Класичні осетинські пироги з м’ясом найчастіше готують з яловичини. Але для приготування пирогів можна також використовувати і баранину і свинину. Інша назва такого страви – фыдджин. У кожного любителя є свій рецепт фыдджына — осетинських пирогів з м’ясом, при цьому по праву кожен вважає свій рецепт самим традиційним. Час приготування страви за нашими рецептами становить 2 години. Активну час приготування становить всього 30 хвилин. Дуже ситне блюдо з недорогими інгредієнтами. У цій статті ми детально розберемо покроковий рецепт осетинських пирогів з м’ясом.\nНайбільше час в цьому блюді приділяється дріжджового тесту. Для рецепту фыдджина (осетинського пирога з м’ясом) краще всього використовувати живі дріжджі. Сухі дріжджі також можуть використовуватися для приготування тіста.\nУ багатьох живі дріжджі зберігаються в морозильнику. Тому краще заздалегідь витягнути їх і розморозити.\nПриготування «довгого» тесту\nДовгий тісто – це таке тісто для рецепта осетинського пирога з м’ясом, яке може довго зберігатися в холодному місці. Завдяки такого тіста можна пекти пироги як відразу після приготування, так і через кілька днів (тісто не втратить свої властивості). Це дуже зручно, якщо хочете швидко приготувати домашній осетинський пиріг.\nДля приготування опари нам знадобляться інгредієнти:\n5 грамів дріжджів;\n5 грамів борошна;\n50 мілілітрів молока.\nДля приготування тіста нам знадобляться інгредієнти:\nприготовлена раніше опара;\n30 грамів вершкового масла;\n5 грамів солі.\nНайкраще тісто для пирогів – дріжджове на опарі. Завдяки опарі пиріг буде добре тримати форму і не розвалюватися.\nЗмішайте сухі дріжджі з борошном і цукром. Підігрійте молоко і залийте дріжджі. Гарненько перемішуємо і ставимо в темне і тепле місце й чекаємо, коли воно підніметься.\nУ глибоку тарілку просійте борошно. Зробіть в центрі невелике поглиблення і залийте туди опару, вершкове масло, кефір, молоко і сіль. Ретельно все перемішайте і залиште в темному теплому місці, щоб тісто піднялося. Почекати потрібно близько 2 годин. Як тільки пройде 2 години, приступайте до формування пирога.\nКласичне тісто для осетинських пирогів\n30 грамів цукру;\n400 мілілітрів проточної води;\n700 грамів борошна.\nЦей рецепт дуже простий в плані приготування. Якщо правильно дотримуватися всіх кроків, то тісто виходить дуже ніжним.\nДля приготування опари потрібно змішати теплу воду з дріжджами, цукром і борошном. Після того як ви побачите бульбашки, вилийте опару в глибоку тарілку. Додаємо в цю тарілку молоко і воду кімнатної температури, а також не забуваємо додати сіль. Ретельно перемішуємо і додаємо борошно. Виходить м’яке, але в міру рідке тісто. Замішувати таке тісто слід протягом 15 хвилин. Після того як тісто замішані, додайте соняшникову олію і ще раз перемішайте. Поставте в тепле темне місце, щоб тісто піднялося.\nПісля того, як 15 хвилин пройде, тісто збільшиться в розмірі вдвічі, а то й більше. Таке тісто буде добре тягнутися, але буде прилипати до пальців. Щоб уникнути цього можна додати борошно, але краще цього не робити, так як тісто вийде менш пишним і м’яким. При невеликому досвіді у вас вийде зробити три рівні частини круглих пирогів.\nПопулярний рецепт осетинських пирогів з м’ясом\nДля приготування страви нам знадобляться інгредієнти:\n1 кілограм баранини;\n250 грамів ріпчастої цибулі;\n20 грамів часнику;\n15 грамів перцю чилі;\n1. Почистіть цибулю і часник. Подрібніть або пустіть під прес часник.\nДрібно наріжте баранину. Можна також м’ясо разом з цибулею перекрутити на м’ясорубці з великими отворами. М’ясо повинно мати невелику кількість жиру (1/5 від маси всього м’яса), щоб осетинські пироги не вийшли сухими.\nДрібно наріжте перець чилі. Не беріть весь перець. Досить буде 1/3 перцю.\nДодайте перець у фарш. Не забудьте додати перець, сіль, трохи води і кінзу.\nРетельно розмішайте отриману масу. Якщо у вас м’ясо зовсім без жиру, то додайте до нього маленький шматок сала або невеликий шматочок вершкового масла.\n2. Ретельно розмішайте фарш і поділіть його на рівно три частини.\nРозігрійте духовний шафа до 200 градусів.\nДістаньте заздалегідь приготоване тісто і розділіть його на три частини.\nЗробіть з тіста рівний млинець і покладіть на нього шар фаршу.\n3. Натягніть крайні частини тесту на кулясту форму фаршу і защипайте тісто зверху. Потрібно зробити так, щоб не було повітря всередині.\n4. Зробіть акуратну рівну форму нашого осетинського пирога. Далі потрібно перевернути і знову повторити цю дію. Вирівнювати можна як руками, так і качалкою. Не варто поспішати, інакше можете розірвати тісто. Приблизний діаметр тесту повинен вийти в діапазоні 25-35 сантиметрів.\nПостеліть на весь деко фольгу і покладіть на неї майбутній пиріг, не забувши при цьому зробити в центрі маленьку дірочку, щоб краще виходив пар. Дірочку потрібно робити тільки у верхньому шарі тесту. Випікати потрібно близько 25 хвилин.