Температура, кашель і зелені соплі у дитини: причини, лікування - МОЄ ЗДОРОВ'Я\nТемпература, кашель і зелені соплі у дитини: причини, лікування\nГостра респіраторна інфекція — це найбільш поширене захворювання у дітей. Ця патологія може виникнути в будь-який час року, але все-таки спалах захворюваності спостерігається в осінньо-зимовий період.В Кашель та зелені соплі у ребёнкаВ майже завжди говорять про респіраторному захворюванні, іноді ці симптоми доповнюються високою температурою і болем в горлі. Батьки повинні пам’ятати, що чим менше вік малюка, тим більша ймовірність того, що захворювання ускладнитися . Саме тому при ГРВІ у дитини не варто займатися самолікуванням, а потрібно звернутися до лікаря.\nПричини нежиті та кашлю\nФарингіт, ларингіт і трахеїт\nНежить у маленьких дітей може виникати по разнимВ причин. Це може бути спровоковано як внутрішніми, так і зовнішніми чинниками. Викликати нежить можуть віруси, бактерії і патогенні грибки.\nНайчастіше зелені соплі і сильний кашельВ викликаються вірусами. Але потрібно розуміти, що навіть при попаданні вірусів в організм дитини, він захворює не завжди. Тут грає роль стан імунної системи. Якщо імунітет у малюка хороший, то хвороба не розвивається, а якщо захисні сили організму знижені, то віруси активно розмножуються і призводять до хвороби.\nТемпература може залишатися нормальною ще кілька днів після того, як з’явився нежить і кашель. Тільки коли популяція мікробів стане великою, виникають симптоми інтоксикації, може бути підвищення температури до 38В градусів, слабкість, головний біль і сонливість.\nЯкщо з носика дитини виділяється зелена слиз, то можна говорити про те, що приєдналася бактеріальна інфекція. При цьому завжди підвищується температура до високих позначок і порушується загальний стан хворої дитини.\nЛікувати респіраторні захворювання, ускладнені бактеріальною інфекцією, слід тільки під контролем лікаря, такі патології найчастіше призводять до тяжких ускладнень.\nКашель і зелені соплі без підвищеної температури можуть говорити про алергічної реакції. Таке явище у дітей найчастіше спостерігається навесні і влітку, коли масово цвітуть рослини, але у деяких діток алергія буває на побутовий пил, шерсть тварин, пух птахів, медикаменти і деякі продукти харчування.\nАлергію зазвичай розпізнати нескладно, так як крім нежиті та кашлю у хворого червоніють очі, і з’являється висип на шкірі. Якщо є підозра на алергію, лікар призначає алерготести, які дозволяють точно виявити подразник.\nІноді причиною алергії стає побутова хімія. Особливо властиво це для дітей молодшого віку, яким немає ще 3 років. Саме тому рекомендується прати дитяче білизна господарським милом.\nСпровоціроватьВ напади покашліваніяВ і нежить у дитини можуть деякі зовнішні подразники. Досить часто нежить у дітей починається при регулярному вдиханні тютюнового диму або запиленого повітря. Такий стан може виникнути після прогулянки біля жвавої траси, де спостерігається сильна загазованість повітря. Закашлятися дитинка може і в тому випадку, якщо йому була запропонована сильно гостра або ж гаряча їжа.\nНежить і кашель можуть бути наслідком тривалого лікування певними лікарськими препаратами. Так, тривале застосування судинозвужувальних крапель призводить до звикання і посилення симптомів. Кашель з’являється з-за того, що слиз стікає по задній стінці глотки і сильно дратує її.\nПризначаючи судинозвужувальні краплі, лікар повинен попередити, що їх не можна використовувати більше 5 днів поспіль.\nПричиною зелених сопель і покашлювання може стати стороннє тіло в носовому проході. Маленькі дітки нерідко під час ігор засовують в ніс дрібні предмети. Це можуть бути гудзики, намистинки, очиці від іграшок, шматочки тканини і різні насіння. Якщо чужорідне тіло вчасно не витягти з носової порожнини, починається сильне запалення. З однієї ніздрі дитинку постійно підтікає зелена слиз, якщо чужорідне тіло довго знаходиться в носі, то виділення поступово стає густішим і в них помітна домішка гною.\nЯкщо чужорідне тіло занадто довго перебуває в носі малюка, то може підвищитися температура. Це пов’язано з тим, що сильно запалюється слизова і м’які тканини. В цьому випадку виділення з носа стають смердючими.\nВидаляти чужорідний предмет з носа повинен досвідчений лікар . Для цього використовується спеціальний медичний інструмент, виконаний у формі гачка. В особливо важких випадках після видалення стороннього тіла хворому прописують антибіотики.\nЗустрічалися випадки, коли сторонні предмети буквально вростали в слизову носа, при цьому завжди спостерігалася висока температура.\nЗелені соплі і температура у ребёнкаВ можуть бути при аденоидите. В цьому випадку лімфоїдна тканина сильно запалюється і стає джерелом постійної інфекції. Діти з розрослися аденоїдами постійно страждають від нежиті і часто хворіють, у них періодично підвищується температура до 38 градусів.\nДізнатися дитини, хворого аденоідітом, нескладно. У таких діток набрякле обличчя, постійний нежить і відкритий рот. Уві сні діти з розрослися аденоїдами сильно хропуть.\nЦі захворювання носоглотки теж можуть бути причиною високої температури, покашлювання і нежиті. Всі ці патології викликаються хвороботворними бактеріями і вірусами, а, отже, провокую запалення всієї носоглотки. Фарингіт і ларингіт легко розпізнати по гавкаючого кашлю, який особливо сильний вранці, незабаром після пробудження дитини.\nПри підозрі на ларингіт дитини слід терміново показати лікарю. При сильному набряку глотки може виникнути ларингоспазм, який приведе до задухи.\nВиборВ методів леченіяі залежить від причини патологічного стану. Якщо нежить, кашель і температури спровокувала гостра респіраторна інфекція, то можуть бути прописані противірусні препарати, жарознижуючі засоби, судинозвужувальні краплі та спреї. Крім цього, доктор може порекомендувати прийом вітаміннихВ препаратовВ і імуномодуляторів.\nЯкщо у дитини температура тримається на відмітках до 38 градусів, то жарознижуючі препарати можна не давати, але лише в тому випадку, якщо у малюка немає схильності до судом. З жарознижуючих засобів можуть бути прописані ліки на основі парацетамолу або ібупрофену.\nУ разі приєднання бактеріальної інфекції температура може збиватися дуже погано. Лікар може порадити приймати жарознижуючий засіб одночасно з Но-шпой. Останній препарат усуває спазм судин і дозволяє швидко нормалізувати температуру.\nЯкщо нежить і кашель викликані алергією, то першочергово слід виявити алерген і усунути будь-які контакти з ним. АллергіюВ вилечітьВ повністю дуже проблематично, тому проводиться симптоматичне лікування. Застосовуються антигістамінні препарати системної дії, а також краплі в очі і ніс.\nЯкщо причиною зелених сопель, кашлю і високої температури стали розрослися аденоїди, то лікар може призначити антибіотики, протизапальні і гормональні препарати. Аденоидит 1-2 стадії добре піддається консервативному лікуванню, якщо хвороба більш запущена, то може знадобитися оперативне втручання.\nЩоб швидко вилікувати дитину і уникнути різних ускладнень, батьки повинні чітко дотримуватися всіх розпоряджень лікаря.\nПри простудних захворюваннях у дітей можна вдатися до деяких народних методів. Найчастіше використовуються рецепти наших бабусь, які перевірені часом і абсолютно безпечні.\nЧай з малиновим варенням, на стакан теплої води беруть три чайних ложки варення, добре перемішують і дають пити малюкові пару раз в день. Малина має протизапальну і жарознижувальну дію.\nЛиповий відвар. У термос засипають 10 суцвіть липи, заливають двома склянками окропу і настоюють годину. Дають дитині по 1/3 склянки, попередньо додавши трохи липового меду.\nЦибулю і часник труть на тертці, пересипають кашку в скляну баночку і дають малюкові дихати випарами.\nЯкщо температура нормальна, то в носочки дитини засипають сухий гірчичний порошок і надягають на ніч.\nЯкщо висока температура, кашель і сильний нежить зберігаються протягом тижня, слід провести додаткове обстеження . Це може говорити про те, що почалися ускладнення і схему лікування потрібно скорегувати.


Робота в Черкасах & кар'єра | Вакансія на посаду Упаковщик в місті Черкаси\nВідкрита вакансія упаковщика риби на підприємстві.\nготовність до роботи позанормово та фізичних навантажень;\nвідсутність шкідливих звичок .\nз 8.00 до ...\n2 зміни працюють /1 вихідний\nз 8.00 до 18.00 (10 годин) - 45 грн/год.\nпісля 18.00 ...60 грн/год.\nупаковка, переробка та порізка риби\n0938213007 Максим Миколайович\nкладчик-упаковщик, Світ ласощів, ТОВ, з/п 4200 грн. 01.08.2018\nпаковщик, Іскра, ТД (q-max.com.ua), з/п 4000 грн. 25.02.2018\nпаковщики, Організація, з/п 4000 грн. 26.07.2016\nпаковщик, ПП, з/п за домовленістю 15.05.2015\nсвежие вакансии Ровно работа директор по логистике


