РСЧА. Після повернення в село чоловік почав допомагати місцевим партизана, переховував в себе вдома поранених. За свою діяльність був заарештований у 1952 р. та виселений до Норильська, де брав участь у Норильському повстанні. Повернувся у рідне село аж в 1982 р.\nПетро Грабовецький народився 1 липня 1919 року в сім’ї Івана та Анни Грабовецьких у мальовничому селі Печеніжині, що на Коломийщині. Сім’я була великою і налічувала аж восьмеро дітей. Діти росли в злагоді, допомагали батькам і навіть в скрутні хвилини не втрачали доброго гумору. Про свої дитячі роки Петро Іванович згадує з посмішкою, адже це була безтурботна пора, яка минула на батьківщині головного опришка Олекси Довбуша, в мальовничому Покутському краю.\nУ 1940 році Петра Івановича мобілізували до радянської армії. Спочатку відправили служити на Далекий Схід, а з початком німецько-радянської війни він направлений на Воронезький фронт. Тут під час запеклого бою пан Петро потрапив до німецького полону і вивезений у м. Тирасполь (зараз республіка Молдова). В таборі чоловік був розконвойований, тобто працював без нагляду поза межами табору. В таборі йому зустрівся українець, який попросив його передати в Печеніжин нагайку з захованою всередині штафеткою. Петро Іванович погодився, хоча ця справа була досить небезпечною. Незнайомець, який передав Петрові записку був одним з членів ОУН, яких німці арештовували в Києві, Дніпропетровську та Одесі. На допомогу панові Петрові був приставлений мешканець Коломийщини, який був “фольксдойчем”, тобто мав німецьке походження. Петро Іванович пригадує: “Мені дали на то дві годині, бо то недалеко було. Це було десь два з половиною кілометра, через ліс переїхати. Приїхав я на конец церкви вночі… Приїхав до цего Повха, я знав де він жиє. А він був в підпіллі, в ОУН. Ще був за Польщі в ОУН. А я у німецькій формі, попукав йому у вікно і ту нагайку дав. Конспірація була, то всьо. Мене тільки попередили, щоб я туди не ліз, бо той буде знати, котрий одержує нагайку”.\nПісля повернення в Тирасполь, на вокзалі міста його зупинила поліція з вимогою показати документи, яких у пана Петра не було. Після цього його направили у концтабір під Берліном. Невдовзі чоловік потрапив у Австрію, недалеко від міста Грац. У березні 1944 році Петру Івановичу вдалося втекти. Він приєднався до югославських партизан. Після приходу Червоної Армії до околиць Белграда, він знову потрапляє до її лав. Зимою 1945 р., біля озера Балатон, через густий туман пан Петро заблудився і знову втрапив до німецького полону. Тут Петро Грабовецький вступає до Української національної армії. Його і інших українців відправили до кордону Австрії з Югославією, для боїв з партизанами, неподалік міста Реміні. Тут йому вдається втекти до югославських партизан, а невдовзі знову втрапити до радянських військ.\nУ 1946 р. Петра Грабовецького було демобілізовано. Повернувшись додому він оселився в колишньому єврейському будинку. Невдовзі чоловік почав працювати у поштовому відділенні зв’язку. У 1947 р. Петро Іванович одружився з Наталкою Рощинською, а в 1948 році в них народилася донька Ольга. Вдома пан Петро став допомагати українським повстанцям, через зв’язкових передавав інформацію, заряджав акумулятори до радіо, поширював антирадянські листівки-звернення напередодні виборів до Верхоної Ради УРСР у 1946 році. У 1948-1949 рр. в підвалі його будинку зимувала група підпільників. Петро Іванович пригадує: “В нас та хата була жидівська тут. І в нас тут така пивниці, що може сі десіть чоловік ховати. Але пивниці не сховок. Вони стали тут довбати, зробили підземельну таку криївку… І перебули всю зиму… Вони приходили деколи радісні такі, деколи веселі, деколи моцні, деколи мокрі, деколи голодні, деколи пірвані. Бо за ними сі вганєли… Ніхто не думав, що в центрі хтось може сі переховувати. Тим більше я солдат, я фронтовик…”.\nУ 1951 році в домі Грабовецьких перебував поранений Василь Шовковий, під псевдо “Тур”. Дружина пана Петра виходжувала хворого, якого невдовзі перевезли до Сопова. Така допомога партизанам залишалася б таємницею, якби хтось з «своїх» не почав видавати криївки.\nСпокійне життя сім’ї Грабовецьких сколихнув арешт пана Петра у 1952 році: “Тут де Довбуш, пам’ятник Довбуша мене перебіг чорний кіт. Я думаю всьо, то буде недобре. Виходжу їде 13 машин, військ МГБ сюди. Я дивуюся як мене не затримали… А арештувати мене не мають за що, бо нічо не знайшли. А Козьменко цей підкинув патрони, триста штук патронів. Вони вже шукали, щоб доказати… 13 березня 1952 року мене арештовують, привозять у Івано-Франківськ і сім неділь слідство. Етап- 25 рік і 5 рік пораженія в правах”. Везли арештованих у повних “столипінських” вагонах, раз на день поїли водою. Згодом вони прибули на пересильний пункт в Красноярський край, а звідти до Норильська. Умови праці в таборі були дуже важкими, тому робітники піднялися на повстання у 1953 році, учасником якого був і пан Петро. Сім’ю чоловіка теж було відправлено до Тюменської області. Звільнившись з табору Петро Іванович разом з сім’єю оселився в Казахстані. У 1956 році їх звільнили із спецпоселення, але додому повернутися вони змогли тільки у 1993 році.\nОглядаючись на прожиті роки пан Петро каже, що якби не повстанці, то би й України не було. А майбутнім поколінням бажає тільки мудрості: “Я би хотів, щоб ми були людьми, щоб один другого любив і поважав…”.


