Жіночий гардероб – це джерело широкого асортименту речей на різний смак і колір. У однієї і тієї ж дівчини в шафі можуть міститися абсолютно протилежні за стилістичному напрямку різновиди одягу – від скромних жіночних суконь під поясок до гламурних латексних вінілових лосин. Кожна жінка – від завзятою домоседки до акули бізнесу, має у себе в шафі купу речей, про які вона вже встигла забути.\nАле існує все ж кілька модних напрямків у жіночому одязі, які присутні в арсеналі практично кожної представниці прекрасної половини. Їх дуже багато! Але одним з кращих таких напрямків по праву визнаний вінтажний стиль в одязі дівчат.\nЩо це за одяг? І в чому полягають особливості вінтажної моди? Спочатку слово пішло від англійського терміна vintage, що дослівно означає «вік вина». Первісне значення даного поняття відносилося до критеріїв оцінки витримки винних напоїв. Але з плином часу термінологія в даному ключі дещо трансформувалася і набула вже інше значення. З деяких пір поняття співвідносно з модою, модними тенденціями, трендовими віяннями, класикою жанру і ретро-стилістики в моду минулих років.\nГрубо кажучи, вінтажна мода являє собою стиль в одязі минулих сезонів, співвідносних з періодом тридцятирічної і більше давнини. Кожне покоління трактує її по-своєму. Найперші згадки про вінтажному стилі (фото деяких моделей представлені в статті) беруть свій початок з епохи 20-х років минулого століття. Саме дівчата тих часів з їх епохальним відзнакою в одязі першими стали представницями еталонної одягу досліджуваного напряму.\nЯк можна відрізнити звичайну одяг від вінтажній? Як і будь-який інший стиль в одязі, цей різновид модного віяння минулих років має свої відмітні особливості. Проявляються вони по-різному і можуть бути представлені наступними версіями:\nНеовинтажное напрямок – характеризується потертими, що втратили колір і штучно постареним моделями одягу (найчастіше це джинси, джинсові куртки джинсові шорти або спідниця).\nЧисто вінтажне напрямок – представлено ексклюзивними оригіналами та оригіналами іменитих дизайнерів, а також найвідоміших модельєрів, створеними не пізніше вісімдесятих років минулого сторіччя.\n«Подвинтажное» напрямок обумовлено проявами стилізації нових зразків речей, перешитых під певні модні тенденції минулих років. Це може бути абсолютна імітація модного зразка (пошиття репліки), а може бути окреме підкреслення нюансів стилю за допомогою деяких елементів – фасону, принта на матерії, обробки, прострочки і так далі.\nКомбіноване напрямок – передбачає застосування у пошитті одягу відповідної фурнітури. Сюди можна віднести тасьму, гудзики, мереживо, бахрому, бантики, замки, клепки і інші елементи з вінтажних журналів мод. До речі кажучи, вони улюблені дівчатами ще й тому, що подобаються багатьом хлопцям.\nКонкретно вінтажно-тканинне напрямок – мається на увазі застосування виключно тих матеріалів, які були актуальні в минулі часи. Примітно, що вони використовуються не тільки для пошиття раритетних речей в одній стилістиці з минулою епохою, але також і для сучасних моделей.\nНу і, нарешті, головна особливість полягає в тому, що закохані в вінтажний стиль дівчата уособлюють одягненою на себе одягом моду минулих років. Поєднуючи при цьому класичну елегантність із вишуканістю, співзвучну з модними трендами сучасності.\nВінтажної моди, а саме – сукням, – була присвячена ціла книга з описом та фотокартками образів минулого століття. Це джерело полезнейшей інформації для тих, хто прагне хоча б на крок наблизитися до вивчення історії тенденцій того часу і зануритися в світ элегантнейших і ізисканнєйшіх версій шати модниць минулих років. Випущена вона була в 2013 році, а автором стала Емма Бекстер-Райт.\nКнига «Вінтажна мода. Сукні» демонструє особливості створення дивовижних композицій з одягу колишнього часу. У своїх відгуках про неї багато шкодують лише про те, що не кожне опис підкріплено ілюстрацією. Фото вінтажного стилю так і хочеться розглядати знову і знову, адже там відображені цікаві версії суконь цілої епохи!\nАле які основні особливості таких унікальних речей? Адже з кожним десятиліттям вони змінювалися, трансформувалися, модернізувалися і відшивають на новий лад. Найцікавіші з них характеризуються наступними важливими деталями:\nВузька талія – практично будь вінтажну сукню передбачає наявність паска або обов’язкового звуження крою в області пояса. Це підкреслює в черговий раз жіночність наряду, граціозність силуету, витонченість і крихкість фігури дівчини.\nРозкльошений поділ – раритетні сукні часто мають А-подібний фасон від лінії талії, або інакше його ще називають «дзвіночок». Такий хід в крої сукні разюче контрастує з тонкою талією, за рахунок чого наряд виглядає ще більш ніжним і жіночним.\nДовжина міді – мало яке раритетне плаття представлено у вигляді міні. Подовження спідниці трохи нижче коліна створює враження старанності, підкорення, дотримання правил етикету. Чи потрібно згадувати, як у колишні часи ставилися до оголеного тіла? Не дивно, що фактично будь-ретро-сукні мінімізує ризик бути засуджена суспільством.\nРукава три чверті – якщо плаття не літній, як правило, вінтажна стилістика передбачає наявність рукава з не до кінця закритим передпліччям. Літні ж версією в основному представлені короткими скошеними рукавами з ліхтариками або ажурною присобранной прострочуванням по лінії канта.\nДелікатна забарвлення – занадто вигадливою строкатості вінтажна стилістика не передбачає. Хіба що в теплу пору це можуть бути ніжні світлі відтінки тканини з квітковим принтом. Моделі на більш прохолодний сезон найчастіше представлені дорогим графітовим, порошно-сірим, шоколадним в горох, темним бордовим, сливовим, насиченим синім і іншими відтінками.\nВ пошитті модних і стильних спідниць сьогодні також активно проглядається вінтажна мода. Фото сучасних дизайнерських робіт і найсвіжіших розробок іменитих модних будинків, засіяні на обкладинках глянцевих журналів, є прямим тому підтвердженням. Якими рисами наділені спідниці в цьому стилі:\nДивіться також: Срібний браслет з гранатом - моделі і правила вибору\nПлісировка – дивна особливість дрібної і крупної гофрованої складки на тканині робити образ ще більш виразним. Плисированная техніка розкрою вінтажних спідниць здатна не тільки приховати дрібні недоліки жіночої фігури, але також і привнести родзинку в її вбрання в цілому.\nВисока посадка – вінтажний одяг ніколи не носилася на стегнах. Ні штани, ні спідниці, ні шорти в ретро-стилістиці не носяться нижче пояса. І сьогодні, як відомо, одяг із завищеною талією знову повернулася в моду, що ще раз підтверджує невгасиму популярність вінтажній стилістики.\nФормат трапеції – як і у випадку з сукнями, оптимальна міді-довжина і розширений донизу поділ спідниці є фірмовою «вишенькою на торті» в даному стилістичному напрямку одягу. Сьогодні різні версій спідниць з люверсами на поясі і втаченными бічними кишенями активно перегукуються у своєму фасоні з модними спідницями минулих років.\nМода першої половини минулого століття не особливо вітала одяг на жінках у вигляді штанів. Такий вид одягу завжди вважався прерогативою чоловічого гардероба. Тому різновидів ретро-брюк сьогодні небагато. Найактуальнішою і найекстравагантнішою їх версією вважаються сучасні кюлоти. Обумовлений високою посадкою, фасон таких штанів передбачає расклешенность від самого пояса і до лінії щиколотки.\nШтани-кюлоти мають злегка укорочену довжину і косі бічні кишені. В основному відшиваються з костюмних, бавовняних, влітку – лляних тканин. Іноді в подібному вигляді представлені джинси в вінтажному стилі. У поєднанні з взуттям на високому каблуці виглядають вони неймовірно ефектно, жіночно, елегантно.\nЩе один ошатний і справді аристократичний елемент гардеробу кожної любительки раритетної спрямованості в одязі – вінтажна блуза. Взагалі пошиті вручну речі з узятим за основу дорогим, якісним матеріалом вже можна попередньо віднести до категорії добротних, гідних речей. Саме якість і натуральність тканин є головною перевагою вінтажній одягу.\nНе винятком є вінтажні блузки, основні характерні ознаки яких полягають в присутності наступних деталей:\nВоріт – він завжди застебнутий до самої верхньої гудзики. Ніякого декольте. Ніякої оголених грудей. Усе ретельно приховано від сторонніх очей, все нарочито офіціозно.\nАжурне жабо – часто зустрічається елемент ретро-стилістики, який, до речі, часом застосовується також і в пошитті платтів. Спадаючі від шиї на груди складки тонких шовкових рюшів чудово виглядають в білосніжному, молочному, кремовому кольорах.\nЛіхтарний рукав – спочатку розкльошений, він сходиться в тугий жгутообразный подовжений манжет. Це досить практично з погляду зручності – кльош рукав не заважає при трапезі або якому-небудь занятті, пов’язаному із залученням рук.\nБрошка – нерідко в зоні верхньої гудзики на комірі сорочки присутній антикварні фамільна коштовність у вигляді сімейної брошки або чогось в цьому роді. Треба сказати, що виглядає подібна деталь жіночого туалету досить ефектно в сукупності з бантом на грудях або ажурним жабо.\nСпідничні костюми – родзинка вінтажній стилістики. Подовжена вузька спідниця-олівець у поєднанні з коротким піджачком з рукавом у три чверті ідеально підкреслює всі достоїнства фігури своєї власниці. Завищена талія з пояском, трохи розкльошена донизу рибкою викрійка спідниці і ажурна обробка крайніх меж болеро (піджака) в сукупності створюють вражаючі ефект вишуканого, аристократичного, неймовірно жіночого вбрання. Сьогодні нерідко вся ця краса доповнюється баскою.\nДивіться також: Радянська одяг: мода епохи, основні напрями, фото\nБаска, як ніяка інша деталь, дивним чином підкреслює тонкість талії і округлість красивих жіночих стегон. Саме тому подібного плану костюми, актуальні й донині.\nГоловний убір у вінтажному стилі – окрема тема. Ці крихітні котелочки, обтічні капелюшки, прикрашені мініатюрної гіпюрової вуаллю кокетливі беретки – всі ці відгомони моди минулого століття настільки стилізовані, настільки відображають епоху того часу, що їх просто неможливо не помітити і обійти стороною. Найбільш характерні особливості – це об’ємна квіткова викладка в бічній частині казанка, помітні пір’я середньої довжини в мініатюрній округлої беретке, ну і, звичайно ж, спокуслива сіточка у вигляді вуалі.\nЯкщо говорити про взуття, то найбільш яскраво відбивають стилістику минулого часу акуратні жіночні туфельки. Які відмінні особливості, що їм притаманні:\nкаблук у формі чарочки;\nзручна і стійка колодка.\nПрикраси у вінтажному стилі – це уособлення родинного гідності та антикварних цінностей минулих років. В основному антикварні біжутерія представлена різними намистом, великими каменями в досить громіздкою металевій оправі та іменними гравировками. Вінтажні прикраси позбавлені блиску, це суцільний бакеліт і з синтетичною смолою, з яких виготовлені антикварні брошки, сережки, кільця і браслети.\nВинтажному стилю не властивий «бойової розмальовки» або об’ємне накладення тіней. Навпаки, мінімалізм, чіткість і окресленість ліній найяскравішим чином відображають всю виразність жіночих рис обличчя у вінтажному макіяжі. Які риси йому притаманні:\nЧорні довгі стрілки.\nДовгі натуральні вії, пофарбовані тушшю.\nЯскрава червона помада.\nЯкщо ви хочете доповнити свій образ, підібраний у вінтажному стилі, відповідним манікюром – тоді вам варто запив нігтики під овальну або мигдалеподібну форму і пофарбувати їх в глибокий червоний однотон. Якщо ваш наряд не передбачає яскравих акцентів, тоді краще залишити манікюр в натуральному вигляді і розкрити нігтики прозорим лаком. Чистота і доглянутість були основними критеріями красивих рук жінки в першій половині минулого століття.\nПеред тим, як підібрати підходящу вінтажну укладання до свого тематичного образу, варто перенестися в атмосферу ретро-вечірок і згадати ці акуратні «гелеві» хвилі блискучих волосся, накручені від особи рогоподобные буклі з пасом чубчика, а також знову звернути свою увагу на вуализированную сітку. Всі ці елементи вінтажних зачісок так яскраво відображають тогочасні віяння в моді, що їм просто судилося вкоренитися в образі вінтажних модниць і стати асоціативними деталями жіночого туалету, так доречно вписуються в епатаж оригінального вбрання.


