Географічне положення та клімат США\nРозділ 1. Природне середовище та природні ресурси США.\n1.1. Загальна характеристика природного середовища США.\n1.2. Рельєф США.\n1.3. Клімат США.\n1.4. Ґрунтовий покрив США.\n1.5. Мінеральні ресурси США.\nРозділ 2. Тваринний та рослинний світ США.\n2.1. Особливості рослинного світу США.\n2.2. Тваринний світ США.\nРозділ 3. Антропологічний вплив на природне середовище та природні ресурси США.\nСША розташовуються у Західній півкулі, займають понад третину континенту Північна Америка (площа близько 9,4 млн. кв. км). На півночі межують з Канадою, на півдні - з Мексикою, на сході омиваються Атлантичним океаном, на півдні - Мексиканською затокою, на заході - Тихим океаном.\nУся територія США складається з трьох несуміжних частин, різних за розмірами, географічним положенням і природними умовами:\n1) власне територія США - CONUS (має площу 7,83 млн. кв. км);\n2) Аляска з численними островами, розташованими на північному заході Північної Америки, займає менше 16 відсотків усієї території країни (площа - 1,53 млн. кв. км.). Аляска межує з Канадою, омивається водами Північного Льодовитого і Тихого океанів;\n3) Гаваї (24 острови у Тихому океані) займають менше 0,2 відсотка території країни (площа - 16,8 тис. кв. км.).\nКонтинентальна частина країни простирається від океану до океану по всій центральній частині північноамериканського континенту. США граничать із Канадою на півночі й з Мексикою на півдні. Аляска займає крайній північний захід Північної Америки й відділена Берингове протокою від крайнього північного сходу Росії. Гавайські острови ( 50-й штат) - архіпелаг з 24 островів, перебуває в центральній частині Тихого океану й відділена від материкової частини США 4 тисячами кілометрів Тихоокеанських вод. Усе найбільш великі острови: Гавайї, Кахулаві, Оаху, Мауї, Кауаї - гористі й низькі. На північно-заході атоли Гавайських островів вінчають підводний вулканічний хребет і є найвищими на землі діючими вулканами. Загальна площа країни 9,36 млн.кв.км.\nМета роботиполягає в тому, щоб на основі доступної літератури проаналізувати та з’ясувати основні риси географічного положення та кліматичних умов США.\nвизначити природне середовище та природні ресурси США;\nохарактеризувати тваринний та рослинний світ США;\nдослідити антропологічний вплив на природне середовище та природні ресурси США;\nпроаналізувати ґрунтовий покрив, рельєф та клімат США.\nОб’єктом дослідженняє основи та загальні риси природного середовища США.\nПредметом дослідженнявиступає географічне положення та клімат США.\nРозділ 1. Природне середовище та природні ресурси США\n1.1. Загальна характеристика природного середовища США\nОсновні елементи топографії Сполучених Штатів Америки переважно зорієнтовані з півночі на південь. В середині країни лежать розлогі, просторі низовини, що тягнуться від Мексиканської затоки до кордону з Канадою і далі аж до Аляски. Географи, що займаються рельєфоутворенням, розділяють цей регіон рівнин та невисоких горбів на три різні фізико-географічні регіони. Вони виділяють окремо прибережні низовини Атлантики та Мексиканської затоки, серединнунизовину (яку дехто ще ділить на Великі рівнини та Внутрішні рівнини) та Канадський щит.\nАтлантична прибережна низовина простягається з півдня вздовж східного узбережжя Сполучених Штатів, а на півночі досягає кордонів Нової Англії. На цій території переважають молоді, м'які, легко еродовані осадові породи, що утворилися в останні геологічні епохи, коли всесвітній океан відходив, поступаючись місцем суходолу. Ці низовини продовжуються далеко вглиб океану, утворюючи так званий континентальний шельф, який у деяких місцях простягається до 400 кілометрів від берега.\nВнутрішні низовини, які лежать трохи північніше, хоча і мають більш хвилястий рельєф, ніж прибережні рівнини, також відзначаються здебільшого абсолютно рівною поверхнею. Дехто вважає, що цей регіон схожий на блюдце, перевернуте догори денцем і вкрите глибоким шаром осадових порід. Ці осадові шари загалом дуже рівні; більшість топографічних змін на їхній поверхні відбулося внаслідок місцевої ерозії або, як ще далі на півночі, внаслідок гляціальних наносів під час льодовикового періоду. Геологічна структура Великих рівнин дещо відрізняється від геологічної структури Внутрішніх рівнин. На території Великих рівнин також переважно залягають осадові шари, але трохи далі - на півночі - вони перериваються кількома дещо розмитими височинами, найпомітнішою з яких є височина Блек Пллз (Чорні пагорби) на заході штату Південна Дакота. Будучи фактично горизонтально рівними на території Великих рівнин, осадові шари злегка знижуються на захід у напрямі до підніжжя Скелястих гір, де розташовані такі визначні міста штату Колорадо, як Денвер та Колорадо Спрінгс.