Створено Zheka на 15 листопада 2018 . Опубліковано у Вебмастеру Перегляди: 449\nПершою умовою для якісної доставки Push-сповіщень являється доступність сайту по захищеному протоколу https. Якщо ваш сайт доступний по протоколу http, то починаються не дуже хороші моменти.\nOneSignal хороший сервіс — як і більшість мною протестованих. Але в них є великий мінус — більшість із них не повністю або взагалі не русифіковані. І це створює проблеми. Наприклад, сповіщення показується українською або російською, а при кліканні на ньому появляються незрозумілі репліки на англійській. «Як ви вважаєте — це може відлякнути недосвідченого користувача?». Думаю, що я і сам не став би клікати по такому сповіщені.\nЩе один варіант незручностей. https русифікований, а http — ні. Декілька слів про те, як відбувається відправка Push-сповіщень по http. В налаштуваннях сервісу для адреси вашого сайту, який доступний по http, створюється захищена адреса сайту із непривабливим доменним іменем. При появі сповіщення на підписку — ви клікаєте на неї і відкривається вікно із захищеним (створеним раніше в налаштуваннях) сайтом та проханням натиснути ще раз на кнопку. Як на мене дуже забагато дій на просту річ. І не кожен захоче витрачати на це час. Ситуацію найбільше підриває англомовна версія як раз цього вікна.\nАле із сервісом SendPulse — все по іншому. Навіть при використанні http все відбувається на зрозумілій російській мові та із мінімальними потрібними діями. Наприклад, при відкритті захищеного вікна детально роз’яснено, що потрібно зробити для підписки. Насправді, якщо вікно відкрилося — користувач вже підписаний і його можна просто закрити (не зважаючи на пояснюючий текст із проханням натиснути на якусь там кнопку).\nА тепер детальніше про сервіс. SendPulse дозволяє виправляти Push-сповіщення та вести розсилки. Безкоштовно доступно 2500 Push-сповіщень на місяць. Хоча підписуватися може будь-яка кількість підписчиків. Просто при перевищенні ліміту ви не зможете відправляти всім повідомлення. Для можливості відправки більшої кількості повідомлень потрібно перейти на платний тариф. Ціни, на відміну від забугорних сервісів, дуже демократичні.\nРозсилки досить легко створюються. Можна використовувати один із багатьох шаблонів, які розбиті на категорії для швидшого пошуку. При потребі можна створити свій власний шаблон. Це можна зробити за допомогою конструктора шаблонів, спрощеного редактора або використати імпорт готового шаблона.\nЄ можливість створювати авторозсилки. Можна створити авторозсилку двома шляхами. Перший спосіб дозволяє відправляти серію листів після підписки на push. Другий спосіб дозволяє додати лінк свого RSS-каналу та відправляти сповіщення при появі нових записів (товарів) на сайті.\nДоступна адресна книга для внесення контактів. Контакти можна завантажити із файлу, ввести вручну, імпортувати із популярних сервісів.\nPush-сповіщення також дуже легко створювати та відправляти. Для цього достатньо додати сайт та провести мінімальні налаштування. При додаванні уважно вибираємо протокол: https чи http. Вибираємо картинку, яка буде логотипом сайту. Далі потрібно вибрати коли буде виринати вікно із проханням на підписку: при відвідуванні сайту, при натисканні на елемент чи з проміжним запитом. Можна встановити затримку появи сповіщення.\nМеню «Інтеграція з сайтом» дозволяє отримати код для додавання на сторінки сайту. Його потрібно розмістити перед закриваючим тегом </head>. Як це можна реалізувати у Wordpress читаємо в кінці.\nДля того аби повністю підтримувався браузер Chrome потрібно завантажити файли та скопіювати їх на свій сайт у вказану директорію.\nСервіс пропонує А/Б тестування. Тобто ви можете проводити експерименти та вирішувати, яка розсилка принесла більше відвідувачів чи заказів, якщо ви використовуєте її для інтернет магазину.\nІ звичайно доступна статистика та детальні звіти. Можна бачити кількість підписчиків, хто відписався, кількість розсилок та їхню доставку. Все це можна бачити за вчора, сьогодні, тиждень чи місяць.\nЯк видно, сервіс одночасно простий та функціональний і не потребує ніяких спеціальних знань. Якщо ви трішки розбираєтеся в html та ведете блог, то великої проблеми підключити розсилки у вас не буде.\nТакож можливості сервісу дозволяють створювати форми підписки, вибираючи із готових шаблонів чи створюючи власну у конструкторі.\nА тепер про те як вставити готовий код, щоб на сайті відображалися push-сповіщення.\nДля WordPress можна використати будь-який плагін, що позиціонує себе як аналітика. Тобто плагін для додавання коду із сервісу Google Analytic. Хороший плагін «DCO Insert Analytics Code» вагою декілька кілобайтів дозволить легко додати код перед тегом </head>.\nБільшість тем мають спеціальне поле для додавання коду аналітики. Якщо воно у вас вільне — можете сміливо вставити код. Я так поступив на сайті Joomla!. Для Joomla! також існує велика кількість плагінів для додавання коду аналітики і які підійдуть в даній ситуації.\nПісля додавання коду лишається зайти на свій сайт та перевірити чи дійсно з’являється повідомлення на відправку сповіщень. Тестуємо та чекаємо нових підписчиків.\nВсім удачі. Буду вдячний якщо поділитеся матеріалом у соціальних мережах — так ви допоможете для сайту.\nПерейшовши по даному лінку ви зможете зекономити 1250 гривень, якщо виберете платний тариф. Економія буде по 250 гривень протягом 5 місяців.


Прикордонники розповіли про особливості несення служби в зоні АТО - Телеканал новин 24\nПрикордонники розповіли про особливості несення служби в зоні АТО\n07:54, 13 серпня 2014 92 Читать новость на русском\nОдеські прикордонники, які повернулися із зони АТО, розповіли про блокаду в районі пункту пропуску Довжанськ, відомий як "Довжанський котел", протистояння з терористами і роботу з місцевим населенням.\nТакож вони продемонстрували фотографії з місця несення служби і відповіли на запитання журналістів.\nНезважаючи ні на що, прикордонники виконували своє основне завдання – не допустити перевезення через кордон зброї для сепаратистів. Їм доводилося вилучати в терористів новітні снайперські гвинтівки російського виробництва. Також прикордонники збивали безпілотні літаки, за допомогою яких ворог стежив за їхніми діями й одразу ж нападав. Однак чи не найголовнішою складністю було довести місцевим жителям, що вони прийшли з добрими намірами. Війну противник вів не тільки за допомогою зброї, а й інформації.\nПоступово вдалося налагодити контакт з місцевими та допомогти їм збирати врожай. Останні три дні в зоні АТО видалися для одеситів найважчими – з боями вони вибиралися з оточення. Тепер вони відпочивають і відновлюють сили для наступних розпоряджень керівництва.\nНастя Сукач 4932\nУ Москві очікується морозне дно: температура сягатиме до 30 градусів морозу


В останню путь провели командира стрілецько-зенітного взводу 30-ї механізованої бригади Юрія Сірика - 04141.com.ua\nВ останню путь провели командира стрілецько-зенітного взводу 30-ї механізованої бригади Юрія Сірика\n20:50, 4 листопада 2016 р.\nНа Житомирщині попрощалися із військовослужбовцем 30-ї механізованої бригади Юрієм Сіриком. Панахида відбулася у селищі Новоівницьке. Провести героя в останню путь прийшли понад півтисячі людей.\nБоєць загинув 1 листопада у селі Славне Донецької області внаслідок ворожого обстрілу. 40-річний Юрій Сірик був мобілізований 2014 року. Пройшов Дебальцеве, після демобілізації пішов на контрактну службу. Був командиром відділення стрілецько-зенітного взводу. У бійця залишився 16-річний син. Поховали героя у селі Степок, де живе його мати.\n"Він досвідчений сержант, свідомо обрав свою професію як військового, бо у Збройних силах він був уже 10 років. Під час військових операцій і дій був впевненим, досвідченим", – розповів про загиблого військовий товариш Матвій Матвєєв.\n729 переглядів в серпні


NewsMakers | Український боксер Василь Ломаченко боротиметься за новий титул - NewsMakers\nУкраїнський боксер Василь Ломаченко боротиметься за новий титул\nВідомий спортсмен Василь Ломаченко буде змагатися за пояс в легкій вазі. Таке рішення прийняла Всесвітня боксерська рада.\nЧитайте також: Василь Ломаченко проведе у гіпсі шість тижнів\nНапередодні американець Майкі Гарсія відмовився від чемпіонського поясу. Комісія WBC розглянула заявки від претендентів позмагатися за титул.\nУкраїнець Ломаченко отримав право провести об’єднавчий бій. Майбутнім суперником 31-річного спортсмена став британець Люк Кемпбелл.


"Золота зірка Метінвесту" – хто отримує найвищу відзнаку підрпиємства? - ТРК Сигма\n"Золота зірка Метінвесту" – хто отримує найвищу відзнаку підрпиємства?\n"Золотою зіркою Метінвесту" щорічно до дня металурга нагороджують найкращих працівників вогненої професії.\nСеред тих хто отримав нагороду - Микола Кицман. Його зірка - за розробку проєкту зі зниження викидів в атмосферу угарного газу.\nМикола Кицман, заступник начальника управління автоматизації, на комбінаті "Азовсталь" Групи Метінвест працює 15 років. Сюди прийшов за порадою брата та не пожалкував.\nТорік за проєкт зі зниження викидів в атмосферу чадного газу Микола Кицман отримав найвищу у компанії нагороду "Золоту зірку Метінвесту".\n«У режимі реального часу можна бачити склад природного газу і своєчасно проводиться коригування по співвідношенню палива в повітря. Чим і досягається власне екологічний ефект, зниження викидів, газу та економія палива», - розповідає про свою роботу металург.\nСправжній фахівець. Так про пана Миколу говорять колеги.\n«Намагається постійно себе розвивати, постійно триматися, як то кажуть, на рівні, постійно вивчати щось нове. Ну, і своїм оптимізмом заражає тих, хто поруч з ним працює», - каже Олег Татарінов, колега Миколи.\nПісля роботи - одразу до родини. Адже вдома - кохана дружина та троє дітей.\n«Весь вільний час він намагається проводити з дітьми. Часу мало, тому що робота забирає дуже багато часу. Тому, якщо є вільна хвилинка, ми намагаємося, завжди або сходити погуляти, або куди-небудь виїхати за місто або на море», - розповідає дружина Вікторія.\nСім'я любить активний відпочинок - подорожі, спортивні ігри та прогулянки на велосипеді.\nХто ще отримав "Золоту зірку Метінвету", ми обов'язково розповімо.\nНа ремонт коксового цеху комбінат «Азовсталь» витратить 140 мільйонів гривень\nДля будівництва аеропорту для Маріуполя розглядають дві локації, - Бойченко


Для того, щоб ламінат пристосувався до умов укладання, необхідно залишити його герметичним посередині приміщення на два дні. Температура повинна бути не менше 18 градусів, а відносна вологість – понад 70%.\nУстановка ламінату дозволяється виготовляти на паркетній дошці, лінолеумі чи іншій основі. Головне, щоб були забезпечені умови для міцності, рівномірності та вологості. Укладаючи ламінат на бетонну основу для пароізоляції, потрібно спочатку укласти пластикову плівку.\nДо цього як закріпити ламінат, необхідно усунути всі нерівності поверхні, що перевищують 3 мм на 1 м.кв., а також укласти звукопоглинальну підкладку товщиною 2-3 см. Підкладку та поліетилен потрібно склеїти скотчем.\nПерш ніж розпочати кладку, важливо визначити напрямок. Якщо світло з вікна, на якому стоять жалюзі з http: //xn90a1af.xn7sbhaociizf7a6ap5n.xnp1ai/, впаде перпендикулярно швам, то вони будуть добре видні. тому монтаж ламінату оптимально спланувати так, щоб світло падало паралельно щодо майбутніх швів.\nУстановка ламінату починається з закріплення двох дощок першого ряду. з лівого кута. Спеціальні розширювальні клини зміцнюють укладений ряд, допомагають уникнути перекосів і забезпечують зазор між стіною та ламінатом 7-15 мм. Ці зазори передбачені в тому випадку, якщо після укладання ламінат звузиться або розшириться. Якщо вони не виготовлені, цілком ймовірно, що ламінат "стояти в кінці". Щоб легше було зафіксувати панелі, монтаж ламінату потрібно починати із замка на собі.\nНайкраще укладати ламінат напівдошками – це дозволяє розподілити тиск між дошками під час звуження та розширення ламінату. Сучасні технології укладання ламінату не передбачають закріплення його на клей – ламінат укладають за допомогою плавучого методу.\nДо цього як закріпити ламінат під дверним косяком, його потрібно подати знизу ножовкою. Установка ряду, що потрапляє під дверну косяк, починається від дверей. Ламінатна смуга повинна закриватися приблизно на 5-7 мм під дверцятами, коли вона закрита, і не опиратися під щось.\nРяд, що падає на трубу опалення, також починає прокладати з труби. Після певних вимірів напівкруги вирізаються на двох панелях за допомогою електричного лобзика для кріплення до труби. Обидві панелі кріпляться до попереднього ряду, а попередній лівий зазор 10-16 мм навколо труби закривається спеціальною круглою насадкою, розрізаною на 2 частини, з’єднаною клеєм PVA.\nПід час встановлення всіх рядів розпірні клини завжди повинні залишатися на місці. Затискач допоможе встановити ламінат в кінці.\nЯкщо площа приміщення, яке потрібно укласти, перевищує 100 м2, не обходиться без натяжних швів шириною 12 мм. Якщо їх не передбачено, в ламінаті з часом утворюються тріщини, а це значно скоротить термін служби підлогового покриття.\nЧитайте також: Як Закріпити Підвіконня На Балконі\nСучасна технологія укладання ламінату не передбачає використання клею. Зручний замок дозволяє при необхідності відкрити механізм і замінити пошкоджену дошку. Однак якщо в процесі монтажу є перешкода, через яку встановити панель неможливо, можна зафіксувати її клеєм, попередньо відрізавши частину замка.\nВи можете зняти розширювальні клини не раніше ніж через 12 годин після монтажу, а ламінат не можна завантажувати протягом цих 12 годин.