П’ятого грудня – 60 років з дня пуску першого гідроагрегату Кременчуцької ГЕС » Світловодськ вечірній\nСвітловодськ вечірній » Публікації » П’ятого грудня – 60 років з дня пуску першого гідроагрегату Кременчуцької ГЕС\nП’ятого грудня – 60 років з дня пуску першого гідроагрегату Кременчуцької ГЕС\nЯк це було? Гортаємо сторінки історії масштабного проекту\nУ липні далекого 1953 року на березі Дніпра у район с. Табурище прибула геолого-розвідувальна експедиція, яка розпочала підготовчу роботу. 25 березня наступного року Рада Міністрів СРСР ухвалила рішення про будівництво Кременчуцької ГЕС, а вже через два дні, 27 березня наказом Міністра електростанцій і електропромисловості СРСР «Головгідроенергобуду» було доручено створити у квітні 1954 року будівельно-монтажне управління «Кременчукгесбуд». На кінець травня були здійснені всі організаційні заходи по створенню управлінь і дільниць «Кременчукгесбуду». 7 червня 1954 року вважається початком будівництва, адже цього дня заклали перший камінь у фундамент першого будинку нового міста. 20 червня правлячою партією і урядом країни було ухвалено спеціальну постанову про будівництво зразкового міста. Задля розгортання потужного будівельного майданчика знадобилися під’їзні шляхи, тож вже наприкінці грудня здали в експлуатацію залізничну колію Бурти – Табурище та автошлях Крюків – Табурище.\nЗ вагомих досягнень 1955 року було: завершення спорудження лінії електропередач довжиною 91 км від підстанції «Північна», яка розташована неподалік міста Кривий Ріг, до будівельного майданчика Кременчуцької ГЕС (25 жовтня); перекриття у листопаді старого русла Дніпра піщаними перемичками; у грудні – початок виймання скельних грунтів у котлованах основних споруд ГЕС.\n25 квітня 1956 року розпочали намивання лівобережної земляної греблі. У березні наступного року почали укладати бетон в основні споруди гідровузла.\n1 листопада 1957 року відбулося урочисте закладання на дно котловану будівлі ГЕС меморіальної дошки. Наступний, 1958 рік гідробудівникам запам’ятався такими важливими подіями: укладкою у березні першого кубу бетону у водозливну греблю; оголошенням Кременчуцької ГЕС Всесоюзним комсомольсько-молодіжним будівництвом; початком 28 травня монтажних робіт на першому гідроагрегаті.\nУ вересні 1959 року через Кременчуцький шлюз пропустили перші судна. 3-го жовтня затопили котлован ГЕС, а вже наступного дня повністю перекрили русло Дніпра. 23 листопада о 19:40 здійснили пробний пуск першого гідроагрегату станції. А вже 5 грудня о 4:07 перший гідроагрегат увімкнули в енергосистему «Дніпроенерго».\nВетеран праці Іван Гаврилович Попов, учасник тієї вікопомної події пригадує:\n«І ось цей день настав. Напередодні на ГЕС висадився цілий десант поважних гостей, журналістів, кіношників! З самого ранку 5 грудня 1959 року, усі хто був причетний до пуску, ретельно готувалися до історичної події. Агрегат запустили на холостий хід. І коли упевнились, що система регулювання і параметри агрегату стабільні, увімкнули його на особисті потреби, випробувавши усі електричні вузли і мережі. Увечері цього ж дня 1-ий агрегат Кременчуцької ГЕС був увімкнений у мережу! Почесне право на це отримала вахта чергового інженера Єгорова В.О. Радість переповнювала тисячі людей, які працювали на будівництві. Був узятий перший основний рубіж! ГЕС дала електроенергію державі!»\nПідготувала Тетяна Дроздова\nНе панікуйте! А якщо так страшно – скупляйтеся по ночам. Хоча… 1 750\nТисячу масок і 25 експрес-тестів передав Сергій Твердовський медикам Світловодщини 1 713\nЧому Сапянов боїться депутатів? 1 584


Главная Валеология На украинском Білки або протеїни\n-синтез ферментів, які забезпечують утворення потрібних сполук;\n-створення онкотичного тиску та утримання води в клітинах і тканинах;\n-підтримку постійної хімічної реакції внутрішнього середовища;\n-переміщення інших поживних речовин;\nНезамінні амінокислотице амінокислоти, які у достатній кількості не можуть утворити клітини людського організму, а замінніце такі, потребі в яких може задовольнятись завдяки власному синтезу клітинами печінки та інших тканин.\nНеповноцінні білки містяться у рослинних продуктах, а також до них належить желатин із сполучної тканини тварин.\nБілки не відкладаються про запас, ті які надійшли понад потребу, використовуються як джерело енергії. Якщо недостатньо надходить 6ІЛКІВ із їдою, то використовуються білки крові, печінки, м'язової та сполучної тканин.\nКомментарии к статье "Білки або протеїни"


«Шейді Лейді» у Черкасах! - vikka\n«Шейді Лейді» у Черкасах!\n106 12 Березня 2010, 13:57\nАншлаг у палаці культури «Дружба народів» цього тижня зібрав концерт української «Шейді Лейді» Ані Лорак. Королева «Євробачення» подарувала своїм черкаським прихильникам 2 години якісного співу. До Черкас співачка, за її ж словами, привезла не тільки свою нову концертну програму «Сонце», а й живий звук, найкращих в Україні музикантів та власну балетну групу. ВІККА-НОВИНАМ Лорак розповіла про творчі плани на майбутнє: нові дуети та роботу в кіно. Розповідає Марина Лук’яненко.\nАби поглянути на Королеву «Євробачення» із плоті та крові черкасці грошей не пошкодували. Концертний зал ПК «Дружба народів» прихильники творчості української «Шейді Лейді» заповнили вщерть. Потужний вокал, запальні танці та живий звук – ось чого від Лорак очікували фани.\nВибагливу черкаську публіку поп-діва не розчарувала. На себе своїх прихильників співачка змусила чекати недовго. З 20-хвилинним запізненням, «сонячна» Ані Лорак з’явилася на черкаській сцені.\nЦього вечора для своїх шанувальників Ані Лорак виконала композиції з нового альбому «Сонце» та свої безумовні хіти «Я вернусь», «Розкажи», «Мрій про мене мрій» та інші. Усі вони, без винятку, звучали наживо.\nВдячні глядачі впродовж усього концерту дружно підспівували Кароліні.\nЗа свої хорові співи черкасці отримали від «Шейді Лейді» схвальну оцінку.\nАні Лорак, співачка: «Неймовірна публіка, аудиторія».\nСаме глядацька любов, за словами співачки, додає їй під час виснажливого гастрольного туру енергії та наснаги. Мовляв, з такою колосальною підтримкою глядачів виходити щовечора на сцену – одне задоволення.\nАні Лорак, співачка: «І кожен раз я викручую костюми після концерту, бо справді втомлююсь, але вже наступного дня знову хочу на сцену».\nПісля черкаського концерту у всеукраїнському турі співачки запланована перерва. Музиканти нарешті відпочинуть, а от поп-діва – навряд чи. На неї чекають прихильники за кордоном.\nАні Лорак, співачка: «У ті проміжки часу, коли мої музиканти відпочивають, я меншим колективом – з балетною групою – працюю, завтра їдемо в Алма-Ату».\nАні Лорак, співачка: «У мене на руках зараз сценарій серіалу, але не хочеться грати просто якусь Машу чи Свєту. Хочеться справді цікаве кіно».\nОкрім того, найближчим часом співачка планує новий дует з Філіпом Кіркоровим. Ця дуетна робота, переконана Лорак, прихильникам її творчості сподобається.


Доповідь на тему "Восьминіг"\nВосьминіг – це хиже істота, що живе в тропічних і субтропічних морях. Воно також здатне стати жертвою якогось морського мешканця. Ця істота володіє потайним знаряддям, чорнильний мішок, заповнений чорною рідиною. Вивчення чорнильного мішечка дозволило відкрити перші чорнило.\nЦей нічний хижак проживає на мілководді в скелях, ущелинах і балках. Часом істота робить будинок на дні, зводячи власну фортецю. Велику частину часу він повзає або переміщається вплав. Вдень він, ховаючись в засідці, спостерігає за територією і живністю, яка мешкає там.\nАдаптувалися до слабкого світла очі восьминога, можуть розрізняти фігури і звертати увагу на переміщалися об’єкти. Його очі здатні переміщатися під час налаштування різкості, замість того, щоб міняти форму кришталика.\nВосьминоги проживають в різних місцях світу: в Середземному морі, в східній частині Атлантичного океану, в Японському морі. Воліють вони тропічний і субтропічний клімат, від мілководдя до глибини 100-150 метрів. Спрути мешкають між великих каменів, скель, водних рослин, будинком можуть стати також і бідони, і ящики, і шини. Восьминіг вважає за краще діяти лише вночі, вдень його активність помітно знижується.\nЦі морські мешканці під час спарювання дуже небезпечні. Якщо противник бажає вступити в бій, спрут віддає перевагу рятуватися втечею, ховається під каміння і скелі. Захоплені “руки” спрута через скорочення м’язів можуть відірватися від тіла. Ці істоти здатні піддаватися дресируванню, мають відмінну пам’ять, а також здатні відрізняти різні фігури. Восьминіг в зимову пору воліє жити в глибоких водах, а влітку спливає жити на мілководді.\nУ нічний час доби спрут залишає свій будинок проживання і відбуває шукати їжу. Велику частину раціону восьминога становлять краби, різні молюски, рачки, хоча зазвичай він харчується тим, що переміщається. Він чудово переміщається у воді, це дозволяє застати супротивника зненацька. Спрут має здатність змінювати забарвлення тіла, це дозволяє йому адаптуватися під місцевість.\nКоли вороги не бачать цього морського мешканця, він кидається зав’язати бій зі своєю здобиччю, знерухомлюючи її отрутою. На щупальцях восьминога розташовані два ряди присосок, які дозволяють утримати свого ворога. У порожнині рота знаходяться дуже маленькі гострі зуби, які ламають тіло потрапив істоти.\nВосьминоги мають певну тактикою для боротьби з ворогом. Щоб знищити істота, таке як омар, він створює якусь чорнильну завісу і нападає під час того, як ворог засліплений.\nУ восьминогів повно ворогів, такими є мурени, дельфіни, акули і багато інших, хто недолюблює спрутів. Використовуючи силу відштовхування і кілька інших прийомів, восьминогам вдається вислизнути від суперника. Здебільшого вижити йому допомагає маскування, це дозволяє повністю злитися з місцевістю. Спеціальні пігменти на шкірі дають можливість суті утворити на тілі смуги і лінії.\nДоповідь на тему “Восьминіг” Посилання на основну публікацію


Методичні вказівки та навчальні завдання для розвитку мовленнєвих компетентностей до практичних занять і самостійної роботи з дисципліни «Англійська мова (курс із використанням автентичного матеріалу Гарвардського курсу, що вивчає юстицію, демократію, та корпоративну етику, «Юстиція з Майклом Санделсом»)» для здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня усіх спеціальностей НУВГП - Digital Repository of National University of Water Management and Nature Resources Use\nМетодичні вказівки та навчальні завдання для розвитку мовленнєвих компетентностей до практичних занять і самостійної роботи з дисципліни «Англійська мова (курс із використанням автентичного матеріалу Гарвардського курсу, що вивчає юстицію, демократію, та корпоративну етику, «Юстиція з Майклом Санделсом»)» для здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня усіх спеціальностей НУВГП\nНині самостійність стає неодмінною ознакою індивіда. Професіонал повинен оперативно приймати нестандартні постанови, працювати незалежно, творчо. Саме там, де відбувається самостійний пошук правил, засобів дій, розпочинається творчість, що є вищим рівнем розвитку особистості. У вищому навчальному закладі навчання спеціалістів має орієнтуватися на формування у студентів цієї якості, а не лише на репродуктивну виконавську діяльність. Виховання в студентів навичок самостійної роботи з навчальним матеріалом, науковою і навчально-методичною літературою належить до першочергових завдань вищої школи. Самостійна робота студентів є спланованою пізнавальною, організаційно і методично направленою діяльністю, яка відбувається без безпосередньої підтримки педагога. Як форма організації особистого вивчення студентами навчального матеріалу в поза аудиторний час, вона є вирішальним прийомом оволодіння академічним матеріалом у години, вільні від обов’язкових навчальних дисциплін. Самостійна робота потребує організації, планування, систематичності й управління (діапазон завдань, типи задач, методичні рекомендації щодо їх виконання, аналіз очікуваних труднощів, перевірка та оцінювання завершених робіт), що дає змогу підвищити якість навчального процесу. Успіх самостійної роботи студента залежить від його бажання, мотивації, зацікавленості в роботі, тобто від наявності серйозних мотивів. Неабияку роль під час самостійної роботи мають спрямування, психологічне бажання, а також рівень бази знань, на який будуть нашаровуватися подальші знання. Знання іноземних мов набуло ще більшої вагомості як спосіб спілкування у галузі індивідуального та фахового дискурсу.