\nКордон між Великими рівнинами та Внутрішніми рівнинами відзначений низкою невисоких вертикальних оголень породи, які визначають східний край уступа осадових порід, що залягли внаслідок ерозії Скелястих гір і вкрили всю цю рівнину.\nДавнє рельєфотворення, що відбувалося на цих внутрішніх низовинах, згодом мало суттєвий вплив не лише на процес заселення американського континенту, але і на загальний розвиток економіки Сполучених Штатів. Крім того, що ці території відіграли колосальну роль в історії розвитку сільського господарства країни, їхній рельєф, можна сказати, ідеально створений для швидкої колонізації, бо фактично пів-держави можна перетнути, не зустрівши фактично жодних природних перешкод на своєму шляху. Такі природні особливості, безперечно, сприяли подальшій швидкій інтеграції цього регіону та далекого заходу з уже існуючою економічною системою решти держави. Майже вся територія внутрішніх низовин міститься в басейні річки Міссісіпі чи її притоків. Наявність останнього фактора також сприяла формуванню транспортної та економічної інфраструктури всього регіону на захід від Аппалачських гір[3, c. 57-59].\nНа північ та на північний схід від центральних низовин розташований Канадський щит. Тут старі, тверді, кристалічні гірські породи виходять на поверхню. Трохи південніше в районі низовини подібні породи вкриті наносним шаром як наслідок діяльності моря, що вкривало колись цю частину території країни. Ерозія перетворила поверхню щита на низовину із незначними рельєфними відмінностями.\nКанадський щит - це найбільший на північноамериканському континенті регіон, рельєф якого змінювався і формувався під впливом великих континентальних льодовиків, що неодноразово насувалися на цю територію протягом останнього мільйона років. Ці льодовики вкривали більшу частину території Канади на схід від Скелястих гір та Берегового хребта і майже сягали на півдні сучасних долин річок Міссурі та Огайо.\nСповзаючи на південь, льодовики зривали величезні скелі вагою по багато тонн і переносили їх на великі відстані: велетенські валуни розкидані нині по всій території Канадського щита, там, де їх залишили льодовики. Вода, що стікала з танучих льодовиків, стала основним фактором утворення на цій території головних річкових долин, прокладаючи собі зручні шляхи до океану.\nЗагалом льодовики вирівняли поверхню щита. Але через те нині в цьому регіоні ґрунти лежать дуже тонким шаром або й взагалі відсутні. Руйнування колишньої системи природного стоку призвело до утворення своєрідного водного лабіринту, спрямувавши деякі річки замість океану до озер та боліт. Тому, наприклад, центральна та північна Міннесота цілком заслужено одержала назву «Країна 10 000 озер», а це лише частина території, на яку поширювався вплив льодовиків у штатах Міннесота, Мічиган та Вісконсин.\nДалі на південь льодовик тоншав, сила його впливу на формування рельєфу спадала, і він розділявся на окремі язики, наштовхуючись на певні підвищення рельєфу. Так, наприклад, льодовик зупинився в центральній частині штату Нью-Йорк, блокований гірським масивом, що здіймається південніше річки Могавк. Однак танучі льоди ніби проорали вузькі долини в напрямку до Могавку, поступово розширюючи та поглиблюючи їх. Сьогодні в штаті Нью-Йорк плещуться води глибоких та вузьких Пальцевих озер (Finger Lakes), які заповнили згодом ці гляційні долини. До речі, багато хто вважає ці місця чи не наймальовничішими у США.