Повідомлення Олесь Вахнiй » 07 березня 2011, 12:35 Певно, лише один перелік наукових праць, присвячених вивченню літературної та художньої спадщини Т. Шевченка, становитиме поважне кількатомне видання. Бібліографічні покажчики літератури налічують близько двадцяти тисяч праць найрізноманітніших жанрів, нерідко протилежних за висновками (але однозначно, що переважно схвальних) оцінок, й безліч трактувань. Дійсно, геній Тараса Шевченка беззаперечний. Гармонійно поєднані в ньому потяг до знань з нелицемірною християнською любов’ю до ближнього та титанічна праця над помноженням закладених Творцем талантів, зробили з народженого кріпаком будителя занедбаної гідності українського народу. В умовах рабства, рекрутчини, невлаштованости особистого життя й безпритульности, повсякчасних цькувань і гонінь, без системної освіти Шевченко зміг стати фаховим малярем — академіком ритини, поетом, драматургом, письменником-просвітником. Його глибокі знання фольклору, етнографії, історії Слова Божого, а на ґрунті їх — дивовижні філософські передбачування й до сьогодні вражають нащадків. Кому ще зведено понад 600 монументів на всіх континентах, а твори перекладено на 140 мов?! Шевченків феномен, велич постаті, значущість його слова, безперечно, не в кількості скульптур і накладах видань. Парадокс невблаганного часу демонструє зворотний процес — ми не віддаляємося від Шевченка, а навпаки — стаємо ближче. Донедавна його намагалися загнати в рамки атеїста, революціонера-демократа, гуманіста, борця з царатом, інтернаціоналіста (бачте — товаришував з поляками, казахами, а у засланні — з росіянами, ще й намалював портрет афро-американця), зробити антиклерикалом й однодумцем таких шовіністів, як лихої пам’яті Віссаріон Бєлінський. Упереджене трактування його поглядів було і залишається далеким від реальності, а згадка про заздрiсне пашталакання новітньої бузини не заслуговує навіть на місце на сторінках шанованих видань.Духовні та культурні надбання нації зміцнюють її й не дозволяють зникнути або перетворитись на погній для інших. Певно саме тому наїздники й поневолювачі переписують й каструють історію поневолених. Не оминуля ця «ревізія» й Шевченка. Об’єктивні історики та біографи вже давно усвідомили той факт, що повновартісне дослідження життєвого шляху або окремих подій неможливе без вивчення тогочасних соціальних, політичних, економічних й культурних умов. Без знання цих важливих деталей неможливо зробити належні висновки й зрозуміти, що саме спонукало до тих чи інших вчинків. Ігнорування (байдуже, свідоме воно, чи ні) призводить до викривленого сприйняття.Навіть поверхове ознайомлення з творчістю Шевченка подарує нагоду звернути увагу на той факт, що автор досить-таки часто і в найрізноманітнішій формі звертався до Всевишнього: заклики, молитви, прохання, іноді навіть обурення (саме на останні найчастіше посилалися «дослідники-шевченкознавці» часів московсько-комуністичної окупації, поспішаючи з висновками далекими від дійсності). Значний відсоток віршів і поем побудовано на сюжетах зі Старого і Нового Заповітів. Старозаповітну тематику становлять переважно переспіви псалмів та своєрідне викладення подій, згадуваних у «Біблії». Перша спроба переспіву датується кінцем грудня 1845 р. На той час Шевченко вже був зрілим й сформованим поетом, мав цілком стійкі й визначені погляди на події, що відбувалися в суспільстві й довкола. Перебуваючи в селі В’юнища (неподалік Переяслава на Київщині), Шевченко написав цикл «Псалми Давидові». Термін «псалом» (або «псальма») грецького походження, й означає піснеспів. Збірник псалмів - «Псалтир», успадкував назву від струнного інструменту «псалтеріон», котрий нагадує гуслі або арфу, і під акомпонімент котрих псалмоспівці ділились з народом покладеними на душу Творцем роздумами та почуттями. Однозначно, що за життя автори та виконавці псалмів були людьми шанованими, адже дар пророків давався обраним. Одним з них був і цар Давид. Тематично псалми поділяються на декілька груп:1)благальні (котрі в свою чергу поділяються на особисті й всенародні),2)подячні (також особисті та всенародні),3)псалми, котрі мають на меті розбудити й укріпити довіру до Божої опіки,4)царські (їх в свою чергу промовляв сам цар, або народ молився ними за царя),5)псалми-гімни Сіонові (як Божій оселі)6)псалми-моління7)процесійні гімни (співані в часі процесій на прославу Бога-царя)псалми історично-повчального змісту та сутіПостановами перших Вселенських Соборів, було канонізовано всього 150 псалмів (хоча, певна річ, їх було суттєво більше). Оскільки значний відсоток з них були складені царем Давидом, з часом його ім'я стало об'єднавчою назвою для всіх решти. Перш ніж дослідити ті, за переспів котрих взявся Шевченко, дозволю собі процитувати один з коментарів-пояснень часів панування комуністично-атеїстичної диктатури: «Т.Шевченко звертався до біблійних переспівів з метою своєрідної героїзації революційної боротьби. Релігійна форма пса¬лмів давала можливість втілити в них думки, які суворо переслідувала цензура». Що тут скажеш? Нехай ця брехня залишиться на совісті Олеся Гончара (автора виданої в часи бездержавності передмови до «Кобзаря»). Задля об’єктивності та відновлення справедливості варто нагадати, що на той час Т. Шевченко тяжко хворів, а деякі лікарі запевняли, що жити йому лишилося зовсім небагато. Доречі, кількома днями пізніше (покінчивши з циклом «Псалми Давидові») Шевченко написав свій знаменитий «Заповіт». Закономірно, що людина, яка очікує переходу в світ інший, починає згадувати пройдений життєвий шлях, давати оцінки вчинкам й подумки дедалі частіше звертатися до Господа. Однозначно, що в той період Шевченко щодня читав «Біблію» (що зайвий раз свідчить про його побожність). Взявши до рук «Святе Письмо» й «Кобзар», звіривши тексти, ми не знайдемо жодних відхилень від першоджерела. Отже, в цьому випадку ми маємо справу зі звичайнісіньким переспівом, і ні з чим іншим.Цикл «Псалми Давидові» складається з десяти віршів. Найбільше серед них псалмів повчального характеру. Це пс.1, 52, 81, 93. Далі — псалми благальні 12, 43, 52, по одному псалму-молінню 132, гімн Сіонові як Божій Оселі 136, та гімн на вославу Господа 149. Нам не дано (та й навіщо?) проникати в найпотаємніші закутки душі, й дізнаватись, що саме спонукало Шевченка вибрати для переспіву саме ці, а не інші псалми. Проте свідомо наголошую ще раз: це переспів і ніщо інше. Згодом Шевченко повертався до постаті царя Давида в поемі «Царі». Ось тут дійсно, реально відшукати закамуфльований протест проти тогочасного самодержавства. На кількох описаних у «Старому Заповіті» подіях (котрі трапились з Давидом за часів його царювання) Шевченко стверджує, що зосередження необмеженої влади в одних руках загрожує з часом призвести до зловживання становищем, а згодом і до гріха. Давидові впала в око Версавія, дружина воїна Урії. Він звабив її, а довідавшись, що та вагітна від нього, дав підлеглим вказівку, аби ті доклали зусиль до загибелі Урії. Закономірно що «…вчинок, якого допустився Давид, не сподобався Господові» (Самуїла ІІ;11,27). За гріх Давид жорстоко поплатився. Відомо, що атеїсти використовували кілька розділів з поеми «Царі», аби виставити Шевченка у вигідному для себе світлі, але віруючі не знайдуть у творі навіть натяку на зневагу до Господа. Аналогічною за тематикою до «Царів» є й поема «Саул». Йдеться про першого ізраїльського царя Саула, який жив у ХІст. до н.е. З «Біблії» знаємо, що давні євреї, впавши в гріх самовпевненості та гордині, звернулися до пророка Самуїла, аби той настановив над ними царя. Самуїл молитовно звернувся до Господа й отримав відповідь: «Слухай голос народу в усьому, що вони тобі скажуть: то не тебе вони відкинули, ні, вони мене відкинули, щоб я не царював над ними» (Самуїл І;8:7). Господь попереджав через Самуїла євреїв, що цар, якого він настановить, буде жорстоким, бездушним, жадібним, підлим і войовничим. Попри попередження та пророкування Самуїла євреї стояли на своєму. І «Господь же сказав до Самуїла: «Вволь їхню волю, настав царя над ними». (Самуїла І;8:22). Пророк Самуїл, з-поміж веніяминян (одне з колін Ізраїлевих) за вказівкою Господа обрав молодого вродливого хлопця на ім’я Саул і помазав його. Попри подаровану Господом благодать, Саул «не ходив його стежками», а продовжував грішити і чинити зло. За це Творець відвернувся від нього. Життєвий шлях Саула для багатьох є повчальним. По-перше, євреї, просячи настановити над ними царя, чинили це за прикладом сусідніх народів, для котрих проголошувати царів богами та тесати на їхню честь боввани в ті часи було нормою. Господь засуджує євреїв за відмову віддавати йому належне, і як кару посилає їм жорстокого царя. По-друге, на прикладі Саула Господь вчить, що Він милує, але й карає. Зухвале ігнорування Саулом Божих Заповідей призвело його до божевілля. Гадаю, Шевченко свідомо звернувся саме до образу царя Саула. Тогочасні досить-таки поширені серед забитого селянства мрії та легенди про «доброго царя» суттєво перешкоджали як національному визволенню, так і правильному сприйняттю даної людству Творцем правди.Рівно через 12 років після створення поеми «Царі» Шевченко ще раз звернувся до «Псалмів» царя Давида. Змальовуючи в поемі «Неофіти» юнака, котрого за щиру й непохитну віру в правдивого Бога Живого закутим у кайдани везуть на страту, автор вкладає в його вуста згадуваний раніше 149-й псалом. Але тут він набуває цілком іншого, ніж у циклі «Псалми Давидові», змісту. В данім разі він сприймається і як молитва, і як гімн Господу, і як свідчення впевненості юнака в істинності шляху пізнання Бога. Згодом з-під пера національного пророка народиться знамените «Подражаніє 11-му псалму». Тут доречною буде згадка, що переважна більшість біблійної тематики Шевченка написана незадовго (буквально за три роки) до смерті. Це також переспів, де йдеться про віру в щиру любов Творця до своїх творінь й впевненість, що Він не залишить їх в біді, прийде і захистить від беззаконня.Окрім переспіву псалмів, авторство яких приписують Давидові, Шевченко вдавався до переспіву й інших пророків. Такими є «подражаніє» (хоча знову ж таки, якщо взяти до рук першоджерело, то ми переконаємося, що це таки переспів) пророків Ісаї «Глава 35» та Єзикиїла. Дійсним «подражанієм» (себто використанням чогось як основи), є переспів 14-го розділу з пророкування пророка Осії. Останній у своїх промовах засуджував євреїв, які відступилися від правдивого Бога. Він не боявся картати за ідолопоклонство, зневагу до народних традицій, викривав грішне життя — і мас, і самопроголошеної еліти. Тут вперше автор вдається до заміни образу стародавнього Ізраїлю тогочасним образом України. Щиро переймаючись безрадісним буттям Батьківщини, автор вказує на причини занепаду: «…безчестіє і зрада, і криводушіє огнем». Шевченко застерігає українців від проявів зневаги супроти України, оскільки за ці вчинки винних «розпнуть, розірвуть, рознесуть». За основу пророкування Осія взяв стародавню молитву. Будь-яке звернення до Творця закінчується сподіванням на ліпші часи або проханням. Шевченко не відходить від цього правила. Хіба не є актуальною і нині його віра що «слово нове меж людьми криком пронесе і люд окрадений спасе»?Новозаповітньої тематики в Шевченковому «Кобзарі» небагато — лише поема «Марія» та вірш «Во Іудеї во дні они». Масакра Іродом новонароджених діточок у Віфлеємі та околиці засвідчила, що необмежена влада провокує до злочину. Не оминув Шевченко й нагоди порівняти ситуацію в Іудеї з тогочасною трагічною долею України, звернувшись до Христа з проханням захистити і його, і весь народ «…од п’яного царя-владики» (тогочасного російського монарха Олександра ІІ).У поемі «Марія» Шевченко звертається до образу тієї, яка народила Христа. Поема починається молитвою до Богородиці за тих, хто зазнає кари і мук за свій народ, з прохання до Божої Матері зглянутися на страждання, дати сили «хрест, кайдани донести до самого, самого краю», просить зіслати їм «благий кінець», за що в подяку обіцяє «псалмом і тихим, і веселим» оспівати її трагічну «святу доленьку». Швидше за все сама поема і є тим, «подячним псалмом». Неможливо оминути увагою той факт, що, змальовуючи нелегкий життєвий шлях Марії (жила в «…убогій і чужій хатині»; породивши сина була вимушена переховувати його від Ірода; аби прогодувати, пішла в найми; коли син виріс і пішов «меж люди», пішла вслід за ним), її почуття та переживання. Шевченко з великою любов’ю говорить про Марію-матір. Годі шукати народ, котрий частіше, ніж українці молитовно звертається до тієї що вилонила Христа. Шевченко залишається вірним народним традиціям. Невідповідність фактам, викладеним у «Біблії» про зачаття Христа, жодним чином не нівелює поему, не позбавляє її конкретного повчального змісту. Навіть упереджені трактувальники «Кобзаря» розуміють, що, описуючи муки Богородиці, Шевченко закликав до пошани та наслідування її життєвого трибу.В сенсі теми важливо звернути увагу на вже згадувану поему «Неофіти». Сюжет не взято з «Біблії», але, попри художні домисли автора, вона і нині (та й навряд чи коли-небуть) не втратила актуальності. (Отці Церкви не дарма закликають вірних вчитися стійкості у вірі в перших християн.) В основу поеми взято дійсні події часів давньоримського імператора Нерона, який, самопроголосившись богом, жорстоко переслідував християн. У поемі розвиваються дві рівнозначні сюжетні лінії: в одній автор зображує тогочасний Рим (зокрема самодурство Нерона та його оточення), інша є описом життєвого шляху матері й сина. Син, прийнявши християнство, з гідністю несе свій хрест, страждає і гине, але не відрікається від правдивого Бога. З великою симпатією говорить поет і про його матір. Втративши єдиного сина, «…помолилась в перший раз за нас розп’ятому. І спас тебе розп’ятий син Марії, і ти слова його живії в живую душу прийняла. І на торжища, і в чертоги Живого Істинного Бога ти слово правди понесла». Такі рядки про матір, яка, втративши свого єдиного сина, взялася сама нести Слово Боже поміж людей, продовжуючи тим самим його справу, міг написати лише той, хто сам мав непохитну віру.