Український зек виграв суд проти України в Євросуді - Укрaїнa - TCH.ua\nУкрaїнa 29 травня 2009, 12:32\nПроте чоловікові доведеться задовольнитися лише моральною перемогою - суд не зобов'язав Україну до виплати грошової компенсації.\nУкраїнець, який був затриманий за крадіжку, виграв справу в Європейському суді з прав людини проти України щодо поганого поводження з ним під час затримання.\nВідповідне рішення було схвалено судом 28 травня.\nСуд, зокрема, розглянув справу Юрія Ісаєва, 1972 року народження, проти України. У своєму позові від 10 липня 2001 року він скаржився на відсутність належного медичного догляду під час його затримання в Україні, тривалість затримання під арештом та тривалість розслідування.\nВ ході слухання справи суд встановив, що 18 жовтня 1995 року Ісаєва було затримано за обвинуваченням у незаконному зберіганні зброї. 21 жовтня 1995 року йому також було висунуто обвинувачення у скоєнні крадіжки. 2 червня 1997 року Ленінський районний суд Харкова засудив Ісаєва до 3,5 років ув’язнення за незаконне зберігання зброї, при цьому справу про крадіжку було виокремлено за три дні до цього рішення суду.\n6 серпня 1997 року Ісаєва згідно з рішенням суду було амністовано, однак 6 листопада 1997 року він знову був затриманий в рамках розслідування справи про крадіжку. Після цього справа, за якою в цілому було затримано 14 осіб, кілька разів направлялася до суду, однак поверталася на додаткове розслідування.\nПочинаючи з 1996 року, у ув’язненого почала розвиватися нейропатія малогомілкового нерву, яка поступово переросла в сирингомієлію та призвела до часткових парезів правої руки та ноги. В слідчому ізоляторі №27, в якому утримувався Ісаєв, йому не могли надати належну медичну допомогу, про що є відповідні висновки лікарів, зроблені в період між 1996 та 2003 роком.\nРазом з тим суд лише з четвертої спроби погодився замінити утримання під вартою на підписку про невиїзд за станом здоров’я. Це рішення було схвалено 1 жовтня 2003 року.\nРішення щодо вини обвинуваченого у скоєнні пограбувань було винесено судом лише 29 липня 2004 року, коли Харківський районний суд засудив Ісаєва до 5 років 11 місяців та 25 днів ув’язнення.\nУ своєму рішенні від 28 травня 2009 року Європейський суд з прав людини встановив, що під час процесу та розгляду справи Ісаєва держава Україна порушила три статті Конвенції прав людини, зокрема статтю третю в частині надання адекватної медичної допомоги при утриманні під вартою, параграф третій статті п’ятої щодо тривалості утримання під вартою та параграф перший статті шостої щодо тривалості розслідування справи.\nНіяких відшкодувань з боку держави Україна на користь позивача рішенням суду накладено не було.\nЗ України депортували головного кримінального авторитета\n"Чорний трансплантолог" перебуває на межі смерті


Україна збільшить імпорт полуниці – AgroNews\nВ цьому сезоні Україна, з великою ймовірністю, збільшить імпорт свіжої суниці (полуниці). До таких висновків прийшли фахівці «Інфо-Шувар», після аналізу даних про обсяги імпорту цієї ягоди в березні.\nВ перший місяць весни в Україну було ввезено близько 60-65 тонн свіжої суниці садової. Такий обсяг відповідає 40% всього імпорту суниці в 2018 році. В попередні роки на березень припадало не більше 25% річного обсягу імпорту свіжої суниці. Зі слів українських трейдерів, вся ягода в березні завозилася із країн ЄС. Головна пропозиція суниці надходила з Іспанії, серед інших постачальників, також, зазначені Греція та Албанія.\nЯк вже повідомлялося, в Україні поступово відновлюється позасезонне споживання свіжої ягоди і в поточному сезоні цей процес лише прискорився. В «докризовий» період Україна імпортувала значно більше суниці, ніж зараз, для прикладу, в 2013 році в Україну було ввезено 1,6 тис. тонн суниці, 50% цього обсягу було імпортовано в квітні. В 2014 році обсяг імпорту зменшився до 450 тонн, а в 2015 році Україна імпортувала трохи більше 100 тонн суниці.\nВ 2019 році «Інфо-Шувар» зафіксував збільшення пропозиції імпортної суниці в Україні ще в березні, це призвело до того, що ціни на цю продукцію вали до нетипово низького для початку весни рівня. За даними «Інфо-Шувар», на найбільшому в Західному регіоні гуртовому ринку ОРСП «Шувар» у Львові від середини березня і до середини квітня імпортна суниця подешевшала в 1,6 разів. Поточні ціни на рівні 80-100 грн/кг (2,65-3,31 EUR/кг) вже в 1,5 рази нижчі від цін імпортної ягоди в ту саму дату 2018 року. Втім, навіть такий рівень цін дозволяє українським трейдерам непогано заробляти.\nУкраїнські виробники теж розпочали збирати ягоду. Через прохолодну погоду, визрівання суниці в українських теплицях дещо затримується, товарні партії не перевищують 70-100 кг, а ціни становлять 220-250 грн/кг (7,29-8,28 EUR/кг).


Дмитро Сосновський: "Олімпійський іграх в Ріо-де-Жанейро у нас не буде відразу 3-5 золотих медалей"\n04 серпня 09:05\nГоловний тренер збірної України Дмитро Сосновський розповів про те коли чекати результату від наших боксерів.\n- На Олімпійський іграх в Ріо-де-Жанейро у нас не буде відразу 3-5 золотих медалей. Маючи зараз двох досвідчених боксерів, від сили - трьох з натяжкою, йти на Олімпіаду за великою кількістю золота - просто смішно. От якщо зібрати цих хлопців, попрацювати з ними хоча б повний олімпійський цикл, підтягнути загальнофізичну підготовку, поставити техніко-тактичну, дати їм досвіду набратися в боях з найсильнішими суперниками - тільки тоді можна говорити про сильну команду.\nТільки от поки у нас інша система - «система висмикування». Я не проти WSB (Всесвітня серія боксу - ГС), клубних змагань. Але AIBA зробила такі умови, після яких незрозуміло, чому досвідчені фахівці мовчать. Ось останні олімпійські кваліфікаційні турніри пройдуть за два місяці до самих Ігор ... Так покажіть мені такого тренера, який за два місяці зможе підготувати хлопця до Олімпійських ігор!


Чоловік їхав на велосипеді у тліючому валянку | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\nЧоловік їхав на велосипеді у тліючому валянку\n25 Грудня, 2010 Михайло ЖИЛА Суспільство 2102\nПопереду на Володимира Полов’юка чекає операція.\nПотерпілий дістав настільки важкий опік, що йому можуть ампутувати ногу\nУ житті трапляються просто неймовірні ситуації, що спершу у них навіть відмовляєшся вірити.\nПрокинувшись якось вранці, 66-річний Володимир Полов’юк з села Великі Орлинці на Красилівщині і гадки не мав, у яку халепу потрапить за кілька хвилин.\n«Якраз пішов сніжок, – розповідає Володимир Полов’юк. – І морозець взявся. Я думаю: щоб не змерзнути в ноги, потрібно нагріти валянки. Включив газ. Зо дві хвилини потримав валянки над конфорками. Взув, сів на велосипед і поїхав. Але відчуваю, як щось пече в ноги. Ну, думаю, напевно снігом задуває. Їду далі. Та ні, таки щось пече. Дивлюся, а з валянка йде дим. Я розвертаюся, і додому».\nЧоловік встиг від’їхати метрів на 400. У тому ж таки тліючому валянку, одягненому на ногу, повернувся додому. Взуття скинув у літній кухні. Валянок продовжував тліти.\n«Спідня білизна і шкарпетка обгоріли, – каже Володимир Полов’юк. – Я чогось відразу не звернув уваги на біль. У мене поганий кровообіг. Ноги часто болять. Думав, може це через хворобу. Дружина змастила рани олією, і я залишився вдома».\nЗмащення рани олією призвело до некрозу. При обробленні опіків олією, смальцем чи іншими жирами вони заживають лише на поверхні. В середину жир не пропускає повітря, від чого у рані починається нагноєння. Тож природно, що після п’яти днів домашнього лікування чоловікові стало лише гірше. Володимир звернувся по лікарську допомогу. Однак, і на тому його поневіряння не скінчилися.\n«В Антонінській лікарні я пробув три тижні. Тільки одних ліків накупляв на тисячу гривень: уколи, крапельниці, рукавиці. І що, думаєте, допомогло? Стало ще гірше. До рани прикладали мазь Вишневського. Лікарка з обласного опікового центру казала мені, що якби я одразу звернувся до них у відділення, то вже давно би вилікувався. Ви не думайте, я того ранку п’яний не був. За останні десять років не випив ані краплі спиртного».\nНині Володимир Полов’юк перебуває у стані середньої важкості. Лікарі роблять усе можливе. Однак у гіршому випадку не виключають ампутації ноги. Попереду на пацієнта чекає чергова операція.\nвелосипед тревма нещасний випадок


