черешкова селера — droidboom.ru\nЧерешкова селера — вирощування\nОстаннім часом все більшої популярності набуває здоровий спосіб життя, що включає в себе і правильне харчування. Разом з цим зростає і популярність селери, який так багатий вітамінами і корисними мікроелементами, також іспользуемогодля схуднення. Селера рослина непроста. Воно відноситься до тих рідкісних представників флори, які спочатку стали використовуватися як ліки, а лише потім знайшли своє місце на кухні. У нашій статті ми розповімо, як виростити черешкова селера.\nЧерешкова селера — посадка і догляд\nДля вирощування черешкові селери необхідно відвести ділянку з родючим грунтом, добре освітлений і провітрюваних. Слід враховувати, що селера вимагає хорошого поливу: в середньому на один квадратний метр землі знадобиться близько двох відер води.\nПосадка черешкові селери в умовах центральної смуги Росії починається з вирощування розсади. Насіння для неї висівають на початку березня, а у відкритий грунт розсаду переносять в першій декаді травня.\nВисаджують розсаду в спеціально підготовлені траншеї, залишаючи проміжки між рослинами в 20 см. Відразу після висадки грядки з розсадою накривають, щоб уберегти від можливих заморозків. Приблизно через тиждень, коли розсада добре прийметься, укриття можна зняти.\nЧерез 10-15 днів після висадки грядку з селерою необхідно удобрити. Для підгодівлі використовують коров’як. сечовину, курячий послід, розводячи їх у воді в пропорції 0,5 літра добрива на 1 відро води.\nКоли черешки досягнуть 25-30 см в довжину, приступають до їх відбілюванню. Для цього видаляють слабкі бічні пагони, а решта черешки обертають папером, залишаючи на сонці лише листя. До збору врожаю стебловий селера двічі підгортають.\nУрожай селери починають збирати у вересні-жовтні, акуратно викопуючи з землі все рослина разом з корінням. Збирання селери слід починати з самоотбелівающіхся сортів.\nЧерешкова селера — сорти\nЗалежно від того, скільки сил і часу планується присвятити вирощуванню черешкові селери, і слід вибирати сорт цієї рослини: звичайний або самоотбелівающійся. Самоотбелівающіеся сорти черешкові селери не вимагають попередньої підготовки траншеї, їх немає необхідності підгортати, а. отже, і догляд за ними простіше. Але, поряд з цим, вони і більше бояться морозів.\nЧерешкова селера — труднощі у вирощуванні\nНайчастіше недосвідчений садівник стикається в вирощуванні селери з наступними проблемами:\nНедолік вологи. Зовні недостатній полив може тривалий час ніяк не проявлятися — рослина виглядає здоровим, добре розвивається, але середня частина черешків його стає неїстівної.\nСтрілкування. Найчастіше неїстівні квітконоси утворюються на черешкові селері під час посухи. Інша можлива причина — висадка розсади недо- або переросла.\nРавлики і слимаки. Так як селера любить підвищену вологість, навколо нього часто розлучаються слимаки і равлики, які залучаються соковитою зеленню черешків. Щоб врятувати рослини, необхідно ретельно стежити за чистотою міжрядь — прибирати сміття, виполювати бур’яни.\nЗагнивання серцевини. Виявити цю проблему можна лише під час збору врожаю, а виникає вона через проникнення всередину рослини гнильних бактерій.\nРозтріскування черешків. Виникає через недостатнє поливу або надлишку в грунті азоту.\nЯк бачите, вирощування черешкові селери — заняття досить клопітка. Однак, при дотриманні всіх правил, ви будете отримувати урожай смачних і корисних стебел до свого столу.\nВирощування селери черешкові розсадним способом\nПряні культури займають в житті людини особливе місце. Завдяки вмісту в них пахучих речовин вони надають стравам специфічний смак, а також мають позитивну дію на людський організм. Цілющі властивості селери застосовуються в народній медицині давно. Щоб виростити його на своїй ділянці, необхідно знати про особливості посадки трав’янистої рослини, догляду за ним.\nУ селери розрізняють три різновиди — листовий, стебловий, кореневої. У черешкового виду приємним смаком володіють товсті довгі стебла, які використовують для приготування салатів. Успішне вирощування овочу полягає в застосуванні технології рассадного методу, дотриманні правил догляду за ним.\nЧерешкова селера: опис виду, лікувальні властивості\nСелера відноситься до дворічних рослин родини зонтичних. У перший рік можна користуватися соковитими черешками для приготування їжі, а на другий — збирати плоди з семенамі.У трав’янистої рослини у верхній частині товстого м’ясистого стебла — перисті світло-зелене листя, що володіють специфічним ароматом.\nВиходять черешки з міцного стрижневого кореня, з часом набуваючи білуватий відтінок. При сприятливих умовах в кінці літа або на інший рік на стеблах утворюються дрібні білі квіточки, зібрані в складні парасольки. Після дозрівання з’являються коробочки з насінням. Їх можна висаджувати з урахуванням того, що їх схожість покращиться в міру збільшення віку. Пролежавши два-три роки, насіння зійде швидше.\nУ стеблах черешкові селери міститься велика кількість вітамінів, ефірних масел.\nТому їх використовують для приготування кулінарної, консервованої продукції, лікарських засобів. Свіжий сік, отриманий з стебел овочевої культури, приймають як сечогінний, болезаспокійливий засіб. Він ефективно виводить воду з організму, але вагітним жінкам, особам із запаленням нирок його не можна пити. Примочки з листя рослини допомагають в лікуванні виразок, ран.\nУ боротьбі з ожирінням селера незамінний. У салатах він добре поєднується з морквою. ріпою. кропом. А сік рослини можна змішувати з соком моркви, медом. Селера допоможе налагодити сон, заспокоїти. Для чоловіків він є профілактичним засобом, стримуючи появу запального процесу в передміхуровій залозі. Хоча стебловий селера менш популярний, ніж листовий, але його стебла надають незабутній смак страв, допомагають впоратися з багатьма недугами.\nВирощування розсади пахучого рослини\nРозсадний спосіб вирощування черешкові селери кращий, так як рослина може не досягти зрілості в областях з коротким влітку. Період вегетації овоча досягає двохсот днів. Посадку насіння починають з підготовчих робіт. У перших числах березня готують ємності для розсади, заповнивши їх сумішшю з городньої землі і перегною. Можна для збільшення пухкості грунту додати трохи річкового піску.\nДогляд за розсадою черешкові селери не важкий, але допоможе її ефективному зростанню на грядці.\nНасіння перед посадкою замочують в розчині Іммуноцітофіта, залишивши в ньому на добу. Це збільшить стійкість їх до хвороб, прискорить схожість. Насіння селери розкладають на поверхні землі, змочивши зверху водою. Ящики з посадковим матеріалом прикривають зверху плівкою, поставивши в тепле місце з хорошим освітленням. Необхідно щодня провітрювати сіянці і поливати землю водою кімнатної температури в міру висихання верхнього шару.\nСходи проростуть через сім-десять днів, тоді і укриття знімають. Як тільки з’являться два-три листочка, розсаду пікірують. видаляючи слабкі і бліді пагони. Підгодовувати розсаду можна раз в два тижні, використовуючи мінеральні комплекси. При цьому треба не забувати про те, що, потрапивши на листя, живильний розчин може викликати опіки. При блеклости паростків поливають розсаду сечовиною — половина грами на літр води. За два тижні до висадки сходів селери у відкритий грунт їх починають загартовувати, знижуючи температуру повітря до 15 градусів тепла.\nТерміни та правила пересадки розсади у відкритий грунт\nОсновним показником пересадки селери в город є зовнішній стан паростків. Вони повинні відрізнятися міцною кореневою системою, досягти в довжину не менше п’ятнадцяти сантиметрів. При цьому вік сіянців досягає шістдесяти днів. Висаджування розсади відбувається після хорошого прогрівання грунту, коли загроза заморозків минула.\nКращим місцем для селери є злегка затінені ділянки з вологим і поживним грунтом.\nТому бажано внести на місце вирощування овочу попередньо восени гній або компост. Добре росте культура після таких городніх рослин, як гарбуз. капуста. помідори. кабачки. При посадці її на місце моркви, петрушки вона дасть слабкі врожаї.\nРозсаджують сіянці на відстані півметра один від одного, так як черешковая різновид культури дає пишний кущ. Соковитість рослини, його корисні якості залежать від термінів пересадки сходів у відкритий грунт.\nПоради по догляду за селерою\nДо основних вимог догляду за черешкові рослиною відносяться наступні:\nПоливають селера часто, рясніше, ніж морква і петрушку. але не більше чотирьох разів за місяць. Для утримання вологи можна грунт навколо кущиків посипати шаром мульчі з тирси, не засипаючи місце переходу кореня в стебло.\nПідгодовують грядки овоча два-три рази за сезон аміачною селітрою, суперфосфатом, калійної сіллю. Розводять мінерали в воді по десять-тридцять грамів на відро, акуратно поливаючи кущики селери.\nПри достатньому утолщении черешків проводять підгортання, добре розпушуючи землю, вириваючи бур’яни. Кореневу шийку при цьому засипати не можна.\nЩоб позбавити стебла від гіркоти за місяць до збору врожаю високо засипають їх грунтом. Від цього черешки стають білими через відсутність впливу на них ультрафіолету. Можна обв’язати стебла до листів картоном або надіти на них темні пластикові пляшки. Від цієї процедури селера не буде гірчити, порадує ніжним приємним смаком.\nДоглядати за добре укоріненим овочем неважко, дотримуючись нехитрі рекомендації.\nХвороби і шкідники пряної трави\nІз захворювань черешкові селери особливо виділяються грибкові:\nБіла гниль проявляється появою світло-сірої грибниці з чорними вкрапленнями на частинах рослини. Уникнути хворобу можна, нейтралізувавши кислотність ґрунту внесенням гашеного вапна.\nЛистя і стебла, вкриті іржею плямами, до осені стають суцільно темно-бурими. Вони втрачають свої корисні якості і смак. Для лікування і профілактики захворювання застосовують обприскування препаратами типу Фітоспорін.\nСепторіозом уражається рослина в кінці літа, проявляючись великою кількістю дрібних жовтих плям на листках, овальних бурих — на черешках. Запобігти хворобі можна знезараженням насіння, вилікувати — обприскуючи розчином фундазолом.\nУ холодну сире літо на коренях з’являються бурі плями. Це розвивається парша, профілактикою її є зміна місця висадки рослини.\nВірус огіркової мозаїки уповільнює ріст і розвиток овоча. Вести боротьбу з ним важко, доведеться знищити заражені пагони. Переносниками інфекції служать комахи — шкідники селери.\nБорщевічную буравніцу помічають по білуватим овальним яйцям, які вона відкладає усередину листя. З’явилися личинки пробуравлівают листові пластини, пошкоджуючи їх. Відлякує шкідливу мушку цибулю, висаджений поруч з селерою.\nЛичинки морквяної листоблошки після зимівлі в хвойних деревах перебираються на кущики селери. При цьому стебла рослини сповільнюються в рості, листочки скручуються.\nСильно ушкоджують черешки трави морквяні мушки. Боротися зі шкідниками треба обробкою міжряддя тютюновим пилом, змішаної з сухою гірчицею. Справитися з ними можна інсектицидами типу Актеллік.\nДля профілактики захворювань і нападу шкідливих комах необхідно дотримуватися правил агротехніки селери, ретельно знищуючи бур’яни, глибоко перекопуючи ділянки під овоч.\nЗбір врожаю, способи його зберігання\nДо початку осінніх заморозків стебловий селера потрібно прибрати. Занадто поспішати не варто, адже довше залишаючись в землі, він довше збереже соковитість і смак. За місяць до збирання прибирають молоді бічні пагони з листочками. Дозріває селера в кінці вересня. Тоді і починають його витягати з землі, намагаючись не пошкодити стебла. Бадилля потім зрізають, отсортіровивая гнилі та пошкоджені частини.\nДля подальшого зберігання стебла залишають в добре провітрюваному приміщенні або на вулиці під навісом.\nЯкщо збираються зберігати овоч в холодильнику, то очищені і підсушені черешки поміщають в пакет з целофану або обертають фольгою. Подібним чином свіжість рослини збережеться протягом місяця.\nПодрібнену приправу з селери готують, попередньо добре висушивши нарізані пагони. На це йде близько тридцяти днів. Пропустивши їх через блендер, поміщають порошок в банки. Засолювання черешків селери проводять так: складають їх щільно в банку, засинаючи сіллю. На кілограм овоча беруть двісті грам солі. Консерви зберігають засуканими в прохолодному місці. Своєчасно прибираючи овоч з грядки, можна ласувати стравами з додаванням селери всю зиму.