Кучма вихваляє Україну в рекламних додатках "Вашингтон Таймс" | Українська правда\nЧетвер, 28 березня 2002, 10:45\nУ вівторок стало відомо про інтерв'ю президента Кучми у "Вашингтон Таймс". Ми тут же стали гарячково шукати інтерв'ю в Інтернеті і не знайшли. На сайті газети його немає. А коли нам прислали посилання і ми прочитали бесіду Кучми з неназваним журналістом, то здивувалися – з чого б це західні журналісти не поставили Кучмі жодного пристойного питання?\nДо речі, ще станом на середу, якщо ви виходили на першоджерело – www.internationalreports.net - то назад на сторінку "Україна-2002" ви ніколи б не потрапили. Тобто така сторінка була абсолютно автономна. Лише в четвер на сайті з'явився банер, що веде на розділ про Україну. Однак українські замовники вже у вівторок поширювали взяту звідти інформацію.\nНовину про публікацію розтрубили всі канали, а ICTV навіть зробив приємну для Кучми обмовку – нібито його інтерв'ю було опубліковано у "Вашингтон пост". Зауважимо, що "Вашингтон Пост" відрізняється від "Вашингтон Таймс" приблизно як "Дзеркало тижня" від "Київського телеграфу". "Вашингтон пост" – респектабельна і впливова, "Вашингтон таймс" – менш впливова, скандальна газета, інформацію з якої треба перевіряти.\nТак от, виявилося все, як завжди, набагато простіше. Інтерв'ю гаранта з'явилося навіть не в газеті, а у викупленій вкладці-додатку до "Вашингтон Таймс", яка називається "Напередодні виборів". Окрім Кучми, серед іншого матеріалу, там є стаття про успіхи економічного зростання, а також про те, що "тільки залишаючись в Україні, можна залишитися євреєм".\nЯк з'ясували наші колеги у Вашингтоні, вкладці, на якому було надруковано інтерв'ю з Кучмою, називається "WT advertizing department". Тобто це просто реклама. До речі, під час перекладу помічено, що текст складений, швидше за все, "нашими", а не американцями. Отже, що думає Кучма про вибори?\nПрезидент Кучма сподівається на реформаторську більшість\nПане президент, 31 березня відбудуться вибори нового парламенту - Верховної Ради. Які, на Ваш погляд, результати роботи нинішньої Верховної Ради, чий термін вже підходить до кінця?\nВиборці дадуть найоб'єктивнішу оцінку роботи нинішнього парламенту - всім його окремим членам та партіям - 31 березня. Що стосується моєї думки, то головний критерій успішності роботи парламенту полягає в тих конкретних кроках, які він зробив, щоб полегшити просування країни у бік реальних позитивних змін в економіці та соціальному житті.\nЯк президенту, мені довелося працювати з двома парламентами, що обиралися в 1994 та в 1998 році. Кожному з них можна віддати належне за низку ключових рішень, які, в будь-якому випадку, потраплять до історії нашої країни. Верховну Раду, обрану в 1994 році, пам'ятатимуть за прийняття Конституції України. Верховна Рада 1998 року відома як перший парламент, що сформував демократичну більшість, в історії сучасної України.\nТеперішня Верховна Рада також прийняла низку фундаментальних законодавчих актів, які багато в чому визначають життя нашої країні сьогодні. Завдяки конструктивній співпраці між президентом, урядом та парламентом вдалося провести бюджет, Митний, Кримінальний та Цивільний кодекси. Ці найважливіші законодавчі акти відіграють центральну роль в майбутньому розвитку України.\nРазом з тим парламент не зміг прийняти декілька необхідних законів, зокрема Податковий кодекс. Це показує, що реформаторські сили в парламенті не завжди могли зробити крок уперед у бік консолідації.\nЯкі, на Ваш погляд, шанси формування більшості в новому парламенті?\nЯ зацікавлений в здатності парламенту працювати. Природно, цього не відбудеться, якщо не буде сформовано більшість. Сьогодні Україна знаходиться на тій стадії розвитку, коли напів-заходів вже не вистачає. Ми повинні робити рішучі кроки у прискоренні реформ на основі відповідної законодавчої бази. На жаль, поки що в Конституції не визначено інститут парламентської більшості; більшість в Раді формується ситуаційно: коли інтереси багатьох політичних сил, представлених в ній, співпадають.\nСаме тому, одним з перших завдань нового парламенту повинна стати імплементація національного референдуму 2000 року, або, принаймні, питання, що стосується формування уряду на базі парламентської більшості. Я переконаний, що ми більше не можемо дозволити собі розкіш мати парламент і уряд, кожний з яких працює сам по собі. Більшість в парламенті та уряд повинні ділити відповідальність за долю країни.\nЯ сподіваюся, що така стабільна, демократична і орієнтована на реформи більшість буде створена після виборів, хоч і розумію, що це може бути непросто. У Верховній Раді має бути знайдений компроміс між представниками широкого кола політичних сил, на відміну від Конгресу США, в якому тільки дві партії. Важко сказати, скільки політичних фракцій буде в наступному парламенті, але в нинішньому їх близько 20.\nЯ маю намір конструктивно співробітничати з парламентом, які б політичні сили не домінували в новій Верховній Раді. Для мене найважливіше, щоб парламент було обрано згідно з нинішньою Конституцією і виборчим законодавством. Що стосується опозиції, то моє єдине бажання полягає в тому, щоб вона діяла в законних та цивілізованих рамках.\nІноземні спостерігачі, включаючи представників таких добре відомих інститутів, як International Republican Institute, National Democratic Institute спостерігали за виборчою кампанією в Україні з найбільш ранніх етапів. Згідно з їх висновками, виборчий процес, загалом, є демократичним. Разом з тим, ми отримуємо інформацію про порушення: використання адміністративного ресурсу, нерівний доступ до ЗМІ, тиск на деяких журналістів і відкрите використання "брудних" технологій. Як Ви думаєте, чи можуть ці порушення стати перешкодою для волевиявлення народу і формування легітимного парламенту?\nДля початку я б хотів підкреслити, що я робив і буду продовжувати робити все, що в моїх силах, щоб запобігти порушень у виборчому процесі з боку держави, включаючи втручання влади в політичні свари.\nВ той же час я переконаний, що в США і в Україні термін "адміністративний ресурс" розуміється по-різному. Те, що нормально для США, в Україні сприймається як втручання у виборчий процес. Так, нікому б і в голову не прийшло звинувачувати Президента США у використанні адміністративного ресурсу, якщо він відкрито підтримує якогось кандидата в Конгрес. Практика збирання коштів для виборчої кампанії із залученням відомих бізнесменів або широке освітлення в пресі кандидатів в Конгрес, які обіймають високі державні посади, вважаються досить поширеними в США. Але тут, в Україні, вони сприймаються як порушення.\nНа мій погляд, у всіх дискусіях, присвячених адміністративному ресурсу, спостерігається тенденція випускати інший точніший термін - "перевищення повноважень" - феномен, який описується в новому законі про вибори, з яким можна ефективно боротися, подаючи судові позови.\nСкарги на адресу держави щодо нерівного доступу всіх учасників виборчого процесу до ЗМІ в багатьох випадках безпідставні. Переважна більшість друкованих та електронних ЗМІ знаходяться у приватній власності, і власники самі визначають редакційну політику. Чи можете Ви собі уявити, що The Washington Times отримує в адміністрації президента США вказівки розмістити у себе матеріали, які суперечать поглядам газети? Чому тоді в Україні можна вважати, що влада визначає редакційну політику приватної преси? Більш того, не секрет, що кожна серйозна політична сила в Україні має власні ЗМІ і, таким чином, сама може поінформувати виборців про свою позицію.\nЗ іншого боку, і цю думку підтримують американські експерти з виборчих технологій, Україна має в своєму розпорядженні ефективну систему підрахунку голосів, яка практично унеможливлює помилки. Більш того, для тисяч іноземних і місцевих спостерігачів були створені широкі можливості для моніторинга, і всі політичні партії, що беруть участь у виборчій кампанії, добре представлені у виборчих комісіях. Все це гарантує нам, що фальсифікацій результатів виборів не буде, а, отже, нова Верховна Рада буде легітимною. І, у випадку, якщо деякі учасники виборчої кампанії матимуть сумніви щодо результатів виборів по окремих районах, згідно із законом вони мають можливість звернутися прямо до Верховного Суду.\nВ передвиборній риториці часто можна почути про зміну напрямів зовнішньої політики. Як Ви думаєте, чи можливо, що вибори нової Верховної Ради в результаті призведуть до зміни нинішнього курсу країни? Які основні стратегічні пріоритети зовнішньої політики сьогодні?\nДійсно, під час виборчої кампанії іноді можна почути радикальні заяви, в тому числі і такі, що стосуються зовнішньої політики. Більш того, такі заяви суперечать одна одній: хтось закликає до відновлення СРСР, інші вимагають негайної подачі заявки на вступ до НАТО. Одні звинувачують владу в тому, що вона продалася Заходу, інші - Росії. Існують спроби протиставити наше бажання розширювати партнерські відносини з Росією з нашим курсом на інтеграцію до ЄС і спробами розвитку партнерства зі Сполученими Штатами.\nРазом з тим, багато хто забуває, що згідно з Конституцією, саме президент визначає курс зовнішньої політики України. Пріоритети зовнішньої політики України чітко визначені, і я не бачу причин їх міняти. У цьому контексті, я хочу заявити, що Україна - це європейська держава, і наше майбутнє - в об'єднаній і демократичній Європі. Таким чином, наше довгострокова стратегічна мета - отримати повноцінне членство в ЄС. Розумний розвиток наших відносин з Росією і США рівною мірою є стратегічною метою нашої зовнішньої політики.\nЧи можуть результати парламентських виборів змінити цей курс?\nЯ не думаю, оскільки в передвиборні політичні програми "європейський вибір" включений як ключовий момент платформ більшості демократичних сил, що беруть участь у виборах.\nРеалізація курсу на інтеграцію в Європу, по суті, є основною стратегією економічного і соціального розвитку на найближчі 10 років. Верховна Рада зіграє важливу роль в створенні умов, необхідних для реалізації цього курсу. Насамперед, прийнявши велику кількість законодавчих актів. Практично кожний крок, який наближає нас до членства в ЄС, є, в кінцевому результаті, необхідною часткою подальших ринкових і демократичних реформ, які необхідно провести заради благополуччя всіх українців. Саме тому сили, які виступають проти курсу у бік інтеграції в Європу, заявленого президентом, виступають і проти реформ та демократичної майбутньої нашої держави.\nОбвинувачення з боку тих, хто противиться поглибленню наших відносин з Росією, також безпідставні. Російські лідери докладають величезні зусилля, щоб зробити Росію сильною ринковою демократією, частиною сучасного глобалізованного світу, вони беруть безпосередню участь в процесах міжнародної кооперації, взаємодіючи і з ЄС, і з НАТО.\nІ хоч питання про приєднання до НАТО не стоїть на порядку денному, я б хотів підкреслити, що наша співпраця з Альянсом може бути охарактеризована як в рівній мірі різноманітна і насичена. Завдяки якості та масштабам цієї співпраці, Україна - визнаний лідер серед держав - не членів Альянсу. Я сподіваюся, що під час Самміту НАТО в Празі в листопаді 2002 року ми зможемо знайти нові шляхи подальшого розвитку наших відносин з державами-членами НАТО.


Контролёр для сонячних геліосистем SR618С6 від компанії "Правильне електроживлення"\n5 859 грн./шт.\nКонтролер для сонячних геліосистем SR618С6В наявності\nСистема автоматизованого контролю SR618С6 робочих параметрів сонячної геліосистеми ― це пристрій який призначений для правильної та оптимальної роботи сонячних колекторів, шляхом вимірювання температури в різних точках геліосистеми та керуванням роботою циркуляційного двигуна, чи двигунів.\nКонтролер керування сонячними колекторами SR618С6 містить 12 оптимальних запрограмованих схем. Завдяки такому контролеру з часом систему можна наростити (добавити колектор чи бак ) використовуючи той самий контроллер.\nSR618С6 в основному призначений для роботи у бівалентних спліт системах, це означає що більшість запрограмованих схем включають в себе додаткові джерела енергії (газовий, твердопаливний, електричний ТЕН і т,д). В залежності від вибраної схеми можна задавати пріоритетність того чи іншого джерела.\nКількість робочих схем ― 12\nМодель ― SR618C6\nКількість схем ― 12