Шевченко свідомо звертався до біблійної тематики. Сміливо проводив паралелі. Свого часу Господь за гріхи покарав єврейський народ позбавленням держави. Автор «Кобзаря» недвозначно давав зрозуміти, що негаразди українського народу — також кара Божа. Чвари, гріховний триб життя, байдужість до долі ближніх… Чи не той стан справ і нині? Навряд чи застороги стосувалися виключно його сучасників. Актуальні вони й нині. Чи не час прислухатися? Олесь Вахній\nПовідомлення Олесь Вахнiй » 07 березня 2011, 14:31 Двобiй свiтоглядiвМозок нинішнього “пересічного українця” перенасичений “репортажами і повідомленнями” про амурні походеньки й п'яні бешкети “телевізійних зірок” та знахабнілих від безкарності посадовців усіх щаблів і рангів. Чого-чого, а друкованих видань та гламурних інтернет-порталів, які, попутньо рекламуючи безліч найрізноманітніших товарів, чинять чорну справу морального, духовного та фізичного розбещення й винародовлення українців, поширюючи цю інформацію більше ніж достатньо. Тож зайве дивуватись, що детально поінформовані про розмір, колір, і навіть виробника білизни якоїсь безталанної, проте розкрученої грошовитим і підстаркуватим коханцем, „ведучої ток-шоу”, неспроможні зрозуміти суті суспільних процесів, що відбуваються в Україні зокрема і світі вцілому. Саме цього й прагнуть воїни лукавого. Всебічно збоченими, морально розбещеними й духовно здеградованими легше керувати. Оприлюднений пізно ввечері 09.12.10. на сайті Президента України Указ про ліквідацію Національної експертної комісії з питань захисту суспільної моралі (надалі НЕК) спровокував у мережі Інтернет жваві обговорення зі злостиво-тріумфальними коментарями. Показово, що авторами останніх здебільшого були прихильники легалізації наркотиків та одностатевих шлюбів, особи, які відверто сповідують нігілізм і декларують себе атеїстами, а також нечисельний, проте вкрай галасливий, гурт маловідомих або ж штучно “розкручених” художників та літераторів. Шокуючо-креативна для загалу (проте саме з цієї причини і приваблива для несвідомих і нестійких) форма викладення ідеї або задуму (а чи існують вони насправді?) є головним критерієм “творчої діяльності” останніх. Як і будь-яка урядова інституція постокупаційної та постколоніальної держави з неочікувано для самих себе формально суверенізованими чільниками та номенклатурою, НЕК не мала належної можливості та чітких і конкретних важелів відповідним чином здійснювати взяті на себе перед суспільством зобов'язання. Перешкодами були недосконалість законодавчої бази, злочинна корумпованість та надмірна забюрократизованість усієї виконавчої гілки влади, політична нестабільність й неприхований тиск найрізноманітніших чинників. Окрім того, в Україні практикується упереджене подання інформації. Щось невиправдано проголошується найголовнішим, інше безпідставно замовчується. Загальновідомо, що той, про кого не знають, для інших не існує. Вимушене маневрування Голови комісії В.В. Костицького позбавляло його змоги належним чином реагувати на більшість негативних, суспільно шкідливих і націєвбивчих процесів. Проте кілька років функціонування (нехай і далекого від належного, а тим паче бажаного) комісії не минули для чесних платників податків даремно. Розпочата в суспільстві дискусія щодо необхідності якщо не заборонити цілковито, то принаймні обмежити в часовому просторі рекламу алкоголю та тютюнових виробів сприяла прийняттю Верховною Радою відповідного закону, який суттєво потіснив продукуючий цигарки й міцні напої капітал. Надбанням громадськості стали й наукові висновки, що дали чітке визначення й остаточно розмежували еротику та порнографію, а також продукцію, яка містить елементи насилля і жорстокості й таку що їх пропагує. Оприлюднений в Інтернеті порадник батькам щодо захисту дітей від шкідливого й платного Інтернет-контенту змусив багатьох із них уважніше поставитись до поведінки власних дітей і захистити їхню психіку від впливу найрізноманітнішого негативу. Поза увагою громадськості залишився чомусь і той факт, що врешті-решт і самі представники великого і середнього капіталу погодились на дискусію та конкретні поступки. Прикладом тому є звернення суб'єктів підприємницької діяльності з проханням надати висновок щодо пропонованої у продаж продукції та видання закритим акціонерним товариством “Київстар GSM” посібника для батьків “Діти в Інтернеті: Як навчити безпеці у віртуальному світі”. Окрім того, здійснювані за зверненням правоохоронців експертизи друкованих видань та відеоматеріалів були дійсно незалежними й жодним чином не заангажованими, що давало змогу суду ухвалювати відповідні рішення. Прихильники деградації і виродження не обтяжували себе роздумами над мораллю, причинами людського буття, обов'язком і правом. Засоби, до яких вони вдавалися, прагнучи ліквідувати НЕК, викривали їхню справжню мету. Особисте знайомство з багатьма з них, а отже і можливість безпосередньо спілкуватися, дають мені підстави стверджувати, що за гаслами і закликами “заборонити цензуру” криється гріховне прагнення себелюбців “врізатися в пам'ять” (себто гін за дочасною, земною славою). Тим паче, що невдоволені наступом громадськості в цілому й НЕКу зокрема представники транснаціонального капіталу через підконтрольні фонди щедро винагороджували найактивніших і найгаласливіших імітаторів бурхливої діяльності. Лише це і є єдиним і логічним поясненням усіх їхніх дій і вчинків. Я розумію причини радощів сповідників та ідеалізаторів естетичного дальтонізму, баналітету, найрізноманітніших збочень та безлічі форм непритаманної для патріархальної спільноти деградації. Віднині жоден державний орган не матиме навіть формального права заборонити неповнолітнім та особам з нестійкою психікою (а кількість таких у період нестабільності й суспільних пертурбацій зростає в геометричній прогресії) формувати власний світогляд на основі цілком протилежних Божим Заповідям, національним традиціям і духовним надбанням минулих поколінь засад. Вирядившись у шати “неупередженості”, цинічні матеріалісти потрактують протести віруючих “агресією ретроградів”, а виступи та вимоги шокованих і стурбованих батьків проігнорують (як нерідко ігнорували в минулому та ігнорують нині) аналогічно цинічні правоохоронці та працівники органів юстиції і прокуратури. Нині сповідники бездушного проте вкрай агресивного матеріалізму святкують перемогу. Що їм до звичного і природнього ритму життя? Проблема захисту культурного та духовного надбання і без того окрадених та зневажених українців їх не турбує жодним чином. Потурання гріховним забаганкам виявилось важливішим. Проте виграна чужими руками битва ще не є остаточною перемогою, а ігнорування правди (себто свідоме небажання рахуватися зі здоровим глуздом) жодним чином не скасовує її. Ліквідація Національної комісії не є остаточною перемогою для прагнучих накинути на шию українцям аркан позанаціонального та позацивілізаційного іга. Історія знає приклади і причини занепаду багатьох цивілізацій. Вседозволеність і зухвала аморальність підточили й обеззброїли перед наступом зовнішніх чинників Вавілон, Єгипет, Карфаген, Грецію, Римську імперію й ацтеків. Свідомо оминаю розмови й дискусію щодо доцільності або недоцільності підписаного указу. Питання стоїть дещо ширше. Хто поставить надійний заслін пропаганді й культивуванню чужого і непритаманного? Я не маю на це поки що чіткої відповіді, оскільки політична влада показово самоусунулася. Слово за довготерпеливим народом. Чи погодиться він на роль пасивного спостерігача наступу негативу, хамства й толерантного потурання злу й несправедливості? Я на це не маю морального права. Тому й кличу до боротьби інших. Разом — переможемо. Майбутнє за нами! Олесь Вахній\nПовідомлення romanm » 08 березня 2011, 23:31 Олесь Вахнiй писав:Шевченко свідомо звертався до біблійної тематики. Сміливо проводив паралелі. Свого часу Господь за гріхи покарав єврейський народ позбавленням держави. Автор «Кобзаря» недвозначно давав зрозуміти, що негаразди українського народу — також кара Божа. Чвари, гріховний триб життя, байдужість до долі ближніх… Чи не той стан справ і нині? Навряд чи застороги стосувалися виключно його сучасників. Актуальні вони й нині. Чи не час прислухатися? Олесь ВахнійПри усій повазі , але тут :"опять 25", вже остогидло оправдувати негаразди Божою карою. При чім тут Бог? Якщо у нас руки з одного місця ростуть. А до Шевченка, я особисто, ставлюся неоднозначно,вартує згадати його :Як та галич поле криє,Ляхи, уніятиНалітають - нема комуПорадоньки дати.Т.Г. Шевченко І т.д. Шевченко велика людина. Але возводити в ранг пророків, вважаю перебільшенням.\nПовідомлення Олюнька » 09 березня 2011, 15:39 Сьогодні знайшла цікаву статтю для ДивенСвіту: Тарас Шевченко: цікава статистика\nПовідомлення Олесь Вахнiй » 09 березня 2011, 17:01 Здається я жодного разу не наважився назвати Шевченка "пророком". Він був живою людиною. З усіма недоліками й водночас досить мужнім характером. Речі треба називати своїми іменами. Визнати де помилявся, але визнати і геній.\nПовідомлення andrivovk » 09 березня 2011, 17:49 Однією з настільних книжок Шевченка була .... католицька "Наслідування Христа" Томи Кемпійського. Хороші релігійні книги по теології, біблеїстиці http://esxatos.com/books Догори\nПовідомлення о.Олег » 09 березня 2011, 17:51 andrivovk писав:Однією з настільних книжок Шевченка була .... католицька "Наслідування Христа" Томи Кемпійського. читав, що хрещений він був в Католицькій ЦерквіЗ повагою. о.Олег\nПовідомлення andrivovk » 09 березня 2011, 17:55 о.Олег писав:andrivovk писав:Однією з настільних книжок Шевченка була .... католицька "Наслідування Христа" Томи Кемпійського. читав, що хрещений він був в Католицькій ЦерквіЗ повагою. о.ОлегЧому ж він так про ляхів і уніатів недобре писав?\nПовідомлення о.Олег » 09 березня 2011, 18:10 andrivovk писав:о.Олег писав:andrivovk писав:Однією з настільних книжок Шевченка була .... католицька "Наслідування Христа" Томи Кемпійського. читав, що хрещений він був в Католицькій ЦерквіЗ повагою. о.ОлегЧому ж він так про ляхів і уніатів недобре писав?так я ж не говорю, що Шевченко повністю вписується в католичність (чи православність або, навіть, Християнство) - він дуже обдарований чоловік, який жив в своїй епосі, переживав за долю народу і про ляхів, думаю, зрозуміло, а з уніатами - смію припустити, що він просто не дожив до того часу, коли саме уніати зберегли та розвинули українство, а бачив в них загрозу полонізації і, відповідно, використовував свій геній, міфологізуючи (зі знаком плюс) те, що у його епоху найкраще, як здавалося, служило народу і міфологізуючи (зі знаком мінус) те, що на його думку заважало...З повагою, о.Олег\nПовідомлення andrey s. » 09 березня 2011, 19:07 Просто треба ще вважати на то,,що підтримку в літературному сенсі він отримав в Росії,,і це нормально..Ляхи,уніати-це визначення людей,,но не Бога...Шевченко гідна людина,,і памятати його потрібно...\nПовідомлення o.Mykil » 10 березня 2011, 06:11 Звичайно, Т. Шевченко був великою людиною з різними талантами, та він не може зватися цілком пророком України, нашої нації, бути комусь кумиром тощо. Дослідники теж характеризують його творчість як "християнський атеїзм", як би це дивно не звучало чи парадоксально. Він має і відверті богохульні вірші, антихристиянські.Аналіз його релігійних поглядів зроби і Е. Дулуман, колишній православний чоловік, що теж є кандидатом богослов'я, декларуючи тепер себе атеїстом http://propaganda-journal.net/2023.html Окремі віршовані цитати із творів Шевченка, які засвідчують про його "християнський атеїзм":"Отим киргизам , отже й там,їй же богу, лучче жити,Ніж нам на Украйні.А може, тим, що киргизи...Ще не християни?..Наробив ти, Христе, лиха!""Дурні голови за правду,За віру христову,Упивались і чужоїІ своєї крові!..А получшали?.. ба де то!Ще гіршими стали.Без ножа і автодафеЛюдей закувалиТа й мордують... Ой, ой пани,Пани християни!..»"Я богу помолюсь...Я так її, я так люблюМою Україну убогу,Що проклену святого Бога,За неї душу погублю!"Цікава стаття Дмитра Степовика "ТАРАС ШЕВЧЕНКО І УКРАЇНСЬКЕ ПРАВОСЛАВ’Я" http://eureka.ucoz.ua/publ/186-1-0-711 А тепер теж заторкують його особу на християнській етиці http://teacher.at.ua/publ/44-1-0-1556 Одним словом, у стражданні він не раз зневірявся і навіть грішив богохульством, як бачимо! Виходить, що у нього були свої особливі погляди на релігію, Творця як у єретичного вільнодумця Г. Сковороди. І як тепер "Кобзар" з такими різними суперечностями на площині віри може бути настільною книгою у християнській родині? Востаннє редагувалось 10 березня 2011, 06:21 користувачем o.Mykil, всього редагувалось 3 разів.\nПовідомлення o.Mykil » 10 березня 2011, 06:16 andrivovk писав:Однією з настільних книжок Шевченка була .... католицька "Наслідування Христа" Томи Кемпійського. Звідки така інформація?:)\nПовідомлення о.Олег » 10 березня 2011, 06:28 o.Mykil писав:... І як тепер "Кобзар" з такими різними суперечностями на площині віри може бути настільною книгою у християнській родині? думаю... так люди і переживають Бога: то уповаючи на Нього, то, нажаль, кленучи через ті біди, які бачать навколо, через тих людей, які назвались Божими, а чинять жахи... Глибокий чоловік Шевченко. Навіть те, що цитуєте, християнин мав би відчути, як біль слабої людини, що то втрачає надію, то надіється... З повагою, о.