Де знайти Outsource Java розробників: Повний гайд - Luxnet.io - Luxnet.io\nДе найняти офшорних Java-розробників: покроковий гайд\n12 липень, 2021\nУ цій статті розповідаємо, як знайти java-розробників, чому саме ця мова програмування, а ще - про сервіси, які допоможуть відшукати хороших спеціалістів.\nJava - це об’єктно орієнтована мова програмування, яка завжди «на коні». У списку популярних вона посідає урочисте друге місце за версією GitHub, щороку створює тисячі робочих місць у всьому світі і використовується у компаніях-гігантах - Apple, Ford, Walmart чи Amazon.\nМова програмування Java має уже понад 30 років. 1991 року її розробили в лабораторіях компанії Sun Microsystems. Потреба в ній була проста: створити мову програмування, яка б не залежала від платформи і її архітектури і яку можна було б використовувати для створення вбудованого програмного забезпечення.\nЗасновник Джеймс Ґослінґ спершу називав проект «Green». А перша робоча версія Java звалася «Oak» (тобто дуб). За назвою він далеко не ходив - під вікном Джеймса росло саме це дерево. Однак 1995 року офіційно затвердили ту назву, за якою ми знаємо мову програмування сьогодні - Java.\nПереваги Java серед інших мов програмування можна перелічувати довго - новачкам вона дається легко, рідко змінюється (водночас непоганими темпами розвивається), має величезне співтовариство навколо світу. Java є достатньо гнучкою для вирішення великого спектру задач.\nОтож, зазвичай java-програмісти займаються такими аспектами розробки:\nВідповідають за велику кількість завдань упродовж життєвого циклу розробки програмного забезпечення; починають з концепції - завершують тестуванням.\nРозробляють і впроваджують етапи застосування цієї мови програмування. Розробляють безпосередньо програмне забезпечення та відповідають за архітектуру.\nПроводять програмний аналіз.\nВизначають усі ключові питання застосування продукту.\nСтворюють технічні конструкції для розробки додатків.\nДе я можу найняти Java-девелоперів?\nІснує велика кількість платформ, які нададуть вам змогу обрати Java-розробників чи цілу команду для вашого проекту. Далі розкажемо про найпопулярніші сайти та на що звернути увагу, коли шукаєте java розробників.\nЦя платформа допомагає швидко знайти інженера програмного забезпечення чи команду. Ви можете вказати свої потреби і підібрати експерта або ж створити профіль компанії і чекати на кандидатів.\nКандидати на Hired - спеціалісти із кількома роками досвіду, тож можете одразу запрошувати їх на співбесіду, аби детальніше вивчити навички й пропозицію претендента.\nЩе один сайт для найму Java-девелоперів. Ця платформа орієнтована на технічні таланти. До того ж, GitHub має неабияку спільноту розробників. Воно й не дивно: це один з найбільших веб-сервісів для спільної розробки програмного забезпечення.\nUpwork - це компанія, яка пропонує глобальний та достатньо широкий майданчик з пошуку роботи й низку програмних продуктів для роботодавців, які хочуть найняти й керувати віддаленими спеціалістами.\nЦе також одна з найбільших мереж зареєстрованих фрілансерів. Тут ви зможете переглянути профілі розробників, також перевірити досвід роботи кандидата. А оплата здійснюватиметься через власну безпечну платіжну систему сайту.\nЦе глобальна компанія, яка спеціалізується на віддаленій роботі. Вона слугує своєрідною платформою для зв’язку поміж бізнесом та інженерами програмного забезпечення.\nТут можна також знайти дизайнерів, фінансових аналітиків, продакт менеджерів тощо.\nЦе платформа, яка трохи нагадувати Upwork. До того ж, майданчик є унікальним: тут проводять конкурси та дозволяють фрілансерам розміщувати свої оголошення про роботу.\nТут можна найняти професіонала, переглянути його години (тобто дізнатися, скільки й якого досвіду має девелопер), також прочитати історії успіху від фрілансерів та бізнесу.\nА на що звернути увагу при наймі Java-розробника?\nДетально проаналізуйте ваші вимоги до проекту. Складіть також список важливих деталей: скільки часу й роботи він потребуватиме, яка його складність, скільки грошей ви зможете витратити на проект.\nОчевидно, розробка - річ недешева. Особливо, якщо ви плануєте, аби проект існував довго та успішно. Однак із приблизними цінами ви можете ознайомитися на тих платформах, про які ми писали вище.\nОднак орієнтовні ціни коливатимуться так (залежно від того, чи за ваш проект візьметься junior, middle чи senior java розробник):\nСША - від 11 до 80 доларів за годину.\nКанада - від 20 до 80 доларів за годину.\nІзраїль - від 40 до 100 доларів за годину.\nІндія - від 4 до 65 доларів за годину.\nКитай - від 5 до 100 доларів за годину.\nВи також можете звернути свою увагу та найняти java-розробників із України. Погодинна ставка тут коливатиметься від 20 доларів і вище. Залежить від типу вашого проекту і також того, чи ви будете шукати java-розробника на фрілансі, чи оберете віддалену команду.\nЯкщо з’ясували про ціну і свої фінансові можливості, слід переходити до наступного етапу. Коли ви шукаєте java-програміста, треба звернути увагу на такі аспекти:\nДосвід. Ви можете переглянути сторінку девелопера. Як і на спеціальних платформах, так і в соцмережах. З’ясувати, скільки й де людина працювала, які проекти втілювала.\nРекомендації. Ви можете переглянути відгуки про роботу java-девелопера.\nНаповненість. Наймаючи java-девелопера (hiring a java) на сайті з пошуку експертів, не забувайте оцінити також наповненість його профілю. Чи активні посилання, чи активний сам користувач, чи з’являються у нього нові приклади, оновлення в резюме робіт тощо.\nНеобхідні технічні знання. Це ви можете перевірити на співбесіді, під час розмови з кандидатом можна поставити йому низку питань. Їх можна частково позичити тут, або ж скористатися наступними:\nЩо таке JIT?\nНавіщо програмісти використовують синхронізовані методи або блоки?\nЯким є визначення інтерфейсу маркера в Java?\nЧому в Java неможливо розширити більше одного класу, але можна реалізувати кілька інтерфейсів?\nПісля того можна приступати до тестового завдання чи випробувального терміну роботи.\nПричини найняти java-розробників з України\nУпродовж останніх років свої позиції на офшорному ринку розробки неабияк зміцнила Україна. До програмістів країни звертаються з Європи, також із інших континентів.\nІ не дарма: арена експертної та відносно недорогої розробки програмного забезпечення налічує зараз понад 1 тисячу офшорних ІТ-компаній. Загалом у них працюють понад 115 тисяч спеціалістів - програмних інженерів. І ринок тільки продовжує розвиватися.\nДо України звертаються за великим досвідом, якісною роботою та легкістю у спілкування - останнє суттєво поліпшує роботу поміж двома компаніями.\nОсь ще кілька причин, чому варто найняти команду розробників з України:\n1. За даними світової дослідницької і консалтингової компанії у сфері інформаційних технологій Gartner Україна входить до 30 найкращих країн, що надають офшорні послуги;\n2. Україна є рідною країною для багатьох популярних у світі стартапів: Reface, Petcube, Grammarly.\n3. Україна активно розвиває внутрішній ІТ-ринок: йдеться і про освіту, і про хакатони, події міжнародного подію: саме у Львові, що на заході країни, щороку проводять найбільшу технологічну конференцію IT Arena.\n4. Країна також може «похвалитися» і зручним розташуванням: розвинена інфраструктура дозволяє добратися до України майже з усіх куточків світу.\n5. Українські офшорні компанії часто співпрацюють із американськими, виконуючи проекти різної складності.\nІ це ще не все; Україна порадує великою кількістю java-розробників, які мають достатньо великий, а подекуди й унікальний досвід створення продуктів. Погодинна ставка тут не буде найнижчою серед інших країн (особливо на інших континентів), однак виправдає себе сповна.\nВ Україні ви зможете знайти розробників, які доповнять ваш штат, займуться проектом частково. Або ж шукайте тут цілісну команду, яка співпрацює між собою, для більш складних проектів.\nПереваги проекту на аутсорсі\nЯкщо ви задумали проект, для реалізації якого потрібні java-програмісти, але не маєте такої команди у штаті, ви можете скористатися послугами аутсорсингової компанії.\nАутсорсинг - це співпраця з підрядником, який виконуватиме певні завдання на свої й стороні. Цей розподіл називають тактикою економії часу та витрат. У цей час ваша компанія зосереджується на своїх звичних завданнях і функціях, а «білу пляму» досвіду, навичок та умінь заповнює команда-підрядник.\nАутсорсинг має два методи роботи з підрядною компанією:\ntime and materials: контракт, у якому за основу беруть час, витрачений на роботу над проектом.\nfixed price: це контракт, який обумовлює конкретну суму грошей за певну виконану роботу.\nБільше про аутсорсинг та різницю поміж цим та офісним видом співпраці ви можете прочитати тут.\nФріланс java-розробник vs outsourcing команда\nКожен із цих видів співпраці має свої переваги та недоліки. Тож вам доведеться обрати, підлаштовуючись під ваш проект.\nОднак все одно варто врахувати ризики й виклики, які поставамуть перед вами. Різного роду «перешкоди» будуть, якщо ви наймете java-розробника на фрілансі, і якщо знайдете java-програмістів на аутсорсингу.\nРізні часові зони. Будьте готові до того, що офшорна розробка передбачає чималу відстань від вашої країни. Це може бути навіть інший континент. Відповідно, врахуйте часові проміжки, коли буде зручно спілкуватися і вам, і нанятому працівнику.\nІнші мова, культура й менталітет. Англійська мова у різних країнах звучить по-різному. Неабияк на цей факт впливає мова та швидкоплинність мовлення загалом. Будьте готові до того, що доведеться звикати до розмови. Також не забувайте про те, що культури в різних країнах можуть різнитися: йдеться і про вихідні, і про манеру співпраці тощо.\nНовий ринок. перед тим, як наймати java-розробників з іншої країни, ознайомтеся з її економічною та політичною ситуацією. Перший чинник допоможе зрозуміти, як (і чи потрібно) платити податки. Другий додасть віри у стабільність проекту. У сучасному світі це надважливо - бути впевненим, що проект виконають вчасно і зовнішні чинники не повпливають на роботу.\nСеред головних переваг офшорингу можна назвати такі:\nЕкономія. Ви можете обрати java-розробників у тій країні, середня ціна у якій буде для вас прийнятною.\nРаціональне використання коштів. Ви, звісно, можете найняти java-програмістів до своєї команди на повну ставку та звичну офісну роботу. Але згодом їм доведеться знайти ще проектів, а якщо у вас лише один?\nЕкспертність. У всьому світі вам вдасться знайти таких java-розробників, які б сповна задовольнили ваші потреби. Якщо правильно добрати критерії, можна знайти «команду мрії».\nДе знайти командру експертних java-девелоперів?\nВи також можете звернутися до команди Luxnet.io. Ми пропонуємо хороші технічні рішення для вашого бізнесу, а девелопери компанії виконають ваше завдання якісно та вчасно. У нас є готова команда java-розробників, які довго і тісно працюють між собою, демонструючи у роботі досвід та навички.


Визначення spa - Що це таке, сенс і концепція\nСпа є ім'ям бельгійського міста, яке в римські часи було дуже популярним для своїх термальних ванн . Вважається, що теперішнє значення терміна пов'язане з історією цього європейського міста.\nСьогодні ми розуміємо, що спа є простором відпочинку і відновлення здоров'я, яке закликає до води для виконання різних процедур. За межами міста Бельгії існує інша версія, яка пояснює зміст цієї концепції: є ті, хто стверджує, що спа - це насправді СПА - це абревіатура, яка походить від вираження латинського salus per aquam (яке можна перекласти як "здоров'я через води » ). Ця абревіатура стала б акронімним спа-центром .\nНезважаючи на те, що словник Королівської іспанської академії ( RAE ) не містить слова spa , інші словники приймають його як англіцизм. Також згадується Кастиліанізація терміну як espá .\nВ даний час, коротше кажучи, розуміється, що курорт є установою, що дозволяє здійснювати терапії з використанням води . Це, як правило, санаторії, відпочинок і відпочинок, які мають різні види басейнів , саун , джакузі та джакузі .\nЗгідно характеристикам спа-центру , можна провести день відпочинку в їхніх приміщеннях або навіть пробути там кілька днів, сплативши додаткову плату за номер. Таким чином, СПА працює як готель, який, серед своїх переваг, включає вищезгадані терапевтичні послуги з водою, які часто доповнюються масажами , ароматерапією та іншими пільгами, спрямованими на досягнення почуття благополуччя та відпочинку в гості.\nНайрозкішніші у світі курорти\nХоча успіх курорту наблизив його до широкої громадськості, установи та пропозиції, що знаходяться в межах досяжності самих скромних кишень, найбільш вражаючими є, як правило, ті, які взагалі пов'язані з багатими і знаменитими. Давайте подивимося нижче двох найрозкішніших у світі.\nСеред причин, чому цей спа-центр на першому місці - це послуги високого рівня, такі як ритуали зцілення, реставраційні процедури та цілісна терапія , які супроводжуються органічними продуктами безпрецедентної якості. Само собою зрозуміло, що багато хто з особистостей світу розваг приїжджають на ці об'єкти, що живить їхню важливість і щороку приваблює більше відвідувачів.\nДо лікувань, згаданих вище, та думок, які дотримуються його назви, цей спа-центр доповнює всі можливі зручності, крім того, що пропонує своїм гостям ступінь конфіденційності, яку вони прагнуть. Один з найпопулярніших методів лікування називається пустельний квітка , і включає в себе пілінг шкіри, використовуючи поєднання пустелі лаванди, морської солі, чорниці і кропу.\nКлініка Ла-Прері, Швейцарія\nЩе один з найвідоміших і престижних курортів світу. Він розташований поруч з Женевським озером, тому приголомшливі види та контакти з природою можна сприймати як належне. На додаток до типових процедур спа , La Prairie пропонує повний медичний контроль, з лабораторним аналізом, електрокардіограмою і навіть рентгенівськими променями, щоб забезпечити Вашим відвідувачам комплексне здоров'я. Варто зазначити, що ця тенденція сьогодні дуже поширена, і її відрізняє додавання терміну « добробут » до його просування.\nЦей спа-центр прагне задовольнити потреби різноманітних аудиторій, для яких також пропонуються плани для схуднення, уроки йоги та пілатесу, заняття в тренажерному залі та особисті тренери, а також типові масажні мрії, які можна знайти тільки в такому місці. Для тих, хто прагне виправити певні недоліки шкіри або боротися зі старінням, доступні також послуги, такі як лазерне лікування останнього покоління.