\nВсюди, де проходила південна межа оледеніння, лежать наносні породи, що з'явилися тут внаслідок водної ерозії. Величезні території внутрішніх низовин вкриті мантією гляціального тилю, чи, як її ще називають, валунної глини (рештками каміння та ґрунту, подрібненими льодовиком). Причому глибина цього шару варіюється подекуди від одного, чи навіть менше, метра до 100 метрів. Там, де льодовик стояв постійно триваліший час, утворилися горбкуваті льодовикові відкладення - морени. Статен Айленд, Лонг Айленд, Мартас Віньярд, Нантакет та Кейп Код - це закінчення моренних відкладень, що, таким чином, означують собою найдальше просування льодовиків на південний схід. З іншого боку, ландшафт південніше Великих озер, можна сказати, просто помережений довгими низькими напівокруглими моренними пасмами та іншими характерними залишками діяльності льодовиків. Проте якась частина низовини уникнула великого оледеніння. Це, наприклад, південно-західна частина штату Вісконсин з прилеглою 400-кілометровою смугою долини Міссісіпі. Так сталося за рахунок незначного підвищення рівнини південніше від Верхнього озера. Воно спрямувало льодовик у це озеро і далі долиною іншого озера -Мічиган - на південь. В результаті виникла так звана «дріфтова зона», тобто зона льодовикового наносу (дріфт - це інша назва тилю), утворивши порізаний, нерівний ландшафт із крихкими скелястими формуваннями, природними містками чи арками.\nКоли льодовик відступив, по межі його поширення утворилися Великі озера. На півночі Великої рівнини це були два великих озера - Агассіц та Регіна, що разом вкривали територію більшу, аніж вкривають сучасні Великі озера.\nКоли оледеніння зовсім відступило, ці озера практично зникли. На їхнє існування вказує велике пласке ложе колишнього озера - розлога рівна територія у двох штатах: Північна Дакота та Міннесота[10, . 89-91].\nВ епоху великого оледеніння рівень світового океану був значно нижчий, ніж зараз. Через це перепад стоку річок був набагато вищим, що, в свою чергу, було в минулому причиною значно активнішої ерозії навколишніх територій і утворення розлогих та глибоких річкових долин. Згодом деякі з таких річкових долин стали частиною океану. А інші, наприклад, річки Саскуеганна або Гудзон, утворили протягом цього періоду глибокі і вузькі долини. В міру того, як льоди танули, а рівень води в океані підіймався, океанічні води затопили ці глибокі долини. Таким чином були сформовані дві з найкращих природних гаваней - Нью-Йоркська затока разом з глибоководною річкою Гудзон та захисним бар'єром, утвореним островами Статен та Лонг Айленд, і гавань на місці затопленої долини річки Саскуеганна разом з деякими її колишніми притоками - річками Потомак та Джеймс.\nСхідні прибережні рівнини притиснуті з півночі та заходу до океанського узбережжя Аппалачським нагір'ям і остаточно закінчуються на півночі мисом Кайп-Код. Далі на північ узбережна смуга є частиною Аппалачської гірської системи. Аппалачські гори - це стара, значно поруйнована ерозією гірська система, яка відділяє низовину на узбережжі від внутрішніх низовин і простягається майже по всьому сходу Сполучених Штатів.\nҐрунтове покриття переважної більшості території цього регіону досить неглибоке, а схили гір стрімкі і тому мало придатні для будь-якого сільськогосподарського використання, особливо нині, в умовах високої механізації сільського господарства. Розвиток міст та великої промисловості в цьому гірському регіоні також ускладнений через відсутність широких долин. Перші поселенці перетинали Аппалачські гори в районі річки Могавк у штаті Нью-Йорк та просувалися на південь у напрямку до території сучасної північної Алабами.\nВони виявили, що ця гірська система - суттєва перешкода на шляху їхнього просування на захід, адже основне найвище гірське пасмо переривають лише нечисленні перевали. Західні Сполучені Штати - це територія високих гір та різких раптових перепадів у висотах піднесення над рівнем моря. З фізико-географічного погляду вона складається з трьох великих гірських пасом, що тягнуться з півночі на південь. На заході регіону здіймаються Скелясті гори, які відокремлені від гір та долин Тихоокеанського узбережжя низкою високих плато, порізаних глибокими вузькими западинами.\nПочинаючи зі своїх східних відрогів, Скелясті гори є своєрідним фасадом для Великих рівнин, підносячись над ними своїми верхівками на 2000 метрів чи навіть більше. Проте подекуди, як, наприклад, це спостерігається у центральній частині південного Вайомінгу, складається враження, що гір взагалі не існує. У північній частині району Скелястих гір в Айдаго чітке спрямування гірських хребтів, що пролягають з півночі на південь, змінюється на гори, що утворилися внаслідок вулканних вивержень. Вони зазнали ерозії досить нерівномірно і перетворилися на низку різноспрямованих гірських пасом. Це найбільш незаймана територія Сполучених Штатів, якщо, звичайно, не враховувати Аляску.