\nЧерешкова селера: вирощування і догляд у відкритому грунті\nСеред дієтичних продуктів стебловий селера давно і міцно зайняв лідируючі позиції. Завдяки присутності в його складі вітамінів, мінералів і органічних кислот включення в раціон страв з соковитих м’ясистих стебел показано при надмірній вазі, важких фізичних і розумових навантаженнях, неврозах, захворюваннях нирок, шлунково-кишкового тракту і печінки.\nВідомо, що селера допомагає зміцнити імунітет, збільшити швидкість мислення і уповільнити старіння організму. У кулінарії черешки селери цінуються за універсальність і відмінний смак. Їх можна смажити, тушкувати, маринувати і солити. Вживання соку рослини корисно курцям і любителям солодкого. Знайшов застосування селера і в косметології, будучи одним з основних компонентів протинабрякових засобів і лікувальних шампунів.\nЗовсім необов’язково купувати стебловий селера в магазині. При дотриманні агротехніки культуру без особливих зусиль і витрат можна виростити на присадибній ділянці.\nДля отримання хорошого врожаю селери слід вибирати добре освітлені, безвітряні ділянки. Найкраще культура росте на родючих супісках і суглинках з показниками pH від 6,5 до 7,5. Бажано вибирати місця, де під культури-попередниці вносилася вапно, оскільки селера не переносить закислення грунту.\nГрядку для посадки формують під час проведення традиційних осінніх робіт — перекопують на штик лопати, випаливая бур’ян і заправляючи грунт перегноєм (1 відро на м?). Якщо планується посадка звичайних сортів черешкові селери, після механічної обробки формують посадкову траншею глибиною 30-35 см і шириною близько 40 см, на дно якої насипають товстий шар компосту або перепрілого гною, не доходячи 7-8 см до краю траншеї. Для вирощування самоотбелівающегося селери траншея не потрібна. Навесні грунт на підготовленому ділянці ретельно розпушують, звільняючи поверхню від великих земляних грудок.\nУ середніх широтах стебловий селера у відкритому грунті доцільно вирощувати з розсади. Посів насіння проводять в кінці лютого-початку березня в такий спосіб:\nДерев’яний ящик або пластиковий контейнер заповнюють легкої грунтової сумішшю. Субстрат готують з садової землі і перегною, змішаних в пропорціях 1: 1, з додаванням невеликої порції річкового піску.\nЗа день до посадки грунт рясно зволожують.\nНа поверхню грунту укладають шар снігу товщиною близько 1,5 см і злегка приминають його руками.\nНасіння загортають неглибоко, у міру танення снігу вони поступово втягуються в землю.\nНакритий склом або плівкою ящик з посівами містять при кімнатній температурі до появи перших паростків.\nЧерез 7-10 днів, коли з’являться сходи, скло прибирають, а ящик переносять у світле прохолодне місце (+ 10-12 ° C), де утримують протягом тижня, щоб попередити витягування розсади.\nНа стадії формування другої пари листків, приблизно через 40-45 днів, сіянці пікірують по окремим ємностей діаметром близько 6-7 см, вибраковивая слабкі і деформовані рослини. Крапку зростання при пересадці засипати не можна!\nПо завершенні процедури розсаду помірно поливають і прикривають на 24 години вологим папером.\nЧерез 12-15 днів сіянці підгодовують розчином комплексного добрива, повторюючи процедуру кожні 10 днів.\nДо перенесення в грунт молоді рослини поливають у міру потреби, періодично розпушуючи грунт під посадками.\nВ першій декаді травня, коли земля прогріється, сіянці висотою 13-14 см, з двома парами листя і добре розвиненою кореневою системою, висаджують на підготовлену грядку. За тиждень до процедури перенесення рослини виносять на відкрите повітря для привчання до природної аерації, починаючи з 2 години, поступово збільшуючи час.\nСіянці зеленого селери висаджують в неглибокі лунки з інтервалом 40 см, самоотбелівающегося — 25 см, оптимальна ширина міжрядь — 50 см. Головна вимога — підстави листя повинні знаходитися на рівні ґрунтової поверхні, а точка росту — над ним. Процедуру рекомендується проводити у вечірні години або в погану прохолодну погоду. Після пересадки розсаду поливають і мульчують прикореневу зону перегноєм або старим торфом.\nТехнологія посіву в грунт\nКрім розсадного способу припустимо також посів насіння безпосередньо на грядку, однак цей метод менш зручний. У разі приходу ранніх осінніх заморозків селера доведеться доращивать в теплиці або погребі.\nПосівні роботи проводяться в наступному порядку:\nЗа 10-12 днів до посіву насіння поміщають у вологу серветку або марлю для пророщування і укладають на плоску тарілку.\nЧерез тиждень, коли з’являються перші паростки білого кольору, посуд з посівним матеріалом ставлять в холодильник, де утримують протягом 3-4 днів при температурі + 1 ° C.\nНасіння висівають в поздовжні або поперечні борозни завглибшки 0,5 см, сформовані на поверхні грядки через кожні 35-40 см.\nПосіви присипають вологим грунтом і вкривають нетканим полотном, а зверху застеляють плівкою.\nПлівку знімають через 7-10 днів, коли з’являться сходи, а нетканий матеріал залишають до приходу стійкого тепла.\nНадалі комплекс доглядають заходів включає наступні процедури:\nРегулярний полив — своєчасний і рясний. Засуха нерідко призводить до стрілкування селери і розтріскування черешків.\nПрополка і розпушування грунту, відсутність яких призводить до масового розмноження равликів і слимаків, що завдають посадкам серйозної шкоди.\nПідживлення — двічі за сезон. Через 2 тижні після посадки саджанці удобрюють настоєм коров’яку (1:10), а через 3 тижні після неї вносять мінеральні добрива.\nЯк тільки довжина пагонів складе 25-30 см, настає пора для проведення однієї з найбільш важливих процедур в культивації селери — відбілювання черешків. Щоб поліпшити смакові якості, на стадії споживчої стиглості пагони обертають щільним папером від заснування до самих листя. З цією ж метою кущі селери двічі за сезон високо підгортають.\nУрожай черешків збирають в середині осені, починаючи з самоотбелівающіхся сортів ( «Малахіт», «Танго», «Золотий»). Зелені сорти селери ( «Атлант», «Паскаль», «Хрускіт», «Юта», «Чоловіча доблесть») прибирають через 3 тижні після початку відбілювання. Затягувати зі збиранням врожаю не рекомендується — підмерзлі черешки в їжу непридатні, тому прибрати селера потрібно до настання холодів.\nКущі селери викопують із землі і розміщують на зберігання в підвалі або льосі, де їх прикопують у вологий пісок, не знімаючи обгортки. Місце зберігання необхідно тривало провітрювати, щоб запобігти гниттю врожаю. Кватирки закривають тільки перед настанням заморозків.\nЯкщо урожай невеликий, його можна зберігати протягом місяця на нижній полиці холодильника, загорнувши в харчову плівку або фольгу.\nНезважаючи на те що стебловий селера вирощувати досить клопітно, присутність в раціоні корисних пагонів з лишком окупить праці і турботи садівника.\nКорисні властивості черешкові селери\nРодоначальником всім відомого черешкові селери є дикий селера, що росте в Європі і Азії виключно на болотистому ґрунті. Використовували його раніше тільки як лікарська рослина і для прикраси різноманітних страв. XVIII століття принесло зміни, селера черешковий стали вирощувати, як корисний продукт харчування.\nУ черешкові селери немає бульби, в їжу вживають листові черешки. Корисні властивості черешкові селери надзвичайно різноманітні, вітамінний склад великий. Він забезпечує організм людини вітамінами А. К, В, РР, С, в ньому дуже багато дієтичної клітковини, флавоноїдів, рибофлавіну. Присутні кальцій, цинк, калій, фосфор, залізо. Селера черешкова зовсім не містить жирів, калорійність його виключно низька: на 100 грамів основного продукту припадає лише 16 ккал. Салат із селери черешкові — прекрасне корисне блюдо для розвантажувальних днів, різних дієт. Цей продукт можна застосовувати в їжу цілий рік.\nСвітліші черешки вважаються молодими, червонуваті говорять про більш пізньому дозріванні і морозостійкості цього сорту селери. Забарвлення, відтінки жодним чином не впливають на корисні властивості черешкові селери. Цей коренеплід є чудовим сечогінним засобом, він виводить з організму людини шлаки, токсини, нейтралізує канцерогени, що містяться в тютюновому димі. Корисний селера при захворюваннях сечостатевої системи. Також, стебловий селера вважається відмінним загальнозміцнюючим засобом. Крім того, можна помітити його позитивний вплив на роботу шлунково-кишкового тракту. Вхідний в цей коренеплід вітамін С забезпечує найсильніші антиоксидантні властивості, він ефективно пригнічує перші ознаки простудних захворювань, бореться з різними новоутвореннями в організмі людини. Флавоноїди, що містяться в селері черешкові, оберігають людину від тромбозу, атеросклерозу.\nКорисні властивості черешкові селери використовують для зниження рівня холестерину в крові. Особливо корисним продуктом є селера черешковий для людей, які страждають підвищеним артеріальним тиском, він прекрасно нормалізує його, завдяки великому вмісту кальцію. Саме сирої селера дуже корисний при проблемі підвищеного тиску. Сполуки, що входять в стебловий селера, надзвичайно необхідні для нервової системи, вони допомагають зняти стрес, розслаблюючу діють на м’язи, заспокоюють при тривалому нервовому напруженні, розладі сну. Сік, що видобувається з соковитих стебел селери черешкові, вважається прекрасним даху, що очищає. Застосування цього соку з успіхом справляється з важко гояться ранами різного походження.\nКорисні властивості черешкові селери широко використовують кулінари. Вони готують на його основі чудові овочеві салати, які поєднуються з лимонним соком. Кладуть стебловий селера в супи, тушкують з різними сортами м’яса, він відмінно поєднується з морепродуктами. Селера солять, маринують. З давніх-давен використовували черешкова селера, як прекрасну пікантну пряність. Виключно привабливим вважається поєднання селери черешкові з грибами, патиссонами, кабачками, баклажанами.\nДля любителів і цінителів цього коренеплоду відомо, що смаковий відтінок білого селери ніжніший, м’який, що зберігається значний час. Селера зеленого, червонуватого відтінку, має яскраво виражену гірчинку, терпкість аромату. Варто вибирати селера черешковий відповідно вашого смаку. На корисні якості коренеплоду ці різновиди смакового характеру ніякого впливу не мають. Зберігати цей чудовий продукт можна в холодильнику не більше тижня, тому запасатися їм про запас навряд чи доцільно.\nНеобхідно відзначити, що загальновідома селеровому дієта, розрахована на півмісяця, дає виняткові результати. Одним з корисних властивостей черешкові селери є його негативна калорійність. Основою сельдереевой дієти вважається суп з цього коренеплоду, який можна вживати в їжу в необмеженій кількості. Не нехтуйте цим корисним, смачним, чудесним продуктом. Черешкова селера внесе чудове різноманітність у ваші кулінарні традиції, ви полюбите його.\nЯк посадити селеру стебловий\nГоловна »Питання» Як посадити селеру стебловий\nЛистовий і черешкова селера — вирощування за всіма правилами\nВ Інтернеті можна знайти чимало смачних рецептів, в яких використовується листової селера або селера черешковий, вирощування його не викликає особливих складнощів і підходить для нашого клімату, так що немає причини відмовлятися від такого корисного овочевого рослини!\nВід чого залежить успіх у вирощуванні селери?\nЯкщо ви любите приправляти страви свіжою зеленню, і не уявляєте свого ділянки без зеленої цибулі, кропу і різних видів салату, обов’язково зверніть увагу і на такі рослини, як листової і стебловий селера. Нехай вас не лякає специфічний аромат і пряний смак зелені, користь селери настільки велика, що варто обов’язково включити його в свій раціон у вигляді приправи або як гарнір до других страв.\nІнше питання, як виростити черешкова селера або листової правильно, щоб отримати рослини з насиченим ароматом, пишним листям, пружними стеблами і відмінними смаковими якостями? Для цього потрібно врахувати деякі нюанси, про які й піде мова в даній статті. Відео про посадку селери\nГрядки з селерою рекомендується розміщувати на відкритих сонцю місцях, але і в легкій тіні цю рослину себе непогано почуває, а листя його стає в таких умовах більш запашної. Сама відповідна температура для селери листового і черешкового — близько +20 градусів, в помірному кліматі він росте найкраще і навіть може переносити легкі заморозки. Особливою морозостійкістю відрізняються сорти з черешками червонуватого кольору.\nДля вирощування селери кращі родючі грунти, достатньо пухкі, дренованих і в той же час здатні утримувати вологу. Кислотність повинна бути нейтральною, якщо ж грунт кислий, перед посадкою в неї необхідно внести вапно.\nНа фото насіння селери\nПоруч з пастернаком селера не висаджуйте, інакше обидва рослини можуть постраждати від одного шкідника — сельдерейной мухи.