Пропала бабушка Мишкина: Исчезла бабцшка агета Мишкина, рассказавшая, что он Герой России (12.10.18 23:43) « За кордоном | Цензор.НЕТ\nВсе про:ЗМІ (515) спецслужби (160) Скрипаль (414) Мішкін (14)\n12.10.18 23:43 12.10.18 23:46\nЯк передає Цензор.НЕТ, огляд британської преси зробила російська служба ВВС\nБабуся Мішкіна пропала\nОдна з тем, яка зацікавила британських журналістів, - це доля бабусі Мішкіна.\n"Бабуся військового лікаря Олександра Мішкіна, якого вважають одним із підісланих убивць в Солсбері, зникла після того, як розповіла, що її онука нагородив орденом героя Росії Володимир Путін", - розповідає Daily Telegraph.\nБабуся Мішкіна, про яку першою розповіла Telegraph, зникла три дні тому після того, як стало відомо, що буде розкрито справжнє ім'я Олександра Петрова, який виявився Мішкіним.\nЧитайте також: Третій підозрюваний в отруєнні Скрипаля мав проконтролювати проведення операції, - Telegraph\nКолишній сусід підтвердив Telegraph, що справжнє прізвище Петрова - Мішкін - і що йому вручили вищу нагороду Росії. "Я пам'ятаю його батька, ми разом у шахи грали, - розповів в інтерв'ю виданню житель Лойга Олександр Калашніков. - Його син - герой Росії. Це те, що я чув".\nІнший співрозмовник видання, який представився Євгеном Сергійовичем, розповів: "Він [Мішкін] став героєм Росії три або чотири роки тому. Мені про це розповів знайомий, який досі з ним контактує".\nРосійські спецслужби завжди цінували лікарів, що працювали в їхніх лавах. Зараз стало відомо про діяльність одного такого доктора-шпигуна, який, наплювавши на клятву Гіппократа, імовірно, привіз і застосував "Новачок" у Солсбері. Такий собі професійний отруйник, пише на сторінках Times оглядач Роджер Бойєс.\nСпівробітники ГРУ є скрізь - в Україні, у всіх гарячих точках вздовж кордонів Росії, в Дамаску. Вони стежать за торгівлею зброєю з Росії, беруть участь у справах, пов'язаних із хімічною зброєю, добувають документи зі створення штучного розуму, фінансують сили повстанців, перехоплюють радіосигнали, підмінюють медичні довідки, втручаються у вибори. По суті, ГРУ стало втіленням жадібного Гаргантюа в геополітиці, пише автор.\nПісля розпаду Радянського Союзу ГРУ було єдиним великим розвідувальним органом, якого не торкнулися зміни. Після приходу до влади колишнього співробітника КДБ Володимира Путіна роль ФСБ - спадкоємиці КДБ і суперниці ГРУ - в Росії посилилася.\nЦе зіграло на руку ГРУ, співробітники якої взяли активну участь у кримських подіях. У бойових діях на сході України деякі командири сепаратистів теж були з ГРУ. Чотири роки по тому в ФСБ не без задоволення чекають, коли "ГРУшники" отримають прочухана. Немає сумнівів, що у відомстві гряде чистка, вважає Бойєс.\nУчасники нападу в Солсбері були обрані виходячи з того, що вони герої, нагороджені Путіним, впевнений Бойєс. Їм дали завдання знищити "зрадника", але вони не отримали необхідної підготовки від командування, у якого і без того клопотів валом, і врешті стали цапами-відбувайлами.\nЦікаво, що розвідслужба МІ-6, яка зобов'язана запобігати нападу іноземних сил на Британію, така спокійна в той час, як Bellingcat перебуває в центрі світової уваги, розкриваючи справжні імена вбивць із ГРУ.\nМІ-6, а також МІ-5 вже кілька місяців знають справжні імена офіцерів ГРУ (вони також з'ясували, ким є третій співробітник ГРУ, який стежив за будинком Скрипаля). Також їм були відомі всі деталі, що з'явилися тепер на сайті Bellingcat.\n"Виникає питання: а чи не намагаються британські розвідники скористатися незалежним статусом Bellingcat, щоб прикрити себе, як у 2016 році вчинила російська розвідка, зливши сайту WikiLeaks непривабливі подробиці президентських перегонів?" - запитує автор.\nВіктор Черномирдін запам'ятався фразою: "Хотіли як краще, а вийшло як завжди". Коли голландська, британська та американська влади минулого тижня спільно викрили кібероперації Росії, висловлювання Черномирдіна набуло нового сенсу.\nНезважаючи на величезні зусилля Кремля в проведенні Чемпіонату світу з футболу, який мав продемонструвати відкритість Росії, дедалі частіше з'являються новини про провали її не-такої-вже-і-секретної розвідки. Тепер група Bellingcat назвала справжнє ім'я російського агента, який брав участь в отруєнні Скрипаля, зазначає автор.\nЦензор.НЕТ › Новини › За кордоном › Бабуся агента ГРУ "Петрова" - Мішкіна зникла після того, як розповіла про його зірку героя, - британські ЗМІ


Кращі російські фільми 2018 року | Новий Рік\nУ сучасному вітчизняному кіно склалася парадоксальна ситуація: жанрів і тим все більше, спецефекти все крутіше, а глядач майже завжди отримує найглибше розчарування після перегляду чергового «шедевра». І розчарування — це часом не погано, після інших картин так взагалі відчуває себе ображеним. А судити про вітчизняних киноновинках до виходу справа взагалі невдячна, адже часто буває і хорошу книгу в основу сюжету покладуть, і непоганих акторів наберуть, і трейлер красивий покажуть, а в підсумку — випускна робота студента-режисера, состряпанная за три дні до іспиту. Тому збірки «кращі російські фільми 2018 року» краще назвати «вітчизняні фільми 2018, на які варто звернути увагу».\nВітчизняні киношники готують до випуску в 2018 близько 30 картин різних жанрів: від містики і мелодрам до військово-історичних та стрічок-біографій. Виглядає десятка теоретично гідних фільмів наступним чином (без розподілу по рейтингу):\n№ Назва Режисер 1 «Т-34» Олексій Сидоров 2 «Чернетка» Сергій Мокрицький 3 «Віщий Олег» Антон Борматов 4 «Рубіж» Дмитро Тюрін 5 «Балканський кордон» Андрій Волгін 6 «Танкісти» Костянтин Максимов 7 «Ебігейл» Олександр Богуславський 8 «Літо» Кирило Серебренніков 9 «ЕПРОН: Скарби загиблого корабля» Сергій Мокрицький 10 «Віденські канікули» Федір Бондарчук\n«ЕПРОН: Скарби загиблого корабля»\nРадянському танкістові Ивушкину в німецькому полоні швидко знаходять гідне заняття: стати навчальним посібником для молодих асів Панцерваффе, які навчаються боротися проти «тридцятьчетвірок». Тільки «гарматним м’ясом» Івушкіна бути не бажає: розстрілявши на полігоні «Тигри» суперників, він втікає і в спробі прорватися до своїх здійснює зухвалий рейд по тилах здивованих німців. Насторожує факт, що фільм — ремейк радянської картини 1964 року «Журавлі». Але варто глянути, раптом вийшло гідно перезняти?\nВ основі сценарію — одна з кращих книг Сергія Лук’яненка. Головний герой виявляється викресленим зі звичного життя: рідня не визнає, що в його квартирі живе незнайомка, а всі документи, що доводять його існування буквально розсипаються в руках. Тепер йому належить стати митником на кордоні злиття паралельних всесвітів і дізнатися, що наш світ всього лише один з багатьох полігонів для обкатки різних сценаріїв розвитку держави.\nЦя історична постать знайома глядачеві за твором Пушкіна, в підручниках історії Олегу присвячений цілий параграф, а ось в кінематографі князь був обійдений увагою. Це вирішили виправити, назвавши картину аж «історичною епопеєю». Історію свою корисно знати і почесно, одне бажання — не вийшло б як з горезвісним «Вікінгом».\nТема «попаданцев» вже дісталася з літератури в кіно («Ми з майбутнього», «Туман») і продовжує щільно в ньому обгрунтовуватися. На цей раз наш сучасник виявиться на «Невському п’ятачку», де йшли кровопролитні бої за Ленінград. Безтурботний нащадок наочно переконається в мужності і готовності до самопожертви предків. Добре, якщо у режисера вийде якісне патріотичне кіно про подвиг радянського солдата, а не чергова виріб з метою заробити на військовій «обгортці».\nЗа основу взято знаменитий рейд наших десантників на Приштину під час Балканського конфлікту. Сюжет змінено на догоду екшн: будуть перестрілки, звільнення полонених сербських «братушек», мабуть не обійдеться без підступних натовців і обов’язково будуть злі косовари. Ідея хороша, про цю війну почали забувати, адже тисячі російських добровольців і наші регулярні війська брали в ній участь, проявляючи властиві російському солдатові героїзм, дивуючи їм «заклятих друзів».\nЧитайте також: Малюємо ажурну ялинку у трафаретній техніці\nЕкранізація реального подвигу екіпажу КВ-1 під командуванням аса Насіння Коновалова, прозваного «танковим снайпером». Історія абсолютно фантастична, Рембо — жалюгідний щеня в порівнянні з Коноваловим. В бою під Міллерово в 42 році його підбив танк 16 ворожих, знищив 2 бронетранспортери «Ханомаг» і спалив 8 вантажівок з піхотою. Покинувши свій КВ залишився єдиним членом екіпажу, Семен Васильович трохи пізніше влаштував засідку на гітлерівців, відбив танк і на ньому повернувся до своїх, а потім ще місяць воював на трофейної техніки.\nНаші киношники давно намагаються зняти хороше фентезі або містику. Але не виходить: то спецефекти дешеві гроблять картину, то безглуздий сюжет, актори «дерев’яні». «Ебігейл» – чергова спроба, раптом так буде вдалою. В ізольованому місті, ураженим дивною заразою, живе дівчина. Вона мріє розшукати втраченого в дитинстві батька, зараженого. Одного разу у Ебігейл проявляються ознаки проклятої хвороби, що опинилася схильністю до магії, оголошеної правителями бісівської напастю. Вона ховається і приєднується до таким же чародіїв-заколотникам.\nФільм-біографія, присвячений Віктору Цою. Початок його творчого шляху, перші концерти і підготовка «співака з електричок» до запису першого альбому. Фільм повинен сподобатися фанатам «Кіно», особливий оптимізм вселяє особистість режисера: Кирило Серебренніков зняв знаменитий бойовик від першої особи «Хардкор» (2015), заслужив захоплення критиків, причому за кордоном теж, і чудову драму «Учень» (2017).\nІ знову ремейк! На цей раз фільму аж 1935 року. Експедиція підводних робіт особливого призначення в 20-ті роки займалася підйомом затонулих субмарин і кораблів, у тому числі пошуками затонулих цінностей. Послужний список цієї «контори» – готовий сюжет для дюжин пригодницьких романів. У фільмі ЭПРОНовские нирці будуть шукати скарби «Чорного принца», британського транспорту, затонулого в Кримську війну.\nКінець війни, з табору біжить наш льотчик. Повертатися «порожнім» він не хоче, бо вирішує викрасти з аеродрому під Віднем новітній реактивний винищувач німців. Знімає картину Федір Бондарчук, що насторожує: з одного боку у нього завжди є кошти на непогані спецефекти, з іншого — фільми у нього, м’яко кажучи, глибоким змістом не блищать. Поглянути треба: а раптом?