\nВисокі плато середнього заходу досить таки відрізняються одне від одного. їхня найпівденніша частина - плато Колорадо - утворилася з наносних шарів, різних за товщиною та складом, що були підняті геологічними процесами на висоту понад 1000 метрів над навколишніми низинними землями і дещо нахилені у напрямку з північного сходу на південний захід. Це плато вирізняється з-поміж інших подібних численними мальовничими каньйонами, вулканічними піками та піщаними пустелями.\nДалі на північ залягає велика територія, що називається Басейн Колумбія-Снейк (за назвами двох великих річок - прим, перекладача). Тут здіймаються численні застиглі лавові потоки, які подекуди сягають висоти понад 1000 метрів. Колишні і сучасні річки проробили глибокі вузькі долини між цими утвореннями таким чином, що місцеві пейзажі дуже подібні до пейзажів на Плато Колорадо, незважаючи на те, що тут немає схилів сходинками, які виникли в Колорадо внаслідок впливу різноманітних атмосферних явищ на наносні шари різної щільності. Якась частина західних територій досить щільно вкрита конусами вулканів, особливо багато їх у центральній частині південного Орегону та по долині річки Снейк в штаті Айдаго.\nЧимдалі на північ плато все більше розширюються, охоплюючи з усіх боків на Алясці долину річки Юкон. Водночас більшу частину центральної Аляски займає широка та пласка рівнина зі слабко розвиненою системою стоку[14, c. 44-48].\nТихоокеанське узбережжя Сполучених Штатів (за винятком Аляски та Гаваїв) фактично складається з двох великих гірських пасом, що тягнуться з півночі на південь, розділені численними долинами. У південній Каліфорнії Береговий хребет майже суцільний і прикрашений високими піками, що сягають 3000 метрів. Але далі на північ аж до кордону з Орегоном гори досить низькі та видовжені і рідко здіймаються вище ніж на 1000 метрів. Це зона, де відбувається найбільше зсувів не лише в регіоні, але й в усій державі, тут також часто відбуваються землетруси. Вдовж кордону між Орегоном та Каліфорнією здіймаються гори Кламас, досить високі, розлогі, стрімкі, з великими перепадами висот. За винятком Олімпійських гір на північному заході штату Вашингтон, Береговий хребет на решті території штатів Орегон та Вашингтон загалом невисокий і швидше нагадує високі пагорби, аніж гори.\nЗа Береговим хребтом розташовані великі внутрішні низовини: Центральна долина в Каліфорнії, долина Вілламетте в Орегоні та низовина Рагет-Саунд в штаті Вашингтон. Це найбільші низовини на Західному узбережжі. Маючи непогані ґрунти, ці низовини є найбільшими постачальниками сільськогосподарської продукції на всьому тихоокеанському узбережжі США.\nНа схід від низовин міститься гірський масив - Сьєрра Невада та Каскадні гори. Сьєрра Невада - немовби величезна брила земної поверхні, здійнята з глибокими розломами як на схід, так і на захід, особливо стрімко височить вона із східного боку. Так, коли дивитися із західного боку, то схили Сьєрра Невади ще відносно невисокі, але зі сходу вони здіймаються подекуди на 3000 метрів. Під час формування Каскадних гір активно відбувалися вулканічні процеси. Саме тут, у штаті Вашингтон, містяться найвідоміші в Сполучених Штатах вулкани Рейнір та Свята Гелена[3, c. 32-33].\n1.2. Рельєф США\nВелику частину території країни на сході та в центральних районах займають рівнини і невисокі гори. На сході розташовані гори Аппалачі (найвища точка - гора Мітчелл - 2 037 метрів). На півночі вони виходять до Атлантичного океану, на півдні відділені від нього Приатлантичною низиною.\nНа захід від Аппалачів знаходяться Центральні рівнини (висота 200-500 метрів), Великі рівнини (передгірне плато Кордильєрів висотою від 500 на сході і до 1600 метрів на заході) і на південний захід Примексиканська низовина (висота - близько 150 метрів). У районі озера Верхнє на території США заходить Лаврентійська височина, основна частина якої розташована в Канаді. Західну частину країни (включаючи Аляску) займають високі хребти (висота - близько 3000-5000 метрів), плоскогір'я і плато Кордильєрів.\nНа Алясці хребти (Брукса, Алеутський, Аляскінський і плоскогір'я Юкон) витягнуті із заходу на схід. У північній частині їх облямовує Арктична низовина. На Алясці знаходиться найвища вершина США і всієї Північної Америки - гора Мак-Кінлі (6194 метри).