Олег\nПовідомлення o.Mykil » 10 березня 2011, 06:33 о.Олег писав:Глибокий чоловік Шевченко. Навіть те, що цитуєте, християнин мав би відчути, як біль слабої людини, що то втрачає надію, то надіється... Кажу ж - "християнський атеїст". Насправді Шевченко вірив у Бога. Тільки по-своєму... Мав злети та падіння у вірі. Не є войовничим і не до кінця безбожником, як намагалась йому пришити ярлик радянська влада. Цікаво, як він закінчив свій земний шлях, тобто чи примирився з Богом? Наприклад, про Сковороду читав, що той відмовився від Причастя перед смертю...\nПовідомлення o.Mykil » 10 березня 2011, 06:38 о.Олег писав:думаю... так люди і переживають Бога: то уповаючи на Нього, то, нажаль, кленучи через ті біди, які бачать навколо, через тих людей, які назвались Божими, а чинять жахи...У своєму вірші "Юродивий" " Т. Шевченко "молиться" до Господа:А ти, Всевидящеє око!Чи ти дивилося звисока,Як сотнями в кайдани гналиВ Сибір невольників святих;Як мордували, розпиналиІ вішали. А Ти не знало?!І Ти дивилося на нихІ не осліпло. Око, Око!Не дуже бачиш Ти глибоко!Ти спиш в кіоті, а царі... http://svatovo.ws/shevchenko_verses_urodiviy.html Посадім любові квітиНа життєвій ниві:Хоче всіх Господь зустрітиНа шляху правдивім!\nПовідомлення o.Mykil » 10 березня 2011, 06:44 З похорону українського кобзаря:...9 травня у Каневі відбулася багатолюдна панахида, в якій взяли участь прибулі пароплавом київські студенти, населення Канева та навколишніх сіл. «Ще зранку до собору з Канева і з околиць зібралося стільки народу, скільки, може, Канів і не бачив на своему віку», — писав О. Кониський 275. Протоієрей І. Мацкевич виголосив промову, в якій підкреслив великі заслуги небіжчика перед батьківщиною, перед народом. «Горы каневские, луга и долы украинские! — говорив Мацкевич. — Вы видите пред собою просвещенного, родного вам мужа, любившего Украину и любимого ею взаимно. http://izbornyk.org.ua/shevchenko/bio15.htm Посадім любові квітиНа життєвій ниві:Хоче всіх Господь зустрітиНа шляху правдивім!\nПовідомлення о.Олег » 10 березня 2011, 06:47 o.Mykil писав:... "християнський атеїст"...а хто з християн не християнський атеїст? Святі, напевно. І то - в них також були такі моменти, що , якщо б їх вміти записати у віршах, вийшов б не один Шевченко...Перепрошую - біжу на молитвуЗ повагою, о.Олегперепрошую - "Юродивий" не надто незвична молитва для людини, яка зривалася в безнадію, нарікання, сварку з Богом. Людина слаба і її молитва має різні вияви (от - Мати Терезу згадаймо, хоча б...). Просто мало чия така молитва є так записана, як Шевченкова. Звичайно, що він не все (або - погано) розуміє, але для мене грішного у його віршах (де згадується Бог чи то позитивно, чи негативно) малюється образ людини: і святої, і грішної - одночасно...\nПовідомлення andrey s. » 10 березня 2011, 11:23 Слава Ісусу Христу!!!Незнаю....Но Шевченка можна подавати по різному,,я памятаю як його подавали в школі,вчився я трохи давно,,і бачу як подають його зараз..Неможна брати якісь окремий вірш,і робити загальний висновок...Коли знати місце і обставини написання,це краще для розуміння..Слухайте,,якщо св.Письмо людьми трактується збоченно,,то про Шевченка що сказати... Він Українець,,і гідний приклад для нації..бо плакав за народ,,який рвали з двох сторін..Не пророк,,але й не боягуз,,написати такі свої переживання в той час,,це як мені полетіти в космос.,і напевне мусів іти на якісь жертви(гордість),пристосовуватись..Але в таких як він, це погано вдається,і тому постраждав від обох сторін..Взагалі я думаю,,що такі люди невміють робити щось на половину,,невміють любити на половину,ненавидіти на половину..і цілковито віддають себе чомусь...Він свою любов,турботу,цілком віддв збідованим,тим хто постійно зазнавав утисків,,народу...Мені підходить його думка,,нетреба бути пророком щоб розуміти,,ні на заході,ні на сході, Україна добра не знайде,,а менше зло це не щось постійне..і за цей компрміс прийдеться платити двійною ціною,,стражданням нашого народу...Незнаю,,я не скажу що люблю поезію,,но деколи слухаю,читаю,різних авторів,,і не завжди розумію,якось порою скушно..Но,,но читаючи вірші Шевченка, щось відчуваєш,,якісь переживання,різні порою,,і це добре як на мене...Но читати його постійно не хочу,,мені це не потрібно,,так зрідка можна..Дякую,,\nПовідомлення Олюнька » 10 березня 2011, 13:54 Великий талант Шевченка, на мою думку, полягає в тому, що він не мовчав... він критикував, мав власну думку і не боявся про це казати. Він був кріпаком, але не був рабом... сьогодні більшість вільних українців мають менталітет раба, а треба від нього навчитися, що значить мати гідність. тут пише про релігію Шевченка http://www.christusimperat.org/uk/node/26182 хоча думаю, то не важливо. А критика Бога, то швидше розумію як іронію віри тогочасних українців... зрештою і зараз майже ніц не знінилось. Багато хто не вийшов з дитячого розуміння Бога, який сидить на троні і дивиться на наші біди Моє шанування! Ваша с. Катерина, МНІ\nПовідомлення kristik » 10 березня 2011, 16:18 Тарас Григорович Шевченко один з найулюбленіших моїх поетів. Це справжній геній українського народу, що б там хто про нього не говорив. Багато написаного ним є шедевром української ( і не тільки ) літератури. Творчість письменника була актуальна тоді ( в часи коли він жив ), вона актуальна і тепер.Чи не правду пише він про теперішню Україну ще два століття тому:Розрита могила Світе тихий, краю милий, Моя Україно, За що тебе сплюндровано, За що, мамо, гинеш? Чи ти рано до схід сонця Богу не молилась, Чи ти діточок непевних Звичаю не вчила? «Молилася, турбувалась, День і ніч не спала, Малих діток доглядала, Звичаю навчала. Виростали мої квіти, Мої добрі діти, Панувала і я колись На широкім світі, Панувала… Ой Богдане! Нерозумний сину! Подивись тепер на матір, На свою Вкраїну, Що, колишучи, співала Про свою недолю, Що, співаючи, ридала, Виглядала волю. Ой Богдане, Богданочку, Якби була знала, У колисці б задушила, Під серцем приспала. Степи мої запродані Жидові, німоті, Сини мої на чужині, На чужій роботі. Дніпро, брат мій, висихає, Мене покидає, І могили мої милі Москаль розриває... Нехай риє, розкопує, Не своє шукає, А тим часом перевертні Нехай підростають Та поможуть москалеві Господарювати, Та з матері полатану Сорочку знімати. Помагайте, недолюдки, Матір катувати». Начетверо розкопана, Розрита могила. Чого вони там шукали? Що там схоронили Старі батьки? Ех, якби-то, Якби-то найшли те, що там схоронили, Не плакали б діти, мати не журилась. 9 октября 1843, БерезаньНа мою думку ( думку простої людини ), Шевченко був пророком України!\nПовідомлення vitalko » 10 березня 2011, 16:47 kristik писав:Розрита могила Люблю цей вірш, як і інші його твори..... "Для чого шукаєш ти для себе почесті в інших? Поважай сам себе, і ніхто не принесе тобі безчестя."св. Йоан Золотоустий\nПовідомлення andrivovk » 10 березня 2011, 21:30 o.Mykil писав:andrivovk писав:Однією з настільних книжок Шевченка була .... католицька "Наслідування Христа" Томи Кемпійського. Звідки така інформація? хотілося би наголосити, що цей твір ("Наслідування Христа" - andrivovk) був однією з настільних книжок Тараса Шевченка.Джерело : Передмова до "Наслідування Христа".\nПовідомлення o.Mykil » 10 березня 2011, 22:57 Малярство Кобзаря http://www.youtube.com/watch?v=UGMXm2UY ... cker=False Посадім любові квітиНа життєвій ниві:Хоче всіх Господь зустрітиНа шляху правдивім!\nПовідомлення o.Mykil » 11 березня 2011, 06:17 Олюнька писав:тут пише про релігію Шевченка http://www.christusimperat.org/uk/node/26182 хоча думаю, то не важливо. Чому, важливо- чи він сповідував католицизм, в якому отримав таїнства християнської ініціації, чи його просто зрадив. Щось не стрічав, аби він боронив у своїх творах католицьку віру чи Церкву, а може...\nПовідомлення о.Олег » 11 березня 2011, 06:31 o.Mykil писав:Олюнька писав:тут пише про релігію Шевченка http://www.christusimperat.org/uk/node/26182 хоча думаю, то не важливо. Чому, важливо- чи він сповідував католицизм, в якому отримав таїнства християнської ініціації, чи його просто зрадив. Щось не стрічав, аби він боронив у своїх творах католицьку віру чи Церкву, а може...думаю, що оборони годі і шукати - католицизм в контексті життя Шевченка отримав негативний вектор саме через боротьбу з полонізацією, а глибше, неповерхові теми Богословія, він (наскільки знаю) і не заторкував (та і наврят чи в них знався). Окрім того не знаю, наскільки довго часу і чи якісно діяв католицький священик в його краю (якщо прав. розумію - факт хрещення Шевченка як католика виводиться з того, що в той час його селом опікувалася уніатська парафія)...біжу на МолитвуЗ повагою, о.Олег\nПовідомлення o.Mykil » 11 березня 2011, 07:25 Нове в шевченкознавстві http://maidan.org.ua/static/news/2011/1299705071.html Посадім любові квітиНа життєвій ниві:Хоче всіх Господь зустрітиНа шляху правдивім!\nПовідомлення прочанка » 11 березня 2011, 11:28 Донька вчила Русалочку, а я при ній гортала інші вірші, та й надибала отакого, дуже нині актуального, як на мене...Ота лиш кінцівка... не сподобаласьХоча такий могутній геній при такій лихій долі і поневіряннях... І не таких людей мучать сумніви і нарікання на злу долю. Нераз чую - за що мені така кара, чим Бога прогнівив?То чому й Шевченкові не було боляче, хіба людське не притаманно й найкращим і вибраним людям?Вірш Шевченка, Не завидуй багатому Не завидуй багатому:Багатий не знаєНі приязні, ні любові —Він все те наймає.Не завидуй могучому,Бо той заставляє.Не завидуй і славному:Славний добре знає,Що не його люди люблять,А ту тяжку славу,Що він тяжкими сльозамиВилив на забаву.А молоді як зійдуться,Та любо та тихо.Як у раї,— а дивишся:Ворушиться лихо.Не завидуй же нікому,Дивись кругом себе:Нема раю на всій землі,Та нема й на небі.\nПовідомлення andrey s. » 11 березня 2011, 11:37 Слава Ісусу Христу!!!Поясніть будласка мені,,ато напевне я маю якісь розумові відхилиння....Яка різниця був він Католиком,чи Православним......що це змінює...Як хочиться щоб він був нашим,,не їхнім,а нашим,бо правда в нас...А якже вони...Шевченко Українець,,і Бог явно присутній в його серці...Мені смішно,,коли хтось каже про приналежнісь Шевченка до якоїсь церкви(явно акцентуючи на цьому),,і в той же час,,закликає до єдності народу,тримаючи в руках портрет Шевченка...Ну маразм,,або я маразматик..Шо такі люди бачать в поєзії Шевченка-для мене це загадка...Дякую...\nПовідомлення прочанка » 11 березня 2011, 11:52 Головне, що Шевченко був християнином і віруючою людиною, а неприязнь до ворогів України у всіх її проявах можна зрозуміти... він одинаково "святкував" як загарбницьку політику Росії, так і Польщі...Хоч історично склалось, що його більше підтримували і допомагали освічені і просвітлені голови власне Росії, хоч багато з них був або українцем, або українського походження. А до прикладу, відволічусь від головної теми... Хмельницький вчився у Львові у єзуїтів і це не завадило йому( чи Кривоносу) штурмувати Львів, як осередок католицизму і уніатства.Хоч міста не зройнував, але викуп взяв немалий у тих же єзуїтів. Так можна про Мазепу говорити...Все відносне і сприймати "білим" чи "чорним" - не можна. Завжди має бути компроміс і "золота середина", у якій і знаходиться правда.\nПовідомлення прочанка » 11 березня 2011, 12:40 звичайно є такі собі як Поф. Дулуман Є.К. –доктор філософських наук,кандидат богослов’я( певне, судячи по прізвищу, щирий українець), який дозволяє собі подібні речі писати http://sotref.com/utchoba-samoobrazowan ... stati.html , але ЦЕ продумана акція проти українського генія... Це ж Шолом Алейхем...Ще ап. Павло застерігав" де починається фанатизм, закінчується віра".Не піддіваймось на такі провокації... Будьмо витривалими у вірі і нашому патріотизмі.Є й інші думки справжній шевченкознавців"Життєвий шлях Шевченка символізував сумну долю його народу.Але націоналізм Шевченка не був шовіністично обмеженим, він вважає прагнення України до свободи складовою всезагальної боротьби за справедливість. Як свідчать поема «Єретик», присвячена знаменитому чеському великомученику Янові Гусу, та поема «Кавказ», поет симпатизує пригнобленим народам усього світу.Для Шевченка релігія мала сенс як засіб боротьби за свободу людини, її щастя. Ось чому, критикуючи все те, що затьмарює, псує, закриває вічний, святий, дійсний зміст віри, він постійно цікавився релігійними проблемами, перечитував Біблію, часто цитував її, брав з неї епіграфи, називав "єдиною моєю відрадою".Дійсною вірою Тарас Шевченко вважав народну віру, яка, зберігаючись у народних звичаях, обрядах, душі простого народу, вимагає встановлення безпосереднього зв'язку та відносин з Богом і людиною, не потребую чи ніяких посередників та інших об'єктів наших поклонінь. За старими традиціями надзвичайно ідеалізовував Богоматір як ідеальний тип матері (Марія), антропологізуючи Христа, наближав його до людини, цінував у ньому вищі людські якості - високе, святе, правдиве. Для Шевченка Бог поставав захисником гноблених, виразником їх надій, прагнень, де любов до людини, повага, чуйність, взаємоповага в праці, подолання труднощів і негараздів виступали тією керівною ниткою, якою має користуватися кожний і без чого людина черствіє, стає грубою, втрачає гідність, проявляє самолюбство, попирає інтереси та права інших. Щодо християнства, то в творчості поета вона приймає вигляд того типу народної релігії, в якій, "Христос за плугом йде, а Марія несе йому їсти".