Агрохімія » Українські реферати\nРозвиток поглядів на харчування рослин до Лібіха\nІсторію розвитку агрохімії в нашій країні можна підрозділити на три періоди. Перший період охоплює кінець XVIII і першу половину XIX століття. Цей період характеризується накопиченням даних з питань харчування рослин, застосуванням добрив і першими спробами їх узагальнення.\nДругий період охоплює другу половину XIX і початок XX сторіччя до жовтневого перевороту 17-го року. Для цього періоду характерний розвиток дослідів у лабораторіях, на дослідних станціях та у виробничих умовах.\nРоботами цього періоду показана необхідність глибокого вивчення живлення рослин, хімічних і біологічних процесів у грунті, що є основою для застосування добрив.\nТретім періодом у розвитку агрохімії є радянський період. Його можна охарактеризувати, як період реконструкції сільського господарства в цілому, механізайіей і хімізацією землеробства.\nУ XVIII столітті в Росії панувала кріпосницька система господарства. Поряд з цим виникали капіталістичні форми господарювання в вигляді дрібного товарного виробництва. Найбільш високого для того рівня досягла металургійна промисловість. Під впливом металургійної, військової, кораблебудівної промисловості в россии стали розвиватися природничі науки. У 1725 році в Петербурзі була організована академія наук, а в 1755 р. по ініціативою геніального Ломоносова створений Московський університет. XVIII століття ознаменувалося в Росії в ряд винаходів та досягнень\nв галузі науки (Повзунів та ін.) Це позитивно позначилося на творчості Ломоносова. У 1748 році Ломоносовим була побудована перший в Росії науково-дослідна хімічна лабораторія, в якій він проводив роботи з хімії, фізики, мінералогії та геології. До геніальним відкриттів Ломоносова, що склав епоху в розвитку передової науки всіх країн, відноситься відкриття і природно-наукове обгрунтування закону збереження речовини і руху, що став одним із наріжних каменів матеріалістичного істокованія природи. Цей закон відкрито відкрито їм абсолютно самостійно, і задовго до Лавуазьє. На основі цього закону Ломоносов по-новому пояснює багато явищ природи, зокрема, їм була створена і науково обгрунтована теорія про природу теплових явищ. М.В. Ломоносов відіграв величезну роль у обгрунтуванні та подальшому розвитку основних принципів матеріалістичної філософії в нашій країні. Роботи Ломоносова дуже вплинули на розвиток науки в Росії, зокрема, природознавства, на розвиток передової думки. Можна сказати, що Ломоносов був начальником естесвознанія в Росії.\nОсобливо сильний вплив Ломоносова позначилося на розвитку фізики і хімії. Він ввів у хімію ваги і кількісні спостереження. Це позначилося і на дослідженнях в агрономії.\nІ. І. Комов (1750-1792), професор землеробства і інших наук, у своїй книзі таким чином визначає сутність землеробства : "Землеробство ж з високими науками тісній союз має, які суть Історія природна, наука лікувальна,\nХімія, Механіка і майже вся Фізика, і саме воно ніщо є інше, як частина Фізики дослідної, тільки всіх корисна.\nКомов закликає до розвитку дослідної роботи, яка повинна дати більш глибокі відповіді на різні питання агрономії, причому рекомендує не покладатися на "одноразовий досвід", а для більшої впевненості повторювати його.\nУ книзі Комова докладно викладено значення багатьох сільськогосподарських культур, описуються обробка грунту, добриво, сівозміни, землеробські знаряддя. Характеризуючи грунту, Комов говорив, що "Про доброту" і глинистої і піщаної і всякої землі за кількістю чорнозему в них вмісту судити можна. Для визначення в грунті кількості глини, піску, вапна та "живильного соку" він пропонував механічний аналіз, заснований на поділі глини від піску отмучіваніем водою, і хімічний аналіз.\nКомов писав, що поживний сік родиться з "согнітія тварин", трав'яних речовин і коріння в землі, стебел і гілок рослин на повітрі. Піщана земля від нього щільніше, а глиниста робиться пухкі. Дізнавшись властивості землі, головна справа хлібороба полягає, по Комову, в тому, щоб "худу" землю удобрити, і удобривши, старатися, щоб вона добре не втратила. Перше робиться оранкою, а останнім черговим сівбою різних культур.\nОбробка грунту, на думку Комова, не може замінить внесення гною. При цьому Комов підкреслював, що гній має велике значення поліпшення фізичних властивостей грунту, у створенні пухкості грунту і збереження вологи. Комов відзначає також важливу роль у поліпшенні грунту і підвищення врожаю. На його думку, вапнування глинистої грунту позитивно позначається в продовження 20 років і більше. При цьому вапно глинисту грунт не тільки робить пухкої, а й будь-яку кислоту в глинистій по великій частині землі що знаходиться винищує. Тому Комов рекомендує шукати вапняки і мергель і вносити по 100-150 чвертей сыромолотого вапняку на десятину (1 чверть -- близько 200 л).\nІ. І. Комов докладно описує приготування фекальних компостів. Курячий послід він пропонує вносити під озимину під час сівби разом з насінням або навесні, коли зійде сніг, у підживлення. Гній він рекомендує вивозити на поле свіжим, а не згоріли або згнилі, тому що при це живильна сила зникне. Після вивезення в поле гній повинен негайно кріпитися в грунт.\nКомов надавав великого значення у харчуванні рослин органічного речовини грунту. У цьому відношенні він з'явився попередником німецького вченого Теера, хіба так звану гумусових теорію (см.ниже) живлення рослин.\nБолотов А.Т. (1738-1833) протягом ряду десятиліть займався питаннями сільського господарства і відіграв велику роль у розвитку російської агрономії. Велика увага їм приділена удобрення грунтів. Їм опубліковано більше 20 статей з питань використання добрив. Зберігати гній він рекомендував не під тваринами, а в спеціальних гноєсховище в ущільнених купах.\nУ статті Про гнойових солях А. Т. Болотов пише про освіту з органічних добрив доступних рослинам поживних речовин.\nА. П. Пошман (1792-1852) у своїй книзі Повчання про готування сухих і вологих туків, службовців до удобрення ріллей (1809) висловив міркування про те, що в удобренні діючим початком є лучно-соляні речовини, що містяться в гною і в попелі, інакше кажучи, мінеральні речовини, які і служать поживою для рослин. Таким чином, за багато років до опублікування Ю. Лібіх теорії мінерального живлення Болотов і Пошман писали про значення мінеральних солей у харчуванні рослин.\nМ. Г. Павлов (1794-1840), який був професором Московського університету, читав лекції з фізики, технології, лісівництва, сільському господарству і керував землеробської школою. Він вперше в Росії пов'язав хімію з агрономії. У 1825 р. М. Г. Павловим видано працю землеробська хімія.\nМ. Г. Павлов писав, що землеробська хімія є наука про речовину виключно тих предметів, які мають відношення до землеробства і знання речовині яким може керуватись з вигідними пристрою виробництв цього мистецтва. Удобрити грунт, по М * Г * Павлову, значить зробити її більш плодоносної. Землеудобреніе може бути здійснено з метою поліпшення фізичних властивостей або усунення кислот, або прискорення руйнування органічних речовин грунту, або підвищення родючості. Метою останнього, за Павлову, є множення в грунті поживних речовин або принаймні винагороду того, що викрадається з землі зростаючими на ній рослинами з допомогою органічних добрив.\nРоботи цих учених відносяться до першого, початкового періоду у розвитку агрохімії, коли головним чином накопичувалися свещенія про харчуванні рослин і удобренні і робилися спроби узагальнення накопиченого досвіду.\nУзагальнення відомостей про харчування і удобренні, як ми бачили, призвело Комова в кінці 18-го століття до висновку про важливу роль гумусу в харчуванні рослин, а на початку 19-го століття, узагальнюючи дані по добривах, Пошман прийшов до висновку, що в добривах діючим початком є мінеральна частину.\nРозвиток агрохімії в Західній Європі\nНе входячи до виклад досліджень в області агрохімії в Західній Європі більш раннього періоду, відзначимо роботи з агрохімії, починаючи з Х1Х століття, коли в лабораторіях розгорнулася робота з вивчення живлення рослин.\nУ 1804 р. отримали популярність дослідження з асиміляції вуглецю і диханню рослин. Французький учений Соссюр провів детальний аналіз золи рослин і на основі цих даних прийшов до висновку, що мінеральні речовини не випадково проникають з рослина. Наприклад, фосфорнокислий вапно була знайдена їм взоле всіх рослин.\nУ 1800 р. Шрадер знайшов у проростках в 4 рази більше золи, ніж в насінні (причина - нечистота умов досвіду), і прийшов до висновку, що рослини самі проводять свої зольні речовини за допомогою життєвої сили і не потребують доставлених їх ззовні. Для перевірки цього затвердження Соссюр вирощував рослини на дестіллірованной воді і знайшов у них мінеральних речовин стільки ж, скільки їх було в насінні. Таким чином, Соссюра були експериментально спростовані вітаїстичною подання Шрадер про живлення рослин.\nНа підставі своїх дослідів Соссюр дійшов висновку, що головним джерелом вуглецю для рослин є атмосфера, а грунт -- джерелом зольних речовин. Лібіх згодом використав аналізи і висновки Соссюра в якості доказів на користь теорії мінерального живлення рослин.\nНаприкінці ХУ111 і на початку Х1Х століття в Західній Європі була широко поширена так звана гумусова теорія харчування рослин. Один з найбільш відних' прихильників цієї теорії німецький учений Теер говорив про гумусі наступним чином. Родючість грунту залежить власне цілком від гумусу, оскільки, крім води, він представляє єдине речовина грунту, що може служити їжею рослин.\nУ той час вважалося, що чим більше поживних речовин містить рослина, тим більше воно поглинає та гумусу. Прихильниками гумусовий теорії мінеральних речовин відводилася непряма роль: вони лише прискорюють, за їхніми уявленнями, процеси розкладання органічних речовин в грунті й переводять гумус в удобоусвояемую для рослин форму. Теер та інші прихильники гумусовий теорії вважали важливою умовою для підтримки родючості грунту нагромадження і збереження в ній гумусу. Необхідність сівозміни обгрунтовувалася прагнення зрівноважити витрата органічної речовини з його приходом в грунт.\nУ гумусовий теорії поєднувалися вірні спостереження агрономів-практиків про велике значення гумусу для родючості грунту з невірними метафізичними уявленнями про те, що гумус є єдиним речовиною грунту, що можуть служити їжею для рослин.\nРяд вчених того часу виступали проти гумусовий теорії. До них відносяться перш за все Буссенго, Шпренгель і Лібіх.\nБуссенго (Франція) відомий своїми роботами (опублікованими в 1836-1841гг.) з фізіології, біохімії та агрохімії. ОН встановив, що джерелом вуглецю для рослин служить угленкіслота повітря. Їм було показано також вплив зовнішніх умов на асиміляцію вуглецю листям.\nВивчення особливостей харчування тварин і рослин зіграв велику роль у подальшому розвитку досліджень з азотного живлення рослин. Досліди з рослинами в штучних умовах призвели Буссенго до розробки вегетаційного методу для вивчення живлення рослин.\nВідкинувши гумусових теорію живлення рослин, Буссенго розвинув так звану азотну теорію. У своєму маєтку він влаштував дослідну станцію з добре обладнаній лабораторії, де займався дослідженнями з 1836 р. У кількох сівозмінах дослідного поля він провів облік урожаїв і визначив зміст вуглецю, азоту і золи в врожаї. Це дозволило Буссенго провести облік кругообігу речовин у господарстві. Він виявив, що накопичення вуглецю в врожаї не пов'язане з його кількістю в гною. Особливо цінних було встановлення того факту, що кількість азоту в врожаї за цілий сівозміну перевершує то його кількість, яка дається рослинами з гноєм. Надлишок азоту в урожаї був тим вище, чим більша була участь у сівозміні бобових рослин - конюшини та люцерни.\nТаким чином, в польових умовах було встановлено, що бобові культури збагачують грунт азотом, доступним іншим рослинам, що і позначається на підвищенні їхнього врожаю, наприклад, урожай пшениці після конюшини вище врожаю пшениці після картоплі й коренеплодів.\nБуссенго висловив думку, що азот, який накопичують бобовиее, походить з повітря. Пізніше він намагався відтворити фіксацію азоту бобовими в вегетаційних дослідах з попередньою стерилізацією піску і судин. Виявилося, що чим більш чисті умови створював він в дослідах, тим менш ясні виходили результати. У той час таке явище було неясно. Тепер відомо, що при стерилізації середовища був відсутній симбіоз бобових з бульбочкових бактерій, тому фіксації азоту повітря не відбувалося.\nРоботи Буссенго привели до встановлення важливого значення азотних добрив у підвищенні врожаїв. Своїми дослідженнями Буссенго вирішив ряд важливих питань фізіології рослин, біохімії та агрохімії.\nНімецький учений Шпренгель, що опублікував свої погляди на харчування рослин у 1837-1839 рр.., був одним з найближчих попередників Лібіха. Шпренгель, писав, що рослини - з неорганічних речовин, що отримуються ними із грунту й повітря, утворюють тіла органічні з допомогою світла, тепла, електрики і вологи. Пояснення падіння врожаїв при безперервної культурі він бачив у тому, що мінеральні речовини необхідні для життя рослин і тому повинні відшкодовуватися в грунті.\nПри цьому Шпренгель не заперечував одночасного використання рослинами, крім головного джерела вуглецю, вуглекислоти повітря, також і перегною грунту корінням.\nНедолік фактичних даних не дозволив йому більш чітко поставити питання про значення гумусу у харчуванні рослин, однак розвинені Шпренгеля уявлення і харчуванні рослин мають серйозне значення в розвитку агрохімії.\nЗ історії питання про азоті\nРяд протилежностей пов'язаний зі словом азот: з одного боку - це нежиттєві газ, а з іншого боку - немає життя без азоту, бо він є неодмінною складовою частиною білків: азот дає з'єднання то окислені, то відновлені, то кислотного, то лужного характеру, причому, на відміну від інших елементів, грає роль в житті рослини здатність використовувати в процесах синтезу різні ступені окислення та відновлення, як азотна, азотистих і азотноватая кислоти, аміак і гідроксиламін, а в нижчих організмів-і вільний азот. З економічної сторони також азот є те найдорожчим елементом, якщо мова йде про мінеральних добривах, то самим дешевим, якщо мати на увазі використання азоту бобових.\nІсторію питання про азоті потрібно починати, звичайно, не з Шульца, а з Буссенго, але і це буде правильно лише в тому випадку, якщо говорити про період цієї хімії, початок якій поклав Лавуазьє.\nАле насправді питання це виник ще задовго до Лавуазьє, за часів алхімії і іатрохіміі, хоча термінологія в той час була абсолютно іная5 йшлося зазвичай про повітряне початку селітри. Передбачалося, що зародки селітри (germes, oeufs) носяться в повітрі, але тільки в грунті відбувається інкубація і розвиток зародків і народжується дорогоцінна сіль (сіль землі).\nВже Альберт Великий (Х111 століття) у своєму трактаті De mirabilibus mundi (О чудеса світла) говорить про селітрі.\nУ авторів Х1У століття зустрічаються рецепти для очищення селітри як компонента пороху (), а потім нею починають цікавитися як сіллю родючості. У 1540 р. у Франції був заборонений вивіз селітри за кордон, його потрібно було здавати державі, а в 1544 р. було видано едикт про створення 300 пунктів з добування селітри. Для того ж часу є вказівку, що голландські кораблі привозили селітру з Індії. Мандрівники повідомляли, що селітра утворюється в природних умовах не тільки в Індії, але в Амеріке6 в Китаї і навіть в Іспанії. У 1563 р. з'явився трактат Бернара Паліссі про значенні солей в землеробстві Les sels vegetatifs сприяють зростанню солі -, де він ставить родючість грунту в залежність від вмісту в ній відомих солей і каже, що гній був би марний, якщо б не містив солі, яка залишається після розкладання соломи й сіна, а потім один із слухачів його лекцій у Парижі говорить ще більш определ?? нно, що гній містити сіль сечі і що підвищення родючості грунту залежить від освіти в ній sucs nitreux або la salure de nitre - соки селітри або сіль (суть) селітри. Він не раз повторював тезу Паліссі, що для грунту сіль є батько родючості, але в нього ясніше, ніж у Паліссі6 видно, який саме солі надається головне значення. Але найбільш чудовими є в ХУ11 столітті думки про значення азоту в житті рослин і про кругообігу азоту в природі, висловлені Іоганном Рудольфом Глаубер.\nПравда, поки він не вживає назву азот, він каже: nitrum. Важко сказати, як слід перекласти це слово, але це не селітра: він рідко говорить окремо про селітрі і окремо про nitrum. Я б сказав, користуючись термінологією Синього птаха , Що nitrum - Це душа селітри, це передчуття існування азоту. При перекладі на сучасну мову можна було б сказати, що nitrum у Глаубер іноді означає азот, а іноді іон NOз.\nУ своїй праці Teutschlands Wohlfaht - Благо Німеччини (1656) він говорить: Sal et nitrum est unica vegetatio, generatio omnium vegetabilium animalium, mineralium, що буквально перевести важко, але в модернізованому викладі це близько до твердження, що зольні речовини (солі) і азот (або душу селітри) представляють єдину причину росту рослин, якщо говорити тільки про грунт. Характерно наступне місце у Глаубер: Ймовірно, вся селітра (або початок селітри), якою ми користуємося, відбувається з рослин. Вказуючи, що сенлітра утворюється на стінах стаєнь і скотних дворів, він ставить запитання: як вона утворюється? Очевидно, за рахунок сечі та екскрементів тварин. Але вони відбуваються з їжі тварин, з трави або сіна, словом, з рослинних матеріалів. Отже, ці останні містять початок селітри, а органи травлення тільки підготовляють його відщеплення. Глаубер відзначає, що селітра утворюється і без участі екскрементів, якщо змішувати з землею листя та інші матеріали рослинного або тваринного походження, і вказує, що це може бути використано для промислового добування селітри. Далі він каже, що селітру (nitrum) можна посіяти, як польові культури, і малою кількістю ферменту заразити величезну кількість землі, яка не сповільнить покритися селітрою, подібно до того, як невелике кількість пивних дріжджів може викликати бродіння такою кількістю тесту. Таким чином, у нього є вже поняття про якусь подібність процесу освіти селітри із заворушеннями.\nУ Глаубер були деякі уявлення про круговороті пов'язаного азоту. Він говорив, що початок селітри (nitrum) піднімається з глибин землі в царство повітря, звідки повертається насиченим астральними впливами і розчиненими у воді дощу, снігу і роси, щоб дати родючість грунті.\nДалі Глаубер так говорить про початок селітри: Це як би пташка без крил, яка літає день і ніч без відпочинку, вона проникає між всіма елементами і несе з собою дух життя. Від nitrum відбуваються мінерали, рослини і тварини. Це початок ніколи не гине, воно міняє лише форму: коли входить в тіло тварин під видом їжі, воно виходить звідти в екскрементах і таким чином повертається в землю, щоб звідти піднятися частково в повітря з парами і виділеннями, і ось воно знову серед елементів. Воно існує в корінні рослин, і ось воно знову в харчових речовинах. Таким чином, кругообіг йде від елементів у харчові речовини, з їжі - в екскременти і звідти знову в елементи.\nГлаубер радить давати селітру коріння винограду, радить смачівиать посівне зерно розчином селітри, щоб збільшити врожаї. Свій гімн початку селітри Глаубер закінчує тим, що поряд з іншими епітетами і порівняннями він ставить питання: можливо, це і є азот, про якому пишуть філософи? Але як могло бути відомо Глаубер слово азот? Зазвичай вважають, що це слово бере початок від Лавуазьє і утворене з грецького слова (живу) і заперечення & (alpha privatiwum). На ділі ж це слово набагато старший він зустрічається у алхіміків, хоча і в іншому сенсі.\nЗвідки ж взялося це слово, яким користувалися алхіміки? Воно штучно побудовано так: альфа - перша буква всіх тодішніх алфавітів, на яких писалися наукові твори (грецької, латинської та єврейського), зет - остання буква латинського алфавіту, омега - грецької і тов - остання літера єврейського алфавіту. З поєднання цих букв і виходить слово Azot. Це варіант на мотив з Апокаліпсису: Аз есмь альфа і омега, початок і кінець: словом азот позначали те невідоме початок всіх початків, то філософський камінь, цей чудодійний фермент, здатний перетворити метали на золото, то взагалі якийсь таємничий ключ краси, здоров'я і багатства.\nТому коли Глаубер говорив, що душа селітри і є азот філософів, то це, звичайно, не можна розуміти так, що Глаубер мав на увазі азот в розумінні Лавуазьє: це було тільки фігуральний порівняння, вжите для того, щоб підкреслити все значення початку селітри: однак можна думати, що і Лавуазьє знав про азоті філософів і тільки вклав у це слово конкретний зміст.\nПотрібно зауважити, що в ХУ11 столітті Глаубер не був єдиним автором, який говорив про значення селітри. У 1621 р. вийшло твір лікаря при Людовіку Х111 Гі де Бросс Про природу, властивості і користь рослин (Gui de Brosse. De la nature, de la vertu et de l `utilite des plantes). У цій книзі поряд з невизначеними твердженнями, що їжею рослин є сіль, олія та spiritus, місцями йдеться про нитрозному соках грунту (les sucs nitreux), і вираз сіль землі у нього включає уявлення про селітрі (гній містить сіль сечі).\nВ іншому місці: Земля без солі цього жодної плодоношення, або, вірніше, сіль - це батько родючості.\nЯкийсь доктор Стубс повідомив в Лондонському королівському товаристві в 1668 р. про свої спостереження на острові Ямайці, що на землях, що містять селітру (les terres nitreuses у французькому перекладі), цукровий очерет зростає пишніше, ніж на інших, що тютюн, що виріс на таких землях, при палінні видає тріск: попутно він відзначає, що рослини, насичені селітрою, погано зберігаються і легко загниває.\nДуже давно ще у алхіміків існувала ідея про віз-задушливому початку селітри le niyre aerien).\nУ 1660-1669 рр.. різні автори (Digby, Hengshaw, Beal) говорили про присутності початку селітри в росі і рекомендували намочують насіння в розчині селітри. Френсіс Бекон приділяв чимало уваги селітрі, і в своєму трактаті Silva silvarum (1626) він також називає селітру сіллю родючості: і у нього було розуміння, що деяка субтильна частина селітри стає суттєвою складовою частиною рослини. До тієї ж епохи ставляться вельми цікаві вислови Мейо, автора Tractatus guingue medico-physici, guarum primus agit de sal-nitro et spiritu nitro-aereo (1671) (П'ять трактатів медико-фізичних, у першому з яких йдеться про сіль селітри і повітряної селітрі). Мейо першим висловив певне твердження, що селітра складається з кислоти і луги, що повітря бере участь в її освіті, даючи летючу її частина, але земля теж тут бере участь, даючи нелетючу луг (le sel fixe alcali - сіль пов'язує щелось), Мейо вивчав освіта селітри в грунті і показав, що її міститься більше навесні, на початку вегетації, а потім кількість її зменшується, тому що рослини її поглинають.\nРоберт Бойль (1626-1691), відомий хімік і фізик, засновник Лондонського королівського товариства, присвячує селітрі спеціальні мемуари: A fundamental experiment made witf nitre - (Грунтовна досвід, проведений з селітрою), в які говорить, що селітра складається з двох начал: кислотного, що летючі і представляє рід мінерального оцту, і іншого - нелетких, лужної природи. У ті ж роки в Німеччині члени Академії любителів природи (Academia Naturae Curisorum) чимало займалися з селітрою, і Балдвінус (Baldwinus) писав, між іншим: Гній повний початком селітри. Барб'є (Barbier) в 1681 р. написав мемуари під заголовком Spiritus nitro-aereo operationes in microcosmo - (Діяльність повітряної селітри в мікрокосмі). Джованні (Giovanni) в 1685 р. подав дисертацію Про бродінні, повітрі і про селітрі: Регіс в своєї Фізиці (Regis, 1691) говорить про поширеність селітри в грунті, і, нарешті, Шталь (Stahl) у 1698 р. приділив поширенню селітри велику увагу в своєму невеликому повідомленні Opusculum chimicum: він також говорить, що неправильно вважати селітру відбувається тільки із землі або тільки з повітря, але треба допустити участь того й іншого.\nОтже, задовго до Лавуазьє склалося уявлення не тільки про значення початку селітри в житті рослин, а й про отмосферном проісходеніі цього початку.\nКоли Прістлі відкрив, що повітря складається з кисню і якогось залишку, що не підтримує горіння, то він спочатку назвав цей залишок флогістонірованним повітрям. Однак Лавуазьє показав, що цей газ міститься як такої в атмосфері, а не утворюється при горінні, причому головне увагу привернула нездатність цього газу підтримувати дихання і горіння: звідси первісне вираження Лавуазьє mofette, atmospherigue, тобто міазми, або задушливі гази, повітря. Ніякого зв'язку з повітряним початком селітри тоді не було встановлено, на перший меесто виступало протиставлення цього газу кисню відносно процесів дихання і горіння: але в 1783 р. Кавендіш показав, що при пропущенні електричної іскри через повітря цей газ з'єднується з киснем і дає оксиди азоту, що призвело до назви nitrogene (так, по суті, знайдений був місток від нежиттєвому азоту до дає життя рослинам селітрі). З іншого боку, Бертола незабаром знайшов, що той же елемент входить до складу alcali volatil, тобто аміаку (а отже, і до складу ряду речовин тваринного походження), тому Фуркруа запропонував термін alcaligene. Але в 1787 р. комісія з хімічної термінології, що складалася з Лавуазьє, Бертола, Фуркруа і де Морве, предпочлда замість позитивної характеристики нового газу отмептіть негативні його властивості і назвала його нежиттєвим газом або азотом (Azote), роблячи це слово від грецького слова zoo - живу і пояснюючи приставку & як заперечення (у грецькій мові, дійсно, застосовується так зване alpha privativum). Але потрібно зауважити, що законність такого словотворення викликає сумніви, тому що літери t зовсім немає в кінці слова zoo, від нього походить слово zoe - життя, що утворене без участі літери t: те ж саме відноситься до комбінованим термінів, як зоологія, зоотехнія і пр.\nСлово азот взято було, звичайно, від алхіміків, але була зроблена спроба вкласти в нього інший зміст.\nСвоєрідно, що азот, який отримав від Лавуазьє назва нежиттєвому газу, не одразу зайняв місце душі селітри Глаубер, яка з елементів переходить в рослини, ізніх - в тіла тварин і через екскременти повертається знову в світ елементів (тобто неорганічну природу). Про роль душі селітри в житті рослин і тварин як ніби іноді зовсім забували.\nПринаймні в біографії Буссенго, написаної Дегереном, наводиться розповідь про те, як один мандрівник спостерігав, що коли потік лави досяг луки, покритого пишною травою, то відчув ясний запас аміаку, що поширився в повітрі, і причина цього явища йому була невідома. Коли мандрівник звернувся до Бунзену за поясненням цього факту, Бунзен відповів, що це аміак повинен був вийти при дії розплавленої лави на траву, тому що Буссенго недавно показалч, що рослини містять азот.\nЦя розповідь звучить трохи дивно, тому що відомий хімік Деві, знаменитий в історії хімії перш за все завдяки відкриття металевого калію, у своїх лекціях з агрономічної хімії (1812) з ясністю говорить про азоті як найважливішою складовою частиною рослини: йому було відомо особливе багатство азотом бобових, і він навіть висловлював припущення, що бобові запозичують азот з повітря. Але мало хто фізіологічні досліди Деві були грубо примітивні. Тому якщо залишити стороні епоху алхімії і період Глаубер, то історію суворо експериментального вивчення питання про азоті рослин доводиться все-таки починати не з Деві, а з Буссенго, який навіть у більшій мірі, ніж Лібіх, має право вважатися засновником сучасної агрохімії: він раніше Лібіха відкинув пануюче тоді вчення Теера і, знаючи, що джерелом вуглецю в рослинах є вуглекислота атмосфери, яка надходить через листя, в області взаємини між рослинами та грунтом замість гумусовий теорії виставив теорію азотного живлення рослин і поставив азотисті добрива на перше місце по впливу на урожай рослин Les engrais les plus puissants sont ceux qui contiennent le plus d azote, 1837) (Найбільш сильно діють ті добрива, які містять в собі найбільше азоту.