\nОсобливу увагу слід приділити вибору сорту. З перевірених сортів можна виділити: листовий селера Ніжний, Захар, Картулі, Бадьорість, а з черешкових сортів — Біле перо, Золотий, Малахіт. Детальніше ознайомитися з кращими сортами листового і черешкові селери ви зможете в відповідній статті на нашому сайті.\nПри купівлі посадкового матеріалу обов’язково перевіряйте термін придатності, оскільки селера і так сходить з працею, а якщо насіння вже більше двох років, їх схожість падає в рази.\nПридбайте сорти з різними термінами дозрівання, щоб можна було зрізати зелень і черешки протягом усього сезону.\nЯкщо ви плануєте вирощування селери в домашніх умовах, вибір сорту може виявитися вирішальним фактором, від якого буде залежати врожайність рослини, його зовнішній вигляд і смакові якості.\nЯк виростити селера розсадним методом\nТак само, як і при вирощуванні кореневої селери, вам буде потрібно спочатку промити і замочити насіння на три доби, а потім виростити з них розсаду. Можна і відразу висадити листової і стебловий селера насінням прямо у відкритий грунт, проте в початковому періоді рослини занадто повільно сходять і набирають зростання, тому надійніше витратити час на вирощування розсади.\nНа фото розсадний спосіб вирощування селери\nПідготовлені насіння зазвичай висівають на розсаду в березні, використовуючи для посадки ящики, наповнені пухкої почвосмесью, до складу якої може входити листова земля, пісок, торф і перегній. Постарайтеся рівномірно розподілити дрібні насіння по поверхні грунту і зверху присипати тонким шаром торфу. Витримувати розсаду слід при температурі +20 градусів, акуратно поливаючи через дрібне сито. Якщо насіння були свіжі, і перед посадкою ви їх замочили, то вони повинні зійти приблизно на п’ятий день після посіву. З цього моменту температуру потрібно знизити до +15 градусів, щоб сходи не витягнулися.\nПідтримка грунту в зволоженому стані, достатнє освітлення протягом дня і провітрювання — ось головні складові правильного вирощування розсади листового і стеблового селери.\nЗ появою перших справжніх листочків у розсади, рослини необхідно розсадити в окремі стаканчики, намагаючись не засипати землею розетку, з якої з’являється листя. Пікірувати сіянці поставте на сонячне підвіконня для найкращого розвитку нових листочків.\nНа фото розсада селери\nВисадку розсади селери на грядку можна провести в кінці квітня або в травні, коли вже не очікується заморозків. Попередньо загартувати рослини, виставляючи їх в ящику на вулицю або на балкон на кілька годин, після чого пересадите на грядку по схемі 20х30 см.\nСтебловий і листової селера — вирощування за всіма правилами\nГрядки під стебловий селера підготуйте з осені: викопайте широкі борозни (по 40 см), глибиною близько 30см, наповніть їх гноєм або компостом і зверху засипте грунтом. Викопування траншей під посадку і підгортання рослин у другій половині літа необхідно для всіх традиційних стеблових сортів, щоб черешки селери «відбілює» — набували білий відтінок і ніжний смак без гіркуватості. Є і самоотбелівающіеся сорти, які не обов’язково садити в траншеї і підгортати, але вони не відрізняються морозостійкістю, а черешки у них не такі смачні і хрусткі.\nІнструкція, як вирощувати стебловий селера у відкритому грунті:\nНавесні перед пересадкою розсади в грунт граблями вносять комплексне добриво. Враховуйте, що черешкові селері потрібно багато азоту для нормального росту, тому через місяць після посадки рослини потрібно буде додатково підживити азотом.\nПересаджуючи молоді рослини, стежте, щоб розетка з листям залишалася над поверхнею землі, грунт навколо рослин злегка ущільнюйте. У міру відростання стебел вам потрібно буде підсипати грунт в борозни.\nПротягом літа стежте, щоб земля не пересихала, періодично вносите підгодівлі і рихлить грунт.\nЯк тільки черешки селери виростуть до 30 см, зберіть їх в пучок і зв’яжіть мотузкою, намагаючись не пошкодити стебла. Все підставу оберніть папером темного кольору, при цьому листя селери повинні виглядати зверху, як з вазочки. Такий прийом необхідний для того, щоб черешки придбали білий відтінок і налилися соком.\nНа зиму траншейний стеблова селера вкривають соломою.\nСамоотбелівающіеся сорти можна вирощувати на звичайних грядках, підв’язувати і підгортати їх не потрібно. Щоб отримати більш солодкі черешки, укладіть навколо рослин шар соломи завтовшки до 20 см. Відео про вирощування черешкові селери\nМінімум клопоту вимагає селера листова — вирощування його зводиться до прополка, розпушування міжрядь і регулярному поливу. Важливо тільки при посадці не забути розташувати точку росту над землею і постійно стежити, щоб на грядці не утворювалася кірка (уникнути цього допоможе мульчування грунту).\nЗрізати траншейні черешкові сорту можна в кінці осені або розкопувати їх у міру потреби. Самоотбелівающіеся сорти готові до збирання вже через 12-15 тижнів після висадки в грунт. А листової селера починають зрізати на зелень вже з липня, як тільки стає зрозуміло, що видалення декількох стебел не завдасть шкоди основним рослині.\nПопулярність рослини сімейства зонтичних постійно збільшується. На заміських ділянках все частіше з’являється ароматний селера, відомий не тільки через приємного смаку, але також через багатьох корисних властивостей. Він відноситься до пряним рослинам, ароматичні масла яких підсилюють смак їжі. Його не тільки застосовують для приготування їжі, а також консервують або сушать.\nлистової — культивують через пишно зростаючої пахучої зелені, яка містить колосальний відсоток ефірних масел;\nстебловий — вирощують через товстих і довгих черешків, використовуваних в основному для салатів;\nкореневої — цінний круглим коренеплодом, що застосовуються для приготування різних страв.\nПісля появи паростків температуру потрібно знизити на 2-3 градуси для отримання стійкої розсади. Коли у сходів з’являться перші справжні листочки, роблять пікіровку, прищипуючи корінь. Це посприяє розвитку гарної кореневої системи.\nЩоб вирощування розсади селери мало хороші результати, необхідно стежити за світловим і температурним режимом, загартовуючи рослини. В кінці квітня зелень можна висаджувати в грунт.\nЩоб розсада добре прижилася, її перевалюють в грядку, що не розбиваючи кому під корінням, і добре поливають. При цьому потрібно простежити, щоб точка росту обов’язково була над грунтом, а відстань між саджанцями було не менше чверті метра. Далі все просто: грунт періодично рихлять, не допускаючи появи бур’янів, і добре поливають. У липні — серпні листової селера вже дасть урожай.\nякісне насіння розподіляють на вологій марлі;\nтримають в кімнаті від 5-ти до 6-ти днів;\nприбирають в холодильник на 10 днів;\nтільки після цього висівають в грунт.\nРозсаджують рослини при появі двох справжніх листочків. При проведенні пікіровки дотримуються особливу обережність, намагаючись не порушити корінь. Інакше замість круглого цінного коренеплоду в результаті вийде розгалужена система корінців непридатна для їжі. Однак можна і не пікірувати селера кореневої, розсада в будь-якому випадку вдасться. Але може бути менш витривалою. Зміцнілу і вкорінену зелень через 2 місяці можна висадити в грунт. Крапку зростання не поглиблюють.\nМолода розсада селери кореневого любить помірний полив, періодичне добриво. Одним із секретів отримання сформованого округлого коренеплоду селери є видалення верхнього шару землі навколо нього, і видалення дрібних бічних коренів. Ще один секрет полягає в опусканні листочків до землі на фінальному етапі зростання. Так плід виростає більший і швидше. Збирати бульби можна в жовтні.\nАгротехніка і догляд за розсадою селери цього виду нічим не відрізняється від інших. Але процес вирощування має ряд нюансів. Рослина любить якісний полив і розпушування грунту. Однак застій води на грядці неприпустимий — це призведе до хвороб рослин. Щоб земля не пересихала, її можна замульчувати. Добриво можна виробляти кожні 2 тижні. Краще для цього вибрати органічні добрива, наприклад, настій кропиви.\nДля отримання вибілених черешків без гіркоти, рослини за пару тижнів до збирання підгортають. При цьому кількість ефірних масел в стеблах трохи зменшується, роблячи їх більш приємними на смак.\nДотримуючись нескладних умови посіву та вирощування рослин, в кінці дачного сезону можна отримати хороший урожай ароматного і корисного селери.\nВирощування селери на дачі: поради досвідчених городників\nВирощування селери на дачеВирастіть селера на дачі не складає особливих труднощів, а значить, ми можемо взяти на озброєння поради фахівців, освоїти агротехніку і приступати до праць, які обіцяють нам хороші результати. Отже, вирощування селери на ДачаДекор.\nМабуть, почати варто з того, що ж собою являє селера. Це представник сімейства зонтичних, овочева культура і трав’яниста рослина, яке може бути дворічних або багаторічних. У всьому світі зустрічається більше двадцяти видів рослини, але найпопулярнішими серед них вважаються лише кілька.\nНайбільш часто, в нашій країні вирощують дворічна рослина селери, яке приносить плоди у вигляді коренів і зелені на перший рік, а на другий — селера цвіте і формує плід з насінням.\nВ першу чергу, хотілося б позначити основні види селери, про які ми будемо говорити сьогодні. Це селера листова, селера черешковий і селеру кореневої.\nВирощування листового селери дає можливість отримати зелені і соковиті листя рослини, які можна зрізати протягом усього теплого періоду.\nВирощування селери черешкові практикують дачники, а також великі торгові підприємства, що працюють зі свіжою зеленню, щоб отримувати соковиті черешки рослини для приготування різноманітних страв і навіть алкогольних коктейлів.\nВирощування кореневої селери, допомагає отримати коріння рослини, відповідно, яких в хороший сезон може бути до 600-800 г з рослини.\nКожен окремий сорт відрізняється не тільки зовнішнім виглядом, але також смаковими якостями і областю застосування растеніякаждий окремий сорт відрізняється не тільки зовнішнім виглядом, але також смаковими якостями і областю застосування рослини\nСорти селери для дачі\nВибираючи сорт селери, кожна людина орієнтується строго на власні вимоги, адже кожен окремий сорт відрізняється не тільки зовнішнім виглядом, але також смаковими якостями і областю застосування рослини.\nНа даний момент, відомо досить окремих сортів селери, але найбільшим попитом користуються такі:\nСелера листова — Ніжний, Картулі, Бадьорість, Захар;\nСелера черешкова — Юнга, Малахіт, Золотий, Біле перо;\nСелера кореневої — Максим, Діамант, Осавул, Грибовський, Яблучний.\nСеред представлених сортів рослини ви можете вибрати абсолютно будь-який, так як, створивши певні умови і дотримуючись агротехніку вирощування селери, ви можете отримати хороші результати. Але зверніть увагу і на те, який саме сорт рослини вам найбільш підходить, ранній чи пізній.\nЯкий селера вибрати для вирощування на власній ділянці? В першу чергу, стежте за своєчасним прибиранням бур’янів між рядами висаджених рослин, а також, за систематичним поливом\nЯк виростити селера на дачі?\nЯкщо говорити про вирощування селери в цілому, то рослина віддає перевагу тихі місця з родючим грунтом і хорошою освітленістю. Але, цілком реальний і хороший урожай на слабокислих грунтах, в півтіні, в такому випадку ви не втратите в урожаї, а тільки отримаєте деякі його зміни, наприклад, зміна аромату листя селери.\nСелера листова вважається досить холодостійких рослиною, яке може переносити заморозки або навіть замовити в дорослому вигляді без втрат. На самому початку свого розвитку, селера росте слабо, і це дуже помітно. Відбувається це завдяки дрібним насінням і не дуже хорошою їх схожості, а тому, досвідчені дачники воліють вирощування листового селери розсадою.\nДля того щоб змінити схожість насіння селери листового в кращу сторону, їх необхідно підготувати. Для цього насіння замочують в спеціальному розчині, наприклад, в слабкому розчині марганцівки, і залишають на кілька годин. Після, насіння пророщують на зволоженою марлі протягом декількох днів.