безсмертя | Народний Оглядач\n29 Листопад 2020 р., Неділя, Київський час 10:01\nНебесного пекла не існує, у безсмертних духовних сутностей все гаразд (+аудіо)\nНаявність безсмертя у мешканців світу духів свідчить про їхню гармонійність. Гармонія дає втіху і заперечує страждання.\nЯк сини божі одружувалися з людськими дочками: свідчення археології і антропології\nПри одруженні ельфів і людей їхні діти отримували більшу масивність і фізичну силу. З погляду ельфів люди були велетнями, відтак людські дочки народжували ельфам силачів.\nДля творення постіндустріального суспільства треба об’єднати безпроблемних людей. Якщо ж об’єднати, скажімо, тисячу проблемних, то матимемо тисячу проблем, і тоді партія займатиметься не творчістю, а...


Швайнштаг або Суто галицьке вбивство - ПОГЛЯД\n23:57 | 22.10.2020\nШвайнштаг або Суто галицьке вбивство\n20:27 | 8.01.2017 20:43 | 8.01.2017 Irena 1107 Views\nДісклаймер: в тексті зображенні картинки, не рекомендовані вагітним, дітям, нервовим та вегетаріанцям. Хіба дуже корить.\nУ житті практично кожної галицької свині настає момент її кінечної безтурботної екзистенції у клітці з повним пансіоном. Рано чи пізно господар заходить у хлів, кидає тренованим оком на свиню і вирішує – пора. Момент сей дуже часто співпадає з Різдвом – часом особливо гострої потреби у холодцях та полядвицях.\nРізання свині перед Великоднем або незаплановано на весілля чи хрестини не носить такого магічного характеру. Мусить бути сніг, щоб стати ідеальним тлом для контрастних фарб того, що буде діятись згодом. Мушу одразу зауважити, що до самого процесу умертвлення галичани ставляться дуже трепетно та уважно, все повинно відбутись блискавично і з мінімальними муками для тварини. Тупий ніж чи невміла рука є неприпустимим моветоном. Для цього у селі завжди існує вуйко Ладик, цілком непримітний в буденному житті дядько, який для таких моментів перероджується у Майстра.\nДва ножі, наточені так, що ріжуть волосину навпіл, використовувані виключно для цього дійства, бухта міцного мотузка, паяльна лампа і дзиґар – набір атентатника.\nВідкриваються заіржавілі дверцята клітки і свиня, ошаліла від несподіваної свободи, виходить недовірливо поволі надвір. Велич і глибина неба та снігу вводять її в ступор, що стає своєрідним анестетиком та мінімізує страждання.\n“А цей світ, виявляється, красивий”, – думає свиня і ця думка стає останньою.\nНа передню ногу накидається зашморг із мотузки….. ….\n– Чекай, бо я не годна на то дивитисі!, – господиня хутко втікає за ріг хати, до примерзлих і відхуханих шиб прилипають носами малі зацікавлені пари очей.\nПомічник смикає шнурок, свиня перекидається на спину і вуйко Ладик точним вивіреним рухом вганяє під лопатку ножа, котрий одразу потрапляє в серце і декілька секунд пульсує разом із ним. Цівка крові, короткий зойк свині у такому трохи неприємному тембрі і за хвилю все закінчилось.\n– Всьо, вже нікуди не дінеться, – вуйко Ладик зсовує на потилицю шапку, витирає спітніле чоло, закурює “верховину” і розповідає, як тамтого року різали кнура на Долині і він від полум’я лампи раптово зІрвавсі з ножем в грудях і намотував кола по подвір’ї, а люди на то всьо зглядалися.\nГосподиня діловито вибігає з-за рогу хати, миттєво втративши сантимент до свині, що стала вже продуктом. Мисочки, мидниці, відра, банячки викладені збоку. З курника знімаються двері і стають столом патологоанатома. Запалюються дві паяльні лампи, заправлені соляркою і у їх затишному гулі губляться спогади про недавні верески. Просмалена на чорно свиня лежить вугликом на тлі білого снігу, стягнута і повна салом, здається, вибухне від неакуратного проштрику ножем. Далі все зішкрябується, здряпується, пуцується, миється і вичищається до блиску, вуха і ратиці, по-під ногами.\nВідчикрижена та обсмалена голова лежить збоку на снігу, стягнута шкіра та прижмурені очі якимось дивним чином перетворюються на лагідну задоволену усмішечку.\nПовздовжний надріз і свиня поволі розбирається на шматки і шматочки, кишки на кров’янку, легені та печінку на свіжину, тельбухи набік псові, що вже з пів-години облизується нетерпляче коло буди.\nВ оці кожної галицької господині вбудована розмірна сітка, на кшталт золотого січення Да Вінчі, якою вона, глянувши на тушу, миттєво розподіляє за цільовим призначенням – передня чвертка на свята, другу треба віддати Гальці до міста, єдну задню на продаж, шоб мати живі гроші, сей кавалок полядвиці віддати сусідці, бо вона давала місяць тому. То на смалець, то на холодець, то на бочок. Свиня розписується без остатку, як партія у преферанс. Погляд вдоволено міряє шар сала над хребтом – на чотири пальці, гідно. Далі все розрубується і розрізається аж до повного зникнення тіла.\nТільки запхані в сніг ножі і цівка крові нагадує про те, що тут відбулось.\nВолодимир Гевко, Тернопіль.\n← Відчуйте себе акторами голівудських фільмів про Різдво – на залізничному вокзалі у Тернополі\nХто ми насправді: злочинці чи національні герої? →


Де можна взяти кредит на 5000 грн? | Кредитний блог Ccloan.ua\nКлієнтам / Новини / Кредитний блог / Де можна взяти кредит на 5000 грн?\nП’ять тисяч гривень – це багато чи мало? З одного боку, сума еквівалентом 200 доларів США навряд чи покриє всі витрати в закордонній туристичній поїздці. А, з іншого боку, ця сума все ще перевершує розмір мінімальної заробітної плати в Україні (станом на 2019 рік вона становить 4173 грн). Тобто, значний сегмент українського населення, особливо ті, хто працює в бюджетних організаціях медсестрами, санітарками, виховательками, а також пенсіонери, студенти, матері-одиначки можуть розраховувати приблизно на такий щомісячний дохід і тільки! І, з урахуванням дорожнечі життя в Україні і зростаючої щодня інфляції, такої суми точно недостатньо для того щоб купувати їжу, оплачувати житло, вносити гроші за навчання. Не кажучи вже про подорожі і відпочинок за кордоном, думки про поліпшення житлових умов, про купівлю автомобіля і т.д\nЯкщо немає можливості налагодити свій побут і покращувати своє життя в рамках такого невисокого доходу, то доводиться час від часу влазити в борги, звертаючись до знайомих і рідні за матеріальною допомогою. Але жити постійно, беручи в борг у родичів і друзів тисячу-другу, навряд чи довго вийде. І, якщо знову буде гостра нестача грошей, то ті ж 5 тисяч гривень можна взяти в борг, звернувшись в банк, ломбард або мікрофінансову організацію. Так де ж найвигідніше взяти кредит готівкою до 5000 грн або отримати його на банківську картку?\nЧи варто намагатися отримати кредит до 5000 грн на карту або готівкою, звернувшись в банк? Багато хто намагається отримати невелику позику в банку, вважаючи цей фінансовий інститут найнадійнішим. І, якщо в плані надійності, українські та іноземні банки стабільні і бездоганні, працюють у правовому полі, то програють у гнучкості та оперативності прийняття рішення. Лише подумайте, щоб отримати позику в банку, вам потрібно зібрати довідки про доходи і офіційне працевлаштування, мати офіційну реєстрацію місця проживання (прописку), знайти поручителів, нехай сума і невелика, але можуть зажадати майно в заставу. І, не дивлячись на всі клопоти по збору необхідних довідок і пошуку поручителів, ризик залишитися без позики дуже високий: річ у тому, що банкам вкрай невигідно кредитувати на такі невеликі суми, як 5 тисяч гривень, і невигідно оформляти кредитні договори на нетривалий період. І, водночас, кредит в банку буде просто «золотим», якщо ви все ж зможе домогтися кредитування на таку суму, але позику буде надано на кілька років – в результаті ви виплатите банку і тіло кредиту, і відсотки по ньому, що сумарно буде в рази перевищувати початкові 5000 грн.\nВи можете оформити кредит до 5000 грн без довідки про доходи, звернувшись в ломбард або мікрофінансову організацію.\nУ першому випадку, в ломбарді така позика видається під заставу цінного майна. Ломбарди легко видають позики на таку суму, але цінне майно, яке ви дасте їм в заставу, може коштувати набагато дорожче, а оцінювачі ломбарду візьмуть ваші цінності за заниженою вартістю. І, до того ж, завжди є ризик, що ви можете не встигнути з викупом, тоді ваші речі ломбард має право продати будь-кому.\nЯкщо ж ви звернетеся за фінансовою допомогою в МФО, наприклад, в кредитну організацію «СС Лоун», то мікрокредит на суму до 5000 грн ви гарантовано отримаєте, без відмови з боку кредитора. Щоб отримати миттєвий кредит, не потрібні довідки про доходи, не проводиться перевірка кредитної історії, для адміністрації МФО неважливо, для якої мети беруться позикові кошти, чи є у вас прописка. Достатньо надати тільки коректні дані вашого паспорта, індивідуальний номер платника податків (ІПН) і розрахунковий рахунок діючої банківської картки.


Motorola повернеться у преміум сегмент зі смартфоном, який отримає підтримку 5G | gagadget.com\nMotorola повернеться у преміум сегмент зі смартфоном, який отримає підтримку 5G\nАвтор: Мирослав Тринько | 10 вересня 2019, 14:42\nMoto Z3 був останнім флагманським смартфоном Motorola, який вийшов ще у серпні 2018 року. З того часу топових пристроїв бренду ми не бачили, але компанія все ж повернеться у преміум сегмент.\nГолова глобального департаменту стратегії Motorola Франсуаз ЛаФламм (Francoise LaFlamme) поспілкувався з журналістом видання CNET. Він розповів, що компанія готує флагманський смартфон з підтримкою мережі п'ятого покоління. Він точно не буде дешевим, адже технологія 5G все ще дуже дорога.\nКоли вийде та який точно цінник отримає новинка, ЛаФламм не розповів, але можна припустити, що смартфон коштуватиме на рівні інших 5G-флагманів. Приблизно в діапазоні 750-900 доларів США. Його, найімовірніше, презентують наступного року.\nНагадаємо, у Motorola вже є смартфон Moto Z3, який підтримує 5G, але для того щоб мережа заробила на пристрої, треба докуповувати модуль Moto Mod 5G. Він коштує 350 доларів США. Новий пристрій, у свою чергу, вийде вже зі вбудованим модемом і, скоріш за все, без підтримки модулів.