Згорів варшавський автобус (ВІДЕО) – ПроСВІТ Згорів варшавський автобус (ВІДЕО) - ПроСВІТ\n26/12/2018, Leave a comment\nУ вівторок, 25 грудня, вночі поблизу Ковеля під час руху загорівся пасажирський автобус, який їхав з Ковеля до Варшави.\nПовідомлення про пожежу до служби «101» надійшло о 02:54. До місця події направили два пожежні автомобілі управління ДСНС у Волинській області, а також пожежний автомобіль місцевої пожежної охорони села Радошин.\n«По прибуттю на місце події було встановлено, що горів автобус «Неоплан». На гасіння пожежі було подано 2 стволи. Локалізація пожежі відбулась о 3 годині 30 хвилин. Остаточно ліквідовано пожежу о 4 годині 02 хвилини», – повідомив начальник пожежно-рятувальної частини №19 УДСНС України у Волинській області Олександр Шмідт.


Чері Елара сидіння фіксатор переднього лівого ≡ A21-6804201-Чері -《Купити в Україні》- Ціна 174 грн - ID46656\n❹ Сидіння фіксатор переднього лівого\nЧері Елара сидіння фіксатор переднього лівого A21-6804201-Чері - ID46656\nСидіння фіксатор переднього лівого . Артикул: A21-6804201-Чері\n☝ Сидіння фіксатор переднього лівого A21-6804201 як правильно замінити на Чері Елара?\n★★★★★ Рекомендуємо прочитати наші поради як поміняти запчастину Сидіння фіксатор переднього лівого :\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ A21-6804201 на предмет його працездатності;\nСидіння фіксатор переднього лівого не потрібно встановлювати на авто, якщо ви побачили, що щось не підходить;\n☝ Вигідна ціна на A21-6804201 і професійна консультація по запчастинах Chery Elara\nДля Chery Elara Сидіння фіксатор переднього лівого - застосовується для ремонту таких систем як ➜ кузов.\nЦіна на каталожний номер деталі A21-6804201 - 174 грн.\nВідгуки про товар Сидіння фіксатор переднього лівого (A21-6804201-Чері) - 174 гривень\nПоділіться Вашими враженнями про товар Сидіння фіксатор переднього лівого\nСидіння переднього підголівник