\n5. Поки перший пиріг вже печеться, ми повинні встигнути зробити другий точно такий же. Після того, як перший пиріг приготувався, на його місце кладеться другий. Рясно змастіть вершковим маслом тільки що витягнений з духовки пиріг. І накрийте чим-небудь, щоб він залишався теплим. Точно такі ж маніпуляції повторюємо з другим і третім пирогом. Покладіть пироги один на одного, і можна подавати до столу.\nТаке блюдо краще всього подавати з супом.\nРецепт осетинського пирога з м’ясом і картоплею\n1 кілограм фаршу з баранини (можна свинини або яловичини);\n80 грамів води;\n650 грамів картоплі;\n1. Наріжте цибулю кільцями або кубиками і підсмажте до золотистої скоринки на соняшниковій олії. Додаємо у фарш смажена цибуля, трошки перцю і солі, а також додайте теплу воду. Гарненько перемішайте масу.\n2. Для картопляної начинки потрібно зробити пюре з картоплі. Додайте вершкове масло, сіль і перець. Натріть на дрібній тертці сир і покладіть його в тарілку з картоплею. Також слід гарненько перемішати.\n3. Розділіть тісто на 3 частини. Розрівняйте тісто і в середину покладіть м’ясний фарш. Зберіть крайні частини до середини. Розкачайте акуратно начинку по всьому тесту.\n4. Точної таку ж дію зробіть з картоплею. Не забудьте в центрі пирога зробити дірку.\n5. В розігрітій до 200 градусів духовці випікати кожен пиріг 20 хвилин. Змастіть вершковим маслом і складіть стопкою зроблені за рецептом осетинські пироги з м’ясом. Фото правильно приготовленого страви виглядає дуже апетитно.\nРецепт м’ясного пирога з сиром\nДля приготування рецепту осетинського пирога з м’ясом, з сиром, нам знадобляться інгредієнти:\n400 грамів сиру;\n80 грамів сметани;\n1. Натріть на дрібній тертці сир. Краще всього для страви підійде осетинський сир, але його буває складно знайти. Альтернативою може служити адигейський сир або бринза. Додайте тертий сир до фаршу. Фарш може бути будь-який, на ваш смак. Додайте до фаршу і сиру дрібно нашатковану будь-яку зелень, на ваш смак. Додайте сметану і перемішайте отриману масу.\n2. Розімніть тісто і розділіть його на 3 частини. Зробіть з тіста форму пирога і покладіть в центр м’ясну начинку. Зберіть крайні частини до центру. Акуратно розкладіть всю начинку по тесту. Надаємо форму нашого майбутнього осетинському пирога з м’ясом. Обов’язково зробіть дірку в центрі пирога.\n3. Розігрійте духовку до 220 градусів і залиште лист з пирогом на 20 хвилин. Так робимо з усіма частинами пирога. Приготовлений за рецептом осетинського пирога з м’ясом в домашніх умовах покладіть випічку один на одного і розріжте. Осетинський пиріг готовий.\nКвашена капуста: рецепти з фото


ГШ-18 (пістолет): технічні характеристики, варіанти та модифікації, фото. Недоліки пістолет ГШ-18\nКорисні поради на всі випадки життя » Цікаве » ГШ-18 (пістолет): технічні характеристики, варіанти та модифікації, фото. Недоліки пістолет ГШ-18\nТак вже традиційно склалося, що в нашій армії приділяється досить мало уваги пістолетів. Командування доволі слушно передбачає, що «погоду роблять» зовсім не вони, а автоматичну зброю і снайперські гвинтівки. Але в деяких випадках пістолети необхідні, причому ясніше інших про це говорить досвід спецпідрозділів, які частіше всього працюють в містах. Одним з найбільш яскравих представників сучасної збройової школи є ГШ-18. Пістолет цей об'єднує в собі звичну простоту і надійність з високою ергономікою і бойовими якостями.\nПопулярність його в армійської та правоохоронної середовищі досить висока. Справа в тому, що пістолет ГШ-18 ресурс якого трохи нижче, ніж у легендарного «Макарова», має непоганий ергономікою, порівнянною з показниками кращих закордонних аналогів. Варто ж він у кілька разів менше (навіть без урахування імпортної націнки). Зауважимо, що в Тулі деякий час випускався пістолет ГШ-18 травматичний під патрон .45 Rubber. Від бойового він відрізнявся незначно, в основному – за рахунок спрощеної конструкції і наявності виступів-рассекателей в каналі ствола, які унеможливлювали стрільбу бойовими патронами.\nВипуск в даний час припинений, причому пов'язано це як з певними змінами в законодавстві (заборона на виробництво масово-габаритних макетів і травматичної зброї на основі бойових зразків), так і з діяльністю народних умільців. Виступи в стовбурі спилюють, пістолет стає бойовим. Правда, стріляти з такої «саморобки» досить небезпечно, так як зброя в цьому випадку відрізняється вільним ходом затвора, що, в поєднанні з повноцінним .45 калібру, може призвести до руйнування всієї затворної групи. Не слід плутати з ним пневматичний пістолет ГШ-18 який до бойової зброї відношення не має взагалі ніякого.\nЯк зброярі прийшли до ідеї створення цього пістолета?