Німецькі науковці дослідили, де "осідає" коронавірус у помешканні інфікованої людини | Новинарня\nHome / COVID-19 / Німецькі науковці дослідили, де “осідає” коронавірус у помешканні інфікованої людини\nЯкщо у вас удома є хворий, зменшити ризик зараження інших членів сім'ї допоможе регулярне прибирання\nПро ризики передачі коронавірусу через дихання науковці все ще сперечаються, а можливість інфікування крапельним шляхом навпаки, дискусій не викликає. Що ж до ймовірності зараження через інфіковані поверхні, то в чому сумнівів точно немає, так це в необхідності дотримання заходів безпеки на зразок “не торкатися обличчя руками після того, як взялися за поручень у транспорті чи ручку на загальних дверях”.\nПроте німецькі науковці вирішили, що варто ретельніше дослідити ймовірні шляхи передачі коронавірусу в умовах звичайного житлового помешкання.\nРезультати дослідження оприлюднені на сайті “попередніх публікацій” medRxiv і ще не затверджені науковою спільнотою, тож їх не можна розцінювати як наукові й такі, на які варто посилатися як на підтверджений експеримент. Проте його автори нагадують: попередні дослідження щодо тривалості “виживання” коронавірусу на різних поверхнях проводилися переважно в лабораторних умовах, а їм було цікаво з’ясувати, що відбувається в реальному житті.\nОтож група мікробіологів та вірусологів з Університету Бонна проаналізувала зразки з будинків, щонайменше в одного з мешканців яких було підтверджено коронавірусне захворювання. Загалом дослідження проводилися у 21 домогосподарстві округу Гангельт Хайнсберг землі Північний Рейн-Вестфалія, обраних випадковим чином (у цьому регіоні показники захворюваності на COVID-19 були найвищими в Німеччині).\nНауковці відбирали зразки повітря, стічної води з раковин, душів і туалетів, а також змиви з різноманітних поверхонь – дверних ручок, меблів, побутової техніки, електронних гаджетів, пультів дистанційного керування тощо.\nЩодо повітря, то результат аналізу на Sars-CoV-2 у всіх відібраних зразках виявився негативним.\nІз 66 зразків стічної води коронавірус містився у 10 (це 15,15%). Зокрема, вода з раковин виявилася зараженою у 19,23% випадків, стоки з душових – у 18,75% випадків. Найрідше коронавірус знаходили в унітазі: інфікованими виявилися 8,7% зразків.\nЯк припускають дослідники, це може бути пов’язано з тим, що концентрація вірусу є найвищою у носоглотці й на руках, тому при митті рук, полосканні рота або чищенні зубів у воду потрапляє значно більше вірусних часточок.\nНатомість предмети щоденного користування “здивували”: на них вірус виявили тільки у 3,36% випадків. “Заразними” очікувано виявилися дверні ручки та пульти дистанційного керування, якими користуються часто, а дезінфікують їх далеко не завжди. Також вірус виявили на одному дерев’яному зразку.\nА от на харчових продуктах, тваринах, рослинах і предметах одягу збудника SARS-CoV-2 науковці не знайшли.\nАвтори дослідження радять не робити з нього поспішних висновків, але зауважують, що, вочевидь, поширенню вірусу через каналізаційну систему приділяється менше уваги, ніж належить.\nДодамо, що оскільки дослідження зумисне проводилося у звичайних для кожного помешкання умовах, методи й частота прибирання у них залишалися такими, як завжди.\nЗрозуміло, що в одних сім’ях прибирають частіше і ретельніше, аж до миття підлог хлоркою та щоденної дезінфекції дверних ручок і вимикачів. А в інших ставляться до таких заходів “без надмірного фанатизму” навіть тоді, коли хтось із мешканців захворів, тож зрозуміло, що ймовірність виявити вірус у такому житлі вища, ніж у більш “стерильному”.\nЩо лише підтверджує заклики медиків не применшувати важливість щоденного вологого прибирання у помешканні, де у когось виявлено вірусне чи інші інфекційне захворювання. До речі, ще на початку поширення коронавірусу в Китаї медики повідомляли: у багатьох випадках навіть близькі родичі інфікованих людей, які мешкали разом з ними, уникали зараження завдяки тому, що ретельно дезінфікували всі поверхні в домі та предмети спільного вжитку.


$2.1 млн. підтримки для 3D-друку теплообмінника\n01.09.2017 | Мировые новости\nСполучені Штати: Проект розробки 3D-роздрукованого теплообмінника для холодильників отримав підсилення вартістю $2.1 млн. від Американського уряду.\nТехнологія 3D-друку використовуватиметься для виробництва теплообмінників\nУ 2015 році, інженери Університету Wisconsin-Madison отримали фінансування в розмірі $2.85 млн. від Агенції Перспективних Досліджень у Галузі Енергетики ARPA-e Міністерства Енергетики США з метою розробки 3D-роздрукованого теплообмінника для енергетичних станцій. Завдяки своєму початковому успіху, команда фахівців отримала наразі наступні $2.1 млн. для розробки 3D-роздрукованого теплообмінника для холодильників.\nІнженери Університету UW-Madison застосовують 3D друк для створення теплообмінників з визначеною до дрібниць геометрією з внутрішніми випнутими елементами для підвищення турбулентності та інтенсифікації теплопередачі. Традиційне виробництво не може відтворити настільки складні форми. З площею приблизно квадратний фут та досі невизначеною товщиною, нові теплообмінники є набагато більшими ніж більшість прикладів до сьогодні.\nДля своєї роботи, інженери використовують технологію 3D друку, відому як метода моделювання через керування волокниною, де полімерні волокнини укладаються прошарками для “друку” 3D продукції. Також, для підвищення теплової провідності теплообмінників, використовуються так звані “високо-наповнені” полімери, що створюються завдяки додаванню дрібних часток міді до полімерної волокнини з метою забезпечення теплопровідних властивостей.\nПродовження проекту залучає також промислових партнерів: Teel Plastics з Baraboo, Wisconsin, Cosine Additive з Houston, Texas; та Greenheck Corporation з Wausau, Wisconsin; для імплементації теплообмінників у промислове середовище.\nПартнери сприяють забезпеченню конкурентних характеристик, оптимальних витратних показників для проекту та створенню необхідних умов для масового виробництва 3D- роздрукованих теплообмінників.


Жінка у російському кокошнику у Криму(колаж)\nУ Криму ростуть антиросійські настрої? Принаймні, про це заявив блогер Олександр Горний. Через те, що кримчани відвертаються від Росії, москвич, який у 2014 році перебрався до Криму, тепер, із Криму їде. І навіть блог свій про півострів писати більше не хоче. Горний такий не один. Крим.Реалії пригадали інших жителів Криму, які під час окупації радо вітали російські триколори, а тепер жаліються. Чому так? І що ж змінилося за сім років окупації на півострові?\n«Навіть цей суб'єкт, Олександр Горний, на чолі якого, я як не намагаюся, ну, ніяк не можу розгледіти сліди глибокого інтелекту, останнім часом просто збунтувався. Мовляв, яке нині беззаконня відбувається у Криму», – розповів Євген Кисельов на своєму ютуб-каналі.\nЖурналіст Євген Кисельов на своєму ютуб-каналі розповідає про блогера Олександра Горного (Сергєєв).\n«Йду з Криму, втомився від цього ідіотизму .... У мене інші принципи і виховання. І тьма, і бруд підуть, але дно пробито», – написав Олександр Горний.\nПовідомлення блогера Олександра Горного у фейсбук.\n«Коли відбувся перехід Криму до Росії, то, однозначно, я захотів бути тут, захотів бути поряд з Кримом. Я приїхав сюди і я не шкодую», – згадував блогер Горний в інтерв’ю телепроєкту Крим.Реалії у 2019 році.\nКрим, забудова парку Форос, 13 березня 2021 року.\nпочали з'являтися проукраїнські настрої.\n«Те що я бачу в настроях і головах кримчан мене просто вражає. Це я помітив кілька років тому, коли почали з'являтися проукраїнські настрої. Я спочатку думав, що це ностальгія. Але вони кажуть: «Ти нічого не розумієш, твоя Росія сюди прийшла». І мені весь час тикають, що я материковий, що я з Росії», – жаліється Горний на своєму ютуб-каналі.\nякби ми зараз голосували і розуміли, що буде, ми б так не голосували.\nТе голосування в 2014 році – це була чиста профанація.\nКрим, Ялта, 20 квітня 2021 року.\nКрим, Севастополь, 9 травня 2021 року.\nДуже стало погано, жити стало набагато важче.\nКоли Путін і його свита закричали, що Крим наш, вони мали на увазі себе, вони мали, на увазі себе особисто.\nЖурналіст Євген Кисельов.\n«Здрастуй, російський Севастополь! Як красиво сьогодні на площі (площа Нахімова)! Нарешті, ми зможемо відновити наш з вами статус, а не той, що нам нав'язували 22 роки. Статус міста-героя Севастополя – міста російської слави», – в лютому 2014 року виголошувала з трибуни Тетяна Єрмакова.\nТетяна Єрмакова – голова Російської общини Севастополя на мітингу 23 лютого 2014 року.\nА тепер нам кажуть: «Он ваша конура». Це нормально!?\n«Перш за все, вони повинні запитати у нас: «Що в вашому домі треба зробити?». А не так нав'язувати те, що вони нам нав'язують. Я хотіла б, цього разу, організувати фотовиставку «7 років «русской весны», і що за 7 років ми втратили», – переконує Тетяна Єрмакова.\nТетяна Єрмакова – голова Російської общини Севастополя на мітингу 23 лютого 2021 року.\nПавло Степанченко – екс-депутат міськради Алушти, 24 серпня 2014 року.\nНа жаль, ця влада робить все для того, щоб я не любив Росію. Вона вся гнила за своєю суттю.\n«Якщо згадати той референдум (нелегітимний референдум 16 березня 2014 року), як він відбувався...Так, я дійсно на той період підтримував прихід Росії. На жаль, ця влада робить все для того, щоб я не любив Росію. Вона вся гнила за своєю суттю. Починаючи від нашого гаранта, так би мовити, цього президента, і його олігархічного оточення», – сказав Павло Степанченко в 2019 році, коли вийшов на волю.\nПавло Степанченко – екс-депутат міськради Алушти, листопад 2019 року.\nОсь цих «Крим наш» і ось цих «ватників» я зрозуміти не можу і вони мені глибоко ненависні!\n«Я не знаю нормальних людей у Росії, а повірте їх там залишилося достатньо, які були б заражені цим моторошним «ватним вірусом». Ось цих «Крим наш» і ось цих «ватників» я зрозуміти не можу і вони мені глибоко ненависні! Ну, напевно, у більшості людей це береться через власні глибинні нереалізовані комплекси. Ну, не знаю, у людини там кар'єра не склалася, сім'я його кинула, діти від нього відвернулися і ось він реалізує себе ось таким чином», – припускає Євген Кисельов.\n«Якщо буде команда вийти за межі парку і поповнити ряди Самооборони (так звана Самооборона Криму), то ми це обов'язково зробимо», – казав Олег Зубков у 2014 під час окупації півострова.\nКрим. Білогірський р-н, Олег Зубков з левами в 2014 році.\nМені потрібно було бути розумнішими і мудрішими.\n«Я показовий, але я не єдиний приклад. Таких прикладів дуже багато, сотні і тисячі в Криму. Насправді, хтось поїхав, в когось бізнес відібрали. Я лише один яскравий приклад із тих, хто сильно пошкодував, що з таким ентузіазмом в 2014 році переходив в російський Крим. Мені потрібно було бути розумнішим і мудрішим» – казав в інтерв’ю Крим.Реалії Олег Зубков вже у червні 2020 року.\nКрим, Білогірський р-н, Олег Зубков, 3 лютого 2020 року.\nНічого хорошого немає. Що може бути хорошого, якщо пенсія 10 тисяч?\n– Чесно кажучи, стало важче. Набагато. Тому що зарплати маленькі, ціни ростуть і тут, здебільшого, робити нема чого. Переважно тільки будівництва. Люди багато п'ють. Багато, по районам проходиш, наркоманів.\nКрим. Армянськ. Місцевий житель. Березень 2021.\nКрим. Армянськ. Місцева жителька відповідає на запитання Крим.Реалії, березень 2021 року.\nТам вирубують, там зносять. Що немає військових дій – плюс, а в плані безладу – мінус\n– Я, взагалі, з Донбасу. Тобто як, я упереджена в цьому питанні, тому що я проти України. Навіть, якщо б тут нічого не змінилося, але змінилося, звичайно. Навіть, якщо б нічого не змінилося, я проти України.\nЗубков проситься назад в «українське болото»\nЧому кримська влада закриває «Тайган»?| Крим.Реалії\nСуд Амстердама має винести рішення в справі «скіфського золота» у вересні