Бортики в ліжечко для новонароджених своїми руками викрійки, фото (МК) – Kidspark.com.ua\nБортики в ліжечко для новонароджених своїми руками викрійки, фото (МК)\nЯк зшити м'які бортики в ліжечко новонародженого своїми руками: форма дитячого бампера і покроковий майстер-клас\nНавіщо і як довго потрібні бортики?\nВибір матеріалу для тканинних бортиків\nМайстер-клас з виготовлення бамперів\nДитяче ліжко або ліжко-манеж виготовляється найчастіше з дерева або металу. Це тверді матеріали, які можуть травмувати малюка при падінні, коли він почне намагатися вставати в ліжечку і робити перші кроки. Крім того, зазвичай бічні частини ліжечка несуцільні, і яскраве сонячне світло, проникаючи крізь них, може будити дитину, особливо новонародженого завчасно. Як би вдало не була встановлена ліжечко, уникнути протягів навряд чи вдасться.\nВирішити ці проблеми допоможе захисний бампер для дитячого ліжечка з м'яким наповнювачем. Такі бортики є своєрідним обмежувачем для рухів дитини. Деякі батьки використовують для цих цілей подушки. Але бортики виконають ту ж функцію успішніше і не будуть займати місце в дитячому ліжечку. Вони стануть також непоганим бар'єром або обмежувачем для потоків холодного повітря і світла. Їх легко вибрати і купити в будь-якому спеціалізованому магазині, і майже так само просто зшити своїми руками. У цій статті ми докладніше розберемося, навіщо ж потрібні бортики в дитяче ліжечко, і уявімо докладний покроковий МК з викрійками і фото.\nЦе три основні складові, заради яких, власне, і замислювався м'який бампер в ліжечко для новонароджених:\nВони створені, щоб захистити малюка від ударів, виконуючи функції обмежувача і буфера при його падінні, або від надмірного освітлення і протягів, а також щоб стати першим розвиваючим стимулюючим ігровим простором для малюка.\nБортики на ліжечку – відмінний спосіб для першого знайомства малюка з формами, розмірами і кольором. Багато виробників комплектують бортики елементами для розвитку сенсорних систем ( «пищалками», «шарудіння» і світловими елементами і т.д.).\nНаступне питання молодих батьків – з якого і до якого віку потрібні бортики в ліжечко малюка? Їх можна використовувати для захисту новонародженого від світла і протягів, тобто з самого раннього віку. Знімати бортики з ліжка слід, коли потреба в них пропадає або їх присутність починає заважати малюкові. Це залежить від темпів розвитку крихти і рішення батьків. Коли малюк стає досить розвиненим для того, щоб почати спроби вилізти з манежу, бортики краще зняти, адже замість виконання функції обмежувача і буфера (тобто захисної), вони самі можуть стати причиною падіння і травм.\nРозміри дитячих ліжок стандартизовані. Це полегшує розрахунок витратного матеріалу і вибір викрійки. Стандартна дитяче ліжечко новонародженого має параметри:\nвисота – 0,55 м.\nЗ огляду на ці розміри, легко визначити, скільки знадобитися матеріалу на бортики в дитяче ліжечко – 3,6 метра. Крім неї будуть необхідні додаткові матеріали:\nзамки, якщо ви хочете, щоб чохли були знімними, – 0,4 м. 4 штуки (краще використовувати потаємні);\nнаповнювач – поролон від 10 до 30 мм завтовшки, 3 х 3,6 м;\nелементи декору (за бажанням творця).\nВибираючи матеріал, потрібно враховувати особливості сприйняття дітей і не тільки. Бажано звертати увагу на кілька основних аспектів:\nщільність тканини (варто вибирати щільну);\nнатуральність (кращі натуральні тканини: бязь, льон і т.п.);\nзабарвлення і малюнок (бажано вибирати яскраві тканини з великими малюнками, орієнтованими на дітей).\nБорти складаються з 2-х пар елементів, що мають в основі прямокутники. Пари мають різну довжину, але однакові по висоті:\n1-я пара має розміри 1,2 х 0,3 м;\nЗакріплюватися на ліжечку бортики будуть за допомогою вузьких зав'язок, які потрібно передбачити при виготовленні своїми руками такого подарунка для малюка (рекомендуємо прочитати: робимо своїми руками подарунок для новонародженого хлопчика). З них ми і почнемо наш майстер-клас.\nмотузка – 9 м (діаметром близько 1 см);\nтканина – 60 х 180 см (цього шматка вистачить і для того, щоб зробити зав'язки, можна взяти тканину трохи ширше, щоб був запас, в разі, якщо щось піде не так);\nРозрізаємо тканину на 5 смуг – довжиною 180 см і шириною близько 5. Решта шматок матеріалу залишаємо для зав'язок. Далі об'єднуємо кінці наших 5 смуг для створення однієї єдиної, використовуючи клейову стрічку і праска. Отримуємо в результаті 1 смугу довжиною близько 8,2 м.\nКладемо мотузку посередині стрічки, з нижнього краю прокладаємо клейову павутинку.\nТрохи збризніть водою, складаємо стрічку навпіл і прасуємо максимально близько до мотузці.\nТак проходимся по всій довжині, отримуємо довгий кант.\nрешта тканини (нагадаємо, її розміри 35 х 180 см);\nСпочатку нарізаємо 24 смужки, розмір кожної з яких – 35 х 5 см. Беремо першу смужку, складаємо навпіл і прасуємо (1). Складаємо кожен край стрічки до середини і прасуємо (2 і 3). Закриваємо згин (4).\nтканина – 0,8 х 4,2 м з урахуванням припусків (ми будемо використовувати 2 зразка для передньої і задньої сторони бортів)\nнаповнювач – поролон (від 1 до 3 см завтовшки)\nНам знадобиться 6 однакових шматків поролону, розміром 30 х 60 см. Розмічаємо тканину, враховуючи припуски, і розрізаємо на 12 шматків, розмір кожного з яких приблизно 40 х 70 (в залежності від товщини поролону!).\nБеремо перший шматок тканини, кладемо по центру нього поролон і розмічаємо кордону. Далі прикладаємо другий шматок матеріалу і з'єднуємо їх разом, з урахуванням товщини майбутньої підкладки.\nЗшиваємо дві частини разом. Повторюємо те ж саме для протилежної бортика і 2-х бічних. Отже, ми отримали передні боку для наших бамперів. Тепер проробляємо те ж саме для задніх сторін. В результаті у нас повинно вийти 4 довгих шматка тканини і 4 коротких.\nПрийшов час прикріпити кант і зав'язки. Розмістіть тканину виворітного стороною вниз. Вирівняйте кант по верху матерії "мотузяній" стороною до себе. Ображати кант по довжині матерії і закріпіть. Прикріпіть зав'язки: для довгих сторін – 2 по центру і по 1 на краях; для коротких сторін – по 1 на краях.\nПокладіть відповідний протилежний шматок матерії виворітного стороною вгору і прикріпіть.\nВийшов такий тришарових "тканинної торт": передня сторона – кант – задня (протилежна) сторона. Зав'язки повинні залишитися всередині "торта".\nТепер приступаємо до кріплення нижнього ряду канта і зав'язок.\nПроробляємо все те ж саме (не забудьте "приміряти" поролон, щоб не помилитися).\nНарешті, скріпіть дві тканини між собою з правого і лівого боку. Прострочіть.\nВиверніть тканину. Засуньте поролон, переконайтеся, що краю складені всередину, і прострочіть зверху і знизу.\nНаші бортики готові. Переконайтеся, що ви прибрали всі голки (!) І прив'яжіть бампери до ліжечка.\nПри бажанні, одну зі сторін годі й зшивати, а зробити липучку або потайний замок, тоді ви зможете прати чохол. Якщо виріб буде прикрашено рюшами, зверху на зав'язки накладають рюш, потім блискавку в застебнутому вигляді вниз лицьовою стороною (блискавка вшивається з верхньої сторони прямокутника, бічні сторони і низ сострачіваются без блискавки), зверху поміщається наступний елемент. Всі деталі можна змітати вручну, або закріпити кравецькими шпильками, щоб уникнути зсуву при сострачіваніі. Перед тим, як прострочуємо низ вироби, слід відкрити блискавку. Після закінчення роботи над елементом, прямокутник вивертають, пропрасовують, і поміщають в нього шматок наповнювача відповідного розміру.\nЩоб краще зрозуміти, як пошити красиві, ексклюзивні, високі бортики для дитячого ліжечка свого малюка можна подивитися відео. Знайти час і переглянути урок краще до початку роботи.