\nСтворено ГШ-18 був наприкінці 90-х років в Тулі. Творці – зброярі Грязєв і Шипунов. Як вони прийшли до ідеї його створення? Справа в тому, що вже до середини 80-х років практично всі основні армії світу широко використовували індивідуальні засоби захисту другого і третього класу (бронежилети). Стандартний ПМ з їх пробиттям впоратися не міг. Армії терміново потрібна нова зброя, з якого б можна було вражати ростові мети в бронежилеті на дистанції 25 метрів, причому куля повинна була зберігати достатню зупиняє дію на відстані до 50 метрів. Так були сформовані початкові вимоги до ГШ-18. Пістолет був потрібний армії, а тому повинен був бути ще й дуже надійним.\nПередбачалося, що за пробивної здатності куля нового зброї буде дорівнює стандартному патрону «Парабелум», в той час як її зупиняє здатність потрібно було залишити на рівні американського .45 АСР. Що ж стосується пістолета Макарова, на той час масово використовувався вітчизняними силовими структурами, то для свого часу ця зброя була досить вдало, але його слабкий патрон псував усю картину. Звичайно, до того часу вчені вже встигли створити поліпшені патрони калібру 9х18 мм, але і вони мали ряд недоліків. Так, їх використання в старих ПМ було неможливо.\nОсновні віхи створення патрона\nА тому туляки в ініціативному порядку сконструювали свій ГШ-18. Пістолет був запропонований на державному конкурсі. Але до того їм довелося виконати масу роботи, щоб їх зброя не виглядало гірше виробів основних конкурентів.\nЗ самого початку зброярі впритул зайнялися питанням конструювання патрона ПБП (бронебійного). За основу був узятий стандартний патрон від «Макарова», але сама його конструкція багато в чому була взята з унікального дозвукового СП-5. Було прийнято сміливе рішення – збільшувати характеристики патрона за рахунок нарощування дуловою енергії та використання потужного сталевого сердечника. Для цього майстри запропонували використовувати поліетиленову пулевую сорочку. На носику кулі помітний оголений сердечник з термічно зміцненої збройової сталі. Така конструкція давала чимало переваг.\nЗ'ясувалося, що швидкість кулі в момент пострілу відразу зросла з 300 до 500 м/с. Крім того, новий патрон міг без проблем використовуватися в старих ПМ і нових ПММ. Пробивна ж дія кулі зросло на порядок. Так, стандартний патрон від «Макарова» на десяти метрах дозволяв більш-менш впевнено пробивати тільки 15 мм сталевого листа. З новим боєприпасом ПМ з тих самих десяти метрів дозволяв впевнено пробивати вже 5 мм сталі! Так чому ж творці все одно прийшли до ідеї використання натовського «Парабелум» у своєму ГШ-18? Пістолет адже вже був явно не гірше за своїх іноземних конкурентів!\nПерехід на «Парабелум»\nСправа в тому, що використання патрона від «Макарова» все одно вело в глухий кут, так як у даного боєприпасу був практично повністю вичерпаний резерв модернізації. Імпульс 9х19 «Парабелум» в півтора рази перевищував такий у вітчизняного аналога. Потрібно відзначити, що до того часу в Іжевську вже проводилися «Граки» під цей патрон. Але от якість боєприпасів Ульяновського та Тульського патронних заводів конструкторів категорично не влаштовувало. Крім того, зброярам не подобалася їх базова конструкція.\nА тому вони приймають цілком логічне рішення. Взяти за базу обидва варіанти: американський та вітчизняний «Парабелум», але щодо самої конструкції патрона використовувати напрацювання, отримані в ході створення ПБП. Як і в попередньому випадку, куля має біметалічну оболонку і сердечник з термічно зміцненої сталі. Її маса становить лише 41 г (в іноземних варіантів «Парабелум» - до 75 м). За рахунок цього вдалося збільшити дульне швидкість до 600 м/с. Новий патрон отримав індекс ГРАУ 7Н31. Він забезпечує впевнене пробиття сталевого листа завтовшки 15 мм з дистанції вісім метрів.\nГрязєв вирішив не відступати від добрих традицій радянських і російських зброярів: передбачалося створити легкий, надійний, багатоцільовий пістолет (ГШ-18). Технічні характеристики його передбачалося вивести на такий рівень, щоб його можна було з рівним успіхом використовувати як у МВС, так і в армійських підрозділах.\nЩоб зуміти досягти цієї мети, конструктор перед початком робіт провів вдумливий аналіз вітчизняних і зарубіжних розробок. Його увагу відразу привернув австрійський «Глок-17», у якого був ряд цікавих особливостей. По-перше, полімерна рамка, по-друге, УСМ, який перед пострілом автоматично встановлюється на самовзвод. Грязєва також привернула ідея, при якій на самому корпусі пістолета не було ніяких видимих запобіжників.\nПри накаті затвора здійснюється полувзвод ударника: ударник, розташований на кожусі-затворі, з'єднується з шепталом, після чого поворотна пружина веде затвор до пенька стовбура. Цікаво, що бойова пружина при цьому постійно наполовину стиснута. Постріл відбувався при натисканні на спусковий гачок, коли вона повністю стискалася, а ударник зривався з шепотіла. Так які ж ідеї вирішено було перенести в новий пістолет ГШ-18? Технічні характеристики нагадують австрійського «родича» в деяких випадках.