\nПосів насіння листового селери\nКоли насіння підготовлені, їх можна висівати в спеціальну грунтосуміш. Найкращою для цього вважається суміш піску, листової землі, перегною і торфу, пропорції 1: 1: 1: 1. Посів проводиться в перших числах березня, в готові дерев’яні ящики з вказаною почвосмесью. Сіяти насіння слід неглибоко, закладати присипкою торфу. Далі, протягом практично тижні, поки насіння не дають сходів, від вас буде потрібно витримувати стабільну температуру навколишнього середовища в межах + 17 + 20 ° С. Після того як насіння дадуть сходи, температуру слід знизити до + 15 ° С. Вирощування розсади листового селери вимагає чітко нормованого світлового дня, визначеного температурного режиму і акуратного, своєчасного поливу (бажано через сито), тільки в такому випадку розсада буде сильною і придатною для перенесення у відкритий грунт. Якщо ж допустити похибки, зелень може просто піти в зростання. У той момент, коли молоденьке рослина дає два справжніх листа, його слід пікірувати з прищіпкою головного кореня, що посприяє впевненому розвитку кореневої системи розсади селери. Перенесення у відкритий грунт відбувається в квітні або на початку травня, схема посадки листового селери — 25-25 см.\nПравильна агротехніка дозволить отримати хороший урожай селери практично скрізь\nФахівці з розведення селери стверджують, що рослина необхідно висаджувати в грунт не дуже глибоко, щоб точка росту була на поверхні. Після посадки же, сам догляд за селерою дуже простий і не краде багато часу.\nВ першу чергу, стежте за своєчасним прибиранням бур’янів між рядами висаджених рослин, а також, за систематичним поливом. Щоб на поверхні грунту не утворювалася і не застоювалася кірка, яка не йде на користь селері, її постійно розпушують, бажано, після кожного поливу. Але, щоб знизити тимчасові витрати, ви можете мульчувати грунт, що дасть можливість їй зберігати необхідне для зростання і розвитку селери кількість вологи, виключить буйну рослинність бур’янів всередині грядки селери, а також, утворення кірки. Дотримуючись коректної технології вирощування селери, ви зможете зібрати урожай вже в середині липня — початку серпня.\nВирощування листового селери на дачі Селера листова вважається досить холодостійких рослиною, яке може переносити заморозки або навіть замовити в дорослому вигляді без втрат\nЗа рахунок дуже тривалого терміну вегетації, вирощування селери кореневого бажано робити тільки розсадним методом. Вирощування кореневої селери з насіння відбувається практично також як і листового селери, необхідно тільки висаджувати культуру на місяць раніше, попередньо добре підготувавши насіння.\nТакож, існують і певні особливості вирощування селери кореневого, серед яких подвійна пікіровка під час пересадки розсади, правильна підготовка розсади і добрива для посилення зростання і заготовки сил на сезон.\nРекомендуємо також задуматися про самому вигляді рослини, від якого вам необхідний саме корінь. Звичайно, в процесі росту можна збирати і листя селери, але варто обмежити кількість збору до мінімуму, так як тільки під кінець сезону, основні органічні речовини з листя почнуть накопичуватися в коренеплодах. В іншому ж випадку, хороший урожай отримати не вдасться.\nВирощування кореневої селери з насіння практично неможливо, або, по крайней мере, не особливо цікаво, а тому, використавши вирощування селери кореневого з розсади, ви повинні бути дуже уважними та обережними, щоб отримати гідні результати своєї праці.\nДогляд практично не відрізняється від догляду за листовим селерою, а значить, рихлите землю і систематично поливайте рослини, влаштовуйте мульчу на грядці з селерою і прибирайте бур’яни, які можуть виникнути при посадки.\nАгротехніка вирощування кореневої селери має деякі особливості, і найважливішою з них, яка може вплинути на якість коренеплоду, є підгортання плода під час росту. Це категорично заборонено, рекомендується навіть очищення від грунту верхній частині коренеплоду.\nЗбір врожаю кореневої селери вимагає деякої підготовки. За 15-20 днів до початку збору, необхідно обірвати бічні листя рослини, і ще більше відгребти грунт від верхньої частини плода. Далі, по закінченню необхідного терміну, приблизно до середини жовтня, можна починати збирати урожай селери кореневого.\nВирощування селери кореневого, основні принципи\nВирощування селери черешкові\nСпочатку, вирощування черешкові селери з насіння в розсаду нічим не відрізняється від вирощування листового селери, але далі, вже при висадці розсади у відкритий грунт, є деякі особливості.\nРозсада переноситься в грунт, в борозенки, який перевищують глибину посадки листового селери, їх глибина становить близько 10 см. Верхівкова нирка теж не присипається грунтом, але вже після початку інтенсивного росту, коли черешки селери починають значно потовщуватись, проводиться підгортання. Протягом всього сезону зростання можливо навіть кілька підгортання.\nНайбільш часто, в нашій країні вирощують дворічна рослина селери, яке приносить плоди у вигляді коренів і зелені на перший рік, а на другий — селера цвіте і формує плід з насінням\nТаки чином, соковиті зелені черешки звільняються від можливої гіркоти і стають більш ніжними, метод вирощування носить оригінальна назва — відбілювання черешків. Відбілювання підтримують і ще одним особливим прийомом: за 12-14 днів до збору врожаю, черешки зв’язуються в єдиний пучок і обмотуються папером, прибирають ж селера перед заморозками.\nТаким чином, вирощування селери черешкові з розсади, загальна агротехніка і збір практично не відрізняються від інших видів селери, крім моменту підгортання і обмотки папером для відбілювання.\nСелера черешкова: посадка, догляд, збір врожаю Якщо говорити про вирощування селери в цілому, то рослина віддає перевагу тихі місця з родючим грунтом і хорошою освітленістю\nВирощування селери з насіння в розсаду, вирощування стеблового селери або навіть подальше вирощування кореня селери може бути зведено нанівець за рахунок шкідників і захворювань, які атакують рослини протягом усього періоду дозрівання. Протистояти їм може правильна агротехніка, а також, профілактика.\nЩоб запобігти поширенню на грядці і в рослинах бактеріальної плямистості, серцеподібної гнили, білої гнилі стебла, вірусної мозаїки, чорної ніжки та гнилі основи стебла селери, необхідно чітко дотримуватися основних норм вирощування рослини. Серед них тільки своєчасний полив, виняток перезволоження грунту, загущенности посадки, а також, поширення на грядці бур’янів. Рознощиками захворювань можуть бути і стандартні шкідники селери: совки, личинки морквяних мух, різноманітні равлики і слимаки, від яких слід позбавлятися вчасно шляхом профілактики та обприскування.\nТакож, відмінним методом запобігання втрати врожаю може бути змішана посадка, наприклад, з іншими трав’янистими рослинами або овочами.\nВідео про вирощування селери\nЯкщо піднімати питання про вирощування селери в різних регіонах, наприклад, про вирощування селери в Підмосков’ї або Сибіру, то можна прийти тільки до однієї думки — правильна агротехніка дозволить отримати хороший урожай практично скрізь. Природно, деякі кліматичні умови не зовсім підходять для вирощування даної культури, але тоді можна виростити селера в домашніх умовах — підготувати насіння, виростити розсаду, застосувати пересадку, забезпечити догляд і отримати бажаний урожай.\nЧерешкова селера і його листові родичі або як виростити на грядці ароматне засіб для схуднення\nЧерешкова селера, листовий, кореневої — це дворічна трав’яниста рослина, прекрасно районованих в середній смузі Росії. Його багаторічний родич, гірський любисток, мабуть, одна з найбільш запашних і чудових кулінарних трав.\nВірна прикмета близької весни — розсада селери на підвіконні\nВирощування листового і черешкові селери починається з кювети на підвіконні. Грунт краще брати родючу і не таку полегшену, як для квітів. Розсаду слід висаджувати в кінці лютого. З листових сортів мені найбільше подобається Ніжний, Афіна і кореневої Яблучний, який використовуються і для зелені.\nЗемлю засипають в кювету, злегка поливають, потім розсіюють насіння (увага! — дуже дрібні), плескали грунт, що не заглиблюючись насіння, і поливають ще раз. Краще це робити розпилювачем, щоб насіння водою не знесло в один кут.\nПроростає на сонці при температурі близько 25 градусів приблизно за півтора-два тижні. Якщо схожість нормальна, то кювету незабаром буде вся всіяна маленькими зеленими паростками з зворушливими листочками. Поливати щодня!\nФанати городництва підріс овоч розсаджує по горщикам. Я таким не займаюся — багато честі для трави! — а особливо густі зарості в кюветі протягати пінцетом, видаляючи кволі паростки. Ближче до травня рослинки в теплі дні можна виносити на сонечко на балкон для загартовування при плюсовій температурі близько десяти градусів.\nРозсаду висаджують в грунт в третій декаді травня, коли пройдуть останні весняні заморозки під кодовою назвою «дуб листя розпускає». Любисток — трава невибаглива і не треба довго думати, як її краще виростити. Спеціально грядку під цю рослину заготовляти не обов’язково, його цілком влаштує посадка в торішню грядку в канавку з родючою сумішшю глибиною сантиметрів 8-10.\nПерегною з компосту або торішнього гною — 3/4 відра;\nЗоли просіяного — 1 стакан;\nПісок (при необхідності на глинистих ґрунтах) — половину відра;\nСуперфосфат, попіл висипають у відро з перегноєм і все це перемішується. Совком прокопує в грядці поперечні канавки на відстані 2 см від своїх країв. У канавки засипається родючий суміш. На глинистих ґрунтах на дно канавки попередньо насипається пісок. Суху землю спочатку треба полити і дати воді трохи вбратися.\nНасіння я саджу в канавки на відстані 12 см один від одного. Пальцем продавлюють дірочки, заправляю корінь рослинки і приминаю навколо долонями.\nПорада від Зої Бухтєєво. працювати з землею зручно і безпечно в гумових рукавичках, а якщо не любите гуму, надягайте спочатку нитяні рукавички, потім гумові.\nПісля посадки стежимо за поливом, в сухе літо поливати кожен день, а раз на тиждень підгодовувати настояним розведеним гноєм (1,5 літра рідини на лійку води).\nІ чудова ароматна зелень вам забезпечена до самих заморозків.\nЯкщо вірити програмі «Здоров’я», це унікальна рослина з негативною калорійністю. Тобто енергії на пережовування стебел цієї рослини йде більше, ніж організм отримує калорій. На думку Зої Бухтєєво, якщо жувати, скажімо, ніжки від табуретки вийде той же ефект, але хіба має табуретка таким чудовим смаком, соковитістю і непомітним ароматом, як черешки цього чудесного овоча!\nУ всьому селерові різноманітті виділяють сорти зі світло-зеленими стеблами — Золотий, Малахіт і з темно-зеленими черешками — Наречений, Хрускіт і Танго.\nРозсада вирощується за тією ж технологією, що і для любистку, за винятком того, що рослини на стадії 2-3 листків пікірують — розсідаються в маленькі торф’яні горщики.\nВисаджування в грунт вимагає більш ретельної підготовки. Розрізняють дві технології вирощування: траншейна і з обгортанням, я вважаю за краще другу, оскільки будь-яка канава на моїй дільниці негайно заповнюється водою і молодими жабами.\nв кінці травня розсада відправляється на плоску грядку на відстані 20 см один від одного в ямки з родючою землею;\nпісля досягнення висоти стебел 25 см їх збирають в пучок і пов’язують м’якою мотузкою;\nпучок обгортають, залишаючи вільною листя, щільним папером або пергаментом, але ні в якому разі не плівкою для мульчування — стебла можуть підгнити;\nзбір врожаю проводиться в жовтні перед самими заморозками.\nПорада від Зої Бухтєєво. в якості м’якої мотузки краще використовувати трикотажні стрічки, вирізані з колишніх колготок або лосин.\nГірський любисток — мрія ледачого садівника\nЯ ніколи не бачила в продажу насіння любистку, а то, що в мене росте, дісталося від товариша по службі — фахівця з рідкісним травам. У нього це був пишний кущ, за розмірами не поступається пиону. У мене на бідній землі кущ поменше, але на диво зимостійкий і невибагливий.\nДля флегматичного садівника любисток — це просто подарунок, а не примхлива пряність, вирощування якого майже не вимагає втручання. Зростає любисток на будь-яких грунтах, в тіні і на сонці (ідеально — в мереживній тіні). Дуже стійкий і багаторічний — живе, поки не набридне: у моїх сусідів кущ у купи гною коштує вже років сорок. Перша ароматна зелень пробивається з землі на початку травня. В середині літа любисток зацвітає, його листя стають жорсткими, але до цього часу входить в силу інша зелень.\nРозмножують любисток поділом куща або розсадою з насіння. За даними інших садівників, травичка чудово розмножується самосівом, та тільки у мене жодного разу за 15 років не виросло жодного зросту.\nУ любистку унікальний аромат зелені. У засушеному вигляді любисток додає стравам відтінок грибного смаку.\nЯк заготовити і приготувати селера\nЛистова пряність злегка грубувата, тому використовується в салатах тільки на початку літа. Але для супів і м’ясних соусів ця приправа необхідна в будь-який час року. Добре також порізати в маринад для шашлику.