\nНа основній території країни гірські ланцюги спрямовані з півночі на південь. До системи Кордильєрів входять Колумбійське плато, нагір'я Великий Басейн, плато Колорадо. Плато і плоскогір'я обмежують на Заході вулканічні Каскадні гори, хребет Сьєрра-Невада (найвища вершина - гора Уїтні - 4418 метрів), на заході переходять у смугу долин - Упламетську, Велику Каліфорнійську і Нижньокаліфорнійську.\nСхідну окраїну пояса Кордильєрів утворюють хребти Скелястих гір (найвища вершина - г. Елберт, 4399 метрів). На узбережжі Тихого океану розташовані Берегові хребти (висота - близько 2400 метрів).\nГавайські острови являють собою ряд вулканів. Висота Маунд-Кеа, найбільшого погаслого вулкана - 4205 метрів. Кратер найбільшого діючого вулкана Маунд-Лоа знаходиться на висоті 4170 метрів[4, c. 193-194].\n1.3. Клімат США\nКлімат - це сукупність погодних умов, що постійно спостерігаються протягом багаторічного періоду. Певний тип клімату складається з багатьох різнорідних елементів, найважливішими з яких є температура повітря та кількість опадів. Клімат є результатом взаємодії трьох основних складників. Першим із них є географічна широта. Земля нахиляється на своїй осі в залежності від місцеперебування на своїй орбіті під час обертання навколо Сонця. Обертаючись навколо Сонця протягом року, спершу північна півкуля, а потім південна півкуля перебувають під дією більш або менш прямовисних сонячних променів. Коли у північній півкулі літо, території, які лежать у вищих широтах, мають довший день, а на крайній півночі день взагалі безперервний протягом досить тривалого часу. У зимові місяці в північних широтах тривалість дня істотно скорочується, а чим далі на південь, тим день триваліший, а сонячне проміння все прямовисніше падає на поверхню Землі.\nДругим складником є взаємозв’язок поверхні землі з водою. Звичайно, земля нагрівається і холоне швидше, ніж вода. Всередині континентів, на територіях, розташованих далеко від великих водних обширів, відбуваються значно різкіші і більші зміни температури, ніж, наприклад, на узбережжі океану. У деяких місцях на півночі Великих рівнин річне коливання температур сягає 65 градусів за Цельсієм; а в окремих місцях була зафіксована навіть рекордна різниця у 100 градусів за Цельсієм (від +50 до -50).\nЗворотне явище спостерігається у прибережній смузі, особливо на західному узбережжі у середніх широтах. У цих місцях спостерігається слабке коливання температур, як результат впливу моря. Літні та зимові коливання пом'якшуються рухом великих повітряних мас переважно із заходу на берег з боку океану. Горизонтальні та вертикальні морські течії мінімізують сезонні зміни в температурі на поверхні води. Помірна температура води пом'якшує перепади температури повітря над своєю поверхнею.\nКількість опадів також безпосередньо залежить від віддаленості океану. Території, що лежать ближче до узбережжя, як правило, отримують більшу кількість опадів. Це відбувається тому, що чим більша кількість води, тим більш інтенсивно вона випаровується і тому зростає кількість вологи в атмосфері, що в свою чергу підвищує рівень опадів. Існують, однак, цікаві винятки з цього правила, наприклад, засушливе узбережжя південної Каліфорнії чи арктичне узбережжя Аляски.\nТретій важливий складник клімату - це топографія. Найбільш очевидним є зв'язок між висотою підняття та температурою: чим вище підняття, тим нижча температура. Загалом вплив топографії на температуру може бути значно збільшено через наявність чи відсутність вітрів. Якщо гірські хребти перетинають головні вітрові потоки, вони змушують повітря підійматися вгору і охолоджуватися. В міру того, як повітряні маси охолоджуються, кількість вологи в них зменшується. Опади випадають, якщо через охолодження відносна вологість зростає до 100 відсотків. Волога падає на навітряну сторону, а підвітряна сторона залишається сухою. Найвогкіша територія в Північній Америці пролягає вздовж тихоокеанського узбережжя від Орегону до південної Аляски, де вологі вітри налітають на прибережні гори. В середньому тут випадає 200 сантиметрів опадів на рік, а в деяких регіонах навіть до 300 сантиметрів[8, c. 105-106].