Австрія і Росія домовилися будувати Південний потік | Читайте ідейні новини | Читайте ідейні новини\nHome→Ідейні факти→Австрія і Росія домовилися будувати Південний потік\n← Грифон обложив автобуси Правого сектора в Кіровограді\nУ аеропорту Пешавара обстріляний пасажирський літак →\nАвстрія і Росія домовилися будувати Південний потік\nГазпром і його партнер OMV прийняли остаточне рішення по будівництву Південного потоку в Австрії. Перший газ поступить в Австрію у кінці 2016 року. Визначені конкретні права і обов'язки акціонерів, а також принципи розділення прибутку між партнерами.\nУгода акціонерів South Stream Austria підписана у рамках візиту в Австрію президента Росії Володимира Путіна, повідомляє телеканал Росія 24. Під угодою свої підписи поставили глава Газпрому Олексій Міллер і гендиректор OMV Герхард Ройсс.\nГазпрому і OMV належить по 50% спільного підприємства. Меморандум про співпрацю передбачає будівництво австрійської ділянки газопроводу з пропускною спроможністю 30-32 мільярди кубометрів газу в рік. Кінцевим пунктом маршруту на австрійській території визначено місто Баумгартен. На повну проектну потужність австрійська ділянка газопроводу вийде до січня 2018 року.\nУсі необхідні дозволи для будівництва Південного потоку сторони зобов'язалися отримати до кінця 2015 року. Введення в експлуатацію австрійської ділянки газопроводу заплановане на кінець 2016 року.\nМіжурядову угоду про газопровід Росія і Австрія підписали ще в 2010 році. Тоді ж було створено спільне підприємство South Stream Austria GmbH.\nАле після цього Австрія сконцентрувалася на альтернативному проекті Nabucco, Південний потік було вирішено направити на північ Італії через Словенію.\nПідтримуваний австрійською OMV проект Nabucco програв битву за азербайджанський газ альтернативному проекту Trans - Adriatic Pipeline(TAP).\nКрім того, маршрут Південного потоку через Словенію виявив істотні риски: виявилось, що якщо привести газ в Італію не з Австрії, а із Словенії, то він прийматиметься вже в іншій точці - Ратече замість Тарвизио, що зажадає перегляду контрактів. На довершення до всього з'ясувалося, що із-за бюрократичної тяганини італійський шматок труби від словенської межі будуватиметься дуже довго, що може зірвати директивні терміни проекту в цілому.\nРаніше Євросоюз з політичних міркувань виступав проти Південного потоку, оскільки разом з Північним потоком цей газопровід може позбавити Україну статусу країни-транзитера російського природного газу в Європу і доходів від транспортування. Проте події на Україні можуть змінити цей підхід.


Купити адаптер ELS27 для діагностики та кодування Ford - Vagcom.com.ua\nГоловна|Ford\tАдаптер діагностичний ELS27\nELS27 - діагностичний автомобільний адаптер для роботи з автомобілями марки Ford.\tДоставка, можливість обміну і повернення\tПеревірка товарів перед відправкою\tНайвигідніші ціни тільки у нас\tВідправлення в день замовлення\t1 400\tгрн.\tза шт\tВ наявності\t-\nАдаптер діагностичний ELS27\nДіагностичний адаптер ELS27, призначений для діагностики та кодування блоків Ford Focus, C-Max, Kuga, Mondeo IV, S-Max, Galaxy.\nАдаптер ELS27 - універсальний діагностичний сканер, що підтримує п'ять протоколів, в тому числі і CAN шину. Підтримують автоматично дві шини даних - HS CAN і MS CAN.\nАдаптер зібраний на мікросхемі STN1170 і FT232RL, завдяки цьому, пристрій може працювати на швидкості до 2 Мбіт/с. За допомогою програм ELMConfig або Focccus, можна активувати всі доступні опції в автомобілі. Програми працюють з електронними модулями платформи C1, в неї входять С307 (Focus), C214 (C-Max), C394 (Kuga) і їй доступні всі модулі, під'єднані до кан-шині, в т.ч. GEM (General Electronic Module), airbag, АБС, клімат-контроль, АКП, парктронік, додатковий обігрівач, оптика і т.д. Сканер ELS27, підтримує швидкість 2 000 000 біт/c, дана швидкість роботи адаптера необхідна для підключення до блоків автомобілів Ford. Для стабільної роботи програми, необхідно виставити в налаштуваннях COM-портумінімально можливий таймаут - 1мс. (Диспетчер пристроїв=> Порти (COM і LPT)=> Вибрати COM-порт на якому визначився адаптер=> У властивостях перейти "Параметри порту"=> Додатково=> встановити "Час очікування" 1мс). Для роботи адаптера з програмою Scanmaster 2.1, необхідно, за допомогою програми ELMConfig, встановити швидкість адаптера 38 400 біт/с. Можливості адаптера ELS27 і програми ElmConfig: відображає інформацію по OBD2, як більшість доступних програм, які працюють з ELM327; відображення інформації з блоків - номери блоків, прошивок, серійних номерів; читання і запис VIN в блоках; діагностика блоків; виконання різноманітних калібрувальних і сервісних процедур і конфігурація блоків; збереження бекапів; ведення логів. Варто відзначити, що адаптер, крім повноцінної роботи з автомобілями FORD, також працює з іншими автомобілями.\nКомплектація: Кабель ELS27. Диск з безкоштовними програмами для діагностики.


Всесвітній день кардіолога | Київський Медичний Університет\n6 липня у світі відзначають Всесвітній день кардіолога — лікаря, який дбає про здоров’я серця. Кардіолог – людина, з яким рано чи пізно стикаються всі, адже близько 90% захворювань у сучасному світі пов’язано зі станом і роботою серцево-судинної системи.\nНа думку лікарів-кардіологів, до основних факторів ризику розвитку серцево-судинних захворювань належить підвищений артеріальний тиск, високий рівень холестерину в крові, зайва вага, тютюнокуріння, малорухливий спосіб життя та стреси.\nЦікаві факти про серце:\n1. У середньому за одну годину людське серце робить 4 200 скорочень, а за цілий день – близько 100 000.\n2. Серце може працювати навіть тоді, коли буде відокремлене від тіла, оскільки воно виробляє власну енергію. Для цього йому потрібно тільки достатньо кисню.\n3. У новонароджених частота скорочень серця становить 140 ударів в хвилину, у дорослих – 72 рази.\n4. Серце починає битися через чотири тижні після зачаття і аж до самої смерті.\n5. Жіноче серце скорочується швидше, ніж чоловіче.\n6. Французький лікар Рене Лаенек (1781-1826) винайшов стетоскоп, коли зрозумів, що притискати вухо до грудей пацієнток із надто великим бюстом, хоч і приємно, та не зовсім зручно))


Європейські цінності на дотик - Work Express Europe\nЗрозуміло, що ми хочемо змін вже зараз, адже вже сьогодні треба дбати про кусень хліба та ростити дітей. Тим більше, що стільки десятиліть до цього нам, нашим батькам та дідам розповідали про світле майбутнє, заради якого треба потерпіти. І зараз — знов плани та обіцянки. Втім, відмінність Угоди про асоціацію з ЄС від радянських пропагандистських гасел полягає в тому, що Угода – це чіткий, детальний інструмент, дорожня карта, яка наближає нас до моделі, котра довела свою спроможність і «підтягує» нашу країну до високих стандартів життя. Крок за кроком, рік за роком.\n18.06.2018 admin Комментарии к записи У Нідерландах хочуть доплачувати людям, які їздять на роботу велосипедом отключены\n03.04.2018 admin Комментарии к записи Орфографічний конкурс української мови у Кракові отключены\n18.06.2018 admin Комментарии к записи У Варшаві представили невідомий автограф Адама Міцкевича отключены


Рентген (рентгенографія) скронево-нижньощелепного суглоба » Діагноз\nРентген (рентгенографія) скронево-нижньощелепного суглоба\nДля чого проводиться рентген скронево-нижньощелепного суглоба?\nРентгенографія — це метод діагностики, найбільш точно візуалізаційний кістки і суглоби. Апарат фіксує ступінь послаблення рентгенівських променів, що проходять через різні структури організму, і перетворює отримані дані в зображення. При використанні цифрового апарату зображення досліджуваних органів і тканин можна побачити на екрані монітора і записати на будь-які цифрові носії.\nСкронево-нижньощелепний суглоб являє собою анатомічне утворення, що складається з елліпсовіднимі ямки в скроневої кістки черепа і розташованої в ній головки нижньої щелепи. Найчастіше захворювання даного суглоба пов'язані з патологією суглобового диска, капсули і внутрішньосуглобових зв'язок. Зважаючи складної будови суглоба рентгенологічне дослідження не завжди дає повну інформацію про його стан.\nПоказання для проведення рентгенівського дослідження скронево-нижньощелепного суглоба\nРентген скронево-нижньощелепного суглоба призначають для виявлення наслідків травм (вивихів, підвивихи, переломи) в даній області, для з'ясування особливостей неправильного прикусу, а також при ревматизмі, хвороби Бехтерева. Дослідження проводять при підготовці до пластичної операції, до імплантації зубів і для вибору ефективного способу лікування зубно-щелепних аномалій.\nРентгенографія показана при підозрі на деформуючий артроз суглоба. Це захворювання виникає внаслідок дистрофічних процесів у суглобі, які з'являються в результаті запальних і гормональних порушень, травм, зміни тонусу жувальної мускулатури. На знімку спостерігається звуження рентгенівської суглобової щілини. Суглобовий горбок ущільнюється, в суглобі часто візуалізуються екзофітні (ростуть всередину суглоба) освіти.\nЗа допомогою рентгенографії виявляють артрит скронево-нижньощелепного суглоба. Причиною останнього часто є дитячі інфекції, отит, паротит. Приблизно через 3 тижні після проникнення інфекції в суглоб на знімках можна побачити звуження рентгенівської суглобової щілини, зменшення чіткості замикальних пластинок суглоба і крайові узури (ерозії) на його кісткових елементах.\nОзнаками патології скронево-нижньощелепних суглобів є больові відчуття в них, хрускіт і клацання при русі, порушення рухливості (труднощі при відкриванні і закриванні рота), асиметрія обличчя, головні болі, шум у вухах.\nХто призначає, і де проводиться рентген скронево-щелепного суглоба?\nНаправляють на обстеження травматологи, стоматологи, артрологи, хірурги. Пройти рентгенографію можна в будь-якому лікувальному або діагностичному установі, оснащеному рентгенівським апаратом. Існують кілька видів рентгенівських апаратів і кілька методик проведення процедури, тому слід уточнити у лікаря, який апарат і метод проведення слід вибрати.\nПротипоказання до рентгенографія скронево-щелепного суглоба\nРентген скронево-нижньощелепних суглобів проводиться тільки за суворими показаннями зважаючи небажаного впливу іонізуючого опромінення на поруч розташовані слинні залози. Дослідження протипоказане вагітним жінкам. Для дітей його рекомендується замінити альтернативними методами, наприклад, УЗД або МРТ.\nМетодика проведення рентгенографії скронево-щелепного суглоба\nСпеціальна підготовка до обстеження не потрібно. Рентгенографія у дорослих найчастіше проводиться на дентальном апараті оглядовим методом. У дітей найбільш інформативною є контактна зйомка крупним планом за допомогою дентального апарату без використання тубуса (трубки для формування потоку випромінювання). Для оцінки функції суглоба знімки проводять при закритій і відкритій ротової порожнини. Іноді для підвищення інформативності дослідження в суглобову порожнину вводять спеціальне контрастну речовину.\nРентгенолог визначає ширину суглобової щілини, співвідношення елементів суглоба, оцінює всі видимі контури і описує всі виявлені патологічні зміни. Отримані на руки знімки та висновок лікаря-рентгенолога слід показати направила на обстеження лікаря.\nУЗД (ультразвукове дослідження) скронево-нижньощелепних суглобів Дослідження Рентген (рентгенографія) кульшового суглоба у дорослих Дослідження Рентген (рентгенографія) ліктьового суглоба Дослідження МРТ (магнітно-резонансна томографія) скронево-нижньощелепних суглобів. Дослідження КТ (комп'ютерна томографія) скронево-нижньощелепного суглоба Дослідження Болить щелепа праворуч, що робити? Стоматологія