\nОсновні ідеї ГШ\nПо-перше, Грязєв вирішив зробити нову зброю таку ж пластикову рамку, впровадити полувзвод, а також відмовитися від ідеї зовнішніх запобіжників, які виступають над корпусом пістолета і можуть завадити швидкому витягу з кобури. Як і Глок, вітчизняний зброяр вирішив відмовитися від ідеї з відкритим курком, що дозволяло спростити конструкцію зброї і зробити його помітно більш легким. Нарешті, в цьому випадку можна максимально притискати його до руки. Низьке положення, яке має пістолет ГШ-18 при стрільбі, дозволяє значно знизити віддачу, що дуже позитивно позначається на техніці і влучності стрілянини.\nАвтоматика зброї використовує принцип короткого ходу ствола, який дозволяє використовувати більш короткий і легкий затвор. Що стосується замикання стовбурного каналу, то Грязєв одразу ж вирішив не використовувати для цієї мети окрему деталь. Нагадаємо, що така конструкція характерна для пістолетів "Вальтер" Р. 38 "Беретта" 92 і вітчизняного ПС "Гюрза". Він справедливо розсудив, що у світовій збройової практиці вистачає вдалих прикладів того, як замикання ствола здійснюється перекосом (в системах "Браунінга"), або його поворотом. Останнє характерно для зброї, яке було винайдено чеським зброярем Карелом Крнкой.\nВідразу ж не вийшло реалізувати замикання стовбура перекосом, як це реалізовано в «Глоке». Привабливість такого способу як раз в тому, що він не вимагає використання окремих деталей, а також у тому, що при перекосі казенник опускається до магазину, що значно спрощує механізм досилання патрона. Тоді конструктор вирішив використовувати варіант з «сережкою», який спочатку використовувався в пістолеті ТТ. Він характеризувався більшим ККД, але порівняльних випробувань в жорстких умовах такий пістолет ГШ-18 не витримав.\nПоворот стовбура, який найбільш вдало реалізований в "Штейер" М 1912 також повторити не вдалося. Виявилося, що необхідний радіус повороту – більше 60 градусів, а тому для подолання такої відстані механізм витрачає багато енергії, долаючи підвищену силу тертя. Довелося зменшувати кут повороту до 18 градусів, а для надійності замикання робити відразу десять бойових упорів. Цей факт в поєднанні з використовуваної в конструкції полімерної рамкою, дозволяє значно знизити віддачу при пострілі. Справа в тому, що короткий поворот стовбура значну частину енергії передає на бойові упори, а полімерний корпус ефективно розсіює вібрації, які при цьому виникають.\nОсобливості конструкції УСМ\nПістолет ГШ-18 технічні характеристики (фото зброї ми наводимо в статті), отримав від творця УСМ подвійної дії. Попередньо (при русі затвора) ударник ставиться на полувзвод. Доведення здійснюється в той момент, коли користувач натискає на спусковий гачок, «додавливая» запобіжник. Слід зауважити, що дещо інший принцип використовує спортивний пістолет ГШ-18. Спорт накладає деякі обмеження на стрілянину, а тому його відрізняє пара деталей: спуск набагато тугіше, а запобіжник скидається його цілковитим поворотом навколо своєї осі.\nДо речі, ідея застосування піввзводу ударника в пістолеті відразу прийшла на розум конструктору. Цей метод був вперше використаний Карелом Крнкой на моделі "Рота", а вже після того відроджена Глоком з урахуванням сучасної специфіки. Нагадаємо, що на «Глоках» при відкат затвора стиснення бойової пружини відразу ж не відбувається. У початковій стадії накату цього стиснення також не відбувається, і лише при повному наближенні до свого переднього положення через ударник вона стопориться шепталом. На зворотному шляху поворотна пружина, яка сильніше бойовий, долає її опір і повертає затвор у вихідне положення, причому бойова пружина стискається при цьому приблизно наполовину.\nАле саме ця ідея у туляков «не прокотила». У важких умовах і при сильному забрудненні поворотна пружина далеко не завжди може подолати опір бойовий, а це загрожує непрацездатністю зброї або сильними затримками при стрільбі в кращому випадку. Грязєв вирішив зробити все по-своєму.\nОтже, ГШ-18 - пістолет (фото його є в статті), який припускає стандартну схему: при відведенні затвора бойова пружина стискається повністю. Під дією поворотної та бойової пружин на початку накату кришка кожуха-затвора йде вперед, попутно виштовхуючи патрон з магазина в патронник. Ударник при цьому фіксується на шептале, а затвор під дією однієї тільки поворотної пружини, доходить до крайнього свого становища. У загальному і цілому при цій схемі ударник також залишається на полувзводе, але використані при цьому рішення виглядають більш практично і «елегантно».\nМагазин, інші характеристики\nВикористаний стандартний дворядний, з шаховим розташуванням патронів магазин, на виході з якого патрони шикуються в один ряд. Таке рішення дозволяє істотно спростити компонування інших елементів зброї, особливо тяги спускового гачка. Звичайно, при такій схемі значно поліпшується досилание патронів з магазину в патронник. Крім того, пістолет Грязєва-Шипунова (ГШ-18) отримав досить могутню поворотну пружину, яка гарантує подачу патронів і боєздатність зброї в будь-яких умовах. Магазинна застібка змонтована позаду спусковий скоби, її легко перекинути в потрібну сторону. Достатньо злегка натиснути на неї, щоб магазин випав під дією власної ваги.