\nГори можуть також зменшувати і пом'якшувальний вплив моря на температуру повітря, як, наприклад, це відбувається на північно-західному узбережжі Тихого океану. Західні Кордильєри (великий гірський масив) обмежують вплив морського клімату на узбережжі. Найбільша різниця як в температурі, так і у кількості опадів на найменшій віддалі існує в Америці саме на західному узбережжі - на західному та східному схилах Берегового хребта. Саме через те, що на узбережжі гірські хребти пролягають як бар'єр з півночі на південь на шляху західних вологих вітрів, тут у глибині за горами містяться найбільш посушливі території на заході США.\nНа схід від Скелястих гір вплив рельєфу на рівень опадів практично нівелюється, почасти тому, що ці східні гори відносно невисокі і тому по суті не є значним бар'єром на шляху повітряних мас, а почасти тому, що загалом погода внутрішніх територій формується в результаті боротьби двох інших великих повітряних мас. Перша рухається на північ із району Мексиканської затоки, а інша просувається на південь із Канади. В результаті їхніх впливів і формується погода цього регіону.\nДаний приклад ілюструє четвертий важливий складник у формуванні клімату - це вплив властивостей повітряних мас та напрямків вітру. Погода у Сполучених Штатах значною мірою перебуває в залежності від результатів боротьби між полярними континентальними повітряними масами (як правило, вони холодні, сухі і стабільні) та тропічними морськими повітряними масами (теплими, вологими та нестабільними). Перші просуваються далі на південь в основному взимку, а другі на північ і переважно влітку. Більша частина Америки перебуває під впливом західних вітрів, які переносять зміни погоди із заходу на схід. Ось чому континентальний клімат внутрішніх територій так близько присунутий до Східного узбережжя.\nСША відрізняються великою розмаїтістю кліматичних умов. На основній території країни виділяють дві головні кліматичні області - Східну й Західну. Границя між ними збігається з ізогієтою 500 мм і треба приблизно уздовж меридіана 100° з.д.\nСхідна область у цілому характеризується вологим кліматом із середньою річною кількістю опадів від 500 мм уздовж меридіана 100° з.д. до більше 1500 мм на південно-сході. Основне джерело опадів - тепле вологе повітря, що надходить із боку Мексиканської затоки, і - у набагато меншому ступені - з боку Атлантичного океану. Температури в цій області більше залежать від широти місцевості, чим від висоти поверхні, і досить рівномірно підвищуються з півночі на південь. У результаті літо на півночі коротке й тепле, на півдні тривале й печеня, а зима на півночі довга й холодна, на півдні коротка й дуже тепла.\nБільша частина Східної області піддається частим змінам погоди, головним чином тому, що потоки теплого повітря з півдня часто перериваються масами холодного повітря, що проникають із півночі. Особливо мінлива погода в Новій Англії, де вітренні дощові періоди швидко переміняються безхмарними сухими.\nУ Західній області гірський рельєф дуже впливає на циркуляцію атмосфери. Коли вологонесучі повітряні маси, що рухаються від Тихого океану на схід, піднімаються над високими горами, там випадають опади. Відповідно навітряні західні схили гір значно краще забезпечені вологою, чим великі арідні території, розташовані з підветреної сторони в дощовій тіні гір. Хоча в цілому Західної області властивий арідний клімат, середня річна кількість опадів коливається від менш 120 мм у пустелі Сонора до більше 2500 мм у деяких місцевостях Берегових хребтів.\nТемператури в Західній області залежать від широти й висоти місцевості, а в прибережних районах позначається стримуючий вплив океану. Найвищі частини гір постійно перебувають у зимових умовах, тоді як у самих південних пустелях більшу частину року переважає жарка погода. Скелясті гори захищають їх від вторгнення холодних повітряних мас із півночі[13, c. 78-81].\nВнаслідок вивчення кліматичних особливостей у США можна виділити кілька кліматичних регіонів. На сході основним складником зміни клімату є температура, на заході - кількість опадів. На сході кліматичні регіони поділяються за принципом тривалості періоду вегетації - від середньої дати останнього морозу навесні до середньої дати першого морозу восени, а також з урахуванням середньої максимальної літньої температури та середньої мінімальної зимової. На заході середньорічний рівень опадів є основним критерієм, хоча, звичайно, помірна температура є також важливою складовою при формуванні морського клімату західного узбережжя. На сході чим далі на північ, тим клімат стає відносно сухішим; на заході він стає холоднішим. На сході на його формування найбільше впливає широта, на заході – рельєф[3, c. 42].