Існує кілька теорій щодо походження перських кішок. За однією з них їхні предки - одна з довгошерстих гілок турецької ангори. Вони були привезені з Анкари до Франції мандрівником, вченим і політиком Ніколь-Клод Фарби де Пейреш. Розведення цих витончених тварин підтримав кардинал де Рішельє, - і таке високе заступництво посприяло зростанню популярності породи при королівському дворі ще в 17 столітті. Пізніше інші мандрівники теж стали привозити подібних кішок з Афганістану, Туреччини та Ірану.\nПрипущення про те, що прабатьками перської кішки були все-таки не ангори, іходіт з «Природній історії» 1766 року належить перу графа Франсуа-Луї Леклер де Бюффон. У цьому джерелі довгошерсті кішки зі Сходу вже розділені на дві групи, що поддверждено книжковими ілюстраціями. До слова, довгий час ці кішки називалися не "перськими», а «французькими» - і вже під такою назвою вони поширилися по Європі.\nІнша гіпотеза пов'язує перських кішок не зі Сходом - а з холодною Росією, де могла виникнути потребує захисту від морозів довгошерста порода. Вже звідти пухнасті звірята могли потрапити на Схід, звідки їх благополучно повернули в Європу мандрівники.\nЩе одне припущення пояснює незвичайний тип і статура перської кішки генетичним спорідненістю з дикими котами - манула (felis manul). Але, так чи інакше, з історії відомо, що з Франції перси потрапили до Великобританії, де і почалася її кар'єра - довгошерстих мандрівників, нарешті, остаточно розділили по екстер'єрних ознаках. До Турецька ангора віднесли кішок з клиноподібною головою і легкої шовковистою шерстю; круглоголові ж і більш кремезні кішки з густим підшерстям в 1887 році офіційно стали іменуватися «перськими довгошерстими» - однієї з перших зареєстрованих домашніх кішок на Британських островах.\nПісля 1970 року на американському континенті виникло безліч непрофесійних розплідників персів, які продавали європейським заводчикам кішок з селекційними недоліками. Це позначилося не найкращим чином на екстер'єрі породи, проте недоліки все ж вдалося виправити. У Росію перші перські кішки потрапили тільки в кінці 80-х років в якості рідкісною і дорогою закордонної екзотики, привезеної в країну дипломатами. Широке поширення персів на території колишнього СРСР почалося в дійсності не більше двадцяти років тому.\nГолова: масивна, округлої форми, з досить широким черепом. Пропорційна тулубу. Персів відрізняє опуклий лоб, повні щоки, широкі і міцні щелепи.\nОчі: великі, широко розставлені; круглі, виразні і блискучі. Колір радужек мідний, темно-оранжевий, блакитний, зелений - в залежності від забарвлення кішки.\nНіс: короткий, кирпатий і широкий, з добре відкритими ніздрями. Котів з крихітним кирпатим носом називають «екстремальним типом» (американським), а відносно довгий і злегка кирпатий ніс іменується «класичним» (європейським).\nВуха: невеликі, низько і широко розташовані, зі злегка закругленими кінчиками.\nТіло: середньої величини або велике, кремезне, з масивними і м'язистими плечима і грудною кліткою. Вага дорослого перса може досягати 7 кілограмів.\nКінцівки: лапи низькі, м'язисті і стійкі, між пальцями - пучок шерсті.\nХвіст: недовгий, вельми пухнастий, кінчик злегка закруглений.\nШерсть: густа і довга, з тонкою і шовковистою структурою і розкішним густим підшерстям. На шиї, плечах і грудях шерсть утворює довгий комір.\nЗабарвлення: в настящее час визнається більше сотні забарвлень - блакитний, червоний, білий, чорний, ліловий, кремовий, сірий (і варіації), а так само колор-пойнт з мітками на лапах, голові і хвості.\nНедоліки: плоский або занадто високий череп, легке або розтягнуте тіло; сльозяться очі і утруднене дихання (пов'язані з дефектом носової перегородки сплюснутого носа); нерівна шерсть, ковтуни і лисини після їх вичісування.\nПерські кішки найбільш «домашні» - вони не зможуть вижити без турботи людини. Їх відрізняє ласкавий характер, аристократизм, спокій, повна довіра до людей. Перси зазвичай обирають собі об'єкт обожнювання серед домочадців, дуже ніжні з дітьми і не скривдять навіть найбільш набридливих з них - втім, почасти тому, що самі раді взяти участь в рухливих іграх, побігати з м'ячиком або пополювати на мух і коників. Вони досить моторні, і зовсім чи не такі «диванні», якими їх описують легенди.\nПерські кішки дуже люблять увагу і ласки людини, але ніколи не будуть відволікати господарів «розмовами» - вони дочекаються, поки ви помітите їх вичікувальну позу і пильний погляд, відображають воістину собачу відданість; можуть бродити за домочадцями по дому, просто щоб бути у господарів на увазі - на всякий випадок.\nПерсидська кішка - одна з найскладніших порід в плані догляду, адже за її шерстю необхідно щодня ретельно стежити: інакше підшерстя зваляється і утворюються Колтун. Тому і арсенал по догляду за шерстю перса здатний потрясти уяву непосвяченого людини: металеві гребінці з зубами різних типів, щітки, спеціальний тальк для догляду за шерстю, набір кондиціонерів (для вигонки шерсті після линьки, для видалення ковтунів), різних шампунів (лікувальні, знежирюючі , що збільшують обсяг, що підкреслюють забарвлення), бальзамів і антистатиків.\nКрім труднощів з шерстю перси мають ще дві «ахіллесові п'яти» як результатів селекції: постійні виділення з очей (перекриття слізних залоз викривленим носовою хрящём) і утруднене дихання (іноді навіть храп).\nКошенята персидської кішки фізично розвиваються нерівномірно, тому і оцінювати їх варто не раніше 1,5-2 місяців. Але голова у персів формується майже до 1,5 років - так що якщо хочете саме більше впевненості в виставкових можливості майбутнього вихованця, придивіться не тільки до решти кошенятам з посліду (краще, якщо він однотипний), але і роздобудьте відомості про попередні посліду тих же батьків, вже підросли. Побачивши, «в кого» вони виросли, ви зможете мати уявлення про генотипі придбаного кошеня.\nВартість породистих кошенят персидської кішки, в залежності від їх класу, коливається від 50 до 1000 у.о. На ціну перса так само впливає стать кошеня - кішечка найчастіше коштує дорожче, ніж кіт.\nЦіна: від 50 до 1000 у.е\nТойгер кішка: докладний опис, фото, купити, відео, ціна, утримання будинку\nТайська (Традиційна сіамська) кішка: докладний опис, фото, купити, відео, ціна, утримання будинку\nЩо робити, якщо риба весь час знаходиться біля поверхні води\nЩо робити, якщо на рибі з'явилися плями\nЩо робити, якщо риба менш активна, ніж зазвичай\nКай (Тигрова собака, Каї, Тора Ину, кошу-тора, кай-кен, оленяча охоче\nЧесапік бий ретривер (Ретривер Чесапикского затоки, Чесапік)\nАфріканіс (левові собаки)