Розділ 4 Розвиток баптизму на Україні – Церква "Відродження" ЄХБ\nЖиття показало передчасність радісних сподівань щодо проголошення в Росії релігійної свободи, хоча деякі зрушення в цьому питанні намітились: закон 19 квітня 1874 р. встановлював правила метричного оформлення шлюбів, народження та смерті розкольників, тобто на законодавчому рівні держава визнавала їхнє право на існування. Більш того, за часів Олександра ІІ був підготовлений закон, який гарантував релігійну свободу різновірцям. Очікувалось, що закон буде проголошено на Великдень 1881 р. як частину Конституції, але вбивство імператора 1 березня зробило це неможливим.\nЄвангельське пробудження другої половини ХІХ ст. у Російській імперії охопило чотири незалежні регіони: Південь України (Херсонська, Київська та Катеринославська губернії), Таврійську губернію Лівобережної України, Закавказзя та Петербург. У кожному з цих регіонів пробудження було самостійним, автономним, хоча й відбувалося майже одночасно, що свідчить, як вважають сучасні адепти баптизму, про його “провіденційну дію”, незалежну від соціально-економічних обставин.\nЗупинімось на перших двох регіонах.\nПробудження у Херсонській губернії почалося з навернення в 1858 р. селянина Федора Онищенка з с.Основи Одеського повіту. Тривалий час, будучи православним, він мав релігійні переживання. На заробітках у німців неподалік Миколаєва Ф.Онищенко зблизився з німцями-штундистами, побачивши в них людей, які могли би його зрозуміти. Ось як він описує своє навернення: “Я був раніш як свиня, скот, навіть гірше, тому що скот робить те, що йому належить. Поганий я був. Одного разу я молився… на полі, плакав та кричав: «Господи, настав мене, виправи мене!» Хто, я цього не бачив, нібито зняв з мене одяг, й мені зробилось так легко, став я вільним й впізнав Бога…”\nЯк уже зазначалося, цього часу сталося послаблення утисків розкольників, що привело до потепління в релігійній сфері та сприятливо відбилося на євангельському русі, дозволило йому зміцнитися та організуватися в євангельсько-баптистське братство. Говорячи про це, єпископ Олексій з прикрістю відзначає: “На самому початку… світською адміністрацією було зроблено одну велику помилку, яка надовго встановила хибний погляд представників світської адміністрації на цю секту, як таку, яка не може вважатися шкідливою в релігійно-моральному відношенні та небезпечною в політичному.\nПотрібно зауважити, що подібні рішення вищої державної влади були викликані саме турботою про встановлений порядок, а не бажанням дотримуватися прав євангельських віруючих, оскільки держава, в силу встановленого порядку речей, мала захищати інтереси православної церкви. Деякі ревнителі православ’я вважали подібні рішення неприпустимими, вбачаючи в них відхід від обстоювання інтересів офіційної церкви. Зокрема, херсонський губернатор писав міністру внутрішніх справ у 1870 р., що рішення Сенату провести слідство по фактам переслідування любомирських селян – євангельських віруючих “може мати самий згубний вплив для інтересів православ’я, навіваючи належним до секти переконання, що вища влада віддає їм особливе покровительство”.\nПроблемою було і поховання віруючих, бо місцеві священики не дозволяли ховати на православних цвинтарях. Віруючим довго доводилося просити видати їм “казенну” книгу для запису даних про народження, шлюби та смерть, тобто просили поширити на них правила для розкольників від 19 квітня 1874 р. про метричні книги. Згідно правилам, шлюби розкольників, внесені до метричних книг, вважалися законними. Прохання не задовольнили, хоча в деяких місцях після виходу Закону 1874 р. штундистам разом з копією вказаного акту видавали бланки для метричних записів. Це спонукало віруючих зробити такий висновок: якщо нам дозволено обряди, значить дозволено й зібрання. Але в цілому Закон 1874 р. стосувався безпосередньо розкольників та, як зазначає В.І.Ясевич-Бородаєвська, “до нових течій у житті… залишився глухим”.\n2. Євангельське пробудження у Київській і Катеринославській губерніях\nЄвангельське пробудження у Київській губернії почалось у 1868-1869 рр. у с. Плоському Таращанського повіту і пов’язане з іменами братів Якова та Павла Цибульских, також Йосипа Тишкевича. Я.Цибульский деякий час жив в Одесі у купця Карла Шютца, через якого з Румунії до Росії переправлялися брошури духовного змісту. Після його повернення до рідного селища у хаті його брата Павла стали відбуватися євангельські зібрання.\nЯк і у Карлівці, незабаром віруючі заявили про відмову від обрядності та установлень православної церкви. Зрозуміло, що заява призвела до переслідування, що на певний час призупинило проповідь Євангелії у цій місцевості. Але через два роки до с.Чаплинка того ж Таращанського повіту повертається на постійне проживання висланий раніше з Херсонської губернії за проповідь Євангелії Герасим Балабан. Він зближується з волосним писарем Іваном Лясоцьким, який був другом місцевого священика і активним парафіянином православної церкви.\nУ відповідь на розпочату П.Балабаном євангельську проповідь у Чаплинці місцевий священик запросив його на співбесіди, на які також почав ходити і Іван Лясоцький. Спостерігаючи, як П.Балабан відповідає на запитання священика, цитуючи Біблію, Лясоцький переконався у правильності вчення, сповідуваного П.Балабаном. З часом у Таращанському повіті виникає євангельська громада.\n1872 р. декого з віруючих заарештували, причому Якім Білий та Й.Тишкевич не повернулися з в’язниці додому. Вони стали першими жертвами переслідувань за Слово Боже в Україні. Під час судового процесу над послідовниками нового релігійного вчення знову, як і для віруючих Херсонської губернії, позитивне значення відіграла новизна євангельського руху та відсутність спеціального законодавства стосовно його. Це пояснює невизначеність у діях державних органів.\nВикликає інтерес оцінка судового процесу П.Лебединцевим: “У вищій мірі цікаво та важливо, як поставився суд до цього нового явища у народному житті… Рішення суду мало великий вплив на подальшу долю секти, що зароджувалася… Баптистська секта, з послідовниками якої суду приходилось зараз мати справу, не була передбачена ніякими статтями закону; вона з’являлась вперше…\nЗгідно з тими уривчастими та неясними даними, які давались сільським протоколом або судовим слідством, наприклад, читання Євангелії або зібрання для молитви та співу духовних віршів, потрібно було визначити нову єресь, шукати в її виявленні склад злочину.. Суд, наскільки можна судити по його рішенню, йшов навпомацки… і врешті-решт був схильним не придавати новоявленому явищу серйозного значення, як з боку злочинності або шкоди для церкви та суспільства.” Рішенням суду переважну частину заарештованих віруючих звільнили.\nУ Херсонській губернії, як уже відзначалось, фіксувалася участь православної церкви у переслідуванні євангельських віруючих та досить стримана позиція світської влади у цьому питанні. Аналогічна ситуація мала місце й у Київській губернії. Митрополит Київський Арсеній вимагав од світської влади заслати лідерів євангельського руху у віддалені райони імперії. У відповідь міністр внутрішніх справ заявляв, що протидією єресі може служити лише невсипне пастирське піклування духовних осіб про свою паству, турбота про її освіту словом євангельської істини та повсякчасна готовність пояснювати релігійні омани.\nМіністр розумів, що заслання активних проповідників призведе до поширення євангельського вчення в районах їхнього заслання, як це сталося у випадку з П.Балабаном, висланим з Херсонської до Київської губернії. Однак, як зауважує О.Ушинський, сільські священики здебільшого не були готовими до обмірковування зі своїми парафіянами нового вчення та дослідження його невідповідності Слову Божому. О.Ушинський також зазначає, що поліцейські заходи, до яких спонукали священики світську владу стосовно різновірців, через власну неспроможність боротися з єресями духовним шляхом, не тільки не досягали своєї мети, але й сіяли ще більшу недовіру та ворожнечу в ставленні різновірців до священиків.\nМитрополит Арсеній пропонував поселити всіх сектантів в одному місці, заборонити виїжджати з поселень, а також спілкуватися з православними, торгувати тощо. Цей православний митрополит радив помістити всіх лідерів сектантів навічно у монастирі, а сектантам не дозволяти купувати або орендувати заводи та заїжджі двори, бо ці місця могли стати “розсадниками” секти.\nВказівка митрополита виконувалася: у Київській губернії активних проповідників Євангелії засилали до монастирів. Однак самі монастирі вважали засланих до них сектантів непосильним тягарем. Оскільки монастирська братія не мала на сектантів впливу, на що розраховували ініціатори цього заходу, натомість євангельські проповідники активно проповідували своє вчення ченцям. Тому деякі монастирі просто відмовлялись брати до себе сектантів на “перевиховання”, побоюючись можливих духовних бродінь та шукань в середовищі ченців.\nМісцева адміністративна влада часто йшла на поводі у влади церковної. Саме на цьому рівні яскраво проявилася вся недоречність зрощування церковної та світської влад у Російській імперії.\nВодночас віруючі користувались відносною свободою (порівняно з іншими періодами). Так, І.Лясоцький згадує, що “зібрання було вільне та відкрите посеред дня. Ніхто не переслідував, тільки був відряджений один городовий для присутності на зібранні, бо духовенство зараховувало нас перед урядом до соціалістів”.\nНа початку 70-х рр. ХІХ ст. віруючі часто самі провокували владу до застосування репресивних дій, демонструючи занадто емоційні дії, що виражали їхній розрив з минулою релігійною приналежністю: ображали православну церкву та священиків, виносили ікони з хат, а іноді навіть глумилися над ними та знищували їх. Згодом ці акції припинилися. Гадаємо, що велику роль тут відіграла емоційність українського народу, його рівень виховання та освіти, а також притаманні всім новим рухам, в тому числі й релігійним, екзальтованість та експресивність.\nХарактеризуючи положення справ в 1878 р., Г.Ємельянов відзначав: “… Нині штундисти збираються та звершують свої обряди вільно, принаймні без заборони з боку вищої влади, хоча занадто ревні пропагандисти штундистського вчення… ще зазнають законного переслідування”. Приведемо й іншу цитату, що розвіює ілюзію благоденства: “А втім відносно придушення її (секти), через саму новину справи, не було ще придумано визначених та рішучих заходів. Зносини влади тільки ще починались”.\n1875 р. євангельський рух започатковується у Катеринославській губернії, зокрема у селищах Криничеватій та Олександро-Софіївці. Пробудження у цій губернії почалось наверненням молодого батрака з с.Софіївка Петра Лисенка, який працював у менонітському селищі Фріденсфельд. Його спостереження за життям менонітів, які вже практично були баптистами, змусили його задуматися та придбати для читання Євангелію. У 1870 р. він пережив навернення та звернувся до менонітів з проханням про хрещення. Вони відмовили йому, пояснивши, що не мають права хрестити православних.\nТільки через п’ять років бажання П.Лисенка здійснилося, після чого рідний батько вигнав його з хати. Меноніти допомогли П.Лисенку побудувати нову хату там же, у Софіївці, де він почав проповідувати, а потім відвідувати з проповіддю сусіднє селище Криничевату. 1876 р. відбулось перше хрещення віруючих, що навернулись через проповідь П.Лисенка. Того ж року Лисенка, Гошка та Бажанова засудили на один рік позбавлення волі за “зведення в секту”. Після повернення вони продовжили проповідуватиСеред перших українських баптистів Катеринославської губернії треба назвати братів Хомутенків, Є.Шевченка, П.Перепяткіна, який мешкав у с. Вознесенівці (на території нинішнього Запоріжжя), а також М.Дупленка., що згодом став пресвітером російсько-української баптистської громади в с.Кічкас. Дияконом цієї громади був А.Чорний з м. Олександрівська. Невдовзі проповідь Євангелії охопила усю губернію. Нові громади час од часу відвідували М.Ратушний, І.Рябошапка та інші відомі проповідники (наприклад, А.Стоялов з Нововасилівки). Звідси проповідь почала поширюватись у Донецькому басейні.\n3. Євангельське пробудження у Таврійській губернії\nОсобливістю євангельського пробудження у Таврійській губернії було те, що воно відбувалося не серед православних, як у Херсонській, Київській та Катеринославській губерніях, а в середовищі молокан. Треба відзначити роль книгоноші Британського та закордонного біблійного товариства Якова Делякова у підготовці цього пробудження.\nЯ.Деляков походив із Персії, був пресвітеріанином, сповідував відродження через покаяння, виправдання через віру, а також був прибічником хрещення дітей. У 1865-1866 рр. він проповідував серед молокан першого донського толку (саламатінців) у селищах Нововасилівці та Астраханці Бердянського повіту Таврійської губернії. Як результат проповіді навернення пережили брати Захарови, один з яких, Зіновій Захаров, став у 1867 р. на чолі новомолокан-євангельських християн або “захарівців”, яких також називають молоканами другого донського толку.\nВіровчення їх було подібним до віровчення баптистів з тією лише різницею, що захарівці вважали за можливе хрестити не тільки дорослих, але й дітей віруючих батьків, а також сповідували обмивання ніг.\nЗ другої половини 70-х років у Таврійській губернії починають проповідувати російські баптистські проповідники з Закавказзя. 1877 р. тут же проповідує Олександр Сторожев. У цьому ж році навернення пережив син пресвітера молокан Нововасилівки Олексій Стоялов, а 1878 р. до баптистів приєднався й сам пресвітер – Андрій Стоялов, що став пресвітером місцевої баптистської громади. Ось як він пояснював причину свого переходу до баптистів: “Оскільки я займав посаду пресвітера громади молокан донського толку, мені неодноразово приходилося причащати дітей, які несвідомо вивергали з рота дари, які їм підношувалися. Ця обставина змусила мене взяти під сумнів доцільність причастя дітей. І, нарешті, слова апостола Павла: “Нехай же людина випробовує себе, і так нехай хліб їсть і з чаші хай п’є” остаточно укріпили мене в переконанні, що такі установлення Господні, як святе хрещення, так і свята Вечеря, призначені не для несвідомих немовлят, але для свідомих віруючих, як вчать баптисти”.\nРозуміючи необхідність об’єднання для спільної проповіді Євангелії, баптисти та захарівці намагались шляхом дискусій усунути розбіжності між доктринами. Так, 1882 р. диспут відбувся в с. Нововасилівці. Позицію баптистів представляв А.Стоялов, а захарівців – сам З.Захаров. Дискусія тривала з ранку до 3-ї годин ночі, але сторони так і не дійшли згоди. Однак поступово майже всі євангельські християни-захарівці приєдналися до баптистів.\nСлід зазначити, що у Таврійській губернії були й навернені “штундистського” типу. Переважно це були селяни, які працювали у сусідніх німецьких колоніях. Подібна до них група виникла у 1862 р. в с.Острікові Бердянського повіту. Серед цих віруючих слід назвати Дем’яна Васецького, Федора Васецького, Тимофія Акименка та інших. Вони проповідували не тільки у своїму селі, але й у сусідніх. Зв’язок з цією групою підтримував новоменоніт Гергард Вілер. 1863 р. він хрестив у Дніпрі селянина Матвія Сербушенка, який працював серед новоменонітів, а у 1864 р. Андрія Педасенка, міщанина з Харкова, який працював у Олександрівську у шевця-новоменоніта.Цей історичний екскурс закінчимо словами єпископа Олексія: “Якщо південноросійська штунда явище самобутнє, яке походить з глибин народного духу і є продуктом самостійної його творчості, то боротьба з нею здається справою у вищій мірі серйозною та важкою. Якщо ж це явище випадкове, що привнесене в народ ззовні, то й боротьба з ним значно полегшується, бо повинна зосередитися на усуненні тих зовнішніх елементів, які мають шкідливий вплив на релігійно-моральне життя російського народу”.[30\n4. Перехід до баптизму\nУ 1867 р. в селищах Карлівці та Любомирці вже були російсько-українські громади баптистського напрямку, хоча ніхто з віруючих ще не був охрещений по вірі. Самостійно дійшовши до баптистських поглядів, українські віруючі почали обмірковувати, як і через кого їм прийняти хрещення.\nУ сусідню колонію Старий Данциг час од часу для хрещення німецьких віруючих приїжджав керівник громади “братських менонітів” з Хортиці Абрам Унгер. В один із приїздів, 11 червня 1869 р., він охрестив Юхима Цимбала.\nПоодинокі хрещення українських віруючих мали місце до 1869 р.: Матвія Сербушенка (1863 р.), Андрія Педасенка (1864 р.), Якова Сарана (1865 р.) та інших, але вони не отримали послідовного впровадження. Хоча це були визначні події, все ж вони практично не мали вирішального впливу на формування баптистського братства в Україні. Втім, саме хрещення Ю.Цимбала поклало початок баптистському братству. Воно мало продовження та спадкоємність у хрещенні інших віруючих. Саме від цього моменту можемо прослідкувати розвиток українського баптизму.\nСпекотним літом 1869 р. на березі річки Сугаклеї, що тече на півдні України, недалеко від німецької колонії Старий Данциг, сторонні спостерігачі помітили якесь незвичайне пожвавлення. Чимала юрба людей, серед якої виділялися кілька десятків осіб в білих одежах, голосно співала пісень німецькою мовою. Як з’ясувалося згодом, це баптисти з німецької колонії Старий Данциг хрестили нових членів громади, що приєднувалися до Церкви Христової.\nРаптом до служителя, що звершував хрещення, рішучо підійшов чоловік, катрого виділяли з-поміж інших явно українські риси. Він щось запитав. Бесіда проходила не досить гладко, очевидно, керівник заперечував йому. Але українець наполягав на своєму. Він вигукував: “Якщо ви не погодитесь, будете відповідати перед Богом! А мені Бог покаже іншого!” Після вагань керівник погодився, і чоловік став у коло людей в білих одежах. Невдовзі він уже занурювався у воду, приймаючи хрещення. То був Ю.Цимбал, який своїм хрещенням 11 червня 1869 р. поклав початок українському баптистському братству.\nУнгер не погоджувався охрестити православного українця, посилаючись на заборону “зводити православних”. Згодом Ю.Цимбал хрестив у Карловці інших віруючих. У квітні 1870 р. він звершує хрещення у Любомирці. Через кілька місяців у Карлівці та Любомирці було вже 70 охрещених євангельських віруючих. Того ж року громади обрали пресвітерів, якими стали Т.Хлистун та І.Рябошапка. Ю.Цимбал проповідував по навколишніх селах.\nМожна сказати, що в сучасному євангельсько-баптистському братстві вже чітко сформувалися дві історичні думки щодо дати народження баптистського руху в Україні: “східна”, що базується на вивченні вітчизняних архівів і відстоює 1869 р., та “західна” або “діаспорна”, що говорить про 1852 р. Існує точка зору, що 1852 р. було охрещено Івана Онищенка, але ця подія є досить сумнівною, бо практично не існує історичних свідоцтв та доказів.\nОдним із відомих прихильників цієї версії є Л.Жабко-Потапович. Відносячи навернення І.Онищенка приблизно до 1845 р., він у книзі “Христове світло в Україні” робить дуже цікаве зауваження: “Ніколи і нікому в своєму житті він (І.Онищенко. – Авт.) нічого не оповідав про тих людей, що його до Господа навернули та йому Святе Слово відкрили, хоч про інші пригоди життєві він розповідав досить охоче й докладно”. Далі Жабко-Потапович говорить про хрещення Онищенка: “Прийняв Онищенко хрещення не пізніше, як восени 1852 р. й на весні 1853 р. охристив деяких своїх однодумців, – і знову ж таки, – імен яких нам, на жаль, не передано.”\nНедостатність інформації щодо Онищенка Л.Жабко-Потапович пояснює, по-перше, природною скромністю піонера євангельського пробудження, по-друге, рішенням братів приховувати й оберігати його від представників влади. Але головним чинником, на думку Л.Жабко-Потаповича, є особливість того часу: “Найцікавіші для нас роки життя Івана Онищенка, від 1847-го до 1861-го, припадають на ту добу, що була найменш сприятливою для висвітлення його боротьби за визволення його душі та душ його послідовників з-під духовного ярма… Кріпацька неволя пригнічувала кожного селянина. ..Кожен кріпак за віру в Слово Боже та в Христа міг бути знищений як за “відступництво” від православної церкви не тільки духівництвом її та світською державною владою, але й самим поміщиком, що був володарем і майна й життя свого невільника”.\nАвтор визнає, що “одиноким, знаним до цього часу документом, що стверджує факт хрещення І.Онищенка, є вістка, залишена нам Ф. Щербиною: “Охрищений восени, Онищенко на весні (1853 р.) хрестив інших”.\nТут виникає декілька суперечностей.\nПо-перше, незважаючи на всю конспіративність духовних зборів євангельських віруючих, духовна та світська влада того часу ретельно відстежувала всі процеси, в тому числі й релігійні, що відбувалися серед простого народу. Це буде показано пізніше на прикладі переполоху, що здійнявся після хрещення Ю.Цимбала.\nПо-друге, Ф.Щербини писав після значного проміжку, що минув від 1852 р., і тому, на наш погляд, його роботи мають слабшу аргументацію порівняно з відповідними архівними документами і не можуть вважатися оперативною інформацією щодо згаданої дати.\nУзагалі з працями Ф.Щербини як основою для підстав вважати 1852 р. початком українського баптистського руху, існує серйозна проблема. Автори “Історії євангельських християн-баптистів СРСР”, аналізуючи точку зору щодо 1852 р., зазначають: “На підставі вивчення цих та інших першоджерел потрібно з усією визначеністю сказати, що ні в першій, ні в другій, ні в інших статтях Ф.А.Щербина не говорить жодного слова про Ф.Онищенка. Більше того, на стор. 23 автор “Малоруської штунди” називає першим штундистом з українців мешканця селища Пасекової Херсонської губернії М.Ратушного”.\nРозуміючи, що на підставі лише однієї згадки неможливо робити серйозні історичні висновки, Л.Жабко-Потапович далі продовжує: “Усі інші важливі та вірогідні джерела, не тільки друковані, але й рукописні, відкриті нами під час дослідів у книгозбірнях Західної Европи, підтвердили цю вістку Щербини з найрішучішою становчістю”. І знову виникає проблема, яка щоразу постає, коли йдеться про 1852 р. як дату хрещення І.Онищенка. На її підтвердження наводяться матеріали західних архівів, але жодного разу жодного з цих документів не було опубліковано. Цікаво, що наприкінці своєї розповіді Л.Жабко-Потапович визнає, що питання з хрещенням Онищенка, ще не вирішено.Дивним є й те, що І.Онищенко прийняв хрещення у 1852 р. і хрестив інших, а М.Ратушний, його найближчий учень, послідовник та помічник, приймає хрещення лише 1871 р. саме у “цимбалівській лінії” (Ю.Цимбал – І.Рябошапка – М.Ратушний. Про хрещення останнього йтиметься далі), що визнає і Л.Жабко-Потапович.\nДо речі, немає остаточної ясності навіть щодо ім’я Онищенка. Різні дослідники згадують Івана чи Федора. При чому ті, хто відстоює 1852 р., називають його Іваном, а їх опоненти – Федором. Ім’я Івана Онищенка не згадується в жодному відомому нам архівному документі. Л.Жабко-Потапович досить часто посилається на роботу А.Рождественського “Южнорусский штундизм”, але цікаво, що автор книги, згадуючи Онищенка, жодного разу не назвав його ім’я, хоча імена інших штундистів у праці присутні. Що ж стосується Федора Онищенка, то він фігурує в багатьох документах, присвячених діяльності євангельської громади в Основі. Отож, йдеться про одну людину чи про двох? Якщо про двох, то хто є вони: батько та син, брати, чи лише збігом обставин мали однакове прізвище? Це окреме питання, що також потребує вирішення. Втім воно небагато дає для принципового розв’язання вказаної проблеми.\nТакож існують свідчення, які відносять навернення Онищенка до 1858 р. Якщо це так, то прийняти хрещення по вірі у 1852 р. він не міг.Натомість відомою є ціла низка документів, що свідчать про хрещення Ю.Цимбала у 1869 р. та про переполох, що здійнявся навколо цього.\nМатеріали демонструють, як ретельно світська та релігійна влади відстежували події та процеси, що відбувались у народному середовищі. Можна вважати, що така видатна подія, як масовий відхід від православ’я, а також масове хрещення, про яке згадують прихильники 1852 р., не залишилось би без уваги, а отже і без документального підтвердження.\nХрещення Ю.Цимбала, що зафіксоване документально, є органічним етапом євангельського пробудження в Україні у другій половині ХІХ ст. Тому саме 11 червня 1869 р. з повним правом можно вважати днем народження українського баптистського братства.\n8 червня 1871 р. І.Рябошапка хрестив 50 жителів селищ Основа та Гнатівка, в тому числі й М.Ратушного. Того ж року М.Ратушний подав заяву архієпископу Херсонському та Одеському високопреосвященому Димитрію, у якій повідомляв про прийняте ним та його послідовниками хрещення, а також про вихід із Православної церкви через різні утиски з боку духовної та світської влади. М.Ратушний також просив архієпископа Димитрія захисту від поліції. Цікаво, що ще на початку 1870 р. Димитрій мав бажання скористатися “релігійним напрямом Ратушного… і намагатися не тільки повернути його до православ’я, але й залучити до православного духовенства”.\nСлід зазначити, що Г.Балабан не приймав хрещення разом із М.Ратушним, бо у 1870 р. був висланий до с. Чаплинка Таращанського повіту Київської губернії. Незаперечним є факт, що баптистські проповідники Йоган Онкен та Карл Ондра приїжджали в Україну (відповідно у 1869 та 1870 рр.). Вони відвідували виключно німецькі колонії та не навернули до баптизму жодного православного.\n1875 р. виникає російсько-українське баптистське братство в Одесі. Першим баптистом тут став Іван Васильович Лисицин, який у 1875 р. в с. Основа отримав хрещення від М.Ратушного. І.Лисицин навернувся до баптизму ще у 1873 р. Він був власником пекарні, яка й стала місцем перших зібрань віруючих в Одесі. До 1884 р. група остаточно сформувалась як церква. Серед керівників громади варто особливо відзначити братів Вільховського, Кравченка та Назаренка.\nПерехід до баптизму призвів до першого розділення в українському євангельському русі. Особливо гостро цей процес проходив у Київській губернії. Ще у в’язниці Г.Балабан та І.Лясоцький почали сперечатися стосовно необхідності водного хрещення та ламання хліба. Г.Балабан був звільнений у 1873 р., а І.Лясоцький ще знаходився в Київській в’язниці. Повернувшись додому, Г.Балабан став поширювати вчення про непотрібність водного хрещення та ламання хліба. Цього ж року Г.Балабан відвідав Гнатівку Одеського повіту і створив там громаду штундистів, яку очолив Антон Стригун. Тому, коли І.Лясоцький вийшов із в’язниці на волю, він зіткнувся з тим, що багато віруючих не сприймали вчення про необхідність хрещення та ламання хліба і навіть глузували з цих священнодій.\n1876 р. Іван та Гаврило Лясоцькі приймають хрещення в с. Основі від М.Ратушного. Повернувшись до Косяківки, І.Лясоцький охрещує 10 своїх послідовників. З часом до братів Лясоцьких почали приєднуватись віруючі. З цього часу український євангельський рух (староштундизм) розділяється на баптизм (сповідує необхідність водного хрещення та ламання хліба) та младоштундизм або духовний штундизм (сприймає ці установлення духовно).\nКерівником штундистської громади у Чаплинці став Яків Коваль. 1882 р. ця громада налічувала 1086 віруючих. Баптистська громада у Косяківці нараховувала тоді ж 590 членів.\nУ 1881 р. у Херсонській губернії мешкали 3363 штундисти (як тих, хто прийняв хрещення, тобто баптистів, так і саме штундистів, які не прийняли хрещення). У 1882 р. у Херсонській, Катеринославській та Київській губерніях було вже бл. 1000 баптистів.\nНа початку 90-х років ХІХ ст. в Київській губернії виникає досить екзотична релігійна течія, коріння якої також походять зі штундизму. Вона отримала назву “мальованство” відповідно прізвищу свого основоположника, Кіндрата Мальованого Він народився в Таращі. 1884 р. порвав з православною церквою та став штундистом. Через деякий час починає критикувати баптизм за його “формалізм та холодність”.\nЗ 1891 р. К.Мальований проповідує нове вчення, згідно з яким Ісус Христос – не Бог, але й не просто людина, а певний символ, що вказує на Божий план спасіння. Цей план мав здійснитися у найближчий час через К.Мальованого, в особі якого Бог послав людству спасителя світу.\nЗростання кількості послідовників “мальованства” набуло у 1892 р. таких нечуваних обертів, що отримало назву “психологічної епідемії”, на боротьбу з якою уряд направив провідних психіатрів того часу, наприклад, професора Сикорського. К.Мальованого заарештували та направили до Казанської психіатричної лікарні, звідки він продовжував слати своїм послідовникам “соборні послання”. Їхніми головними темами були хрещення Духом, дари Духа, перебування Духа у людині.\nУчення “мальованства” відмовлялося від ієрархії, встановлених культів, символу віри, релігійних свят, а обрядовість складалась з читання листів К.Мальованого та Біблії, пісень та молитов. Практикувалися екстатичні танці, вигуки, стрибки та безладні голосіння на “інших мовах”. Також характерною рисою для послідовників даного віровчення було марнотратство. Хоча сам К.Мальований помер у 1913 р., в Україні в 1917 р. було біля двох тисяч мальованців.