\nВзагалі, саме ці характеристики пістолета ГШ-18 подобаються всім власникам цієї зброї. Не виключені ситуації втрати магазину в бою, що може закінчитися досить сумно.\nПри перших же випробуваннях були виявлені вкрай серйозні проблеми: іноді кожух-затвор повністю втрачав свою енергію і зупинявся, уткнувшись зубом екстрактора в дінці патрона. Найприкріше було те, що пройти затвору залишалося всього-то півтора міліметра. Але при цьому пружині вже не вистачало енергії. Це тупикове становище Грязьовим було обійти просто: він придумав використовувати ізвлекатель без пружини. Його зуб примусово заводиться в проточку патрона при обертанні стовбура. Ударник, проходячи при пострілі в спеціальний отвір, зв'язує ізвлекатель з гільзою і утримує її до удару об відбивач.\nТвір пострілу, прицільні пристосування\nКоли палець тисне на спусковий гачок, він спершу натискає невеликий важіль автоматичного запобіжника. Якщо тиск зберігається і збільшується, відбувається постріл. Виступаючий ударник (приблизно на 1 мм), який виходить за межі пістолета тільки при знаходженні на полувзводе, візуально і на дотик допомагає визначити готовність зброї до бою. Спусковий хід – не більше п'яти міліметрів, що є непоганим показником для службового зброї. Зусилля на спусковому гачку становить близько двох кілограмів.\nЯкі прицільні пристосування отримав пістолет ГШ-18? Відгуки говорять про наступних елементах: змінна мушка і цілик, причому останній змонтований на самому кожусі-затворі. Особливою популярністю користуються окремо продаються мушки з вставками тритію (світяться в темряві). Крім того, на пістолеті є кріплення для монтажу лазерного целеуказателя (такий варіант є на фото в статті).\nОсновні характеристики виробничого циклу\nТрудомісткість випуску «русского Глока» рази в три менше, ніж у стандартної поліцейської «Беретти». Зрозуміло, що це позитивно впливає на вартість зброї. Основну роль у спрощенні і здешевленні виробництва відіграє безпосередньо рамка, яка випускається методом простого лиття з міцного полімеру. Тривалість цього процесу займає всього п'ять хвилин. Міцність отриманої в результаті такого лиття рамки перевіряється в ході жорстких тестів. Використання великої кількості полімерів дозволило досягти небувало малого ваги зброї: всього 047 кг без магазина.\nКожух-затвор – друга по трудомісткості виконання деталь пістолета. Для спрощення виробництва сам кожух і затвор є окремими деталями, які можна роз'єднати при очищенні. Сам кожух роблять з штампованого металевого листа з наступною його доведенням на металорізальних верстатах. Все це дозволило значно спростити і здешевити процес виробництва.\nПереваги перед зарубіжними моделями\nЯкщо дивитися на вітчизняні зразки, то, в порівнянні з західним зброєю, переваги має саме пістолет ГШ-18: настріл його трохи поступається класичному «Макарову», але при цьому модель надзвичайно легка, приемистая і ергономічна. Порівняйте самі: практично всі бойові пістолети НАТО з патронами і магазином важать більше кілограма, в той час як маса ГШ – всього 800 грам. З дистанції до 20 метрів він дозволяє впевнено вражати ціль у бронежилеті третього класу захисту.\nНа дальності до 50 метрів пістолет дозволяє пробивати до 30 шарів кевлара, при цьому куля зберігає високу зупиняє дію. Найкращі характеристики показує патрон 7Н31. Пістолет ГШ-18 з глушником дійсно дозволяє стріляти практично безшумно з-за продуманій конструкції патронів дозвукового типу.\nПри стрільбі його практично не веде вгору, так як енергія витрачається на поворот стовбура. З-за цього зброю люблять спортсмени, так як у змаганнях на реальну скорострільність воно допомагає отримати відмінні результати. Перевага ще й у тому, що він прекрасно працює з усією номенклатурою вітчизняних і зарубіжних патронів «Парабелум». Висока початкова швидкість кулі дозволяє вносити менше випередження при стрільбі по рухомих мішенях.\nЗавдяки продуманій, ергономічній формі, яка виділяє пістолет у середовищі вітчизняних розробок, він прекрасно лежить в руці навіть без використання індивідуальних накладок на щічки. У поєднанні з малою масою це дозволяє тривалий час вести стрілянину навіть в бойових умовах, не побоюючись стомлення.\nВсім гарний ГШ-18 (пістолет)? Недоліки є і у нього. По-перше, страждає якість виготовлення. Багато власники скаржаться, що у абсолютно нових пістолетів обтерт і обшарпан пластик. Куди гірше те, що зарядити магазин в бойових умовах нереально: губки його занадто гострі, він дуже вузькі. Для проведення цього заходу потрібен екстрактор.\nТак що в реальному бою обсяг боєприпасів для цієї зброї може вимірюватися виключно кількістю заряджених магазинів. Є ще проблеми у ГШ-18 (пістолет)? Недоліки полягають ще й у вкрай неякісної обробці багатьох внутрішніх поверхонь зброї. На це особливо скаржаться спортсмени.