Оформляємо YouTube-канал і контент до Нового року\nУже встиг прикрасити ялинку до Нового року? Саме час братися за оформлення свого YouTube-каналу.\nЧас на читання: 10 хвилин\nВсім блогерам, брендам або тим, хто активно веде соцмережі, відомо, що до Нового року стрічка новин всюди перетворюється на скупчення яскравих сяючих картинок, святкових відео і незвичайних креативів. Серед усієї цієї новорічної магії дуже легко загубитися, якщо вчасно не адаптувати свій контент під загальний настрій. До того ж сезонний контент дуже важливий для будь-якого креатора, тому що він істотно підвищує охоплення і залученість аудиторії — адже всім цікаво обговорювати те, що хвилює їх самих на даний момент: як прикрасити ялинку, куди бігти за подарунками, де купити костюм Діда Мороза, щоб дитина в ньому точно не впізнала тата.\nПогодься, в цій святковій метушні буде важко залишатися на плаву зі своїми буденними відео.\nМи підготували кілька підказок і порад, щоб ти не забув перетворити свій YouTube-канал до найчарівнішого свята року.\nФІШКИ ОФОРМЛЕННЯ YOUTUBE-КАНАЛУ ДО НОВОГО РОКУ\nРіздвяна та новорічна символіка обов'язково повинна з'явитися на всіх візуальних елементах оформлення твого каналу.\nБанер. Так як це основна частина оформлення, на ньому лежить найбільше відповідальності за загальну атмосферу на каналі. Тому з ним можна експериментувати як душа забажає: від повного перетворення до невеликих святкових елементів на існуючому дизайні.\nПростору на банері більш ніж достатньо, це найвдаліше місце, щоб використовувати об'ємні елементи — саме тут доречно додати оленів, Діда Мороза, ялинку і інші традиційні атрибути Нового року.\nАле не забувай, що всі елементи оформлення каналу повинні створювати одну загальну гармонійну картинку. Тому заздалегідь продумай, як обіграти банер з обкладинками і аватаром.\nДаємо підказки Залишай заявку, щоб отримати персональні рекомендації від експертів AIR Academy\nАватар. Тут потрібно бути більш акуратним, ніж з банером, адже саме за аватаром підписники ідентифікують тебе у стрічці і розпізнають серед інших блогерів. Якщо на свята ти зміниш свою “YouTube-особистість” до невпізнання, є ризик, що твої новорічні оновлення спрацюють в зворотному напрямку і, замість того щоб зацікавити глядача, навпаки, відштовхнуть вже існуючу аудиторію шанувальників. Тому аву міняти варто обережно. Як:\nдодай графічні елементи на вже існуючий дизайн;\nзроби своє фото з новорічними атрибутами (наприклад, одягни шапку Діда Мороза, обмотавшись гірляндою, пофантазуй у цьому напрямку);\nзміни основні кольори аватара, не змінюючи при цьому розташування і форму елементів — використовуй червоний, зелений і білий кольори, так як саме вони асоціюються з Новим роком.\nВАЖЛИВО! Пам'ятай, що ава — це досить маленьке зображення, і особливо на мобільних пристроях воно відображається в крихітному розмірі. Враховуй це при розробці новорічного дизайну — не використовуй занадто дрібні елементи або ті, які можуть спотворитися через розмір.\nОбкладинки. Якщо ти створюєш відео з перспективою, щоб його могли знайти взимку і влітку, робити занадто помітне новорічне оформлення не слід. Адже така обкладинка буде неактуальна в інші періоди, та й користувач просто може не відкрити відео, якщо натрапить на нього в липні, наприклад.\nРобити сезонне оновлення обкладинок рекомендується, тільки якщо у тебе ситуативний або регулярний контент. В такому випадку розберемося, як це зробити правильно.\nНапевно у тебе вже є відточений стиль оформлення обкладинок і вони всі гармонійно виглядають разом. Важливо дотримуватися свого стилю навіть під час сезонних змін.\nне переривай загальний стиль обкладинок, різко змінюючи їх на різдвяний лад;\nдодавай новорічні елементи на обкладинку кожного відео поступово, у міру наближення до 31 грудня, і так само поступово їх прибирай — так ти зможеш гармонійно підвищувати насиченість святковими елементами, а її пік потрапить саме на Новий рік;\nне перекривай основні елементи свого оригінального шаблону обкладинок новорічними атрибутами, щоб акцент на цій тематиці не став надто великим і не відволік увагу від основної теми твого блогу.\nПоряд з оформленням каналу важливо також перетворити свій контент. Навіть якщо здається, що тема твого блогу взагалі не в'яжеться з різдвяними мотивами, спробуй все-таки впровадити святкові моменти в ролики. Таким чином більше ймовірності потрапити в тренди настрою твоїх підписників. Адже ким би не була твоя аудиторія, вона 100 % святкує Новий рік і переймається загальною атмосферою.\nКоректуй контент-план. Якщо ніша твого каналу і формати відео дозволяють впровадити тему Нового року в основний контент, врахуй це заздалегідь. Розподіли час так, щоб встигнути до свята випустити всі актуальні ролики, — вони потраплять у рекомендації і тренди, так як люди з більшою ймовірністю будуть шукати відео на ці теми.\nЯкщо ти робиш огляди, зніми ролик-огляд гірлянд, штучних ялинок, новорічних іграшок або костюмів Діда Мороза.\nЯкщо твоя тема — кулінарія, зроби акцент на незвичайних рецептах олів'є, стравах на новорічний стіл, десертах з мандаринами.\nУ тебе формат “How To”? Покажи, як прикрасити ялинку за 100 грн, зробити прикраси для офісу з паперу або створити штучний сніг в домашніх умовах.\nА якщо ти тревел-блогер, то покажи, як провести новорічну ніч у столицях світу, або розкажи про культуру святкування в різних країнах.\nЗагалом, як ти помітив, тему для новорічного ролика можна придумати для різних форматів і ніш каналу. Якщо потрібні підказки, звертайся до нас за консультацією — ідей у нас багато!\nТут більше Навчимо оформляти канал та правильно працювати з контентом\nОформлення кадру. Навіть якщо твоя тема не в'яжеться з Новим роком і ти знімаєш ролики про серйозний бізнес або інші подібні речі, зроби акцент на локації. І якщо тема відео буде далека від різдвяних свят, мінімальні прикраси в інтер'єрі допоможуть підтримати загальну атмосферу.\nПостав у кадр ялинку, постав на фон гірлянди — вони додадуть відео загадкового мерехтіння і новорічного настрою. В крайньому випадку одягни светр з оленями і з'явися перед своїми підписниками в несподіваному образі.\nСюжети. Якщо ти не хочеш робити акцент на Новому році в основному контенті, то використовуй додаткові функції YouTube. Наприклад, “Сюжети” — короткі ролики, які залишаються на каналі всього тиждень. Такий формат контенту підійде і для авторів, які хочуть додатково посилити новорічну атмосферу на каналі.\nРозповідай свої новорічні історії, зніми бумеранги на тлі святкових локацій, покажи, як ти оформляєш свій будинок і т. п.\nКолаборації. Використовуй святкову тему як привід для партнерства з іншими блогерами — це відмінний шанс об'єднати аудиторії і підвищити активність на каналі. Можна робити спільні відео, в яких ви змагаєтеся, хто найкраще вбере ялинку, показуєте разом, як закуповуватися в магазинах, куди поїхати, або навіть влаштовуєте батл в сніжки.\nІнтерактив. У цей період, як і в усі інші сезонні події, надзвичайно підвищується активність серед аудиторії. Саме зараз доречно буде залучити підписників у спілкування або гру.\nВикористовуй вкладку “Спільнота”, щоб взаємодіяти зі своїм ком'юніті: публікуй привітання, приємності, новорічні гіфки і картинки, які будуть задавати настрій. На часі також запускати челендж або конкурси. Новий рік — час подарунків, тому у тебе є відмінний шанс стати ближче до своїх підписників і розіграти щось цікаве.\nВлаштуй челендж — придумай унікальний хештег і зніми ролик, в якому кидаєш комусь виклик. Ідеї для челенджу на Новий рік можуть бути найрізноманітніші: ти, напевно, добре знаєш, чим саме можна зачепити свою аудиторію.\nВАЖЛИВИЙ МОМЕНТ! Подумай, наскільки раніше слід починати всі святкові апдейти свого каналу, і не починай занадто рано, щоб не уподібнюватися супермаркетам, які вже в жовтні виставили ялинки. Краще стартувати за тиждень-два до Нового року, коли весь світ знаходиться напередодні свята, а завершити можна якраз після Різдва. Одного тижня буде досить, щоб підтримати загальний настрій.\nДалі будуть нові приводи перетворити контент на своєму каналі. Головне — не пропусти їх і роби все вчасно, щоб залишатися “в темі” для своєї аудиторії.\nА тепер подивись на календар, а потім на свій YouTube-канал. Можливо, саме зараз настав час починати діяти? Вперед!


Кримськотатарські телеканали не відключатимуть\nЧлени Національної ради Сергій Костинський і Олег Черниш у середу обговорили із представниками шведської компанії "SES" можливий ризик припинення супутникового мовлення кримськотатарськими телеканалами «ATR» і «LALE».\n«SES» надає послуги мовлення на супутнику ASTRA A4, через який здійснюють мовлення ці телеканали, інформує прес-служба Нацради\nЧлени Нацради акцентували увагу на тому, що телеканали є національно-культурним надбанням корінного народу України. Крім того, відключення телеканалів матиме негативні наслідки для свободи слова в Криму.\n"«ATR» і дитячий телеканал «LALE» забезпечують збереження мови, релігії і традицій кримських татар. Їх відключення від супутникового мовлення негативно позначиться на подальшому культурному розвитку корінного народу Криму. Понад те, саме завдяки існуванню цих кримських телеканалів на півострові зберігаються залишки свободи слова й думки", - зазначив Костинський.\nЗі свого боку Олег Черниш зауважив, що супутникове мовлення є найбільш ефективним способом доставки сигналу телеканалів до кожної кримської, зокрема кримськотатарської, сім’ї, які нині перебувають під окупацією. «Тому продовження мовлення телеканалів – це можливість зберегти зв’язок між анексованим Кримом і материковою Україною», - сказав він.\nПредставники компанії «SES» Онно Зонневелд та Олександр Пелех підтвердили наявність боргів у приватної компанії «Атлант-СВ» («ATR», «LALE») за послуги мовлення через супутник ASTRA A4. Утім наразі телеканалам не загрожує відключення, як нещодавно повідомили деякі ЗМІі. Між компаніями триває діалог щодо реструктуризації боргів.\nЧитайте також: Мінінформ не допустить припинення мовлення ATR на Крим - заява\n“Ми поважаємо ту інформаційно-просвітницьку роботу, яку ведуть кримськотатарські телеканали «ATR» і «LALE». Наша компанія усвідомлює ту роль, яку вони відіграють в житті кримськотатарського народу, в житі українського суспільства", - підкреслив Зонневельд\nВін також додав що його компанія співчуває колективу «Атлант-СВ», який опинився у скрутному становищі.