\n1.4. Ґрунтовий покрив США\nЯкісні характеристики ґрунтів певної території залежать від впливу таких важливих складників, як мінеральний склад материнської скельної породи, клімат, рельєф, а також рештки рослин та тварин, що розкладаються в них. Існують сотні різних видів ґрунтів, які склалися в результаті взаємодії саме цих елементів. Кожний окремо взятий вид ґрунту утворюється внаслідок змішування цих компонентів у різних пропорціях, від чого залежить колір ґрунту, його склад та дія ґрунтових колоїдів.\nКолоїди - це невеличкі часточки ґрунту. Вони мають властивості комплексно впливати на якість ґрунту. Кислотність чи лужність ґрунту, наприклад, є результатом протидії та взаємодії колоїдів у ґрунтах. Кислотні ґрунти поширені в холодному вогкому кліматі; лужні ґрунти поширені в сухих регіонах. Більшість сільськогосподарських угідь на сході Сполучених Штатів мають середню чи навіть велику кислотність. Тому в них періодично треба вносити вапно для того, щоб нейтралізувати цю кислотність, перед тим як на них вирощувати переважну більшість сільськогосподарських культур.\nКолір - одна з найбільш наочних якостей ґрунту. Темний колір, як правило, свідчить про велику кількість органіки в ґрунті, червоний - про наявність сполук заліза. Загалом, однак, колір є результатом всього комплексу грунтотворчих процесів. Так, наприклад, світло-сірі ґрунти північних хвойних лісів з'явилися внаслідок вилуговування органічних часток та мінералів у поверховому шарі ґрунту.\nСклад ґрунту, який визначає його здатність зберігати та віддавати вологу, залежить від кількості та розміру часточок ґрунту. Кількістю піску у ґрунті вимірюється грубість його складу. Якщо у ґрунті багато пороху, то це середній за грубістю грунт, а коли глини - то такий грунт найкращий.\nҐрунти, які називають суглинками, містять значну кількість всіх трьох фракцій і вважаються найкращими. Вони достатньо добре вбирають вологу, але водночас не так вже й швидко її випаровують.\nДепартамент сільського господарства Сполучених Штатів розробив систему класифікації ґрунтів, яка охоплює найбільш поширені види ґрунтів по всій країні. Неродючі ґрунти лежать переважно на південному заході в посушливій зоні. Ці ґрунти посушливої кліматичної зони мають низький вміст органічних речовин і тому низьку сільськогосподарську вартість. Підзолисті ґрунти виникають, як правило, в холодному вологому кліматі, хоча їх можна знайти у Північній Флориді. Вони дуже кислі і мають низький вміст поживних речовин, на них можна вирощувати лише сільськогосподарські культури, які люблять кислі ґрунти. Тундрові ґрунти також мають невисоку сільськогосподарську вартість і в основному поширені у холодному вологому кліматі, наприклад, на Алясці. Ці ґрунти залягають тонким шаром, вони часто перезволожені і лежать на вічній мерзлоті. Гірські ґрунти можна знайти у Західній Вірджинії, Юті та на Алясці. Вони не розвинені та не мають особливої цінності з точки зору ведення сільського господарства[7, c. 79-81].\nҐрунти прерій та пасовищ, чорноземи та каштанові ґрунти (Mollisols) містяться в кліматичній зоні помірної зволоженості в центрі та на півночі країни, а також у північній частині тихоокеанського узбережжя. Вони залягають товстим шаром, мають темно-коричневий, а то й чорний колір, досить пухкі та насичені органічними речовинами. Ці ґрунти належать до найродючіших у світі. Більшість зернових у Сполучених Штатах вирощується на цих ґрунтах.\nЛісові ґрунти (Alfisols) - стоять на другому місці по родючості після ґрунтів прерій та пасовищ. Це ґрунти лісів середніх широт та лісостепів. З точки зору клімату це дуже «середні» ґрунти. Вони розташовані у регіоні із достатнім зволоженням, щоб у них затримувалися часточки глини, але не настільки зволожені, щоб стати дуже лужними чи втратити родючість через вимивання органічних часток.\nЛісові ґрунти (Alfisols) поділяються на три підвиди, кожен з яких пов'язаний з тією чи іншою кліматичною зоною. Бурі лісові ґрунти (Udalfs) - це ґрунти листопадних лісів середнього заходу. Дещо кислі, вони водночас дуже родючі, якщо використовувати вапно для зменшення кислотності. Жовтоземи та червоноземи вологих лісів (Ustalfs) лежать у теплій зоні з регулярним сезонним зволоженням, вони поширені в Техасі та Оклахомі. Ці ґрунти також надзвичайно родючі, якщо їх зрошувати. Ґрунти коричневих сухих лісів (Xeralfs) - це ґрунти зони з прохолодними вологими зимами та жарким сухим літом. Вони містяться в центральній та південній Каліфорнії і також є дуже родючими.