Головна Сторінка » Центр ваги тіла — формули і приклади знаходження\nАвтор Zavrq На читання 6 хв Переглядів 962 Опубліковано 27.06.2020\nПошук центру ваги\nТочку, в якій сили, що діють на фізичний об’єкт зрівнюють одна одну, називають центром ваги тіла. В геометрії цей термін збігається з поняттям центр мас.\nЗнаючи його місце розташування, інженери створюють машини і різні механізми, що знаходяться в рівновазі. Зміна ж центру мас дозволяє здійснювати потрібне переміщення шляхом падіння тіла, тому розрахунок координат місця рівноваги так важливий для практичного застосування.\nНехай є фізичне тіло, на яке не створюється вплив, тобто інші об’єкти не діють або їх сили впливу скомпенсовані. Таке тіло буде перебувати в стані прямолінійного руху або спокою. Для зручності можна прийняти, що об’єкт нерухомий, наприклад, нехай це буде човен на поверхні води.\nЯкщо до плавального засобу докласти силу, зміщену до початку човна F1, судно почне повертатися в бік напрямку впливу. Якщо її перемістити в горизонтальній площині в інший кінець судна, човен почне також повертатися, але напрямок обертання зміниться.\nЗвідси можна зробити висновок, що існує така точка прикладання сили, точніше, лінія, при впливі на яку човен не змінить свого положення, тобто плавальний засіб почне рухатися прискорено поступально.\nПрипустимо, це буде сила F3. Логічно, що можна підібрати і іншу силу, що викликає поступальне прямолінійне переміщення, наприклад, F4.\nПри цьому точку впливу можна переміщати по лінії її напрямку, оскільки, згідно з правилом, величина дії при цьому не змінюється. У підсумку вийде точка, де перетнуться прикладені сили F3 і F4. Таких моментів можна докласти скільки завгодно, при цьому вони всі з’єднаються в одному місці.\nТочку перетину ліній дії сил, які викликають прискорений поступальний рух тіла, називають центром мас.\nНа човен діє ще одна сила – сила тяжіння. Насправді вона впливає на кожну частинку об’єкта, тому на тіло одночасно впливає величезна кількість моментів. Цю безліч моментів і сил й прийнято замінювати їх рівнодіючою – тобто силою, що прикладена до центру ваги. У фізиці даний параметр позначають як mg. Іншими словами, це точка прикладання рівнодіючих сил тяжіння.\nІснує взаємозв’язок між масою і вагою.\nЯкщо тіло розбити на шматочки і кинути їх, швидкість падіння буде для всіх тіл однаковою, оскільки прискорення не залежить від маси.\nПри цьому об’єкт, що падає, буде рухатися поступально.\nА значить, прикладена сила проходить через центр мас, тобто через центр ваги, тому попри різний принцип визначення цих точок, їх положення збігається.\nЩоб визначити центр ваги для тіла складної форми, його потрібно розділити на прості фігури і визначити точки рівноваги для кожної з них. Для простих геометричних об’єктів використовують симетрію.\nНаприклад, симетрія в кулі розташовується в центрі, в однорідному циліндрі — в точці на середині осі. Окремим випадком розбиття фігури при визначенні є метод негативних площ. Його застосовують до тіл, які мають вирізи, і при цьому площа віддаленої частини відома.\nОсь формули для обчислення центру в деяких фігурах:\nУ трикутнику: x = (1/3) * (x1 + x2 + x3); y = (1/3) * (y1 + y2 + y3). Фізично центр знаходиться в точці перетину медіан і являє собою середнє арифметичне з координат вершин.\nУ прямокутнику: x = b/2; y = h/2. Центр рівноваги розташовується в точці перетину діагональних прямих.\nУ півкола: x =D/2; y = 4R/3π. Шукана точка лежить на осі симетрії.\nУ колі: x = R; y = R. Точка тяжіння знаходиться в центрі фігури.\nВарто відзначити, що центр ваги об’ємних тіл може перебувати і поза фігури, наприклад, як у кільця. Взагалі ж для тривимірного простору, як вчать на уроках фізики в 7 класі, центр ваги тіла обчислюють за формулами:\nx = (ΣΔ m * x)/M;\ny = (ΣΔ m * y)/m;\nz = (ΣΔ m * z)/m,\nm — маса тіла;\nx, y, z — координати шуканої точки в просторі.\nРівняння можна переписати і у векторній формі:\nr = (1/m) Σm * r\nr — радіус вектор.\nІснує і ряд теорем, завдяки яким можна визначити точку маси в тілі:\nПри розгляді однорідного тіла, що має площину симетрії, центр маси буде знаходитися в цій площині.\nЯкщо однорідне тіло має вісь симетрії, центр розташовується на ній.\nЦентр симетрії однорідної фігури збігається з центром маси.\nЦентр мас симетричних фігур знаходиться в їх геометричному центрі.\nТочку рівноваги фігури можна знаходити і через об’єм: R = (1 / V) * ∫ ∫ ∫ RDV. Для плоских об’єктів використовується формула R = (1 / S) * ∫ ∫ ∫ RDS, а однорідної лінії R = (1 / L) * ∫ ∫ ∫ RDL.\nВарто відзначити, що поняття точки тяжіння може бути застосоване тільки до твердих об’єктів. Якщо це не так, використання поняття не має сенсу.\nТеоретичний матеріал найкраще засвоюється на практичних завданнях. Не виняток і поняття про центр ваги. Тема нескладна, але при знаходженні параметра бажано зобразити фігуру на малюнку.\nНайбільш часто учням викладач пропонує розв’язувати задачу про знаходження центру мас складного тіла, але при цьому досить симетричного. Наприклад, нехай є диск з однорідної пластини, в якому вирізаний шматок трикутної форми. Необхідно знайти центр рівноваги об’єкта.