\nДля заготівлі на зиму любисток найкраще сушити на розкладеної папері, прикритої марлею. Деякі садівники роблять заправку з листя, дрібно порізаних, перетертих з сіллю і заморожених в холодильнику, але при цьому втрачається частина ароматних властивостей.\nЧерешкова коренеплід прекрасний у будь-якому вигляді. Супи, рагу, овочеві салати — все набуває благородний смак і ненав’язливий аромат. Я дуже люблю хрусткі білі черешки селери їсти як редиску, вмочуючи в м’яке вершкове масло і велику кам’яну сіль (хай вибачить мене Олена Малишева за таке блюзнірство!). Свіжі черешки використовуються для дієтичного коктейлю, а святковий стіл прикрасить знаменитий яблучний салат, ось його рецепт: стебла селери, сир, яблуко, варене яйце по черзі натираються на тертці і викладаються на блюдо шарами, все це заправляється майонезом.\nРецепт сельдерейного супу для схуднення дієтологи виписують нарівні з орсотеном і сибутрамін. Свіжий овоч дуже сильне природне сечогінний і вважається видатним афродизіак. І звичайно, будь-який вид містить широкий набір вітамінів: С, В1, В2, групи РР, фолієву кислоту, а також солі калію і фосфору, необхідні для роботи серця.\nСелера має тривалий період вегетації, тому його частіше вирощують розсадою. Насіння перед посадкою протягом 3-х днів витримують у теплій воді, яку міняють не менше двох разів на добу. Потім насіння тонким шаром викладають на вологій тканині і 7-10 днів тримають в теплі до пророщування.\nСіють насіння в ящики рядками через 5-8 см, зверху їх присипають грунтом шаром 0,5-1 см. При появі 2-3-х справжніх листочків розсаду пікірують і заглиблюють в грунт до листочків. Можливо вирощування селери без пікіровки. У цьому випадку сходи необхідно проріджувати і можна пересадити на інше місце. Коріння завдовжки більше 6-7 см прищипують на 1/3 довжини.\nРозсаду необхідно поливати, а грунт рихлити. Оптимальна температура навколишнього середовища для розсади — 16-20 ° С. За 1,5-2 тижні до пересадки у відкритий грунт розсаду підгодовують. Для цього використовують по 30 г азотистих і фосфорних добрив, 20 г калійних добрив, розчинених в 10 л води. Можна приготувати інше добриво: на 1 частину води взяти 1 частину коров’яку і по 20 г подвійного суперфосфату і калієвої солі. Під час підгодівлі потрібно стежити, щоб добриво не потрапило на листя. Потім розсаду поливають чистою водою шляхом дощування. За кілька днів до пересадки у відкритий грунт розсаду починають гартувати, в останні 1-2 дня її залишають на ніч на вулиці.\nДобрими попередниками для селери є картопля, томати, огірки, бобові, капуста. Восени грунт копає і вносять в неї добрива — 3-4 кг компосту або перегною і 20- 30 г подвійного суперфосфату на 1 м2. Навесні в грунт додають 30-40 г комплексного мінерального добрива.\nСелера садять на грядках в 3-4 ряди або на гребенях в два рядки. Селера на зелень саджають рядками, відстань між якими 20 30 см. Відстань між рослинами в рядку роблять 15-20 см. Кореневий селера садять за схемою 40 х 40 см. При більш частої посадці рослини пізніше проріджують. Черешкова селера садять в ряди, відстань між якими 40-70 см, а між рослинами — 40-50 см. Розсаду заглиблюють в землю на 1-1,5 см більше, ніж в рассадном ящику. Після посадки рослини поливають.\nДогляд за селерою включає полив, розпушування, прополювання, підживлення. Для усунення грунтової кірки грядки з селерою рихлять на глибину 4-5 см, одночасно видаляючи бур’яни. Повторне (розпушування після поливів і підгодівлі роблять більш глибоким — до 12-15 см. Поливати селера рекомендується методом дощування. Через 15- 20 днів після посадки розсади роблять першу підгодівлю. На 1 м2 грунту вносять 20 г аміачної селітри і по 10-15 г суперфосфату і калію хлориду. Сухі добрива використовують перед дощем або поливом. Повторну підгодівлю роблять через 2-3 тижні. Якщо селера йде на зелень, то використовують ті ж добрива. при вирощуванні кореневого селери при другій підгодівлі азотисті добрива не використовують, масу калій их солей підвищують до 20-30 г на 1 м2, а кількість суперфосфату залишають таке ж. При дощовій погоді або збідненого грунті другу підгодівлю повторюють. Селера регулярно поливають, витрачаючи 5 л води на 1 м2 землі.\nЩоб у селери черешкові сортів були ніжні черешки, рослини підгортають кожні 2 тижні. Можна загородити стебловий селера в рядах дошками або обернути черешки темної папером.\nСелера — гість із Середземномор’я\nПрибулець із Середземномор’я, селера пахуча, сьогодні міцно влаштувався на наших грядках, завоювавши собі місце завдяки специфічному приємному аромату, а також своїм відмінним смаковим і лікувальним якостям.\nСелера — це дворічна овочева рослина, в перший рік культивування утворює розетку глянсових темно-зелених листочків, іноді м’ясисті черешки, і, в залежності від сорту, коренеплід або корінь.\nНа другий рік після посіву листя селери відростають вже ранньою весною, формується прямий стебло, висота якого, в залежності від сорту, дорівнює 30-100 мм, і зонтичное суцвіття. Зацвітає селера вже до середини липня, а на початку серпня достигають його насіння, практично відразу після цього рослина гине.\nПізні сорти селери листового і черешкового, а також селера кореневої вирощують тільки розсадним способом, ранньостиглі перших двох сортів можна висівати відразу на грядки.\nПосів селери в грунт необхідно проводити в максимально можливі ранні терміни, але не раніше 20 квітня. Попередньо насіння потрібно замочити на добу у воді кімнатної температури, це значно прискорить їх проростання, потім висаджуємо насіння на глибину близько 0,5-1 сантиметри в заздалегідь підготовлені лунки.\nВирощування селери розсадним способом\nКореневої селера сіють на розсаду на початку березня місяця, а його сходи з’являються приблизно через місяць. Висівати селера найкраще в ємності, заповнені легкої грунтової сумішшю, що складається з 3 частин торфу, по одній частині перегною, дернової землі і піску. На кожні 10 кг такої суміші потрібно додати двадцять грам сечовини і стакан пічної золи.\nЩоб отримати більш дружні і сильні сходи, насіння селери необхідно стратифікована: поміщаємо у вологу марлю, витримуємо при кімнатній температурі близько 6-7 днів і на 12-14 днів кладемо в холодильник (на найнижчу поличку). Тільки після проведення всіх перерахованих вище процедур висіває насіння селери з глибиною закладення близько 0,5 см.\nБезпосередньо перед посівом насіння грунт потрібно гарненько полити. Коли вбереться волога, розсипаємо насіння селери, чи не закладаючи їх землею, і, накривши ємність зверху плівкою, залишаємо при кімнатній температурі. До появи сходів, у міру підсихання грунту, її необхідно зволожувати з обприскувача — теплою, попередньо відстояною водою. Приблизно через два тижні після посіву насіння грунт необхідно обприскати триходермин (10 мг / кв. М).\nВідразу після появи сходів селери потрібно знизити температуру в приміщенні з розсадними ємностями до рівня 13-16 ° С. З появою першого справжнього листочка розсаду кореневої селери пікірують, а днів за 14 до висадки в грунт загартовують. Пікірувати розсаду селери потрібно обережно, щоб не пошкодити стрижневий корінь рослини, інакше селера виросте потворним і маленьким. Висаджують на постійне місце розсаду кореневої селери до кінця травня.\nВирощувати розсаду селери можна і без пікіровки, але в такому випадку вона виросте більш слабкою і гірше приживеться при пересадці.\nЯкщо у вас немає можливості виростити розсаду селери, її можна придбати, але пам’ятайте: хороший посадковий матеріал — це рослини, висота яких досягає 13-15 см з сильною кореневою системою і чотирма-п’ятьма гілочками.\nСелера воліє легку, багату гумусом, супіщану, нейтральну торф’яну грунт і відкриті сонячні місця, а його попередниками можуть бути будь-які овочеві культури. Ще з осені під ділянку, який призначається для посадки селери, необхідно внести перегній. Висаджувати у відкритий грунт селера починають з другої декади травня, саджаючи за схемою 20 × 20 см в ряди, або між грядками цибулі, часнику, картоплі, капусти, огірків і т.д. овочам таке сусідство піде тільки на користь, оскільки сильний запах селери відлякує багатьох шкідників.\nПід час посадки в кожну лунку потрібно насипати по жмені перегною і золи, а саму розсаду селери необхідно заглиблювати до сім’ядольних коліна. Відразу після пересадки сіянці селери поливають гарненько водою, ще раз обробляють грунт, використовуючи триходермин (10 мг / кв. М) і на добу притеняют вологим папером.\nДогляд за селерою полягає в прополка, своєчасних поливах, розпушування та підживлення.\nТак, щоб не допустити випаровування вологи і забезпечити коріння рослини більше кисню, відразу після посадки селери, грунт навколо нього треба покрити торфом, тирсою або просто скошеною травою.\nПриблизно через тижні півтори, після посадки, селера підгодовують комплексним мінеральним добривом, для чого два грами нітрофоски розводять в літрі води. Повторюють цю підгодівлю ще раз — через два тижні.\nЯкщо листочки селери стали блідими, то рослину необхідно підгодувати сечовиною, розвівши 0,5 г порошку в 1 л води.\nПри вирощуванні селери різних сортів догляд за рослинами теж повинен бути різним. Крім ряду перерахованих вище агротехнічних заходів, за три тижні до збирання рослин черешкові селери необхідно провести високе підгортання. Це буде сприяти відбілюванню черешків, зменшення в них кількості різко пахнуть ефірних масел, а також зникнення гіркоти.\nДогляд за кореневим селерою теж повинен включати в себе кілька специфічних прийомів. Так, щоб отримати найбільш якісний коренеплід, в середині літа треба звільнити від землі його верхню частину, обірвавши бічні корінці. Завдяки такому нескладному агротехнічному прийому восени рослина сформує максимально великий коренеплід. Щоб підсилити зростання кореневої селери, необхідно притиснути до землі його листя, черешки під час цієї процедури тріскаються, але це йде рослині тільки на користь і анітрохи не шкодить росту коренеплоду.\nПрибирання всіх видів селери повинна проводитися в жовтні місяці. Черешкова і кореневої селера забирається повністю, а листової можна використовувати на вигонку зелені в зимовий період часу, для чого рослини потрібно викопати з невеликою грудкою землі ще до настання перших заморозків і висадити в невеликі горщики.\nРозрізняють три види селери: кореневий, листовий і стебловий, всі вони були отримані в результаті селекції з дикоростучої форми, яка відрізнялася твердим, тонким, непридатним в їжу коренем.\nГоловне, через що культивують кореневої селера, — це його коренеплід, який досягає 500-900 грам. Існує досить багато сортів кореневого селери, але городниками вирощуються всього кілька з них: Кореневий Грибовський, Снігова куля і, звичайно ж, Яблучний. Всі сорти селери кореневого мають більш пізні терміни дозрівання, в порівнянні з листовим і черешкові, від 140 до 190 днів, і також мають вироблятися через розсаду.\nЛистовий селера культивують, щоб отримувати вітамінізовані ароматні листя протягом усього літньо-осіннього періоду, але він не має розвинутого коренеплоду. Одним з найбільш популярних сортів листового селери є сорт Самурай, що відрізняється привабливою формою кучерявих листів і гофрованими краями. Сорт Самурай характеризується високими смаковими якостями і має підвищену стійкість до низьких температур і посухи.\nЧерешкова селера вирощують, щоб отримати м’ясисті черешки, товщина яких досягає 4-5 см. Черешкова селера, точно так же, як і листової, не утворює коренеплодів, вживають в їжу лише його листя і черешки. Мабуть, найпопулярнішим черешкові селерою є Танго — високоврожайний, середньостиглий сорт, що відрізняється відмінними смаковими якостями і довгий час зберігає товарний вигляд.\nХоч я і намагаюся виростити селера, хороший урожай збирати ніяк поки не вдається … Залишається задовольнятися покупними …\nТаня, відмінна стаття, побачивши яблучного селери прямо слинки потекли — обожнюю салат з нього! А без пари гілочок листового не маринують жоден вид овочів) Він дає такий пікантний запах!\nТак, Світланка, селера чудовий і в салатах і в консервації 🙂 А ще просто обожнюю приправу з сушеного селери, взимку додаєш в супчик і насолоджуєшся прямо таки божественним ароматом. ))\nГашіна Людмила, Істра\nПривіт, якщо ви продаєте розсаду черешкові селери, то я по весні хотіла б пріобресті.Спасібо.\nПідкажіть, чи можна для розсаду черешкові селери брати готову грунт в магазині? Всіх компонентів немає на жаль у мене, щоб зробити самій\nМарина, можна звичайно. Для цього цілком підійде універсальний субстрат для вирощування розсади.