Паливні брикети (евродрова) ruf купить в Литине\nALL.BIZУкраинаЛитинТовары ЛитинаЭнергетика и добычаТопливно-энергетические ресурсыБиологическое топливоТопливные брикетыПаливні брикети (евродрова) RUF\nПаливні брикети (евродрова) RUF\n← вернуться в раздел Топливные брикеты в Украине в Литине\nПоделиться ID: 1274746:4263438\nБиологическое топливо: Брикеты\nДаний брикет випускається на обладнанні німецької фірми "RUF". Ця продукція вельми популярна і все напевно бачили такі брикети у продажу.\nПрес, випусковий брикети РУФ, гідравлічного типу, що означает високім надійність цього обладнання і стабільне качесьтво випущеного на ньому брикету.\nВиділення СО2 при горінні у деревних брикетів в 10 разів менше, ніж у природного газу; в 30 разів менше, ніж у коксу і в 50 разів менше, ніж у вугілля.\nПаливні брикети (евродрова) - відносно новий вид палива, що вже отримав широку популярність у споживачів. Найбільш привабливі вони в якості палива на виробництві для всіх типів котлів, що працюють на твердому паливі, а так само в побуті для камінів, печей, і мангалів.\nПотужність котла при використанні евродров підвищується до 50% порівняно із звичайними дровами. Виділення сірки при горінні евродров <0.08%, що дозволяє в 3-4 рази рідше чистити димохід, ніж при використанні дров або вугілля. Володіючи всіма достоїнствами звичайних дров, паливні брикети мають ряд істотних переваг: при горінні вони не іскрять і не димлять, при рівному з дровами обсязі виділяють тепла значно більше і додавати їх в топку потрібно в 2-3 рази рідше, ніж дров'яні поліна.\nБрикети є пресованим паливом, а значить, вимагають істотно меншого місця для зберігання, крім того, велика щільність перешкоджає проникненню вологи всередину і гниття, так що зберігати їх можна необмежений час. Для розпалювання паливних брикетів необхідно невелику кількість скіпи або рідини для розпалювання. В камін зазвичай закладається два-три брикету. Цього достатньо, щоб прогріти приміщення і створити в будинку атмосферу затишку. Після розпалу брикети горять красивим, рівним полум'ям, поширюючи запах натурального дерева. Після припинення горіння утворюються не менш красиві вугілля, які зберігають високу температуру ще тривалий час.\nКупить паливні брикети (евродрова) ruf\nЕвродрова, паливні брикети\nБрикеты котельные RUF\nПаливні брикети (евродрова)\nПаливні деревні брикети\nТопливные брикеты (евродрова) RUF