Чому Берлін має поставляти зброю Києву. FAZ - Korrespondent.net\nЧому Берлін має поставляти зброю Києву. FAZСюжет\nТекст: Людмила Троценко, 15 червня 2021, 19:16\nНебажання Німеччини надавати Україні і військову допомогу не відповідає потребам часу, вважає експерт.\nПісля завершення саміту НАТО, на якому Україні пообіцяли членство в альянсі, міністр закордонних справ Дмитро Кулеба заявив, що у керівництва Німеччини "дуже скептичні" погляди з цього питання. Він запевнив, що Київ працюватиме над тим, щоб переконати Берлін.\nКулеба також розраховує, що Німеччина змінить свою думку і з приводу поставок українській армії озброєння. У німецькому суспільстві досі не вщухають дискусії з цього питання, які спровокував один з лідерів партії Зелених після свого візиту на Донбас.\nНіку Попеску, директор програми Велика Європа в аналітичному центрі Європейська рада з міжнародних відносин вважає, що в німецьких і європейських інтересах зміцнити обороноздатність України. Корреспондент.net наводить його статтю для Frankfurter Allgemeine Zeitung.\nЧому Німеччина має постачати зброю Україні\n25 травня під час відвідування демаркаційної лінії в Україні Роберт Хабек, співголова партії Зелених, сказав, що Німеччина повинна поставляти Україні і зброю. Пізніше він відступився, заявивши, що під зброєю він мав на увазі, швидше, різне спорядження, ніж зброя в буквальному сенсі цього слова.\nПроте, його висловлювання вкрай порушило політичну систему Німеччини. Критика пролунала з усіх боків - як від консервативних партій, так і від самих Зелених. Мовляв, пропозиція Хабека протизаконна, небезпечна і тому подібне.\nАле при найближчому розгляді ці аргументи досить швидко виявляють свою неспроможність.\nФедеральний уряд має право в порядку винятку давати дозвіл на експорт предметів озброєння в треті країни, якщо це відповідає інтересам Німеччини в області оборони.\nЯкщо врахувати, що такі держави, як Єгипет і Катар, відносяться в першій десятці імпортерів німецьких предметів озброєння, то виходить, що федеральний уряд часто користується цим правом. А адже на відміну від держав Середнього Сходу, оборонні інтереси Німеччини в Україні проглядаються значно чіткіше.\nНімеччина поводиться стриманіше за інших\nУкраїна стала жертвою загарбницької війни з боку Росії, перш за все, тому, що в початковий період агресії через слабкість і дезорганізацію армії навіть не змогла відповісти на дії Росії.\nТе, що Москва не проігнорувала другу мінську угоду від лютого 2015 року так само, як і першу від вересня 2014 року, пояснюється не ефективністю переговорів і "великою стурбованістю" ЄС, а скоріше, санкціями і зміцненням української армії, що підняло ціну військових авантюр Кремля.\nАле те, що Кремль, не зважаючи на це, не залишив своїх намірів, показало його брязкання зброєю в квітні.\nЗ європейської точки зору ухильна і негативна позиція німецького політичного класу стосовно будь-якої військової підтримки України не відповідає вимогам часу. ЄС і НАТО дотримуються єдиної думки в тому, що мир і стабільність на сході Європи можуть бути забезпечені тільки зміцненням східних країн-партнерів.\nВ обох організаціях для зміцнення цих держав розроблені програми, що охоплюють найрізноманітніші сфери - від відбиття кібератак, реформ поліції і органів правопорядку до вдосконалення розвідувальних служб і армії. У військовій сфері основну роль грають США, Канада і Британія.\nАле і Франція, Іспанія, Польща і навіть невеликі країни Балтії у військовій співпраці з Україною поводяться набагато активніше, ніж ФРН.\nСтриманість Німеччини навіть у таких "м'яких" сферах військової підтримки, як навчання персоналу і постачання нелетального обладнання, викликає невдоволення у Вашингтоні. Адже дискусія про розподіл навантажень у трансатлантичному альянсі зачіпає не тільки витрати на оборону.\nТак як програми допомоги сусіднім країнам пов'язуються з їх рівнем реалізації внутрішньополітичних і правових реформ, то відповідні заходи підтримки вважаються важливим важелем у просуванні правових та антикорупційних реформ, які часом наштовхуються на опір адміністративного апарату і політичних кіл цих країн.\nОднак у військово-політичній сфері основну роль у підтримці країн-партнерів грають, переважно, держави, що не входять в ЄС. Тому ЄС залежить від сторонніх гравців, коли йдеться про створення стимулів для важливих реформаторських починань.\nШори німецької політики\nЄвропа живе не у вигаданому світі, в якому немає військових зіткнень. Теза про те, що конфлікт можна вирішити військовим шляхом, по суті правильний і застосовуваний до будь-якої війни. Але на практиці мирні договори, укладені дипломатами, фіксують лише статус-кво, який виник в результаті поразки або перемоги на полі бою.\nУ тому, щоб при цьому Україна і норми європейського мирного порядку від 1990 року не постраждали - головний інтерес Німеччини і ЄС.\nЯкщо війна на Донбасі коштуватиме Москві надто дорого, то і цей конфлікт закінчиться якоюсь політичною угодою. Станеться це рано чи пізно - залежить від того, наскільки швидко зростатиме ціна військових авантюр Кремля в сусідній країні.\nЗвичайно, визначити правильні масштаби і характер таких заходів підтримки непросто. Яку підтримку з урахуванням інституційних, правових, технічних і логістичних передумов у країні-одержувачі допомоги можна розглядати як оптимальну? З якими умовами її слід пов'язати? Як зміниться в результаті загальний політичний клімат?\nКоли робляться спроби поставити ці питання перед політиками, то шори на їхніх очах закриваються швидше, ніж вдається сформулювати їх до кінця. При цьому Німеччина через своє становище в нормандському форматі могла б стати ключовою точкою в дипломатичному процесі, стратегічне значення якого завдяки військовим заходам підвищилося б.\nХабек спробував поцілунком розбудити Німеччину від сну і тут же отримав ляпаса від сонної принцеси. Але так як будильник світової політики вже давно продзвенів, то нехай країна краще пробудиться так, ніж взагалі ніяк.\nТЕГИ: армия и вооружение, Германия, Вооруженные силы Украины