\nПривіт, прошу вас підказати, як правильно засипати (підгортати) стебловий селера. Якщо засипати його до листа, то не гниє чи стеблина під земельною укриттям і після викопування між черешками все буде забито землею? Вибачте. Я збираюся вперше виростити черешкова селера.\nДоброго здоров’я всем.Спасібо за статтю, будемо пробувати виростити.\nОлена Кузнєцова, Рибне\nОбов’язково пробуйте, удачі!\nДякуємо! Дуже красива стаття! Я роки три тому пробувала вирощувати селеру. Розсада вийшла хорошою — міцна, темно-зелена. А ось з висадкою в грунт я поскупився — посадила дуже близько один до одного. Результат — коріння як середнього розміру яблуко. В цьому році буду садити рідше. І бічні корінці в міру розростання видаляти.\nКраще звичайно не скупитися, хоча я і сама цим грішу. Шкода город не безрозмірний, а посадити то хочеться. Олена, гарного вам врожаю!\nпитання! Скажіть будь ласка — коли пікірувати? Перший справжній лист є, але це не перець і не томат) Зовсім)\nІван, селера пікірують коли у нього з’явиться 2-3 справжніх листочки.)\nспасибі) заспокоїли)) Ви мене на селеру і заманили, сюди, на цей ресурс)) Перший раз висадив. Сьогодні спеціально ще раз перечитав (а там про перший листок), згадав Пасанен, і заплакав))\nАле, можу похвалитися — танців з бунами з насінням, не влаштовував. Так, всуху, і «посолити», по мокреді, в терра віту … На 5 день, в основному, і зійшли. Потім щось падало, щось ще роздзьобують.\nКинув їм, на розживемось, що залишилися від посіву, насіння перцю. Ті теж, зійшли, хоча були відбраковані) Так ось, при пікіровки перцю, природно, довелося цепануть і селери, парочку. Один потрапив у глибину, а ось другого довелося підсадити, з окраєць. А через два дні — стирчить)) Правда спираючись на бортик, але так бадьоренько, своїм справжнім листочком: heeeelp, me))) Тобто сила в них, неміряно))\nЗалишайтеся з нами ми будемо дуже раді! Я теж, особливо коли поспішаю, що не танцюю біля розсади, посіяла і відмінно, поки все вдавалося.)\nніж підгодовувати розпікувати розсаду селери\nа яку температуру витримує розсада кореневого селери в откр.грунте.Рассада готова хочу висадити, але боязно.Хотя вночі 0і + 3 градуси.\nУ відкритому грунті розсада селери витримує температуру до-5С. Так що висаджувати її ще зарано. Взагалі в середній смузі рекомендують висаджувати селера у відкритий грунт після 25 травня. Якщо хочете висадити раніше, то мені здається, можна тільки в парничок який — небудь, та й то ще не зараз, ну хоча б після 20-х чисел місяця. Варіанти парників знайдете тут. Тут зможете дізнатися про те, коли можна висаджувати розсаду більшості городніх культур у відкритий грунт. І пам’ятайте про зворотних заморозках, вони теж можуть заподіяти чимало хлопот.Последній раз редаговано 5 квітня 2015 року, 12:41\nТерентьєва Людмила, Новомосковськ\nДоброго дня. В цьому році купили насіння селери … купували кореневої селера. Але ось пішла на нього подивитися, вирвала пару штук, а там корінь як з мізинець, а бадилля близько 30см. Купували в магазині. Перечитали як треба садити. Це виходить нам попався листям сельдрей? Або вони ще виростуть (корінь) .Останній раз редаговано 17 липня 2015 року, 14:18\nЯ вже третій рік сію кореневої селера відразу в окремі ємності по 2-3 насінини, потім залишаю найсильніший. І третій рік з хорошим урожаєм. Для себе методом відбору вибрала сорт Російський розмір\nСпасибі, на наступний рік попробую))) В цей час (липень-червень) почали обривати листя, і майже на очах з’явилися коренеплоди. Зараз незнаю які вони, великі чи маленькі, але хоч якийсь та карешок буде\nЯ постійно обриваю нижнє листя, які лежать на землі. Коренеплоди вже давно на поверхні, чисті без корінців.\nУ мене виріс, фото викладу після збирання врожаю.\n"… Тільки після проведення всіх перерахованих вище процедур висіває насіння селери з глибиною закладення близько 0,5 см.\nБезпосередньо перед посівом насіння грунт потрібно гарненько полити. Коли вбереться волога, розсипаємо насіння селери, чи не закладаючи їх землею. " ". З появою першого справжнього листочка розсаду кореневої селери пікірують. " Як це можливо? Пишете одне слідом іншого! "… Іван, селера пікірують коли у нього з’явиться 2-3 справжніх листочки." У 2015 р я замочила всього на 2 дні, вночі стояв в холодильнику кореневої селера Осавул зійшов через 12 днів весь як на підбір!\n"… висіває насіння селери з глибиною закладення близько 0,5 см. І трохи нижче: розсипаємо насіння селери, чи не закладаючи їх землею .."\nТак глибина закладення 0,5 см або які не закладаємо землею? Ви вже визначіться.\nВалентина Леонідівна, спасибі за запитання якщо насіння висівають попередньо стратифікована їх, то оптимально глибина закладення повинна бути близько 0,5 см. А необроблені попередньо насіння рекомендують висівати в добре зволожений грунт, не закладаючи їх землею, як-то так.\nЯк правильно посадити листової селера\nСелера черешкова сорти\nPrevious PostЖивцювання хризантем з букета


【M】Адвокат по судовим спорам в Києві ≡ Представництво в суді ≡ Mitrax\nГлавная страница > Практики > Вирішення спорів > Адвокат з судових спорів\nЯк у нотаріуса намагалися відібрати право на заняття діяльністю\nЗахист у суді інтересів і прав клієнтів – першочергове завдання адвоката з судових спорів. Розбіжності, які неможливо залагодити мирним шляхом, пов’язані з різними ризиками. При цьому навіть якщо громадянин упевнений у своїй правоті, це не дає гарантії, що суд винесе рішення на його користь. Тому ми рекомендуємо заручитися допомогою юриста, що займається судовими спорами. Фахівець такого профілю створить лінію захисту, спираючись на обставини справи, і підготує всі необхідні документи. Однак допомога адвоката в суперечках не обмежується тільки цими завданнями.\nПослуги, які надає юрист з судових спорів\nПерелік послуг фахівця в області судових спорів досить широкий. У нього входять такі завдання:\nКонсультування клієнта з питань, які стосуються юридичних розглядів у суді;\nПравова допомога та підтримка клієнта;\nПредставництво в суді та фактичну участь у розгляді справи;\nПідготовка та складання всіх процесуальних документів;\nДопомога в оскарженні прийнятих рішень.\nДо адвоката, що займається судовими спорами, можуть звертатися різні категорії клієнтів – окремі громадяни, підприємці, представники організацій.\nКатегорії судових спорів\nФахівці нашої компанії допомагають клієнтам у вирішенні судових спорів, які відносяться до таких категорій:\nБанківські та фінансові питання;\nРозбіжності у сфері антимонопольного та конкурентного права.\nЩоб надавати клієнтам найбільш ефективну всебічну допомогу та підтримку, до своєї команди ми підібрали юристів вузьких спеціалізацій. На практиці це дозволяє вирішувати проблеми будь-якої складності, а також використовувати нестандартний підхід у особливо важких справах.\nНедоліки самостійного звернення до суду\nПопри те, що Конституція України закріплює за всіма громадянами рівні права, у тому числі на захист своїх інтересів, у реальності далеко не всі можуть правильно реалізувати цю можливість. Суд бере до уваги тільки правильно подані документи, докази й факти, а також перевіряє обгрунтованість вимог. Тому підготовка матеріалів – складний процес, який вимагає юридично грамотного підходу.\nСамостійний захист прав у судових спорах – досить ризиковий вибір, якщо громадянин не знає особливостей судової практики. Без практичного досвіду та розуміння механізмів справедливих рішень, а також без значного обсягу юридичних знань така тактика не принесе бажаного результату. Тому доцільніше залучити адвоката з судових спорів, який забезпечить захист інтересів клієнта в суді.\nПереваги юристів компанії Мітракс\nЮристи, що займаються судовими спорами, які працюють в адвокатському об’єднанні Mitrax у Києві – фахівці зі значним досвідом у сфері права. Кожен з них вміє вибудовувати максимально ефективний захист, спираючись на обставини справи та минулий досвід. Завдяки такому підходу в більшості випадків ми добиваємося позитивного вирішення спору на користь клієнта.\nКомпетентний захист інтересів громадян у суді – завдання, яке юристи нашої компанії вирішують за допомогою зваженого індивідуального підходу. Ми готові чесно та професійно відстоювати ваші права, а також взяти на себе труднощі з ведення справи.\nЯкщо я звернуся за допомогою в судовому спорі до юриста, чи можна розраховувати на 100% успіх у розв'язанні проблеми?\nДати 100% гарантію на позитивний результат справи справжні професіонали не можуть, оскільки бувають випадки, коли це неможливо. Однак участь юриста у процесі значно підвищує шанси на успіх. Крім того, фахівець відразу скаже вам про перспективи справи після того, коли ознайомиться з обставинами.\nЧи проводять юристи компанії арбітражні розгляди?\nНаша команда об'єднує юристів, які представляють інтереси клієнтів в арбітражах. Деякі з адвокатів є чинними членами арбітражних судів.\nЧи можу я оскаржити результат податкових перевірок?\nВи можете звернутися до юристів нашої компанії для оскарження податкових перевірок. Наші фахівці мають вагомий досвід допомоги клієнтам, які відчувають тиск з боку фіскальних органів. Також ми допомагаємо в питаннях, пов'язаних з адмініструванням ПДВ.\nВирішення спорів / Адвокат з судових спорів /


Соснівська міська бібліотека: квітня 2016\nВ читальному залі Соснівської міської бібліотеки було оформлено книжкову виставку «Набат і біль Чорнобиля», на якій були представлені документальні, фактографічні та ілюстровані матеріали з цієї теми. Також в ході зустрічі користувачам бібліотеки було продемонстровано документальний фільм про подвиг пожежників Чорнобиля, які першими в ту жахливу пекельну ніч стали на захист своєї землі.\nОпубліковано Бібліотекарка о 06:45 Немає коментарів:\nДо 30-річчя від дня аварії на Чорнобильській АЕС (1986)\nВ історії нашого народу чимало скорботних дат, спогади про які пронизують серце гострим болем. Одна з них – найбільша техногенна радіоекологічна катастрофа XX ст. – аварія на четвертому енергоблоці Чорнобильської атомної електростанції. Трагедія, в епіцентрі якої опинилась Україна, стала ознакою і виміром людського горя, людської долі, людського життя.\nБіблійна зірка Полин, що впала тоді на нашу землю, надовго отруїла не лише наші хліб, воду, повітря, а й нашу кров. Відтоді збігло три десятки років, проте Чорнобиль і досі залишається незагоєною раною, що ятрить пам'ять та не забувається.\nЯк відомо, 26 квітня 1986 року о 1 годині 24 хвилини у приміщенні четвертого енергоблока при виведенні його в плановий ремонт і проведенні випробувань турбогенератора стався вибух і виникла пожежа, яка перекинулася на дах третього енергоблока.\nПід час випробувань турбогенератора, що вперше проводилися на діючій атомній станції, фахівці перевели реактор у аварійний режим і намагалися визначити можливості більш повного використання енергії генератора для власних потреб реактора.\nСтрусонуло цілим світом\nВ Страхоліссі перед світом\nБрязнув дуб тисячолітній –\nТільки – пилу мертва хмарка,\nТа ще крук зловтішно каркнув...\n(«Сім» Б. Олійник)\nПотоки високоактивної лави з розплавленого палива й графіту проникли до приміщення нижньої частини реактора. В результаті виникла надзвичайна ситуація, що вимагала термінових дій з усунення небезпеки. Із 192 т палива, що містилися в реакторі четвертого блока, близько 4% було викинуто в повітря протягом 10 днів. Викид у 50 млн кюрі радіоактивних нуклеїдів складався з йоду, цезію, стронцію, плутонію та деяких інших ізотопів.\nВідомо, що період напіврозпаду, наприклад, такого радіоактивного елемента, як плутоній, становить 24 тис. років. Тому, аби ґрунт, забруднений радіацією, повернувся до нормального стану, потрібен саме такий строк.\nУ розсекречених депешах Комітету державної безпеки УРСР відзначається, що випробування проводилися «без офіційного узгодження з проектною організацією» і з численними порушеннями регламенту співробітниками станції. Унаслідок вибуху була зруйнована покрівля четвертого блока і машинного залу.\nРівень радіації відразу після аварії на території станції становив 20—25 мікрорентгенів на секунду, що більш ніж у тисячу разів перевищувало гранично допустимі норми.\nУ розташованому неподалік від ЧАЕС місті Прип'яті з населенням близько 50 тисяч чоловік рівень радіації досяг 4-14 мікрорентгенів на секунду і перевищив допустиму для населеного пункту позначку теж більш ніж у тисячу разів.\nПершими виниклу пожежу почали гасити підрозділи пожежної частини атомної станції. Через певний час прибули загони пожежної охорони з Прип'яті й інших міст Київської області. О 4.50 пожежа була локалізована, а о 6.35 – повністю ліквідована.