Віск професійний для обличчя, області бікіні і пахв з екстрактом орхідеї Divine Wax for Face & delicate areas, 100 г + 2 серветки, Body Natur - ціна, відгуки - купити в Organic Eco\nШукаєте надійний засіб для професійної депіляції обличчя, області бікіні або під пахвами? Спробуйте віск Body Natur Divine Wax for Face & delicate areas з екстрактом орхідеї. Його чудові властивості, і результат вас приємно здивують.\nКосметичний продукт дуже дбайливо впливає на шкіру, не викликаючи подразнень і інших алергічних реакцій. Віск максимально безболісно «зчищує» стрижні волосяного покриву, запобігаючи появі врослого волосків. Великого обсягу вистачить для того, щоб виконати не одну процедуру депіляції.\nФормула професійного воску для депіляції від Body Natur на основі натуральних смол, збагачена екстрактом Орхідеї, ідеальної для видалення небажаних волосків.\nЙого зручно наносити і легко видаляти. Ви не помітите ні почервоніння, ні роздратування. Підійде для будь-якого типу шкіри, навіть з крихкими капілярами. Ефективний навіть на коротких волосках, і дарує результат (до 4 тижнів) як після салону.\nПісля використання шкіра виглядає ідеально гладкою і ніжною.\n100-грамовий професійний віск;\nКлючові компоненти воску для особи, області бікіні і пахв Body Natur:\nЕкстракт Орхідеї - виступає одночасно в ролі антиоксиданту і зволожувача для шкіри: вона стає помітно більш пружною і рівною.\nДля чого потрібен віск для особи, області бікіні і пахв Body Natur:\nЩо робить віск для особи, області бікіні і пахв Body Natur ефективним:\nСпосіб застосування воску для особи, області бікіні і пахв Body Natur:\n8. Дістаньте невелику кількість воску за допомогою спеціальної лопатки, і нанесіть тонкий, рівний шар на шкіру в напрямку росту волосся. Залиште густе кількість воску на обох кінцях смуги, щоб було легше тягнути.\n13. Насолоджуйтесь ідеально гладким тілом.\nWAX: Glyceryl Rosinate, Cera Microcristallina, Hydrogenated Microcrystalline Wax, Sorbitan Oleate, Paraffin, Ethylene / VA Copolymer, Propylene Glycol, Aqua, Orchis Morio Flower Extract, Calendula Officinalis Flower Extract, Helianthus Annuus Seed Oil, Paraffinum Liquidum, PEG-8 Dioleate, Potassium Sorbate, BHT, Parfum, Mica, CI 77891, CI 45410, CI 42090\nВіск професійний для обличчя, області бікіні і пахв з екстрактом орхідеї Divine Wax for Face & delicate areas, 100 г + 2 серветки, Body Natur


| ЖК "Евромісто" Виникли питання? Давайте ми вас проконсультуємо! Не знайшли потрібну інформацію? Давайте ми вам передзвонимо і проконсультуємо! Введіть номер телефону і через кілька секунд ми вам передзвонимо! Не знайшли потрібну інформацію? Давайте ми вам передзвонимо і проконсультуємо! Введіть номер телефону і через кілька секунд ми вам передзвонимо! Про комплекс\nКупити квартиру на Софієвській Борщагівці від забудовника\nВи втомилися збирати гроші на дороге житло в Києві? Хочете мати простору і сучасну квартиру в новобудові, але при цьому заощадити значну суму коштів? У такому випадку, квартири від забудовника в елітному ЖК «Европейське місто» (Софіївська Борщагівка) – це якраз те, що вам необхідно. На сьогоднішній день, дешеві квартири на Борщагівці – краща альтернатива дорогої нерухомості в центрі столиці. Сучасний житловий комплекс «Европейське місто», розташований у чистому, тихому й затишному передмісті Києва, пропонує житло європейського рівня за вигідними цінами. Невелика віддаленість від центру Києва, нові будинки, просторі квартири з оздобленням, розвинена інфраструктура і доступна вартість – це далеко не повний перелік тих переваг, які отримують мешканці нашого комплексу. Ми пропонуємо:\n1-кімнатні квартири площею 35,05 – 48,00 м ²;\n2-кімнатні квартири площею 57,52; – 67,70 м ²;\nОфісні приміщення, комерційну нерухомість цокольний поверх і 1 поверх.\nПро місцевості: Софіївська Борщагівка – тихе і мальовниче село, розташоване в Києво-Святошинському районі Київської області. Мальовнича природа, чисте повітря і віддаленість від столичної суєти сприяє комфортним умовам для проживання. Купивши квартиру в нашому комплексі, ви зможете легко жити на Борщагівці і працювати в Києві. Усього кілька хвилин їзди на машині і ви вже в столиці. У безпосередній близькості розташовуються також станції метро «Житомирська» і «Академмістечко», тому дістатися до центру не складе особливих труднощів. Софіївська Боршаговка вже давно сприймається як окремий район столиці, а в найближчому майбутньому її планують офіційно приєднати до Києва. Комплекс: ЖК «Европейське місто» – це сучасні новобудови, побудовані з використанням передових технологій та високоякісних матеріалів. Будинки на 5 і 10 поверхів, знаходяться на відстані 45 метрів один від одного, що забезпечує просторі двори і зручний під’їзд з будь-яких сторін. На території комплексу розташований затишний дитячий майданчик, лавки для відпочинку, зелені насадження та клумби з квітами. Поблизу масиву знаходяться: школа, дитячий сад, спорткомплекс, ринок, автопарковка, банки, супермаркети, магазини, аптеки і цілий ряд інших елементів інфраструктури. Кожна квартира комплексу має сучасну внутрішню обробку, яка включає в себе цементну стяжку підлог, штукатурку стін, віконних укосів, розводку води, прокладку мідної електропроводки, встановлення автономної системи опалення, установку двокамерних склопакетів, виводи під сантехнічні точки, інтернет, кабельне телебачення. При будівництві житлового масиву використовувалися новітні методи архітектурного проектування і будівництва, на основі успішних прикладів провідних світових будівельних компаній. Це забезпечує максимальну функціональність, зручність і комфорт для всіх мешканців ЖК «Европейське місто». Придбати в районі Софіївська Борщагівка квартири у забудовників – значить максимально заощадити за рахунок виключення комісій та націнок на послуги агентств нерухомості. Мрієте мати доступне житло європейської якості поблизу Києва? У такому випадку, ЖК «Европейське місто» – це ваш вибір!\nСофіївська Борщагівка новобудови – купити квартиру в Софіївській Борщагівці новобуд\nДля тог щоб придбати квартиру потрібно накопичити чимало коштів. Тому придбати квартиру можна в новобудові від забудовника. Якщо придбати таку квартиру, то можна заощадити не тільки на грошових коштах, але й зберегти сили, які Ви витратите на пошуки квартири. Наша компанія пропонує купити квартиру Софіївська Борщагівка, яка знаходитися в ЖК «Европейське місто». У такому комплексі квартира буде просторою, комфортною та функціональною, а також за доступною ціною. Купити квартиру в Софіївській Борщагівці – це відмінний варіант, оскільки комплекс, в якому знаходитися квартира, розміщений в передмісті Києва. А це означає що квартира, яку Ви хочете придбати перебувати в чистій, затишній і тихою місцевості. Софіївська Борщагівка – це маленьке, але дуже мальовниче село, в якому проживання буде комфортним і затишним. Чисте повітря дозволить насолоджуватися прогулянками, а до центру Києва можна буде дістатися за кілька хвилин на автомобілі, що дозволить Вам поєднати як проживання в цьому силі, так і роботу в Києві. Купити квартиру в Софіївській Борщагівці новобуд можна дуже просто, якщо звернутися в нашу компанію. Ми завжди запропонуємо своїм клієнтам квартири Софіївська Борщагівка на вигідних умовах, що дозволить Вам насолоджуватися проживання в сучасних і просторій квартирі. Софіївська Борщагівка новобудови створені по всіх критерію і є як безпечними, так і надійними. Тому проживання в такій новобудові буде комфортним і функціональним. Ви зможете придбати квартиру в такий новобудові за допомогою нашої компанії. Ми запропонуємо Вам на вибір квартири різної квадратури і різноманітною планування. А якщо Вам знадобитися допомога у виборі квартири ми проконсультуємо Вас і підберемо квартиру, яка сподобатися. Наші працівники є досвідченими і чудово працюють з клієнтами, що приємно здивує Вас. Ми допоможемо придбати квартиру, яка сподобатися Вам.