\nЯкщо намалювати умову задачі, стане зрозуміло, що трикутник прямокутний, а центр мас знаходиться на горизонтальній прямій, що проходить через середину диска. Нехай це буде вісь x. Щоб розв’язувати задачу, потрібно розбити складну фігуру на кілька частин, в кожній з яких можна знайти шукану точку.\nСиметрично віддаленому трикутнику можна виділити аналогічну частину. В результаті залишиться коло з вирізаним всередині квадратом. Точка мас диска знаходиться в центрі. Для зручності її можна позначити як x1. Друга фігура – це трикутник. Точка рівноваги у нього знаходиться на перетині медіан. Тобто на 1/3 висоти. Позначити точку можна як x2.\nЯкщо маса трикутника дорівнює М2, а кола М1, шукану координату можна визначити за формулою:\nx = (m1x1 + m2x2) / m1 + m2.\nДалі, потрібно знайти, чому дорівнює сторона вирізаного трикутника. З малюнка можна зрозуміти, що ця відстань буде\nr * √2\nr — радіус диска.\nТепер можна знайти, чому будуть рівні x1 і x2. x1 буде дорівнювати нулю, оскільки цю точку можна прийняти за початок координат. x2 ж буде дорівнювати 1/3 довжини медіани. Висота фігури збігається з радіусом диска, значить:\nx2 = R/3\nУ таких завданнях найскладніше – це знайти маси. Першу можна визначити виходячи з того, що вона буде дорівнювати масі диска мінус значення квадрата. Оскільки фігура однорідна, маса прямо пропорційна площі. Тоді для першої ділянки\nm1 = σ * S = σ *(Ѕкола — Ѕквадрата) = σ * (pR2 — 2R2) = σR2 * (p — 2)\nσ – поверхнева площа.\nВідповідно, m2 = σ * Ѕтрик = σ * R2. Всі знайдені величини потрібно підставити в формулу і знайти відповідь:\nx = ((r * σ * R2/3))/(σ * R2 * (p — 2) + σ * R2) = (r/3 (p — 1)).\nЦе і буде шукана координата.\nПриродний і набутий імунітет людини\nЗдоров’я людини, життєздатність органів і тканин\nРушійні сили антропогенезу — фактори, етапи, напрямки процесу\nЛюдина – це один з найдосконаліших біологічних


Найвідоміший наркобарон Мексики утік із в’язниці\nВтечу в'язень здійснив, скориставшись підземним тунелем.\nВартових втеча застала зненацька. Принаймні, за попередніми даними. Кажуть, не бачили, як в’язень - Хоакін Гусман, на прізвисько Ель Чапо утік з одиночної камери. Знайшли тільки дірку у підлозі, біля туалету. За нею - широкий тунель зі світлом та вентиляцією. Завдовжки понад 1,5 кілометра. Всередині лежала купа інструментів, які використовували спільники. А от утікача - і сліду немає.\n"Камеру обшукали та виявили там вхід до тунелю розміром 50 на 50, завглибшки близько 1,5 метра. Він вів до 10-ти метрової труби. Через неї втікач потрапив до тунелю зі стелею десь метр 70 і завширшки 70-80 сантиметрів. Точну його довжину ми ще не виміряли. Але вона перевищує 1,5 кілометра", - повідомив Монте Алехандро Рубідо, NATIONAL SECURITY COMMISSIONER.\n"Ми не ідеалісти, щоб повірити, ніби суддівська система самоочиститься і перетвориться на найсправедливішу у світі" – Сакварелідзе


«Гарячі вихідні»꞉ протягом двох діб на Хмельниччині через куріння мало не загинули люди - TV7+ НОВИНИ Хмельницького\nНеспокійними виявилися минулі вихідні для вогнеборців, яким доводилося разом із гасінням пожеж рятувати із вогню людей\nТак, у суботу, 25 вересня, у Шепетівці, виникла пожежа на вул. Героїв Небесної Сотні. Одразу ж на місце події вирушили вогнеборці 21 ДПРЧ. Прибувши на пожежу, вони зꞌясували, що у житловому будинку , який горить можуть перебувати люди. Отож, рятувальники обрали правильний напрямок оперативних дій та почали пошук постраждалих та гасіння пожежі. Їм вдалося врятувати чоловіка, 1977 року народження.\nТакож паралельно пожежники почали гасіння пожежі на площі 12 кавдратних метрів. Вогнеборцям вдалося запобігти розповсюдженню вогню та ліквідувати пожежу. А виникла вона, очевидно, через необережність під час куріння.\nА вже о пів на дванадцяту ночі, вогнеборці рятували від вогню, квартиру, на вулиці Пушкінській, у Камꞌянці−Подільському. Там горіло на площі 20 квадратних метрів. Крім того, у квартирі, як повідомили вогнеборців, перебував власник.\nОтож, одягши авпарати захисту органів дихання та зору, вогнеборці увійшли до палаючого помешкання. Під час гасіння пожежі від вогню вдалося врятувати чоловіка, 1991 року народження. Постраждалого негайно передали медикам. Причина виникнення пожежі поки що невідома, її належить встановити фахівцям.\nНе менш напруженим був і ранок неділі, 26 вересня. Тоді вогнеборцям довелося рятувати від вогню житловий будинок у селі Миньківці, що на Камꞌянеччині. На пожежу одразу ж вирушили вогнеборці чергового караулу 16 ДПРЧ смт Нова Ушиця. Зꞌясувалося, що пожежа виникла в одній із кімнат оселі.\nВогнеборці, ліквідуючи пожежу, виявили там двох громадян. Одного з них, 65-річного чоловіка, вдалося врятувати. А ось інший, 42−річний чоловік, загинув на місці пожежі. Вогнеборці швидко ліквідували вогонь та запобігли поширенню пожежі територією будівлі. Кажуть , що пожежа виникла через необережність, допущену під час куріння.\nпопередня статтяФОРУМ МОЛОДІЖНИХ РАД\nнаступна статтяХМЕЛЬНИЦЬКИЙ ГОТУЄТЬСЯ ДО СВЯТА