\nЧерез добу урядова комісія прийняла рішення про необхідність евакуації жителів прилеглих населених пунктів. Загалом було евакуйовано понад 100 тисяч осіб.\nДля запобігання поширенню радіоактивного пилу в зруйнований реактор з вертольотів скидали суміш піску, брому і свинцю. До кінця 1986 року над зруйнованим реактором був побудований «саркофаг» – так званий об'єкт «Укриття».\nТакож виникла загроза радіоактивного зараження Дніпра, звідки одержувала воду вся східна частина України. Щоб не допустити змиву пилу в річку Прип'ять, яка впадає в Дніпро, літаки спеціально «розстрілювали» хмари над кількома областями, а вздовж річки були побудовані бетонні огорожі, що сьогодні перебувають у поганому стані.\nНезважаючи на ці зусилля, через дві доби після аварії рівень радіації в місті Прип'яті перевищував норму для населеного пункту більш ніж у 115 тисяч разів, а в зоні реактора – у 110 тисяч разів.\nПотужні повітряні потоки, що утворилися в чорнобильському регіоні, підхопили радіаційні хмари, і вони смертоносним вихором пронеслися над Україною, Білоруссю, Литвою, Латвією, Польщею, Швецією, Норвегією, після чого пішли в бік Німеччини, Нідерландів, Бельгії.\nНищівні дії чорнобильського ядерного смерчу простежувалися в усіх географічних напрямках: північному, північно-східному, південно-східному, південно-західному, західному. Вся Європа була забруднена радіаційними опадами, за винятком Іспанії та Португалії. Масштаби мали безмежний, міжконтинентальний характер.\nЗловісні вибухи на четвертому реакторі викликали атомну бурю і поширили радіацію в різних напрямках і концентраціях. Чорнобильські викиди досягли Китаю, Японії, США та інших країн і залишили свій слід навіть в Антарктиді. Рівні радіоактивності на окремих територіях були неоднаковими, а поширена думка про пряму залежність ступеня радіаційної небезпеки від віддаленості Чорнобиля виявилася хибною. Адже рівні радіоактивного забруднення місцевості не завжди залежали від відстані до ЧАЕС. Безпосереднім джерелом підвищення радіоактивності був цезій-137, що не утворюється в природних умовах, а виникає в результаті атомних вибухів і в діючих ядерних реакторах.\nМедичні, радіобіологічні, соціальні, історико-культурні та економічні проблеми, спричинені аварією на ЧАЕС, не мають аналогів у світовій історії. Чорнобиль можна порівняти хіба що з війною. Україна зазнала великих жертв і матеріальних збитків, було забруднено величезну територію, яка дорівнювала деяким європейським країнам. Від радіаційного впливу постраждали близько 2,6 млн. осіб, зокрема понад 600 тис. дітей. Після Чорнобильської катастрофи Україну було оголошено зоною екологічного лиха. З погляду радіаційного забруднення це рівнозначно наслідкам вибухів понад сотні атомних бомб, подібних до тих, що в серпні 1945 р. американські збройні сили скинули на японські міста Хіросіма і Нагасакі.\nЗа даними Міжнародної програми Всесвітньої організації охорони здоров'я, у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи брало участь 800 тис. осіб, серед них – весь персонал Чорнобильської АЕС. Загалом в Україні від Чорнобильської катастрофи постраждало понад 3 мли. осіб, майже 90 тис. були переселені із забруднених територій.\nУ ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було задіяно 40 міністерств і відомств колишнього Радянського Союзу. Вартість консервації четвертого енергоблока і будівництва об'єкта «Укриття» становила 6 млрд. доларів.\nУ великому секреті трималася інформація про аварію у Чорнобилі та про можливі її наслідки, про рівень радіації, небезпечний для життя людини. Засоби масової інформації запевняли громадян, що все під контролем, що населенню нічого не загрожує.\nКоли чутки про справжній стан речей стали розповсюджуватись з неймовірною швидкістю, людей охопила паніка. Вони не знали, як уникнути наслідків того страшного вибуху. Ніхто не поспішав давати їм пояснення. А на вулиці була квітуча весна і ніяких ознак біди.\nПерше офіційне повідомлення про Чорнобильську трагедію в пресі з'явилося 30 квітня в «Правде». «Від Ради Міністрів. Як уже повідомлялося на Чорнобильській атомній електростанції... сталася аварія... що призвела до певного витоку радіоактивних речовин... На даний момент радіаційну обстановку на електростанції та прилеглій місцевості стабілізовано...».\nДруге повідомлення з'явилося 2 травня. Ще коротше. «Радіоактивність на території селища й у селищі електростанції зменшилася в півтора-два рази. Ведеться робота з дезактивації...». Це мало заспокоїти – ще трішки, мовляв, і все повернеться до норми.\nЗамітка 3 травня. «ЦРУ США, розвідслужби деяких західних країн, передусім Англії, є головними джерелами дезінформації стосовно аварії на АЕС. Роздмухують антирадянську істерію».\nПрес-конференція в МЗС СРСР 7 травня – через десять днів після аварії. Повідомлення Б. Щербини, голови Урядової комісії з розслідування аварії, заступника Голови Ради Міністрів СРСР: «За результатами систематичного контролю радіоактивного забруднення місцевості на території Української, Молдавської, Білоруської PCP рівень радіації не перевищив норм радіаційної безпеки, установлених МАГАТЕ й Міністерством охорони здоров'я СРСР».\n«Жахлива аварія супроводжувалася не менш жахливою брехнею. Оскільки в матеріалах МАГATE повідомлялося, що дозиметри 2 травня реєстрували: на території ЧАЕС – близько 5000 мікрорентгенів, у Києві – 220, у Москві – 11, у Лондоні – 6...» – так оцінює перші дні трагедії відомий харківський журналіст і письменник Михайло Біденко.\nТрагедія збіглась у часі зі зламом тоталітарної системи Радянського Союзу. Прикро, але з самого початку і до 1991 р. дані про Чорнобильську катастрофу мали гриф секретності, який поширювався не лише на документи, а й на розповіді людей – учасників та свідків тих подій. На жаль, ще й сьогодні світова громадськість не має повного уявлення про всі аспекти катастрофи. Погляди на причини й наслідки аварії наших та іноземних спеціалістів різняться, багато питань залишилися спірними й до кінця не вирішеними. Навколо чорнобильських подій виникло чимало міфів, перекручень, домислів...\nЛише після здобуття Україною державного суверенітету та прийняття у січні 1994 р. Закону «Про державну таємницю», який заборонив засекречування будь-яких відомостей про стан навколишнього природного середо\nЧорнобильська катастрофа, що за рівнем радіаційної біди стала національною трагедією України, не має минулого часу. І хоча вибух на ЧАЕС – це не перша ядерна аварія у світі, та все ж за масштабами трагічності найбільша, та є надія, що цей гіркий досвід нікому не доведеться переймати.\nвища та екологічні катастрофи, з’явилась реальна можливість зробити документи радянських органів державної безпеки та архівних установ щодо аварії на ЧАЕС відкритими для широкого кола.\nОпубліковано Бібліотекарка о 05:22 Немає коментарів:\n"Повертайтесь, будь ласка, живими" - під таким гаслом в Соснівській міській бібліотеці пройшла година патріотичної поезії . Учасники читали вірші воїнів АТО, волонтерів, журналістів, очевидців трагічних воєнних подій.\nОпубліковано Бібліотекарка о 07:04 Немає коментарів:\nМітки: АТО, година поезії\nВ читальному заліСоснівської міської бібліотеки б...\nДо 30-річчя від дня аварії на Чорнобильській АЕС (...\n7.04.2016 "Повертайтесь, будь ласка, живими" - під...


Ester: відродження шведської легенди Кубка Тіволі - INTERPARUS\nГоловна • Новини • Ester: відродження шведської легенди Кубка Тіволі\nФразу "попереду свого часу" вже затерли до дірок, але про найпрекраснішу 50-футовий Ester інакше й не скажеш. Її створив 120 років тому шведський дизайнер Гунмар Меллгрен, але вона напрочуд схожа на яхту IACC. Літаючий ніс, фальшборт по всій довжині, а під водою - цілком сучасний кіль і консольне перо керма.\nІ ця схожість не обмежується лише естетикою. Ester збудували з тим же нав'язливим прагненням до зниження ваги, як і будь-яку сучасну яхту Кубка Америки (хоча і з дуба, червоного дерева та сталі), і таким самим ігноруванням вартості. Її оригінальна конструкція коштувала 15 000 крон – на сьогоднішній день це понад 500 000 фунтів.\nEster була створена, щоб взяти Кубок Тіволі у змаганні вітрильників між Швецією та Фінляндією, яке проводили в Сандхамне на Стокгольмський архіпелаг. Бо Ерікссон (Він разом з Пером Хеллгреном знайшов і врятував яхту) пояснює:\n“Конкуренція між Швецією та Фінляндією – сьогодні вона виявляється у хокей – це завжди не на життя, а на смерть! Кубок Тіволі був тут великою подією. Ester побудували заради перемоги в одній гонці і вклали в неї купу грошей - тоді це було надзвичайно дорого.\n"Естер" виграла Кубок Тіволі, як і майже кожну гонку, у якій встигла взяти участь за десятиліття. Навіть після перепродажу та модифікації до кінця 30-х років вона була цілком конкурентоспроможною. Але одного разу яхта затонула і частина історії яхтингу була втрачена назавжди.\nПоки що одного разу Бо Ерікссон, шанувальник класичних яхт, не прочитав легенду про Ester. Він настільки захопився нею, що навіть створив маленьку модель, спираючись на малюнки та фотографії тих років. “Ми думали збудувати копію, але це була просто мрія. Яхта, напевно, зникла безповоротно, мені й на думку не спадало спробувати відшукати її,” — згадує Бо.\nТим не менш, за дивною іронією долі, якийсь рибалка розповів йому про яхту, яка загорілася і затонула у 30-х роках біля Ерншельдсвіка, на північному заході Швеції. Ерікссон відразу подумав про "Естер", А це місце знаходилося всього в парі кілометрів від його будинку!\nЧерез кілька років і занурень, занесений мулом кістяків знайшли. Підйом яхти став нелегким завданням, довелося залучити професійних водолазів. Вода була настільки каламутною, що точне місцезнаходження Ester стало відомим лише після того, як один із водолазів вдарився головою об її нависаючий ніс. Щоб звільнити кіль та корпус, довелося продувати компресором бруд.\nПорятунок Ester стало визначною подією, оскільки вона зафіксувала момент в історії яхтингу, коли найкращі проекти значно випереджали доступні на той час матеріали та технології.\n"Естер" демонструє радикальні методи збирання. Її збудували за два роки до першого польоту братів Райт, а в конструкції вже використовували порожнисті заклепки на металевому каркасі для зниження ваги – технологія, прийнята в авіаційній індустрії. Її водотоннажність всього 3,5 т, з яких 1,5 т припадає на кіль.\n“Вона єдина у своєму роді, – пояснює Ерікссон. — Були й інші дизайнери, які проектували такий тип яхти, але вони проіснували недовго, приблизно до 1905 року. Їх довелося виключити через крихкість. Яхти не тримали курсу, і довелося змінити правила. Вони були дуже легко побудовані, і надовго їх не вистачило.\nТе, що Ester вижила – свідчення геніальності її дизайнера Гунмара Меллгрена, а також майстерності та уваги до деталей під час складання. В результаті вийшла неймовірно легка та міцна яхта.\n“Кожна деталь на своєму місці, – пояснює Бо. — Якщо взяти кожну з цих крихітних штучок окремо, чи то деталь палуби, чи кріплення, то вони досить неміцні. Але всі вони створюють сильну конструкцію.”\nEster підняли у досить непоганому стані. Покійний морський архітектор та яхтовий історик Тео Рай, Який виконував кілька ранніх дизайнерських робіт над проектом, виміряв її після підйому і був дуже здивований результатом. Різниця між правим та лівим бортом становила менше 7 мм, і це після 75 років на морському дні!\nСхоже, солоність Балтійського моря допомогла зберегти дерево. Тим не менш, коли яхту підняли і вона почала висихати, міліметри обшивки стали відшаровуватися. Ester була потрібна повна реконструкція.\nЯхту з усіма обережностями встановили у дворі Ерікссона. Щоб запобігти занадто швидкому висиханню дерева, її помістили в сарай із земляною підлогою, де був оптимальний рівень рівня вологості для яхти. Але за низьких арктичних температур відновлювальні роботи стало проводити ще складніше.\nЯхту відновлювали частинами. Оригінальний сталевий кіль зберігся, але його залишилося зовсім небагато.\n“Ester будували із комбінованих матеріалів. Каркас був із м'якої сталі, але шпангоути повністю роз'їла корозія, - розповідає Бо. — “Нам довелося виготовити нові шаблони та нові шпангоути, щоб наново зібрати каркас. Потім ми зробили нові бімси і поєднали їх із новими сталевими шпангоутами. Замінили кіль та почали міняти корпус, планку за планкою.”\nРеконструктори намагалися якомога зберегти справжні матеріали. Нержавіючою сталлю зміцнювали м'яку сталь тих часів, міцніше склеювали обшивку. "В іншому все так само: червоне дерево, дуб і шведська сосна, а для такелажу ялина і сосна," - згадує Ерікссон.\n“З кожної сторони у неї по сім стрінгерів, усі одного розміру. У нас було кілька фантастичних планок червоного дерева завдовжки 12 м, тому різниця з оригіналом вийшла незначною.”\nІнші деталі зберегли в оригіналі, але виглядають вони разюче сучасно. “Коли я подивився на стару оснастку, то здивувався її простоті. З цими мотузяними карабінами яхта виглядала дуже старомодно, майже як рибальський човен,” – розповідає Бо.\nАле потім я подумав, що це ж геніальне рішення! Аналогічно в сучасних гоночних яхтах використовують карабіни з кевлару або дайнеми. Якщо на щоглу поставити металевий, вона може зламатися. Петля в цьому плані м'якша, легша і безпечніша.”\nЗнову у справі\nЧерез чотири роки після повстання з бруду, Ester знову спустили на воду. Вона якраз потрапила на Monaco Classic Week 2019, а також відзначилася на Les Voiles de St Tropez, де її поява цілком виправдало роки очікування Ерікссона.\n“Гік знаходиться всього за 50 см від палуби, йти на ній — ще випробування. Тобі весь час треба бути на ногах і пірнати щоразу при зміні галсів. Звісно, через 5–6 годин почуваєшся цілком вимотаним. Але в той же час це все одно, що побачити першу модель Феррарі. Потрібні роки, щоб повністю розкрити потенціал яхти.”\n“У перший сезон ми поставили вітрила на мінімум, оскільки не знали, як вона поведеться. І в результаті човен виявився недовантаженим. Але коли пару днів був відповідний вітер, ми буквально літали. Вона дуже стійка. І як тільки відриваєшся від вітру, вона йде, як гарячий ніж у масло.\nЗагальна довжина: 15,38 м\nОпад: 1,75 м\nВодотоннажність: 3,8 т\nПлоща парусності: 110 м²\nРік зробити: 1901 (повторний запуск у 2019)\nПроектування: Гунмар Меллгрен\nРеконструкція: Бо Ерікссон