На постійну роботу запрошуються штукатури\nдля виконання робіт на штукатурній станції.\nРобота постійна, без простоїв.\nВимоги: фізично здорові, з досвідом\nі без нього.\nОб'єкти в межах міста Хмельницького. На\nОплата вчасно і порядно від виробітку. (Від\nгрн. до грн.).\nМожливий потижневий розрахунок.\nГрафік роботи:пн.-пт., нормований.\nУмови дійсно хороші.\nВівторок, 19 Лютого 02:32


МИНУЛОЇ СУБОТИ Я ВЕСЬ ДЕНЬ ПРОВЕЛА БІЛЯ КОЛИШНЬОЇ СВЕКРУХИ. Я ЇЇ ГОДУВАЛА, ЧИТАЛА КНИГИ. А КОЛИ ПРИЙШЛА ДОДОМУ – ЗАПЛАКАЛА. Я ВДЯЧНА ГОСПОДУ ЗА СВОЇХ МАМУ І ТАТА — NEXT INFO\nВ минулу суботу у мене був вихідний день, я його весь провела біля колишньої свекрухи. Встала дуже раненько і поробила усі свої домашні справи. І, швиденько одягнувшись, поспіхом поїхала до свекрухи, поки її донька з чоловіком були ще вдома, адже ключів від їхньої квартири у мене ніколи не було.\nЗ сестрою мого чоловіка ми ніколи подругами не були, спілкувалися просто, коли вся родина збиралася на свята, або дні народження. Але й ніяких негативних стосунків у нас не було, ми й не сварилися ніколи.\nКоли я до них прибігла, вона почала мені показувати, що приготувала їсти для мами, які ліки і коли їй потрібно давати, та як правильно зробити легкий масаж.\nЯкщо чесно, я дуже вдячна своїй долі, а перш за все Господу, що він не дав мені бачити своїх рідних батьків у такому пригніченому та безпорадному стані. Це дуже важко, коли ти бачиш ось такою свою близьку людину, і добре знаєш, що допомогти їй особливо нічим не можеш. І жалості в очах твоїх теж не має бути, жодної жалості. Це почуття варто забути і заховати десь глибоко у собі.\nНаш ранок почався зі сніданку. Я її годувала сама, як зовсім малесеньку дитину. А вона все говорила мені по декілька разів на хвилину:\nПісля сніданку просто котили один одному на ліжку маленький м’ячик. Потім я їй щось розповідала. Говорила їй все, що спадало мені на думку. Розповідала про свої хвилювання, про своє життя, думки, роботу. Я говорила, говорила, ніби на сповіді. Вона дивилася на мене ямось поглядом повним смутку і просто слухала. Я відчувала, що зараз можу їй розповідати все, вона не осудить і не образить.


Чому загибель бджіл – загроза розвитку людства. ІНТЕРВ'Ю\nУ світі 20 травня відзначають День бджоли. На перший обивательський погляд, не таке вже й значуще свято, якщо порівнювати з Днем банкіра чи Днем вишиванки. Свято маленького смугастого створіння, вся робота якого – літати з квітки на квітку, збираючи солодкий нектар і потім складати у сотих мед.\nАле наше життя пов’язане з усією екосистемою планети, і бджоли – один із найважливіших складників. Коли розібратися глибше, то з’ясовується: людство без бджіл приречене на загибель. Разом з банкірами і вишиванками. І сьогодні ми – за крок від цього: бджолині сім’ї гинуть від протруєння насіння, від пестицидів, які потрапляють з пилком.\nКомахи гинуть без явних клінічних ознак. Хімічний токсикоз проявляється не передбачувано. В 95% випадків його викликають інсектициди –хімічні препарати для захисту рослин від шкідливих комах.\nТому необхідно дотримуватись екологічних регламентів – прикордонна захисна зона для бджіл, залежно від використаних препаратів, для високонебезпечних, які призводять до загибелі до 20% бджіл, не менше 4 кілометрів, обмеження льоту – 4-5 діб.\nДля менш небезпечних також існують обмеження. В законодавчих актах України передбачено відповідальність за отруєння бджіл, обмеження щодо використання препаратів тощо.\nПоля часом обприскують з мотодельтаплану\nНаш співрозмовник – ґрунтознавець, кандидат біологічних наук, доцент Чернівецького Національного університету, член робочої групи при Міністерстві розвитку торгівлі, промисловості і сільського господарства з питань розвитку бджільництва Юрій ДРОНЬ.\nДля мене у цій розмові чимало відкриттів, сподіваюся – для вас також.\n– Однією з найгостріших проблем у нашій державі є упорядкування обігу і використання пестицидів та й взагалі аграрна стратегія. Чи ми далі будемо міряти радянськими підходами, як зібрати якомога більший врожай; чи ми будемо рахувати, скільки прибутку дає сільськогосподарська діяльність, включаючи екологічні збитки, які при цьому виникають. Нині у ринкових умовах дуже часто великий врожай ще не гарантує великих прибутків.\nАдже, як правило, у врожайні роки ціни суттєво падають, і експорт за мінімальними цінами непереробленого збіжжя або на фураж, або ж – у найбільш бідні країни Африки та Азії, великого зиску не приносить. При цьому, якщо врахувати вартість екологічних збитків, то така діяльність дуже часто є повністю збиткова.\nНатомість є інша стратегія – виробництво і реалізація високоякісних органічних харчів, ціни на які значно вищі і значно стабільніші. Так само як і прибутки. При цьому таке господарювання, як правило, є більш екологічним і більш соціально орієнтованим, оскільки створює багато робочих місць.\nСаме таким шляхом іде Європейський Союз. Україна декларує наміри вступити до ЄС, а на практиці в сільському господарстві рухається по шляху Аргентини та Бразилії з їх величезними латифундіями під управлінням міжнародних корпорацій, екологічними проблемами та фактично знищенням сільського укладу життя.\n– Чи є в України шанс стати справді європейською з точки зору сільського господарства?\n– Звичайно. Природні умови та близьке розташування до платоспроможних ринків ЄС дають хороші можливості Україні. Лише потрібні бажання і наполеглива праця. І вже багато є напрацювань в напрямі органічної продукції. Але, погодьтесь, важко переконати споживача в тому, що українська продукція якісна і органічна, якщо в Україні дозволено використовувати в сільському господарстві майже пів сотні тих діючих речовин пестицидів, які заборонені в Європі.\nА додайте до цього ще й масу фальсифікованих і контрафактних препаратів, практично відсутній контроль за обігом і використанням засобів захисту рослин на фоні надзвичайно високого ступеня розораності території, і ви зрозумієте, що в Україні зараз один з найвищих рівнів пестицидного тиску в світі.\nПри цьому нині у Верховній Раді «протягують» закон, який дозволить реєструвати нові пестициди, які ще ніде і ніким не використовуються, і невідомо, який вплив вони матимуть. Тут вже питання виживання не тільки бджіл чи диких тварин, але й людей.\nЧитайте також: У всіх областях України гинуть бджоли\nСади на Буковині\n– І що робити в такій ситуації?\n– У серпні 2019 року я реєстрував петицію на сайті Верховної ради України, де пропонував шляхи впорядкування пестицидної проблеми в Україні. Також обговорювали це питання на міжнародній конференції в ЧНУ «Сталий розвиток бджільництва в Україні».\nЧитайте також: В Україні бджолярі звернулись з петицією до Верховної Ради\nПочинати треба з розуміння того, що всі пестициди є токсичними речовинами, і їх виробництво, експорт-імпорт та використання мають бути чітко регламентовані, оскільки несуть загрозу життю і здоров’ю громадян та безпеці навколишнього середовища. Така діяльність повинна ліцензуватися Державою і це чітко вказано в Законі України №222 «Про ліцензування видів господарської діяльності».\nТільки таким чином можна навести мінімальний лад з пестицидами і принаймні розуміти теперішній стан. І найголовніше, що зацікавлені у цьому всі – споживачі аграрної продукції, її виробники-фермери, та, звичайно ж, бджолярі, котрі щороку втрачають своїх бджіл.\n– Чому саме бджоли найбільше потерпають від використання пестицидів?\n– Це не так, страждають всі живі істоти. За бджіл дбають бджолярі, бо це їхній бізнес. Тому вони і стають «адвокатами» природи. А насправді труять птахів, тварин, рибу у ставках, комах. Крім того, бджоли надзвичайно важливі безпосередньо для фермерів та для людства загалом – без них воно існувати не може.\nЧитайте також: У Луцькій громаді затвердили правила використання пестицидів\n– Тобто, без бджіл людство приречене?\n– Так. Сімдесят п’ять відсотків всіх видів харчів людини залежать від запилення. Більшість харчів, запилюється саме бджолами. Тобто рослини, якими харчуємося ми, свійські тварини, дикі тварини, птахи і комахи – результат роботи бджіл. А ви знаєте, скільки існує видів бджіл? Двадцять тисяч!\nАле найбільше запилення здійснюють саме медоносні бджоли. І їхня унікальність у тому, що вони – соціальні комахи і зимують сім’ями. І навесні, поки інші комахи лише виходять з зимівлі, бджоли вже запилюють сади, плодові дерева, кущі – практично всі рослини. Через це вчені визнали медоносну бджолу найважливішим живим організмом на планеті Земля.\n– Але бджоли гинуть. Тобто це справді екологічна загроза?\n– Так, гинуть. І це проблема не лише України. Це справді актуальна загроза розвитку людства. Без бджіл знижуються врожаї, зменшується поголів’я худоби, яку нічим годувати. Вже сьогодні збитки рахують не тільки бджолярі через втрати своїх бджіл, але й фермери – через недозапилення сільськогосподарських культур.\nДо речі, для захисту бджіл ми розробили пристрій, який дозволяє закрити вулик на період обробітку угідь пестицидами та захистити їх від контакту з отрутою. Сподіваємось, це дасть змогу суттєво зменшити рівень смертності бджіл і сприятиме налагодженню співпраці між бджолярами і фермерами.\n– Чи є вихід з цієї ситуації в глобальному розумінні?\n– Вихід є завжди. Ще раз наголошу: це проблема не тільки України, але людства загалом. Ми повинні аналізувати ситуацію, зокрема і світовий досвід, та навчитися боротися за свої права. Наприклад, європейці, дбаючи про майбутнє, розвивають дрібне фермерство, органічне виробництво, екологічно стійкі ландшафти, забороняють використання токсичних речовин.\nНині в Європі офіційно заборонили використання неоникотиноїдних інсектицидів. А починалося все з протестів окремих екоактивістів і бджолярів, які втратили свої пасіки. Далі була тривала боротьба громадянського суспільства, судові позови, глибокі дослідження і аналіз можливих шляхів розвитку ситуації.\nЗріле європейське суспільство змогло примусити бюрократичну машину влади стати на захист своїх прав на здорове довкілля і здорове майбутнє. У планах ЄС, які зафіксовані в Європейському Зеленому Курсі, – подальше зменшення використання пестицидів на 50% і значний розвиток органічного землеробства.\nНа жаль, суспільство в постколоніальній Україні лише розробляє механізми впливу на владу з метою захисту своїх інтересів. Тому у нас все ще попереду.\nЖительку Шацької громади оштрафували за вивіз сміття в ліс 211\nУ Торчині працюватиме виїзна бригада для вилову безпритульних собак 256\nРатнівчани сплатили майже 7,8 мільйона гривень податку за землю 337\nФОТО Любешівські лісівники нагородили школярів за найкращі малюнки 215\nФОТО Ратнівська громада: на вулицях краю незабаром з'являться контейнери для сортування сміття 285\nФОТО Поліцейські з’ясовують, чому вибухнула котельня на Ратнівщині 714\nНа Турійщині браконьєри вбили козулю 540\nКовель отримає 15 мільйонів гривень кредиту на оновлення освітлення 554\nЛюбешів: районний суд виніс вирок лісокраду 283\nФОТО Викладачі з Рівненщини взяли участь у Національному форумі «Поводження з відходами в Україні» 1052\nЛюбешів: у техколеджі презентували краєзнавче дослідження 537\nЧотири мільйони гривень заплатять в селі Луцького району за засмічені земельні ділянки 523\nШачани можуть надати свої пропозиції щодо плану розвитку громади в землеустрої та будівництві 693\nНа ринку села Вараського району продавали коропа без документів 732\nЗ 1 грудня в Україні заборонять вилов раків 678\nФОТО На Локачинщині шукають власників загубленого сміття просто на перехресті 360\nЕкоінспекторів не пустили для перевірки заправки у Сарнах, що на Рівненщині 378\nНа Любешівщині горіла господарська будівля 621\nФОТО Лісівники Любешівського лісництва розвивають мисливське собаківництво 673\n15 Листопада 2021, 16:28 1634 Як еко-рух Chysto.de рятує «Закарпатське море» від хвиль сміття