У статті описується процес розмальовування стін малюнками своїми руками:чим керуватися при виборі малюнка, як вибрати фарбу і тонкощі при роботі з трафаретом.\nЗараз дуже цінується все, що робиться своїми руками. Це дуже копітка і цінний працю, але з величезним плюсом. У своїй ідеї ви втілюєте мрії і фантазії, наприклад можна створити чтонибуть використовуючи світлодіодні лампи або щось інше. Не маючи особливих навичок, можете створити шедевр, навіть на стінах свого будинку. Вибираючи шпалери, ми довго не можемо визначитися з кольором, малюнком, композицією, яка буде нам до душі. Навіщо мучитися, нервувати, коли стіни можна просто пофарбувати і доповнити інтер'єр своїм малюнком.\nЧим керуватися при виборі малюнка\nДля того щоб малюнок вписався в ваш інтер'єр, враховуйте стиль, в якому виконана кімната і в цьому ж стилі зобразіть ваше творіння.\nМінімалізм. Лінійні малюнки, прямі кути, ніяких візерунків, різнокольорових квіточок, суворо і без зайвих мазків, з основною гамою кольорів. Найбільш популярне поєднання чорного з білим.\nМонохромність. Коли в малюнку застосовуються кольори тільки одного відтінку від світлого до темного тону, що надає обсяг нашого творіння. Наприклад, сам малюнок чорний, а тон сірий або оранжевий.\nПри багатому інтер'єрі і надання дорожнечі малюнки можна нанести за допомогою трафаретів або скористатися вініловими наклейками. Купити їх можна в спеціалізованих магазинах, варіантів безліч.\nЯкщо ваша стіна пофарбована акриловою фарбою, значить, для малюнка вибираємо аналогічні. Якщо стіни пофарбували водоемульсійною основою, відповідно фарби повинні бути на водній основі. На кахлі рівномірно ляжуть акрилові матові фарби. Коли ви наносите малюнок на темний тон, пофарбуйте його спочатку білою фарбою, а потім вже запланований колір.\nТонкощі при роботі з трафаретом\nНайпростіше трафарет придбати в магазині. Уявіть, що ви малюєте квітучий сад. Стовбур, гілки ви намалювали, а квіточки, вірніше, їх кількість доведеться наносити довго і нудно. У цьому випадку трафарет буде вашим незамінним помічником. Придбайте також спеціальний клей, що не залишає липких слідів на стіні, за допомогою якого кріпиться шаблон. Для того щоб зробити малюнок об'ємним, наносимо через трафарет тонкий шар гіпсової штукатурки. Коли рельєф висохне, можете пофарбувати в будь-який колір.\nДля прояву своєї фантазії і вирази на стіні глибини вашої душі, як бачите, вам знадобляться фарби, кисті і гарний настрій. Нехай ваша кімната засяє новизною і оригінальністю.\n» Гойдалки своїми руками\n» Дерево на стіні своїми руками\n» Робимо трафарет для розпису стін своїми руками\n» Дизайн кухні своїми руками\n» Елегантна мозаїка з яєчної шкаралупи


Морозиво з згущеного молока - рецепт від домашніх кухарів\nДодавши згущене молоко в морозиво, у вас вийде дивовижне ласощі, побалувати яким можна всю сім'ю. Разом з молоком в масу слід вмішати обов'язково і ягоди.\nЗбийте ягоди з вершками, а після додайте згущене молоко — і на вашому столі буде відмінне ласощі, яким можна побалувати своїх близьких і гостей. У морозильній камері воно коштує близько 2 годин і подається порційно в замороженому вигляді.\nмалина— 200 грам\n1. Готувати морозиво слід з самого основного: збиваємо в блендері ягоди і вершки. Я зазвичай беру малину, полуницю або ожину.\n2. Поступово в масу вводимо згущене молоко. Продовжуємо збивати до утворення однорідної маси.\n3. Відправляємо морозиво в камеру на пару годин до повного застигання. Якщо у вас немає формочок порційних, то можете використовувати велику форму, а після викладати кульки в креманку.\n4. Прикрасьте фруктами і листочками м'яти. Всього пару годин і морозиво з згущеного молока в домашніх умовах на вашому столі.\n5. Можна зробити відразу два варіанти: один — з вершків і згущеного молока, а другий — з додаванням ягід або фруктів.\nМорозиво з вершків і згущеного молока — смачний десерт, просто пальчики оближеш! Хочу поділитися прекрасним рецептом морозива з вершків і згущеного молока для справжнього свята. опис приготування: Якщо хочете порадувати гостей на Новий Рік святковим десертом, тоді цей рецепт вам точно стане в ...\nВашій увазі пропоную рецепт приготування бісквітного торта з кремом із згущеного молока! смачний, ніжний, дуже святковий! Всім рекомендую спробувати приготувати його до наступного свята. смачно! опис приготування: Вашій увазі пропоную рецепт приготування бісквітного торта з кремом із згущеного...\nКекс з згущеного молока\nКекс з згущеного молока - пишний і смачний десерт, повз якого не пройде жоден ласун. Він дуже ніжний і ароматний. Спробуйте приготувати це чудове кондитерський виріб! опис приготування: дивіться, як приготувати кекс з згущеного молока. Це чудовий універсальний десерт для дітей і дорослих, він ...\nкорейські рецепти у духовці картопля рецепти з кабачками картопляні кульки картопля з печерицями кращий рецепт рецепти з ковбасою салат котлети картопляні гарячий шоколад швидкі пиріжки тушкована з чорносливом печеня в горщиках рецепти з підливою рецепти з печерицями рецепти баранини