Продовження санкцій США проти РФ не стане катастрофою для російської економіки » Слово і Діло\nЕксперт розповів, яких санкцій бояться в Кремлі\n23 вересня 2016, 08:40\nПричина різних позицій лежить на поверхні. Товарообіг між РФ і США був мізерно малим порівняно з товарообігом між РФ і ЄС.\nПро це в коментарі «Слову і Ділу» розповів політолог Кость Бондаренко, аналізуючи інформацію про те, що Конгрес США продовжив санкції проти РФ, НАТО підтримало санкційну політику, але в ЄС, за словами Джозефа Байдена, готові зняти обмеження.\n«Станом на 2013 рік товарообіг між РФ та ЄС становив 485 мільярдів доларів. Щодо США, то вони не входили навіть до п'ятірки партнерів російської економіки. Другий момент пов'язаний із тим, що санкції США були би більш відчутними, якби була заблокована система SWIFT, припинені електронні платежі, накладено ембарго на різного роду програмне забезпечення», – пояснює Бондаренко.\nЗа його словами, під заборону потрапили високоточні технології, а РФ за 2 роки спробувала провести імпортозаміщення та знайти інші.\n«Не в усьому, але дещо Росії зробити вдалося. До того ж, були спроби створити нові підприємства, хоча вони запрацюють лише в 2018 році», – уточнив експерт.\nВ будь-якому разі, на його думку, американські санкції для РФ страшні лише солідарно із санкціями ЄС.\nРозмови про підтримку України, в тому числі США, інших країн, НАТО – це скоріше декларативні заяви.\nЗаяви Обами та багатьох щодо України – ритуальні. В стилі «ми вас підтримуємо, правильним шляхом ідете, товариші».\n«НАТО нібито вважає, що не можна здавати позиції. Керівництво Альянсу критикувало Мінський процес, хоча й мимохіть, не відкрито. Однак реально, якби зараз почалися бойові дії, жоден танк, літак і жоден солдат НАТО не підтримав би Україну відкрито», – вважає Бондаренко.\nНа його думку, Байден озвучив те, чого не міг сказати Обама та багато інших: якщо Україна не покаже, що вона хоч щось може зробити сама, то чому ЄС має робити за нас нашу роботу?\nДодамо, що, за словами Байдена, Євросоюз не бажає боротися за Україну.\n«В Європі переважають розмови про те, що до зміни президента Україна належала Росії», – повідомив він.\nБайден розповів, через що ЄС може скасувати санкції проти РФ 22 вересня 2016, 10:20\nПродовження санкцій не змінить політику Кремля – експерт 16 вересня 2016, 15:25\nФедеральний резерв США підтримав економіку України 22 вересня 2016, 12:42


Відео-каталог - Місцевий час Чернівці 5 канал 22.09.2014 - Буковинська правда: Суспільно-політична газета Чернівецької області\nМісцевий час Чернівці 5 канал 11.03.2015\nМісцевий час Чернівці 5 канал 04.03.2014\nМісцевий час Чернівці 5 канал 07.11.2014\nМісцевий час Чернівці 5 канал 18.03.2014\nМісцевий час Чернівці 5 канал 01.09.2014\nМісцевий час Чернівці 5 канал 11.02.2014\nФутбольний клуб Буковина вчергове програв на своєму полі. Результат невтішний: нуль очок і останнє місце турнірної таблиці (знову «0»). Новий проект покликаний допомогти Україні стартував у чернівецьких школах (врятувати Україну). «Буковинські зубри» відправився на схід України. Півтори сотні чернівецьких прикордонників охоронятимуть рубежі держави (Буковинські зубри).\nОцінка: 3.0 (322 Оцінок)\nДата завантаження: 23.09.2014 p.


Гід по ввічливому використанню фар: коли і як моргати на дорозі - Радіо Максимум\nГід по ввічливому використанню фар: коли і як моргати на дорозі\nВодій використовує світлові сигнали на дорозі\nАвтомобільна оптика – фари, поворотники, стоп-сигнали – це не просто спосіб краще бачити. Це також мова спілкування з іншими учасниками руху. Як і в будь-якої мови, тут є свої тонкощі і секрети, знати про які має кожен водій.\nПідготували для вас шпаргалку по ввічливому використанню фар. Будьте ввічливим водієм!\nГоловне світло автомобіля ділиться на три основні підвиди: габаритні вогні, ближнє світло і дальнє світло. "Габарити", як і новомодні денні ходові вогні, використовуються, щоб показати іншими учасникам руху, що твій автомобіль рухається або готовий рушати. Дорогу вони майже не освітлюють.\nЦе цікаво: 7 правил безпечної їзди взимку, які має знати кожен водій\nЯкщо стемніло і не видно, куди їхати – вмикай фари ближнього світла. На приладовій панелі загориться ось така піктограма зеленого кольору:\nІз ближнім світлом ти будеш їздити 95% всього часу. Воно освітлює сектор дороги приблизно на 50 метрів вперед, частково захоплюючи тротуар, щоб краще контролювати маневри пішоходів. Повір, 50 метрів – це не мало, а цілком достатньо для більшості ситуацій. Якщо тобі здається, що фари світять погано, не поспішай вмикати більш потужне дальнє світло. Краще зупинись, вийди з машини і протри скло фар – напевно, вони брудні.\nА ось їздити з дальнім світлом (він позначається такою ж піктограмою, але тільки синього кольору) – це моветон. Такі фари не тільки більш потужні по світлосилі, головне, що їх світловий пучок спрямований вище, освітлюючи дорогу приблизно на 100 метрів вперед. Саме через це далекі фари "сліплять" зустрічних водіїв. Тому використовувати їх потрібно тільки на погано освітлених або зовсім неосвітлених дорогах. І не забувай перемикатися на "ближнє" при появі зустрічної машини.\nМем про дальнє світло\nЯкщо потягнути правий підкермовий перемикач світла на себе, машина моргне дальнім світлом. Це дуже дієвий в плані залучення уваги сигнал: він хороший для того, щоб, наприклад, попередити про своє наближення пішохода. Але частіше його використовують, щоб розбудити водія, який продовжує стояти на світлофорі, коли вже горить зелений.\nІ зовсім вже неввічливим вважається багаторазове моргання – заклик звільнити дорогу швидшому автомобілю. Таке можуть собі дозволити тільки водії спецтранспорту: швидка, пожежники і т.д.\nТут все просто. Кожен раз при перелаштуванні або повороті ввічливі водії вказують напрямок маневру ввімкненням поворотника. Це зовсім не складно, зате твоя карма, повір, буде тільки поповнюватися.\nСвітлові покажчики повороту\nІноді на міжміських трасах водії (особливо вантажівок або автобусів) використовують лівий поворотник для того, щоб повідомити машинам позаду: дорога попереду вільна, можна обганяти.\nЧасто поворотники використовують для висловлення подяки іншим учасникам руху. Тебе пропустили на перехресті? Не забудь подякувати, моргнувши "аварійкою" – кнопкою з червоним трикутником.\nАварійкою можна сказати "спасибі"\nГоловне, звичайно, не переборщувати. Автомобіль, який рухається в потоці з постійно ввімкненою аварійкою, – прояв неповаги до інших учасників руху.\nРозташовані в передній частині автомобіля протитуманні фари призначені для додаткового освітлення дороги в умовах поганої видимості. Вони встановлені максимально низько, а тому світять не в туман, а під нього. Часом це буває корисно. Втім, багато хто використовує передні протитуманні фари разом з габаритами або ближнім світлом в щоденному режимі руху. У цьому, до речі, немає нічого поганого. Передні протитуманні фари не засліплюють зустрічних водіїв, а їхнє використання в місті дозволено.\nІз задніми протитуманними фарами все інакше. Їхнє завдання – підвищити видимість вашої машини під час туману, сильного дощу або снігу. Але їздити з увімкненими задніми протитуманними фарами постійно – погана ідея. Лампи в них дуже потужні, і при нормальній видимості вони "сліплять" машини позаду. Якщо злива припинилася або ти покинув зону сильного туману, відразу вимикай задні протитуманні фари.\nЧитайте також: 4 правила, як правильно паркувати авто


Під колесами буса загинула десятилітня дитина – Терен\nТра 30, 2016, 15:40\nНещастя трапилося 28 травня. Між Скалатом та селом Криве Підволочиського району під колеса автомобіля "Рено Трафік" потрапив неповнолітній мешканець селища.\nЗа словами водія "Рено", з загиблим на іншому велосипеді їхав ще один хлопець 12-16 років. Проте після нещастя він поїхав у невідомому напрямку. Сама водій – мешканка Тернополя. Жінка з дітьми (шести та дев'яти років) прямувала до батьків в селище Гримайлів.


ЧИ СПРАВЕДЛИВА ТОТОЖНІСТЬ: «ВИСОКА ОБ'ЄМНА ТВЕРДІСТЬ» = «ЯКІСТЬ»?\nЧИ СПРАВЕДЛИВА ТОТОЖНІСТЬ: «ВИСОКА ОБ’ЄМНА ТВЕРДІСТЬ» = «ЯКІСТЬ»?\nSeptember 09, 2021 · Свіжі · 0 .\nНе так давно ми анонсували появу в ДСТУ 8538 до: 2015 шостої групи твердості. Нововведення в більшій мірі торкнулися вимог до об’ємної твердості помольних куль. У даній статті ми хочемо розповісти про те, що навіть високе значення даного показника не гарантує високу якість помольних куль.\nОб’ємна твердість помольних куль – це розрахунковий показник твердості, який узагальнює (усереднює) її значення по всьому об’єму молольної кулі.\nОб’ємна твердість (ОТ) розраховується за формулою:\nде Тпов, Т0,25, Т0,5, Т0,75, Тц, – значення твердості на відстані від поверхні помольної кулі в частинах радіуса. Значення Тпов беремо з вимірювання поверхневої твердості для даної помольної кулі.\nЧасто, порівнюючи наші помольні кулі з кулями конкурентів, кінцевий споживач проводить просте зіставлення даного показника. Іншими словами, де значення вище – той шар і якісніше. Це не завжди відповідає дійсності.\nДля наочності нижче наведемо порівняння твердості сталевої кулі діаметром 80мм 6 групи твердості виробництва ТОВ «Завод «Енергостіл» (об’ємна твердість – 59 HRC) з кованою кулею 6 групи твердості закордонного виробника (об’ємна твердість – 57 HRC).\nЯк видно з діаграми, обидва зразки мають приблизно однакову об’ємну твердість. Насправді ми спостерігаємо, що куля-аналог істотно поступається в твердості кулі виробництва «Енергостіл», особливо це видно на глибині 0,60R (радіусу). Це говорить про те, що через певний час при використанні кулі-аналога істотно збільшиться питома витрата і може виникнути ситуація погіршення якості помелу (виникнення нерівномірного зносу помольних тіл). При використанні куль Енергостіл ймовірність виникнення даної ситуації зведена до нуля.\nПомольні кулі 6 групи згідно ДСТУ 8538:2015 виробництва ТОВ «Завод «Енергостіл» мають рівномірну об’ємну твердість по всьому перетину молольної кулі. Тобто куля однаково тверда як на поверхні, так і в центрі. Ця унікальна особливість наших помольних тіл гарантує нашим клієнтам, що помольні кулі будуть зношуватися рівномірно незалежно від терміну експлуатації. У свою чергу це призведе до зниження питомої витрати при збереженні стабільного гранскладу помольних тіл в млині.\nСподіваємося, наша інформація допоможе Вам розібратися і правильно вибрати виробника помольних тіл, а також допоможе уникнути ситуації, коли придбані молольні тіла, як Ви були впевнені, «підвищеної твердості» призведуть до збільшення питомої витрати і зниження продуктивності на Вашому виробництві. Фахівці компанії Енергостіл завжди готові дати Вам будь-яку консультацію і гарантують, що наші помольні тіла нададуть позитивний ефект на процес подрібнення на Вашому підприємстві.


Не врятоване життя – хто винен і де правда? | Про Те\nОказії Не врятоване життя – хто винен і де правда?\n28 липня на Тернопільському ставі сталася чергова трагедія – потонула 29-на жінка. Миттєво більшість інтернет сайтів міста зарясніли повідомленнями, що її можна було врятувати. Але на заваді стали кафе і огорожа.\nА ось сайт державної надзвичайної служби в області розмістив дещо іншу інформацію: «По прибуттю на місце було встановлено, що тіло знаходиться на відстані 15 м від берега. За допомогою гумового човна бійці Служби порятунку транспортували потерпілу на берег та передали працівникам швидкої медичної допомоги. У потерпілої не було виявлено ознак життя».\nЗдавалося б, все стало на свої місця. Рятувальники зробили все від них залежне і ніщо їм не заважало.\nАле це тільки здавалося б. Тому що в інтерв’ю одному з місцевих видань заступник начальника першого рятувального загону, майор Сергій Мандзій, зауважив, що огородження набережної і справді жодним чином не завадило рятувальникам. У той же час він підкреслив, що на момент прибуття рятувальників – «люди, які відпочивали на пляжі, уже жінку підняли і транспортували до берега».\nОсь тут і виникає найголовніше запитання – так хто все ж таки витягнув жінку з води? Тепер все одно вже нічого не зміниш – людина загинула. Дивує інше – чому у цьому випадку так багато суперечностей? На жаль, ми навряд чи отримаємо відповідь на це запитання.\nпопередня статтяУночі в Тернополі одні їдуть, інші – п’ють\nнаступна статтяНіхто не знав, що наша розмова буде останньою