Цього дня у різні роки загинули троє військових з Полтавщини – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Відео > Цього дня у різні роки загинули троє військових з Полтавщини\n7 червня у Києві відбувся традиційний церемоніал вшанування військовослужбовців, які загинули цього дня у різні роки та внаслідок російської збройної агресії на Cході України.\nУ заході на території Міністерства оборони України взяли участь керівництво, офіцери та працівники структурних підрозділів оборонного відомства і Генерального штабу ЗС України, повідомляє Міноборони.\nДзвін Пам’яті сьогодні пролунав 5 разів. За даними сайту “Книга пам’яті полеглих за Україну”, 7 червня у 2015, 2016 та 2019 роках загинули троє військовослужбовців з Полтавщини.\nСтарший сержант 10-ї окремої гірсько-штурмової бригади Андрій Кнуренко.\nНародився 4 квітня 1959 року у селі Гоголеве, Шишацького району. Загинув 7 червня 2016 року під час несення військової служби в районі смт Велика Новосілка (Донецька область). Залишилися дружина та троє дорослих дітей. Похований у Світловодську, Кіровоградської області.\nГоловний старшина Маріупольського загону морської охорони Антон Маслій.\nНародився 8 серпня 1989 року у селі Прилівка Козельщинського району. Загинув 7 червня 2015 року, підірвавшись на плавучому вибуховому пристрою, керуючи малим катером Морської охорони Держприкордонслужби UMC-1000 під час виконання завдань у 2 милях від входу в порт Маріуполь. Залишилася дружина. Похований у селі Приліпка Козельщинського району.\nСтарший лейтенант окремого загону спеціального призначення “Азов” Дмитро Пругло.\nНародився 27 грудня 1990 року у Полтаві. Загинув 7 червня 2019 року під час прицільного артилерійського обстрілу позицій ЗСУ поблизу смт Новолуганське на Світлодарській дузі внаслідок прямого влучення 122-мм снаряду в траншею (бійці облаштовували нову позицію). Залишились мати й дружина. Похований у Полтаві.


Кіберполіція оприлюднила номери мобільників шахраїв - Культурне життя України. Цікаві новини культури.\nКіберполіція оприлюднила номери мобільників шахраїв\nКиївські кіберполіцейські затримали вихідців з Луганську, які дурили людей на довірі, і оприлюднили їх шахрайські номери\n20 жовтня 2016 23:58\nПро це повідомляє Depo.ua із посиланням на сайт кіберполіції.\nПрацівниками Київського управління кіберполіції на території Черкаської області викрито та затримано злочинну групу осіб, мешканців міста Луганськ, які з початку поточного року займалися шахрайськими діями з заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою.\nШахрайство відбувалося наступним чином — на телефони потерпілих телефонувала невідома дівчина, яка представлялася працівницею банку та говорила, що вона може допомогти підняти кредитний ліміт по кредитній картці. У тому випадку коли особи погоджувалися — їм говорилося, що через деякий час на їх телефон будуть надходити СМС - повідомлення з кодами, які необхідно повідомляти в телефонному режимі.\nТаким чином злочинці отримували доступ до карткових рахунків осіб та використовуючи отримані коди знімали з них всі наявні грошові кошти. В ході слідства встановлено, що шахраї в своїй протиправній діяльності використовували наступні номери телефонів: 056 785 41 35, 056 785 41 36, 094 885 41 35 та 092 262 57 22, а тому якщо ви чи ваші знайомі стали жертвами даних шахраїв — направте звернення, через форму зворотнього зв'язку на сайті www.cybercrime.gov.ua.\nНа даний час злодіям обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Згідно санкцій статті 190 (Шахрайство) Кримінального Кодексу України, останнім загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 рокiв.\nНагадаємо, що на кіберполіцію працюватиме 40 хакерів.\nМітки: шахраї, кіберполіція, Черкаська область, Луганськ


У місті Шумську відбувся своєрідний Чемпіонат Південної Волині з цього популярного виду спорту. Поєдинки проходили у форматі спортивного турніру «Волейбольні ігри», в яких брали участь команди із Великих Дедеркал, Ланівець, Шумська, а місто Кременець представляла команда нашого волейбольного клубу «Кременець – Академія». Змагання були організовані за сприяння Шумської райдержадміністрації, а депутатський корпус Кременецької міської ради належно підтримав нашу команду.\nТурнір проводився за коловою системою. Його відкрила зустріч «Кременець – Академії» із господарями майданчика. Першу партію наші спортсмени виграли без особливих проблем, а в другій, недооцінивши суперника, «розслабились», уступивши шумчанам з різницею у 2 очка. В третій партії довелося мобілізувати всі сили, пригадати досвід турнірних боїв, який мали і волейболісти, і тренер команди, доцент Володимир Прокопович, котрий вніс відповідні корективи до гри – і кременчани не дозволили господарям турніру святкувати перемогу.\nНаступну гру «Кременець – Академія» провела із командою Великих Дедеркал. Інтрига полягала в тому, що за команду суперників грав капітан «академіків» (у Чемпіонаті області) Любомир Бонк. Але це їм не допомогло, бо злагоджена гра кременчан, їх зібраність у боротьбі за кожне очко та кожен м’яч не залишили волейбольним опонентам жодних шансів на успіх.\nВідповідь на питання, хто стане неофіційним, але фактичним чемпіоном Південної Волині з волейболу, дала зустріч «Кременець – Академії» із ланівчанами. Наша команда зійшлась у вирішальному двобої зі своїм принциповим і традиційним суперником (в тому числі і на минулорічному Чемпіонаті Тернопільської області). Знов, як і на початку турніру, наші спортсмени здолали суперника у першій партії, але в другій виникли серйозні проблеми по ходу гри – і розрив у рахунку на користь ланівчан досяг 7 очок! Однак і цей дефіцит «Кременець – Академія» зуміла подолати й у прямому смислі вирвала перемогу із рук суперника.\nОтож, південно-волинське чемпіонство далося нам досить непросто! Зате підкреслимо, що всі партії турніру були видовищними і проходили з високою спортивною та емоційною напругою. До успіху команду привели тренери Володимир Прокопович і Анна Леськів-Бондарчук, а здобули її студенти академії Андрій Саєнко (капітан команди), Назар Демидюк, Ігор Шманько, Ігор Демеца та їхні колеги з педагогічного коледжу Тарас Цимбалюк і Богдан Савчук. Родзинкою виступу «Кременець – Академії» стала участь у її складі в амплуа «ліберо» чемпіонки та володаря Кубка України, чемпіонки Португалії та Іспанії, професійного гравця міжнародного рівня Тетяни Гузенко-Прокопович, яка потужно підтримала команду у захисті та прийомі м’яча, а головне – продемонструвала чоловікам, як треба боротися за перемогу до останньої хвилини гри.\nНА ПІДТРИМКУ ПРАКТИЧНОЇ ПІДГОТОВКИ\nСАМОСТІЙНО ВЧИТИСЯ – ЦЕ ВЧИТИСЯ САМОСТІЙНОСТІ\nУ ФОРМАТІ ПЕДАГОГІЧНОГО ФОРУМУ\nНАВЧАЛЬНА ПРАКТИКА: ЛОКАЛЬНИЙ ФОРМАТ\nНа даний момент 781 гостей на сайті