Спеціальна Теорії Відносності vs. Квантова Теорія - Теревені - Сторінка 108\n#2141 Посилання на це повідомлення #2141 Уповноважений\nВідправлено 12.10.2014 – 23:22\nмені подобається задачка про дрейфування по річці.\nумови такі. Вітру немає. Каламар дрейфує на плоту. попереду нього дрейфує Вася. позаду нього дрейфує Петя. їхня швидкість однакова зі швидкістю води в річці. позначимо U0\nкмв стоїть на березі з вимірювальними приладами.\nКаламар хлопнув веслом по воді.\nЗа час поки йде звукова хвиля в повітрі, Вася, Петя, Каламар і вода в річці пройшли шлях S1.\nЗа час поки йде механічна хвиля в воді, Вася, Петя, каламар і вода в річці пройшли шлях S2.\nзгідно анізотропії по кмв швидкість звукової хвилі була однакова в обох напрямках від Каламара - і до Васі і до Петі, = U3.\nШвидкість хвилі води була більше в напрямку Васі, і повільніша в напрямку Петі. U1 і U2 (анізотропія ж!)\nотож розрахуйте час від моменту коли Каламар ляснув веслом по воді до моментів що Вася і Петя почули звук і відчули хвилю\nабо не треба рахувати. КМВ, просто скажи в якій послідовності Вася і Петя почують звук і відчують хвилю.\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 12.10.2014 – 23:20\n#2142 Посилання на це повідомлення #2142 кмв\nВідправлено 12.10.2014 – 23:30\nХмурий Князь Вітольд (12.10.2014 – 23:22) писав:\nОскільки швидкість звуку в воді набагато більша, ніж швидкість звуку в повітрі, то кмв потрібно все таки хоч який неякий гідрофон мати - щоб почути, коли пан Каламар ляпне по воді веслом.\nА далі все просто: оскільки дрейф відбувається за напрямом течії - то до Васі звук ляпання швидше дійде.\nІ тільки аж після цього кмв почує звук ляпання веслом по воді через повітря - проти фізики не попреш ...\nВідправлено 12.10.2014 – 23:44\nпо ідеї анізотропії середовища швидкість від Каламара до Васі більша ніж швидкість від Каламара до Петі.\nНехай кмв стоїть не на березі, а на містку.\nза час ходу хвилі Вася, Петя і Каламар зміщуються відносно кмв на S2. І тут є варіанти.\n1) Вася віддалився, Петя наблизився\n2) і Вася і Петя віддалилися\n3) і Вася і Петя наблизилися.\nчи є якась різниця між цими варіантами для кмв?\nкмв (12.10.2014 – 23:30) писав:\nОскільки швидкість звуку в воді набагато більша, ніж швидкість звуку в повітрі, то кмв потрібно все таки хоч який неякий гідрофон мати\nпо воді ми відчуваємо хвилю, а не звук. водяну хвилю. поверхневу. А звук по повітрю. звуком у воді нехтуємо.\nоце я й боявся прочитати - а я ж так натякав, так розжовував, що за час ходу хвилі Вася змістився на певну відстань. Але все дарма, хоч лобом об стінку бийся.\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 12.10.2014 – 23:47\n#2144 Посилання на це повідомлення #2144 кмв\nВідправлено 13.10.2014 – 00:02\nХмурий Князь Вітольд (12.10.2014 – 23:41) писав:\nНЕ по ідеї анізотропії середовища - а по ідеї анізотропії поля швидкостей звуку.\nЩо це таке в вас: час ходу хвилі?\nЯкої хвилі - звукової чи поверхневої?\nА якщо звукової - то в повітрі чи в воді?\nкмв де розміщений - на перпендикулярі до напряму дрейфу?\nА чи є для кмв різниця - тут нюанси важать, а диявол, як відомо. в нюансах і ховається.\nНайголовніше тут наступне: величина швидкості звуку не змінилась і залишилась тією ж самою і для Васі, і для Петі.\nОтже - нехай кмв розміщений на перпендикулярі, пан Каламар і далі дрейфує - а коли:\n1. Вася віддалився, а Петя наблизився - то це означає, що вони вже не дрейфують з швидкістю течії, а в них є свої власні швидкості, і багато чого залежатиме від їх величин.\nЗокрема, швидкість і Васі більша, ніж швидкість течії - для розв'язку це істотно: швидкість звуку і далі визначається швидкістю течії - але оскільки віддаль дещо збільшилася - то по цій причині Вася почує звук дещо пізніше, ніж в першому випадку.\nЩодо Петі - у нього віддаль зменшилася, а швидкість звуку залишилась тією ж самою -отже, і він почує звук дещо раніше.\n2. Аналогічні міркування і для другого випадку: припустимо, що Вася віддалився на ту ж саму віддаль, що й в першому випадку - тоді також він почує звук дещо пізніше.\nПетя віддалився - віддаль збільшилася, і він почує звук пізніше - ніж в першому випадку.\n3.Вася і Петя наблизились - припустимо, що вони наблизились на однакову віддаль: вони обоє почують звук раніше - але Вася почує звук ще раніше, ніж Петя.\n#2145 Посилання на це повідомлення #2145 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 00:15\nзгоден, умови задачі задав аж надто з натяком, задаю умови задачі вільніше, з простором для маневрів\nзвуком у воді нехтуємо. слухаємо лише звук у повітрі. і Вася і Петя також відчувають поверхневу хвилю води.\nкмв стоїть на містку через річку.\n1) кмв бачить - по річці до нього наближаються три плоти - найближче Вася, потім каламар, далі петя.\n2) кмв бачить - Вася проплив під містком і пливе далі - віддаляється. Каламар під містком. Петя наближається.\n3) кмв бачить - всі пропливли під містком і віддаляються - найближче Петя, далі каламар, ще далі Вася.\nКаламар ляскає веслом окремо у трьох випадках. ці три випадки розглядаємо окремо. В усіх випадках Каламар, Вася і Петя дрейфують.\nДля всіх трьох випадків - до кого швидше дійде звук від Каламара - до Васі чи до Петі? До кого швидше дійде хвиля від каламара? До Васі чи До Петі? Хто пройде більший шлях поки почує звук і поки відчує хвилю - Вася чи Петя?\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 13.10.2014 – 00:24\n#2146 Посилання на це повідомлення #2146 кмв\nВідправлено 13.10.2014 – 00:19\nХмурий Князь Вітольд (12.10.2014 – 23:44) писав:\nОскільки доповнення звилися пізніше - тому і відповідь на них в мене пізніша.\nПо воді поширюється звук - причому швидкість його набагато більша, ніж швидкість звуку в повітрі.\nА жувати тут нічого: фізика - наука точна: точні закони, точні величини - і точна відповідь.\nА певна, непевна ...\n#2147 Посилання на це повідомлення #2147 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 00:26\nП.С. Як ти думаєш, чому Каламар на плоті, а кмв на містку, а не навпаки?\nкмв (13.10.2014 – 00:19) писав:\nну я умови задачі переписав, задачу по попередніх умовах ти вже вирішив невірно, а я все намагаюся задати такі умови, щоб ти нарешті зрозумів у чому помиляєшся.\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 13.10.2014 – 00:27\n#2148 Посилання на це повідомлення #2148 кмв\nВідправлено 13.10.2014 – 00:41\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 00:15) писав:\nінші умови копіпастю зверху:\nВітру немає. швидкість води в річці U0\nЗа час поки йде поверхнева хвиля в воді, Вася, Петя, каламар і вода в річці пройшли шлях S2.\nПрипустимо, що віддалі між Васею, петею і Каламарем однакові.\nНехай швидкість поверхневої хвилі в воді - V, швидкість течії - U.\nОтже - пан Каламар ляскає веслом по воді, Петя і Вася відчувають поверхневі хвилі.\nОскільки віддалі - однакові, а Вася знаходиться попереду - то він відчує звук раніше, ніж Петя.\nЧас затримки вирахувати неможливо - оскільки не вказані віддалі між Васею, Петею і паном Каламерм.\nНехай ці віддалі однакові - і рівні S.\nТоді поверхнева хвиля дійде до Васі за час t 1 = S/V + U, а до Петі - за час t2 = S/V - U.\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 00:26) писав:\nФізика - наука точна.\nТому не потрібно загальних фраз: напишіть конкретно- ти помилився ось в тому і ось в тому, і з цієї причини твій розв'язок невірний.\n#2149 Посилання на це повідомлення #2149 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 00:59\nкмв (13.10.2014 – 00:41) писав:\nВася почув звук раніше Петі? А поверхневу хвилю води відчув коли?\nвираховувати час не потрібно, потрібно сказати, хто раніше відчув.\nти сказав, що швидкість хвилі по воді V а як же анізотропія? швидкість в напрямку руху води більша, хіба ні?\nнасправді навпаки - Петя почує звук раніше ніж Вася. сам думай чому так. Нагадую - ти стоїш на містку, і вітру немає.\nt=S/V+U тут треба в дужки брати t=S/(V+U) і поясни чому ти так додаєш швидкості. в цьому полягає анізотропія?\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 13.10.2014 – 00:57\n#2150 Посилання на це повідомлення #2150 кмв\nВідправлено 13.10.2014 – 01:13\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 00:56) писав:\nнасправді навпаки - Петя почує звук раніше ніж Вася. сам думай чому так.\nА швидкість поздовжніх коливань (а саме ними і є звук) набагато більша від швидкості поверхневих хвиль - саме тому Вася почує звук набагато раніше, ніж до нього дійде поверхнева хвиля.\nДалі - використаю цитату про швидкість звуку в тому випадку - коли середовище, в якому поширюється звук рухається:\nОтже - з цитати зрозуміло, що коли напрями поширення звуку і напрям руху середовища співпадають, то швидкість звуку збільшується на величину швидкості середовища - і зменшується в зворотньому напрямі.\nОскільки Вася знаходиться в напрямі руху середовища, то до нього звук дійде раніше - ніж до Петі.\nЗвертаю вашу увагу - що в даному випадку ми просто не користувалися поняттям "рух системи" і взагалі про системи і не заїкалися: лишнє це поняття, в даному випадку воно так потрібне, як зайцю стоп - сигнал.\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 00:59) писав:\nЗвичайно, швидкість звуку в напрямі води більша, саме тому тут і додавання застосовується - тобто швидкості додаються.\nА щодо дужок - то оскільки в даному випадку виконується одна дія, їх і не застосовують.\nА анізотропія поля швидкостей в тому і полягає - що в напрямі руху середовища швидкості більші, а в зворотньому - менші.\nА в нерухомому середовищі величина швидкості - однакова.\n#2151 Посилання на це повідомлення #2151 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 01:15\nкмв (13.10.2014 – 01:08) писав:\nтреба порівнювати Васю і Петю, а не повітря і воду. тобто хто раніше почує звук і окремо хто раніше відчує хвилю.\nя тобі товчу товчу, що вітру немає, а ти не хочеш цього зрозуміти. просто не хочеш.\nі ось тому ти вирішуєш задачу неправильно\n#2152 Посилання на це повідомлення #2152 кмв\nВідправлено 13.10.2014 – 01:25\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 01:15) писав:\nТа не треба тут про порівняння повітря з водою: в повітрі є вітер, а в воді - течія.\nВи ж самі про течію писали - коли задачки задавали.\nІ швидкість течії - U,\nОт я і використав цю умову - що тут неправильного?\nПовідомлення відредагував кмв: 13.10.2014 – 01:26\n#2153 Посилання на це повідомлення #2153 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 06:41\nкмв (13.10.2014 – 01:25) писав:\nте що я тобі повторюю: ВІТРУ НЕМАЄ!!!\nвода тече, а повітря на місці. разом з водою дерйфують Вася попереду, Петя позаду і Каламар посередині між ними. Каламар створив хвилю на воді. хвиля на воді пішла в усі боки. І звук від цього пішов в усі боки. Окремо розглянути: хто раніше почує - Вася чи Петя. І до кого по воді раніше хвиля дійде - до Васі, чи до Петі?\n#2154 Посилання на це повідомлення #2154 Katod\nВідправлено 13.10.2014 – 09:10\nkalamar (12.10.2014 – 19:03) писав:\nВибач, але після ТАКОГО він не може реабілітуватись.\nДля нього маса визначається через густину і об’єм, густина однакова в нульовому наближенні (він десь вичитав щось про нульове наближення, хоча я певен, не знає аналізу), а все що рівне 1 - безрозмірне.\nТож про яку реабілітацію може бути мова?\nя думаю, ми маємо справу з школярем гуманітарної школи, в якого фізика або ще не почалася, або почався тільки перший клас. А там, хто його зна що буде. Може хоч трішки підтягне знання.