10 проносних плодів для розпушення кишечника\nФрукти, такі як папайя, апельсин та слива, є чудовими союзниками у боротьбі із запорами, навіть у людей з давньою історією потрапляння в кишечник. Ці фрукти містять велику кількість клітковини і води, що прискорює кишковий транзит і сприяє утворенню калу. Крім того, фрукти також дають ситість, покращують обмін речовин і допомагають схуднути.\nЦі фрукти можна вживати щодня, як у свіжому вигляді, так і в натуральних соках та фруктових салатах, а також можуть використовуватися немовлятами та дітьми, але в менших кількостях, щоб не викликати діарею. Дивіться 5 рецептів проносних соків для розслаблення кишечника.\nОсь фрукти, які звільняють кишечник і які можна використовувати немовлятам та під час вагітності:\nПапайя багата водою та клітковиною, і вона добре відома своєю силою, що допомагає роботі кишечника. Формоза папайя має послаблюючу силу навіть більшу, ніж папайя, оскільки має майже вдвічі більше клітковини і майже однакові калорії.\nУ той час як у 100 г формози папайї міститься 1,8 г клітковини, у папайї - 1 г, але це все одно хороша кількість для цього фрукта. Два сорти фруктів містять близько 11 г вуглеводів і 40 ккал на кожні 100 г, крім таких поживних речовин, як магній, калій і вітамін С.\nАпельсин багатий водою, яка зволожує кишечник і кал, і яка забезпечує безліч багасів, синонімів клітковини для хорошого функціонування кишечника. Одиниця апельсина містить близько 2,2 г клітковини, що більше, ніж клітковини, що містяться в 1 скибочці цільнозернового хліба, наприклад.\nОднак важливо пам’ятати, що апельсиновий сік практично не містить клітковини, оскільки при віджиманні фруктів багас закінчується витрачанням разом із шкіркою.\nСлива, як свіжа, так і зневоднена, багата клітковиною і є чудовою їжею для кишечника. Кожна одиниця чорної сливи містить близько 1,2 г клітковини, крім того, що забезпечує організм фосфором, калієм та вітамінами групи В.\nВажливою порадою є те, що, споживаючи чорнослив, важливо поглянути на етикетку продукту, щоб перевірити, чи додано в продукт цукор, що значно збільшує калорійність сливи та сприяє набору ваги. Таким чином, найкраще купувати сушену сливу без додавання цукру.\nАцерола приносить приблизно 1,5 г клітковини на кожні 100 г свіжих фруктів і лише 33 ккал, що робить цей фрукт чудовим союзником дієти та кишечника. Крім того, ця сама кількість ацероли приносить у 12 разів більше вітаміну С, рекомендованого для дорослої людини на день, будучи набагато багатшим цим вітаміном, ніж апельсин та лимон, наприклад.\nАвокадо є чемпіоном за вмістом клітковини: 100 г цього фрукта приносить близько 6 г клітковини. Він також багатий жирами, корисними для організму, які полегшують проходження калу через кишечник, крім того, що сприяють здоров’ю серцево-судинної системи та покращують рівень хорошого холестерину.\nНезважаючи на те, що він відомий як плід, який утримує кишечник, кожен банан містить щонайменше 1 г клітковини. Секрет полягає в тому, щоб споживати цей дуже стиглий плід, щоб його волокна були готові допомогти в кишковому транзиті. Навпаки, тим, хто хоче контролювати діарею, слід споживати банан ще наполовину зеленим, оскільки таким чином його волокна будуть служити для затримання кишечника.\nЩе більшою потужністю, ніж свіжі фрукти, є біомаса зеленого банана, оскільки вона має високий вміст клітковини і є, природно, пребіотичною їжею, яка сприяє здоров’ю кишкової флори. Подивіться, як зробити біомасу із зеленого банана.\nДві одиниці свіжого інжиру приносять близько 1,8 г клітковини і всього 45 ккал, що забезпечує достатню ситість і довше утримує голод. Як і у випадку зі сливами, купуючи сушений інжир, слід віддавати перевагу тим, у яких немає доданого цукру, необхідність перевірки списку інгредієнтів на етикетці продукту.\nКожен ківі містить близько 2 г клітковини і всього 40 ккал, що робить цей фрукт чудовим союзником для кишечника та дієт для схуднення. Крім того, 2 ківі вже приносять усе необхідне дорослій людині на день, маючи високу антиоксидантну силу, допомагаючи запобігати захворюванням та покращувати здоров’я шкіри.\nНезважаючи на те, що його вживають мало, джембо є одним з найбагатших фруктів на клітковину: 1 одиниця приносить близько 2,5 г клітковини, вміст якої часто міститься в 2 скибочках цільнозернового хліба. Крім того, у ньому припадає лише 15 ккал на фрукт, набагато менше, ніж у більшості фруктів, що робить його чудовим союзником для схуднення та стримування голоду.\nКожна груша, вживаючи в оболонці, містить близько 3 г клітковини, всього 55 ккал, що робить цей фрукт одним з найважливіших для допомоги кишечнику. Хороша порада для схуднення - з’їсти грушу приблизно за 20 хвилин до їжі, оскільки таким чином її волокна будуть діяти в кишечнику, створюючи відчуття ситості, що зменшує голод під час їжі.\nПлоди, що утримують кишечник\nДеякі фрукти, які утримують кишечник: яблуко та груша без шкірки, гуава, банан, головним чином банан ще зелений.\nЛюдям із запорами слід уникати цих фруктів, принаймні до нормалізації кишкового транзиту. Однак за здорового харчування та багатої клітковини всі види фруктів можна вживати, не викликаючи запорів.\nПоради щодо боротьби із запорами\nНа додаток до збільшення споживання проносних плодів, ще декілька простих порад щодо боротьби із запорами:\nВживайте фрукти з шкіркою та багасом по можливості, оскільки вони багаті клітковиною;\nВіддавайте перевагу споживанню сирих овочів, оскільки вони мають більшу силу для прискорення кишкового транзиту;\nВіддавайте перевагу цілісним продуктам, таким як рис, пшеничне борошно, макаронні вироби та цільнозернові сухарі;\nСпоживайте насіння, такі як чіа, лляне насіння та кунжут, у соках, салатах та йогуртах;\nВипивайте щонайменше 2 літри води на день, оскільки це допомагає утворенню калу разом з волокнами, а також зволожує кишечник, дозволяючи фекаліям легше ходити по кишковій трубі.\nОкрім дієтичних рекомендацій, важливо також регулярно займатися фізичними навантаженнями, оскільки фізичні вправи стимулюють роботу кишечника та підтримують його активність, полегшуючи проходження калу та борючись із запорами.\nДивіться інші поради щодо боротьби із запорами, переглянувши наступне відео:\nБоротися із запорами можна фруктами та соками, які працюють як домашні засоби від запору.


Украла (скорочено) – Грінченко Борис ❤ | Шкільні твори\nГоловна ⇒ 📌Скорочені твори ⇒ Украла (скорочено) – Грінченко Борис\n– Вона не вперше це краде. Вона кілька разів у мене тягала. Та я все мовчала. А оце вже сьогодні…\n– Я їсти хотіла… У нас… У нас… нема чого їсти…\nБатько нічого… не приносять… усе пропивають. Ми їмо сухарі цілий тиждень…\n« Дитячі характери в оповіданні “Федько – халамидник”


У Києві учасникам АТО виділили наступних 35 квартир — Військовий навігатор України\nУ Києві учасникам АТО виділили наступних 35 квартир\nУ Дарницькому районі Києва у новому житловому будинку КМДА виділила наступні 35 квартири для учасників АТО.\nУ вересні планують виділити ще 106 квартир. Спільно з Радою ветеранів АТО міська влада працює над забезпеченням житлом учасників антитерористичної операції. Про це повідомив заступник голови КМДА Вячеслав Непоп під час церемонії вручення ключів від квартир у новому житловому будинку в Дарницькому районі. Загалом у цьому будинку виділено 35 квартир для учасників АТО.\nЖитло, яке придбав Департамент будівництва та житлового забезпечення за кошти міського бюджету в 2016 та 2018 роках, повідомляє Офіційний портал Києва.\nУ всіх квартирах зроблено косметичний ремонт, встановлено сантехніку, електроплити, проведена електропроводка та встановлена електрофурнітура, індивідуальні лічильники. Будинок із квартирами для учасників АТО відповідає сучасним стандартам енергоефективності, утеплений, із енергоощадними металопластиковими вікнами.\nПротягом двох років буде добудовано житловий будинок на бульварі Кольцова, там передбачено виділити 388 квартир для учасників АТО. Також у Києві працює програма 50/50, яка допомагає учасникам бойових дій у поліпшенні житлових умов. Зокрема, за цією програмою у Солом’янському районі будують житловий комплекс, у якому передбачено більше 200 квартир для учасників АТО. Крім того, у Голосіївському районі планують збудувати житловий комплекс, у якому також буде передбачено житло для учасників АТО.\nНа даний час на квартирному обліку у пільговій черзі на отримання житла перебуває 3283 сім’ї та одиноких громадян – учасників АТО.\nTags:ветерани АТО житло\nПро життєвоважливі питання для військових, розповів заступник Міністра оборони України …\nНовини, Соціальна 01.02.2018 Major Horvat KFOR Al-Kut\nПитання безкоштовного житла та які зміни чекають військовослужбовців в радіопередачі військового радіо “Армія …


Із вірою у власні сили\nОпубліковано 21.09.2017 22.09.2017 автором admin\nУчора, 20 вересня, на факультеті фізичного виховання з ініціативи кафедри основ здоров’я, фізичної реабілітації та екології відбувся брейн-ринг “За здоровий спосіб життя”.\nДевізом розважально-інтелектуальної гри були слова видатного фізіолога Івана Павлова “Людина – найвищий продукт земної природи , але для того, щоб отримати насолоду від скарбів природи, людина має бути здоровою сильною, розумною”.\nНа початку брейн-рингу гравці представили назву та девіз команд. Найоригінальнішою визнана назва команди 43 групи – «Ішиас». Потім відбувся конкурс плакатів, буклетів та пам’яток про здоровий спосіб життя. Журі відзначили значущість та змістовність представлених робіт. Між раундами своє бачення про здоровий спосіб життя в ігровій формі представили студенти-першокурсник – Станіслав Бушко, Кирило Із’янов, Денис Лобода, Катерина Кравець та Руслана.\nПереможцями інтелектуальної гри стала команда 23 групи (спеціальність: Фізична реабілітація) – “Ескулапи”: Глущенко Ольга (капітан команди), Богачова Христина, Васильчук Марина, Драганова Наталія та Синьоок Аліна.\nДруге місце виборола команда 33 групи (напрям підготовки: Здоров’я людини) – “Котятки” Учасниками команди були такі студенти: Соловйов Олександр (капітан команди), Науменко Іван, Мавроді Валентина, Слепцова Олеся та Устименко Наталія.\nКоманда 43 групи (напрям підготовки: Здоров’я людини) –«Ішиас» посіла третє місце. Учасниками команд були такі студенти: Переклицький Дмитро (капітан команди), Тонєва Оксана, Міндолін Радіон та Мітяєва Анастасія.\nКоманди були нагороджені подяками декана факультету фізичного виховання, професора, Сергія Кушнірюка та солодкими призами від профкому БДПУ (голова – депутат міської ради Віталій Лола)\nА найголовніше – всі учасники отримали позитивні емоції, зуміли перебороти власні страхи в деяких конкурсах, кожний учасник повірив у свої сили.\nстудентка 23 групи ФФВ.\nСвітлини з архіву кафедри основ здоров’я, фізичної реабілітації та екології.\nПопередній запис:Назад Запрошуємо на виставку!\nНаступний записВперед Студентський міні-перформанс