Конфлікти так чи інакше виникають постійно, навіть там, де є хоча б дві людини. Що вже говорити про великі компанії, де працюють тисячі людей. В такому хитросплетінні характерів, прагнень і поглядів просто неминучі випадки непорозуміння і суперечок. Саме слово «конфлікт» з латинської перекладається як "зіткнення". І якщо цьому зіткненню не вдалося вчасно запобігти, то потрібно хоча б спробувати нейтралізувати його наслідки. В цьому і полягає завдання керівника.\nПоняття і основні види конфлікту\nНаука трактує поняття конфлікту різними формулюваннями, але в цілому, все зводиться до одного — це протиріччя, вирішення якого набуло гострої форми. Через що це так відбувається? Факторів насправді багато, умовно їх можна розділити на 2 категорії:\nЗовнішні: соціальна поляризація, економічна і політична ситуація в країні, посилення соціального розшарування, напружена атмосфера в суспільстві і т.п.;\nВнутрішні: обґрунтовані (фінансові, організаційні моменти) і необгрунтовані (психологічний фактор, особиста неприязнь).\nЯкщо розглядати конфлікти в розрізі організації, то можна виділити 4 основні види:\nКонфлікт всередині людини. Такі є абсолютно у кожного. Полягають в невирішеному протиріччі з самим собою на психологічному рівні. Згодом вони так чи інакше транслюються на інших людей і виникає другий вид конфлікту.\nМіжособистісний. Періодичне виникнення протиріч між людьми неминуче. Але далеко не всі вони переростають в конфлікт. Для цього потрібен додатковий фактор з числа тих, що були перераховані вище.\nКонфлікт між групою і людиною. «Зі своїм статутом у чужий монастир не ходять». Ця стародавня приказка точно відображає суть такого протистояння. Найчастіше протиріччя виникають через небажання людини підкорятися правилам і принципам, за якими живе група. По суті це конфлікт між прагненням особистості до індивідуальності і феноменом колективістського мислення.\nКонфлікт між групами. Зазвичай виникає між структурними підрозділами організації. Причина - нерівномірний розподіл сфер впливу і ресурсів. Однак буває і так, що в одному відділі формується дві (або більше) неформальних груп, які мають протиріччя в інтересах. Чималу роль в цьому відіграє і тип комунікації, який використовує компанія. Більш докладно про це ви зможете дізнатися з нашої статті «Комунікації всередині компанії: що це, як працює і як поліпшити комунікації в організації».\n5 основних стратегій вирішення конфлікту\nАмериканський психолог Кеннет Томас виділив п'ять основних підходів до вирішення конфліктної ситуації: суперництво, компроміс, співробітництво, вихід, пристосування. Розглянемо кожен більш детально.\nСуперництво. Головна мета - нав'язати свою точку зору, вигідне для себе рішення іншою стороною. Застосовується в тому випадку, якщо ваше рішення є конструктивним і несе в собі користь для колективу, організації. Або ж тоді, коли просто немає часу, щоб домовлятися.\nКомпроміс. Обидві сторони йдуть на поступки один одному, частково відмовляючись від своїх умов і претензій. Підходить для ситуації, коли опоненти знаходяться в рівних умовах, коли допустимо прийняття тимчасового рішення або є небезпека втратити все.\nПристосування. Відмова від своїх вимог у вимушеній або добровільній формі. Часто це відбувається через те, що одна зі сторін усвідомлює свою неправоту, хоче зберегти хороші відносини з опонентом або просто через несерйозність суперечки. Змусити прийняти таке рішення може усвідомлення неминучості поразки або втручання третьої сторони.\nВідступ. Уникнення конфлікту, спроба вийти з нього при мінімальних втратах. Правда в результаті протистояння ніяк не вирішується. У кращому випадку - воно просто згасне. У гіршому - претензії будуть накопичуватися в прихованому режимі і потім виплеснутися в ще більш сильний конфлікт.\nСпівробітництво. Найбільш ефективний метод вирішення конфліктної ситуації. Полягає в конструктивному розборі проблеми, відношення до іншої сторони не як до суперника, а як до колеги. Спільний пошук кращого рішення.\nЗгідно зі статистикою, приблизно 30% конфліктів між керівником і підлеглим закінчуються компромісом, 15% — пристосуванням (в основному з боку підлеглого) і лише 1-2% — співпрацею. У зв'язку з тим, що частіше правий саме керівник, ефективно працює стратегія суперництва. У такому випадку працівник розуміє свої помилки і намагається їх виправити. Дізнатися ще більше про управління персоналом ви зможете з нашої статті «Що лежить в основі управління персоналом».\nПри виборі стратегії вирішення конфлікту, варто керуватися наступними принципами:\nВідокремлення особистого ставлення до людини від проблеми. Для цього просто уявіть себе на місці опонента в ситуації, що склалася. На дайте суб'єктивним враженням вплинути на рішення;\nПріоритетним має бути інтерес, а не позиція. Частіше задавайте питання «Чому?», «Чому ні?». Вислухайте пояснення інтересів другої сторони, аргументуйте свої;\nПошук взаємовигідних варіантів. Необхідно враховувати не тільки свої претензії, а й претензії опонента, намагаючись знайти зручне рішення;\nМаксимально об'єктивна оцінка ситуації. Вислухайте аргументи іншої сторони, але не піддавайтеся тиску і емоціям. Оцінюючи ситуацію використовуйте об'єктивні, справедливі критерії.\nЯк повинен діяти керівник в разі виникнення конфліктної ситуації\nКерівник бере на себе функцію регулятора робочої атмосфери в колективі, і тому повинен в найкоротші терміни усувати виникаючі розбіжності. Для цього йому звичайно ж знадобляться управлінські та лідерські навички, частину яких ви зможете отримати під час навчальної програми «Агрокебети», решта — справа практики.\nЯкщо конфлікт уже виник, то необхідно діяти наступним чином:\nОцінити масштаби конфліктної ситуації.\nЗ'ясувати, як довго між сторонами триває протистояння.\nОцінити, є ситуація типовою або атипової.\nПроаналізувати об'єктивність претензій обох сторін. Переконатися, що вони керуються не забобонами або емоціями.\nДати характеристику особистостей, що беруть участь в конфлікті.\nПісля збору інформації необхідно продумати план вирішення спірної ситуації, вибрати правильну стратегію. Що стосується останньої, то крім п'яти запропонованих К. Томасом, є ще кілька дієвих підходів, які можна застосувати безпосередньо до роботи з персоналом:\nРеорганізація. Якщо справа в трудовому порядку, то можливо щось дійсно варто поміняти;\nІнформування. Полягає в нав'язуванні співробітникам мирного вирішення конфліктної ситуації;\nМодифікація. Трансформація суперечок в мирні переговори;\nВиключення. Радикальна міра, яка полягає в ізоляції конфліктуючих сторін один від одного. Робиться це шляхом переведення працівника в інший відділ, офіс або на крайній випадок - звільненням;\nВідволікання. Зрушення центру уваги з протистояння на більш істотні проблеми. Однак якщо конфлікт суто особистісний, то цей метод буде неефективний.\nІгнорування. Далеко не найкращий варіант, тому як конфлікти рідко вщухають самі по собі.\nЯкими можуть бути наслідки конфлікту\nНасправді конфлікт — це не завжди погано. Якщо він був вирішений правильно, то наслідки можуть бути дуже конструктивними. Наприклад, в результаті аналізу причин спору можуть бути поліпшені умови праці. Також, в процес вирішення можуть залучитися співробітники, які зазвичай проявляли пасивність, це зможе їх трохи розворушити. Після подолання важкої ситуації колектив стане більш згуртованим і дружним.\nОднак наслідки можуть бути і негативними. Серйозний конфлікт може спричинити анархічні процеси, в результаті чого персоналом буде важче керувати. До того ж, затяжні суперечки відволікають працівників, заважаючи їм виконувати свої обов'язки. Якщо для вирішення конфлікту була обрана стратегія ігнорування або виключення, то між сторонами продовжиться зростання неприязні і ворожості.\nКонфлікти є невід'ємною частиною життя колективу. Це стосується будь-якої компанії, якою б успішною вона не була. Найчастіше запобігти їм не виходить, тому керівник повинен бути готовий вирішувати суперечки як між співробітниками, так і між цілими відділами. Правильно підібрана стратегія дозволить не тільки нейтралізувати конфлікт, але і направити його в конструктивне русло.