\nкмв (12.10.2014 – 19:02) писав:\nДля мене давно вже стало очевидним: ти, Катоде, вважаєш істинним тільки те - що ти прорік (ну - і часом ще й те, що пан Каламар прорік для тебе теж є істинним).\nА те, що всі інші стверджують - для тебе автоматично (за визначенням) неістинне - ну чисто, як в афганській приказці: "Коли пуштун говорить з таджиком - він його не чує і не бачить; коли пуштун говорить з узбеком - він деколи його зволить почути, та все одно не бачить".\nОсь в тебе все так само - ось тому ти й вважаєш за допустиме флудити, щоб довести свою правоту.\nДля мене те що пише Каламар зрозуміло. Ми спілкуємось однією мовою. Мені приємно читати Каламара. На форумі, я писав це не раз. Мені це нагадує Альма Матер. В нас просто факультети різні, а Альма Матер одна.\nІ ти помітив? Коли ставляться питання по суті, ти часто зводиш все на флуд, брехню, ось вже Афганські приказки пішли.\nНаписав би хоч раз пряму відповідь на пряме запитання. Розставив би, спостерігача, систему, яка рухається відносно середовища, і систему, пов"язану з середовищем на свої місця, і пішли б далі. А так, перескакуючи розділи фізики, ти виглядаєш дуже смішно. І сумно.\nkalamar (12.10.2014 – 17:22) писав:\nА навіщо зупинятись? Давайте приймемо, що в нульовому наближенні і об'єм, і довжина, і площа всіх тіл рівні одиниці, тобто безрозмірні.\nА я б, для простоти взагалі пішов би ще далі. Там було нормування по G, я б взяв його рівне нулю\nІ можна було б все прирівняти нулю\nкмв (12.10.2014 – 17:57) писав:\nЗагалі то коли ми говоримо чи то СТВ, чи то про ЗТВ - то в цьому випадку ми ніяк не можемо забувати головне: швидкість поширення чи то світла, чи то звуку визначається тільки (і тільки!) фізичними характеристками середовища - і більше нічим,\nякже ж также?\nкмв (11.10.2014 – 01:04) писав:\nДе ти правий?\nкмв (12.10.2014 – 18:38) писав:\nСядьте біля динаміка - включіть звук, послухайте і запам'ятайте мелодію.\nПотім вийдіть з кімнати, сядьте на велик, крутіть педалі - напевне, при цьому ви мелодії вже не почуєте.\nЗнову за старе.\nА що буде, якщо динамік з мелодією приліпити на винос велосипеда, чи до підсиділа, і поставити музику. Чи буде вона мінятися?\nПід час руху, звичайно\n#2155 Посилання на це повідомлення #2155 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 09:46\nKatod (13.10.2014 – 09:10) писав:\nта ну як жеж - він жеж знає слово анізотропія, і знає, що анізотропія середовища змінюється залежно від швидкості, що в середовищі швидкість поширення коливань збільшується в напрямку руху середовища, і зменшується в протилежному напрямку. хіба ж школяр таке осилить?\nне грузи його такими складними задачами, він оно каже, що Вася швидше почує звук плеску води ніж Петя.\n#2156 Посилання на це повідомлення #2156 Katod\nВідправлено 13.10.2014 – 09:49\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 09:46) писав:\nнакинулися на хлопця.\nЩодо анізотропії, то в гуманітарній школі, і не таке учать писати\nАле він плутається в поняттях. І якось всі на нього накинулися. І він головне з самого початку наїжачився, і тепер намагається протистояти, як вміє. А не навчатись.\n#2157 Посилання на це повідомлення #2157 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 10:19\nну тоді не накидуюсь вже, а пояснюю\nвода тече, а повітря на місці. разом з водою дрейфують Вася попереду, Петя позаду і Каламар посередині між ними. Каламар створив хвилю на воді. хвиля на воді пішла в усі боки. І звук від цього пішов в усі боки. Окремо розглянути: хто раніше почує - Вася чи Петя. І до кого по воді раніше хвиля дійде - до Васі, чи до Петі?\nколи Каламар лясне веслом по воді, звук від цього піде по повітрю. повітря нерухоме відносно кмв, що стоїть на містку. але Вася і Петя рухомі. поки звукова хвиля йде до Васі, Вася віддаляється від неї. І поки звукова хвиля йде до Петі, Петя наближається до неї. І тому звукова хвиля дійде до Петі швидше, ніж до Васі, бо звукова хвиля пройде менший шлях до Петі ніж до Васі. Бо Петя рухається назустріч звуку, і шлях зменшується, а Вася втікає від звуку, і шлях збільшується.\nУ воді ж ситуація інша - швидкість хвилі у воді збільшується відносно кмв в напрямку руху, і зменшується відносно кмв проти руху. Відносно кмв, що стоїть на містку!!! і тому швидша водяна хвиля наздожене втікаючого Васю одночасно з тим як повільніша водяна хвиля зустріне Петю, котрий наближається. Це буде одночасно!!!\nВідносно ж Каламара все це виглядає інакше! Каламар, Вася і Петя нерухомі на воді. і водяна хвиля одночасно досягне і Васі і Петі, так як всі вони нерухомі на однаковій відстані. Зате для Каламаря рухоме повітря! вітерець дує в напрямку Петі. і Тому Петя почує звук плеску раніше ніж Вася.. І результат однаковий як в ситуації що рухається вода з пацанами на плотах, що навпаки - якщо нерухомим пацанам дує вітерець. хоч в тій системі відліку міряй, хоч в іншій системі відліку міряй - результат один! хвиля води дійде до Васі і Петі одночасно, але звук плеску Петя почує раніше!\n#2158 Посилання на це повідомлення #2158 кмв\nВідправлено 13.10.2014 – 12:07\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 06:41) писав:\nЄ течія - її швидкість доплюсовується до швидкості звуку і хвиль.\nХмурий Князь Вітольд (13.10.2014 – 10:19) писав:\nЩо таке перпендикуляр до напряму руху вам відомо?\nІ тикніть пальцем в виведену мною формулу - покажіть, де вона неправильна і поясніть -чому.\nНічого тут на словах розводити - а Петя! а Вася!\nУ вас що, швидкість течії надзвуковою стала?\n#2159 Посилання на це повідомлення #2159 kalamar\nВідправлено 13.10.2014 – 12:20\nПовідомлення відредагував kalamar: 13.10.2014 – 12:22\n#2160 Посилання на це повідомлення #2160 Уповноважений\nВідправлено 13.10.2014 – 13:04\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 13.10.2014 – 13:06


Четвер, Вересень 4, 2014 - 12:51\nМитрополит Вашингтону закликав не мовчати на переслідування християн\nКардинал Дональд Вюрл закликав до вияву солідарності з християнами на Близькому Сході. Минулого тижня, у найбільшому католицькому храмі в Сполучених Штатах, митрополит Вашингтону заявив, що «не хоче на своїй совісті мати співучасть у такому жахітті тільки тому, що змовчав про це».\n«Нас часто запитують, як це можливо, що в історії людства стаються випадки страшної жорстокості. Вони стають можливі, бо є ті, хто їх чинить, і ті, хто мовчить на це», – сказав прелат.\nЧетвер, Вересень 4, 2014 - 12:48\nХристияни Нігерії втікають від наступу ісламістів\nТисячі християн рятують свої життя від наступу ісламістів, емігруючи з Нігерії. На кордоні з Камеруном кочують 30 тис. осіб, які втекли перед загрозливим наступом секти «Боко Харам». Ця фундаменталістська група оголосила про створення ісламського халіфату на півночі Нігерії.\nПонеділок, Вересень 1, 2014 - 15:28\nТижневий огляд: переслідування християн (25.08 – 31.08)\n26 серпня повідомляється, що одночасно з розширенням впливу джихадистів на території Іраку, інше терористичне угрупування ісламізму "Боко Харам" продовжує захоплювати міста на північному сході Нігерії. Кілька днів тому під контроль терористів перейшли міста Буні Яді, в штаті Ебе, а також Дамбоа та Гуоза, в штаті Борна. Згідно зі статистикою ООН з травня 2013 року, рятуючись від насильства, свої будинки покинули близько 650 тис. жителів країни.\nП'ятниця, Серпень 22, 2014 - 00:34\nКурдським силовикам вдалось відбити 2 християнських села в Іраку\nСиловикам автономного іракського регіону Курдистан, за підтримки авіаударів ВПС США, вдалося відбити в бойовиків суннітських джихадистів два містечка, які історично були християнськими: Тель-Іскоф та Батная.\nХристияни, котрі повернулись до Тель-Іскофа, були шоковані рівнем руйнації, яку завдала цій місцевості Ісламська держава Іраку і Леванту. Перш ніж почати наводити лад в місті, християни відновили хрести на своїх церквах.\nЧетвер, Серпень 21, 2014 - 14:15\nБілоруси молилися за переслідуваних християн на Близькому Сході\nКатолицька Церква в Білорусі продовжує молитися за переслідуваних християн в Іраку та у намірі мирного вирішення конфлікту. У соборі Пресвятої Діви Марії в Мінську за іракських християн літургію відправив Апостольський нунцій Архиєпископ Клаудіо Ґуджеротті .\nНа молитву за мир на Близькому Сході зібралися вірні, представники державних органів та дипломатичного корпусу, всі, хто хотів висловити солідарність з іракцями, яких переслідують за віру.\nЧетвер, Серпень 21, 2014 - 11:05\nКурдистан допомагає християнським біженцям з Іраку\nУряд Автономного Регіону Курдистану зробить усе, що в його можливостях, для допомоги християнським біженцям. Про це йдеться в урядовій заяві після зустрічі президента регіону Масуда Барзані з міністром закордонних справ Лівану Гібраном Базілем. В заяві наголошується, що «треба переконувати християн, щоб вони не думали про еміграцію і покинення країни, оскільки загроза тероризму – тимчасова, і терористів буде подолано».\nЧетвер, Серпень 21, 2014 - 10:41\nЖурналіст, убитий ісламістами, у полоні молився на вервиці\nПредставники «Ісламської держави Сирії та Леванту» опублікували відео, на якому показали як відрубують голову Джеймсу Фоулі, американському журналісту, якого викрали у Сирії близько двох років тому.\nНа відео, розповсюдженому в інтернеті, журналіста вбиває бойовик у масці. The Guardian зазначає, що він розмовляє англійською із британським акцентом. Бойовик на відео каже, що вбивство Фоулі є відповіддю на розпочаті за наказом Барака Обами авіаудари.\nСереда, Серпень 20, 2014 - 16:25\nТижневий огляд: переслідування християн (10.08 – 17.08)\n11 серпня повідомляється, що у нігерійському штаті Тараба за останні 5 місяців бойовики і кочівники-мусульмани з племені фульбе вбили більше 76 християн. Добре озброєні найманці-ісламісти з Нігеру в супроводі фульбе скоювали напади на міста і села в 4 округах місцевого самоврядування в південній частині штату.\nВівторок, Серпень 19, 2014 - 14:40\nГолокост християн в Іраку – ЗМІ мовчать (фото 18+)\nЗМІ говорять про вбивства у різних релігійних сектах, але чомусь вперто мовчать про Голокост Християн – людиновбивство по відношенню до християн на небаченому досі в історії людства рівні, і не лише в Іраку!\nНа фото дитя напередодні смерті – так його сфотографували бойовики ІДІЛ, щоб такими зображеннями залякувати інших і прославити свій шалений терор.\nП'ятниця, Серпень 15, 2014 - 11:50\nКитайська влада заборонила приблизно 80 особам виїзд із країни на День азіатської молоді в корейському місті Теджон, куди сьогодні прибуде Папа. За цей намір молодь навіть заарештовували. Половина групи – пекінські семінаристи, які минулого місяця відмовилася брати участь у Літургії з приводу закінчення навчального року, оскільки її мали відправляти єпископи, висвячений без дозволу Святого Престолу.\nНа зустріч змогли прибули близько ста осіб з Пекіна і провінції Хебей, але на першій Літургії в Теджоні китайського прапору не було видно.\nСереда, Серпень 13, 2014 - 16:57\nІрак: прибуває посланець Папи\nКардинал Фернандо Філоні, посланець Папи Франциска в Іраку, ввечері 12 серпня 2014 прибув до столиці Йорданії Аману, розповів журналістам о. Федеріко Ломбарді, глава Прес-служби Апостольського Престолу.\n13 серпня єрарх планує поїхати до Ербіла, на території іракського Курдистану, де зустрінеться з халдейським Патріархом Вавилонії Луїсом І Сако. Кардинал Філоні прибуде до іракських біженців, щоб засвідчити їм близькість і підтримку Папи Франциска, надати фінансову допомогу, а також обговорити з представниками місцевої Церкви ініціативи на користь жертв ісламських терористів.


За кермом зиса в перемоги! | Ремонт автомобиля своими руками\nЗа кермом зиса в перемоги!\nЯкщо великодосвідченого маршала, що пройшов кілька воєн, потрясла картина штурму підходів до Зеєловських висота, то що казати про простих водій автомобіля ЗІС-5 Матвія Умеце, що доставив на позицію один із тих 140 прожекторів, про які згадує Георгій Жуков.\n— Прожектори працювали від автомобільних генераторів, — розповідає Матвій Васильович. — Всю війну, яку я пройшов в 36-м Окремо прожекторним батальйоні, ми освещали небо: ловили німецькі літаки стовпом світла, а зенітники били по них з Своїх скорострільних установок. А тут, вперше, була дана команда привести прожекторні промені на наземні зміцнення і допомогти піхоті і танкам краще бачити позиції противника. До сих пір пам'ятаю Цей пекло. Адже на кожному кілометр наших позицій стояло по 250 гармат!\nОсь звуку пострілу однієї гармати середнього калібру 76 міліметрів, закладає вуха. А тоді працювали одночасно тисячі стволів. У Георгія Костянтиновича Жукова про це говориться так: «На перший день (16 квітня — Прим. Авт.) Було заплановано тільки для однієї артилерії мільйон 197 000 пострілів, фактично було вироблено мільйон 236 000 пострілів. 2450 вагонів снарядів, тобто майже 98 000 тонн металу, обрушилося на голову ворога. Оборона противника знищувалася і придушувалася на глибину до 8 кілометрів, а Окремі вузли опору — на глибину до 10-12 кілометрів.\nМатвій Умец Побачив тільки початок атаки. Поруч з позицією його прожекторної установки впав снаряд, а може бомба. 24-річний водій зиса Отримав важку контузію, і на цьому його війна закінчилася.\n— А як виражалася контузії, — запитую в Матвія Васильовича.\n— Соображалка не стало. Всі забув: хто я, що, навіщо … Поступово входив в пам'ять і додому поїхав в повній свідомості тільки через півроку.\nЧи не стерлося з пам'яті і назва села з дивною назвою Матчерка в Пензенське області, звідки була покликана в армію Маша Сарвіліна, з якою вони разом прослужили в одному прожекторним розрахунку з 43-го по 45-й рік — до того моменту, коли Матвій занурився в темінь безпам'ятства, Був ввозяться в санбат, а Маша в складі прожекторного батальйону пішла воювати далі по Німеччині.\nОдин одному вони подобалися — здоровенний бравий шофер «зиса» прожекторної установки і прожекторістка Маша, красива Сільська дівчина, роботяща, здорова, добра. Раз навіть сфотографувалися разом і картки на пам'ять отримали. Правда, в любові не пояснювалися. Обом було і без слів зрозуміло, що в мирному житті без сватів з боку Матвія не обійшлося б.\n— Поки їхав поїздом з госпіталю, познайомився з мобілізованим теж хлопцем, — згадує Матвій Васильович. — Розповіли йому і про Маші. Де вона зараз? Кажу: може, служить ще, а може, вже вдома у своїй Матчерке. «Та що гадати, — каже мій попутник. — Зійдіть на станції Земетчіно, звідти доберешся до села, я Ці місця знаю »\n— Так і зробив, — згадує він. — Вийшов з вагона, дивлюся — біля вокзалу мужик на возі з впряжений конем. Питаю, як дістатися до Матчерки? «А чого добиратися, — каже, — я туди їду. Неси свій багаж і їдемо … »\n— А з «багажу» у мене в речового мішка бритва, кухоль, ложка, рушник, чисті онучі, дві банки тушонки американської, сухарі, — з посмішкою згадує Цей епізод Матвій Васильович.\nНатомість Кожушки — шинелькою\nПоки занепала конячина влачил по вибоїстій дорозі віз, солдат розповіли візник свою історію. Сім'я його батька, величезного зросту і сили Василя Івановича Умеца, що приїхав в 37-м по переселення в Біробіджан з Білорусії, і їх направили на лесоучасток за двадцять кілометрів від міста в тайгу. Там і працювали на лісозаготівлі. До вісімнадцяти років Матвій закінчив курси шоферів і встиг трохи попрацювати на старенькому Зісе — будували дорогу від Біробіджан на Хабаровськ. Мобілізовали його через тиждень після початку війни, направили в навчальну частину недалеко від тодішнього міста Ворошилова-Уссурійського. Там чотири місяці збірну команду призовників з Примор'я і Приамур'я командири вчили нехитрому солдатським мистецтву: штикові та рукопашного бою, поводження з різними видами зброї, маскування на місцевості, обкопування …\nПотім ешелон з резервом 17 діб йшов від Уссурійська в Москву. У столиці бійців поселили в Чернишовскіх казармах. На другий день з Матвія гідної хлопців зняли білі овчинні кожушка і ялові, Яким не буває знесення, чоботи, дав замість шинелькою, обмотки і чомусь Угорські черевики. У них Матвій, та й багато інших солдати, обморажівали пальці. Те хлопці, що досвідченіші, Свої кожушка і чоботи пропили ще по дорозі на Москву, як ніби знали, що в столиці це добро їм не вдасться паплюжить.\nВ Чернишовскіх казармах і Був сформований Окремий прожекторний батальйон, Який тут же і Був кинута на передову. Матвій навіть не встиг толком обкату свого новенького «Захара», як іменувалася тоді середовища шоферів тритонка ЗІС-5 (завод імені Сталіна). Чому Матвій Васильович дивується до сих пір, так це надійності «Захаров». Його зиса, на якого він сів ще в Чернишовскіх казармах, бомби, снаряди, міни, що називається, міловали, і весь шлях від Підмосков'я до передмістя Берліна пройшов без серйозного ремонту. Ну а яким дорогам доводилося доставлять на позиції 700-кілограмову прожекторні установку і розрахунок дівчат-прожекторісток, розповідати фотоапарата потреби.\n«Хейнкель» лупили ТІЛЬКИ ТАК!\n— У нас, як ти розумієш, була нічна робота, — розповідає Матвій Васильович. — Стаємо на позицію відразу за бойовим порядкам. В прожекторним розрахунку сім чоловік: командир сержантського звання, водій «зиса», двоє прожекторист — перший і другий номери, двоє слухач з розтрубами, Які допомагають раніше вислухай гул ворожих літаків, ще зв'язківець. Все, крім командира та шофера, — дівчата. До речі, більша частина зенітних розрахунків, Які ми обеспечівали роботою, теж комплектувалися з дівчат.\nОтримуємо повідомлення від слухачем про наближення німецьких літаків, включає прожектор, Який забезпечується струмом, Щоб виникла вольтова дуга, від динамо працюючого двигуна «зиса». Ширина променя — 150 метрів. І ось їм треба зловити і «утримати» подовше «Юнкерс» або «Хейнкель», Щоб зенітники могли пристрілятися до мети. «Юнкерси» — то швидкі й верткі були, дістати їх не так просто. А ось «Хейнкель» дівчата-зенітниці лупили тільки так … З Машею Сарвіліной разом і провоевали майже три роки …\nЗагалом, за розмовами непомітно і подолали Матвій з мужиком шлях від станції до Матчерки. Господар конячина під'їхав прямо до будинку Маші. Матвій увійшов до хати і посеред великої світлиці Побачив Машу. Дівчина тримала в руках таз з водою — помив підлогу і збиралася вийти на подвір'я.\nЗагалом, таз з рук дівчини випав, і брудна вода розлилася по світлиці величезної калюжі. Вона-то вважали Матвія загиблим в тому страшному штурму німецьких позицій. А він, поки до нього прийшла «соображалка», випав як би з життя.\n— Маша, коли демобілізувалася, повернулася в своє село, — розповідає Матвій Васильович. — Батьками вже не було в живих. У будинку вони і жили з братом Андрієм. Загалом, Маша погодилася вийти за мене заміж.\nВирішив весілля зіграти в Матчерке. З Андрієм накопали нишком вночі на колгоспно поле чотири мішки цукрового буряка, заварили на ній брагу, а її перегнали на самогон. Був на весільний столі смажений гусак, ну, само собою, картопля, огірки, капуста. З'явився в будинок і хлопець, які, як каже Матвій Васильович, підбивав до Маші «клини». З двома дружками. Тобто відбитий у Матвія наречену.\n— Ми встали стінкою з Андрієм, ще двома його товаришами …\nЧим би все скінчилося, невідомо, але бійка НЕ зав'язалася. Машин залицяльник, мабуть, зрозумів, що йому не світить ні сутичку виграти, ні дівчину дістати … Пудові кулаки Матвія, Гвардійський зростання і підлогу теж чогось значили. Та й сам суперник Матвія теж пройшов війну — не німець адже перед ним, а свій брат червоноармієць.\nЗ Вантажівки — «на ниву»\nНезабаром після весілля Матвій увезя Машу в Біробіджан. Сів в «Бірторге» на вантажівку, потім возили з Деляну ліс, останні роки перед пенсією шоферував в переселенському відділі облвиконкому А взагалі Матвій Васильович крутили бублик повних 67 (!) Років. Професійно з 18 до 65-річного віку, а потім ще 20 років на власній «ниві», поки не стало Підводячи зір. Марія Семенівна відпрацювала багато років прибиральницею, народила двох синів і двох дочок.\nМатвій Васильович, почитай своїми руками (іноді допомагали сусіди) побудував в селищі Партизанський обласного центру доміно на сім (!) Кімнат з десятьма вікнами, поставив його на заливний бетонний фундамент. Сподівалися з Марією Семенівною зібрати в будинок всю сім'ю. Але … в молодих Свої плани. Чотири роки тому будинок Матвій Васильович продав, переселився в міську квартиру — будь-яке Богатирський здоров'я не було в нього, а вже не те. І Марія Семенівна вже була нездорова, Щоб тримати будинок з 15 сотками городу.\n16 квітня нинішнього року Матвій Васильович відлітав з Хабаровського аеропорту в Москву до дочки. Напередодні ввечері ми поговорили з ним по телефону (Василича я знаю більше 30 років, разом багато раз рибачіли, можна сказати дружний і зараз). «У Москві в мене вже ціла команда онуків і правнуків, — сказав Матвій Васильович. — Погостюю в столиці з місяць, може, на Парад Перемоги потраплю. 19 травня у мене день народження — 90 років. Зберуться діти, онуки … І це будуть перші з 65 років нашої спільне життя мої іменини — пішла від нас Маша півроку тому … »\nPS Хоча війна для Матвія Васильовича закінчилася 16 квітня 1945 під стінами столиці тодішньої фашистської Німеччини, у числі бойових нагород («За відвагу», «За бойові заслуги», «За звільнення Білорусі», орден Вітчизняної війни) є і медаль «За взяття Берліна ». Що абсолютно логічно і правильно: фронтовий шофер цю нагороду заслужив.\nНа фото: 1944 р., водій ЗІС-5 Матвій Умец і прожекторістка Маша Сарвіліна.\nДОВІДКА «ДВ АВТОПАРК»\nЗІС-5, або як його називав, "Захар" — легендарний автомобіль, як і вся техніка, що пройшла війну.\nОсновні пропорції та технічні рішення "тритонка» не були закладені в американському вантажівок «Autocar-SA», вузли і агрегати якого збиралися в 1930-1931 рр.. На реконструйованому заводі АМО під маркою АМО-2. Спочатку випускався АМО-3, потім була освоєно длиннобазная модифікація АМО-4. Машини мали двигун потужністю 60 к.с. і вантажопідйомність 2,5 т.\nПісля чергової серйозної реконструкції перейменований завод імені Сталіна (ЗІС) освоїв у 1933 р. нову базову модифікацію. ЗІС-5 став талановитими переосмислення всіх резервів конструкції. Під керівництвом Є.І. Важинського Був створений вантажівка, оптимальним чином соответствовавшим рівнем промисловості і технології, наявності доріг, водіїв, ремонтників, якості паливно-мастильних матеріалів.\nМашина була зібрана з 4,5 тис.. деталей на десяти типорозмірах резьби.Очень витривалий і надійний двигун легко пускався в Будь холоду, працював на будь-яких сортах бензину. Вибір вдалого поєднання тягових характеристик двигуна і трансмісії з развесовкой автомобіля по осях наближав його показники прохідності до повнопривідним автомобілям.\nЗІС-5 поступався за масштабами випуску тільки горьківської «полуторки» і завдяки своїм якостям широко використовувався в армії. На 20 червня 1941 р. в РККА налічувалося 104200 машин ЗІС-5. Вони стали базою для багатьох спеціальних Армійський автомобілів. 15 грудня 1941 виробництво ЗІС-5 було припинено у зв'язку з евакуації заводу на схід.\n← Заборона на мобільники збільшує аварійність? За кермом обітованим →


13 грудня двері "Одеського вищого професійного учиилища морського туристичного сервісу" відкрились для майбутніх вступників 2019 року. Ми з нетерпінням очікували цього дня, щоб докладно розповісти нашим майбунім учням та їх батькам про наш навчальний заклад🙌 Під час проведення Дня відкритих дверей всім\nпотенційним вступникам та їх батькам випала нагода безпосередньо поспілкуватись з директорoм нашого навчального закладу у формальній та неформальний обстановці, яка створювалась під час проведення заходу. Особлива увага була приділена правилам прийому до училища, стажуванню, дуальній формі навчання, участі у міжнародних конкурсах, правилам внутрішнього розпорядку, міжнародній співпраці, про які були роз'яснені присутнім. Не залишилось без уваги питання перспектив з працевлаштування, адже сьогодні це питання є вагомим чинником для прийняття рішення у доцільності навчання в будь-якому навчальному закладі. Після офіційної частини всі бажаючи разом з батьками завітали на ІІ поверх, там були представлені тематичні столи з презентацією кожної професії. Вступники та їх батькі мали змогу поспілкуватись з учнями, скуштувати вироби власного виробництва та отримати довідкові листи з потрібною інформацією.


Шоколад знижує ризик інсульту у чоловіків - вчені | Українська правда _Життя\nШоколад знижує ризик інсульту у чоловіків - вчені\nТакого висновку прийшли вчені шведського Королівського Каролінського інституту, повідомляють Вести.ru.\nЗгідно з отриманими результатами, поїдання стандартного шоколадного батончика раз на тиждень може зменшити загрозу розвитку інсульту у представників сильної половини людства на 17% в період наступних 10 років.\nУ дослідженні взяли участь 37,1 тис. шведських чоловіків у віці від 49 до 75 років. Фахівці проводили оцінки їх раціону за допомогою анкетних опитувань впродовж десятиліття - в цей період вони зафіксували 1995 випадків першого інсульту.\nПри цьому чоловіки, що з'їдають помірну кількість солодкого продукту на основі какао-бобів щотижня, виявилися менш схильними до цього ризику, ніж ті, хто зовсім не споживав його.\n"Благотворний ефект від вживання шоколаду може пояснюватися вмістом у ньому флавонідів, - зазначила доктор Сюзанна Ларссон, що очолювала дослідження. - Виявляється, що вони захищають від серцево-судинних захворювань за допомогою антиоксидантних, антикоагулянтних та протизапальних властивостей. Можливо також, що флавоніди можуть знижувати вміст в крові шкідливого холестерину і зменшувати кров'яний тиск".\nКолишні дослідження виявили, що шоколад може сприяти запобіганню діабету, допомагає контролювати тиск крові й захищає від захворювань серця.\n"Цікаво, що раніше зі сприятливим ефектом для серцевого здоров'я асоціювався гіркий шоколад, але близько 90% споживання шоколаду в Швеції, включаючи той, що поїдається в нашому дослідженні, припадає на молочний шоколад", - підкреслила Ларссон.\nВисновки шведських вчених підтвердилися і більш великими даними, отриманими на основі п'яти досліджень в Європі і США, в яких було зафіксовано більше 4250 випадків інсульту.\nЇх аналіз показав, що вірогідність його виникнення у людей, що вживали найбільшу кількість шоколаду, виявилася на 19% менше, ніж у тих, хто з'їдав найменші порції продукту.\nРазом з тим, збільшення частки споживання шоколаду на 50 грамів на тиждень призводило до того, що ризик інсульту знижувався приблизно на 14%.