Майдан. Народні Новини. Звернення до водіїв і пішоходів від "Бидловоза"\nЗвернення до водіїв і пішоходів від "Бидловоза"\n11-12-2006 14:07 Львівщина // URL: http://maidan.org.ua/static/narnews/1165838857.html\n1. Додатковий пасажир на узбіччі не дає права з лівого ряда різко перелаштовуватись у правий, не показавши сигналу повороту.\n2. "Бидловози" не престосовані до перегонів, а тому не варто влаштовувати такі перегони, особливо на Брюховицькому маршруті, де досить часто трапляються аварії.\n3. Ми розуміємо, що більшість водіїв колись перевозили дрова та інші неживі вантажі, але все ж таки спробуйте навчитися плавно перемикати передачі, бо Ви возите все ж таки людей, хоча Ваші господарі вважають пасажирів бидлом. Потренуйтеся вдома плавно відпустити педаль зчеплення і так само плавно натиснути педаль газу і у Вас все вийде.\n4. Ми так само чудово розуміємо, що Ви не маєте часу на перекури, але все ж таки спробуйте не курити в салоні, або ж дайте таку ж можливість пасажирам. Багато з нас також із задоволенням затягне улюблену "Приму" їдучи з центру на Сихів. Можна також усім бажаючим зайти в управління транспорту та зв"язку міської ради і засмалити собі там у присутності всього чиновництва.\n1. Дорогу можна переходити тільки на зелене світло. Ліхтар зеленого світла знаходиться внизу, а червоного - вгорі.\n2. Не потрібно перескакувати через перила турнікетів, краще пройдіть кілька десятків метрів до пішохідного переходу, який позначений білими полосами на дорозі.\n3. Не спокушайте водія задавити Вас, пербігаючи дорогу у невстановленому місці.\n1. Коли для пішохода загорілось "зелене" світло, то він у будь-якому випадку має перевагу, навіть, якщо під вашим керівництвом перебуває потужний "Мерс". Таке вже його право - перейти дорогу. Навіть, якщо дорога достатньо широка і хочеться проїхати, не дивлячись на якихось там пішоходів, все одно потрібно зупинитись, бо за законами Мерфі, колись і ти, шановний водію, станеш пішоходом.\n2. Якщо пішохід почав пересікати дорогу, коли загорілось зелене світло, а по-дорозі засвітило червоне, то йому ОБОВ"ЯЗКОВО потрібно дати можливісьть завершити перехід і не потрібно зайвий раз сигналити або газувати. Зрештою це шкодить екології і веде до перевитрат пального.\n3. З крайної лівої смуги на пр. Свободи, не можна повертати праворуч, ще й при цьому не ввімкнувши сигнал повороту.\n4. Коли Ви збираєтесь повернути праворуч чи ліворуч, то повинні ввімкнути сигнал повороту. Сигнали повороту - це такі маленькі помаранчеві ліхтарики. Якщо Ви не знаєте, як їх ввімкнути, подивіться в інструкції Вашого автомобіля.\n5. Не можна паркуватися там "де мені треба". Зокрема на проспекті Свободи, зроблено кишеньку для заїзду автобусів, але водії сприйняли цю кишеньку за додаткове місце паркування. Так от, шановні водії - це місце спеціально для автобусів і "бидловозів". Автобуси - це такі великі коробки з вікнами на колесах, як перевозять тих, хто не має приватного авто такого, як у Вас.\n6. В місті існує обмеження швидкості 60 км/год. Навіть, якщо вулиця нагадує автобан, не перевищуйте швидкості, бо в Україні автобанів в принципі не існує.\n7. Велосипедист, як не дивно, також учасник руху і його не потрібно давити, навіть, якщо цього дуже хочеться.\nПосилання на новину http://www.bydlovoz.lviv.ua/zvernennya.html#3


Бережанські «Хатки» поступилися команді з Франківщини │ Новини АФТ\nБережанські «Хатки» поступилися команді з Франківщини\n11 червня 2020 р. 17:32\n10 червня учасник першої ліги чемпіонату Тернопільської області бережанські «Хатки» гостювали на Івано-Франківщині, де помірялися силами з ФК «Ходорів». Поєдинок завершився мінімальною поразкою команди з Тернопільщини – 0:1.\nЯк повідомив головний тренер «Хаток» Ігор Твардовський, долю поєдинку вирішила помилка правого оборонця бережанської команди Олега Засєдка. Пішов з лівого краю атаки суперників простріл, нападник ФК «Ходорів» прийняв м’яча у воротарському майданчику і з близької відстані «розстріляв» голкіпера «Хаток». Що ж до футболістів «Хаток», то вони створили щонайменше чотири стовідсоткові моменти, однак брак у завершальних стадіях атак звів нанівець усі зусилля бережанської команди врятувати бодай нічию.\nБережанські «Хатки» у звітному матчі виступали в такому складі: Кукурудза – Сигут, Кушлик, Солонинка, О. Засєдко – Абрамець, Меренько, Макар, Макаров – А. Когут, Качур. На заміну виходили: Соколовський, Хомецький, Іванчишин, Корендевич, М. Легета.\nНагадаємо, вже 14 червня «Хатки» стартують у дебютному для себе чемпіонаті Тернопільської області. На домашній арені у бережанському дербі вони зустрінуться з ФК «Нараїв».


Японські роботи, якими за допомогою VR керують люди: відео\n21 вересня 2020 , 11:22 - Читать новость на русском\nРоботи-мерчендайзери Model T запрацювали в Японії / tx-inc.com\nДо теми Роботи замінили офіціантів у ресторанах Південної Кореї: вражаючі фото\nЯк працює робот Model-T: дивіться відео Telexistence Inc\nЗа швидкістю робот поки не може конкурувати із людиною. Адже, аби покласти один предмет на полицю, Model T витрачає 8 секунд, тоді як людині потрібно приблизно 5. До того ж відеозв'язок між роботом та оператором має затримку – 50 мілісекунд.\nПроте така розробка дасть змогу розв'язати проблему із нестачею робочої сили у Японії. Адже серед населення країни – найбільше людей похилого віку. Крім цього, це дозволить співробітникам працювати вдома, що дуже важливо в епоху соціального дистанціювання через COVID-19.\nІнновації Інновації суспільства робототехніка Японія