\nКоричнево-червоні і червоно-бурі ґрунти (Ultisols) - це ґрунти з найбільшим ступенем вимивання родючих часток у США. Вони утворилися в регіонах із значними опадами і тривалим періодом позитивних температур, як на півдні. Ці грунти складаються з дрібних розчинних часточок та глини, значна частина яких вимивається під час опадів. Ці ґрунти також можуть бути родючими, але на перешкоді цьому стоїть їхня висока кислотність, необхідність їх часто вапнувати та постійна ерозія.\nАлювіальні ґрунти (Entisols) - це молоді ґрунти, ще не достатньо сформовані, щоб по них можна було судити про їхні якості. Вони широко розкидані і існують у багатьох видах від Піщаних схилів штату Небраска до алювіальних заплавних територій долини річки Міссісіпі. Сільськогосподарський потенціал цих ґрунтів різний, але алювіальні пойменні ґрунти збагачуються наносами під час повеней і тому належать також до найпродуктивніших у Сполучених Штатах[6,c. 69-70].\n1.5. Мінеральні ресурси США\nІснує певний зв'язок між розташуванням родовищ корисних копалень, що використовуються у важкій промисловості, та геологічною будовою земної кори. Кожен з трьох основних видів земної поверхні - осадовий, метаморфічний та вивержений - може містити певні мінеральні ресурси, корисні для людини. Осадові та метаморфічні породи найбільш поширені і містять у собі значно більше корисних копалин, ніж вивержені породи.\nОсадові породи - це результат поступового зсідання маленьких часточок у стоячій воді. Так, наприклад, якщо мілководне море було розташовано поруч із засушливими територіями з рідкими, але сильними опадами, часточки піску вимивалися в це море і осідали на великих площах на дні під впливом течій та сили земного тяжіння. Якщо це тривалий процес, то кожен наступний шар піску притискає попередній, під впливом чого піщані маси, що залягли лише кілька тисяч років перед тим, тужавіють. А коли це морське дно піднімається на поверхню і перетворюється на гори через зсуви земної кори, то перед нами постають скелі, що складаються з пісковиків.\nПриблизно 300 мільйонів років тому протягом так званого кам’яновугільного періоду палеозойської ери склалися такі умови, за яких утворилися більшість з відомих нам осадових порід. Вкриті густою, могутньою рослинністю, болотисті території поступово занурилися у воду і опинилися під шаром осадових порід. У деяких випадках органічні речовини продовжували своє існування у вигляді рідини. Затримавшись між скельними шарами, непроникними для рідини, вони перетворилися на нафту. У більшості випадків такі нафтові поклади супроводжуються супутніми покладами природного газу. За інших умов органічні речовини перетворювалися на поклади вугілля, інколи лише близько сантиметра у товщину, хоча подекуди трапляються і шари товщиною у кілька десятків метрів.\nУ Північній Америці великі регіони були вкриті осадовими породами протягом кам'яновугільного періоду. Території, де можна знайти поклади вугілля, нафти чи природного газу, зосереджені в районі Внутрішніх та Великих рівнин, узбережжя Мексиканської затоки, частково у горах та долинах тихоокеанського узбережжя, на Арктичному узбережжі, на західних схилах Аппалачського високогір'я, а також у районі східних Скелястих гір.\nВеликі поклади корисних копалин було знайдено в багатьох районах цих осадових низовин. Так, найбільший у Сполучених Штатах кам'яновугільний басейн лежить серед пагорбів Аппалачської височини. Шахти розташовані на великій території у східному Кентукі, західній Вірджинії та західній Пенсильванії. їх почали розробляти вже дуже давно. Це були перші американські копальні, але вони й досі забезпечують половину всіх потреб США у вугіллі[12, c. 13-14].\nДо недавнього часу велика кількість вугілля у США видобувалася в Східному внутрішньому басейні, що охоплює більшу частину території штату Іллінойс та простягається звідти до західної Індіани та західного Кентукі. Хоча вугілля з деяких родовищ Східного внутрішнього басейну використовується у металургійній промисловості, великий вміст сірки у ньому перешкоджає використовувати його для обігрівання житла та виробництва електричної енергії.\nЗахідне внутрішнє родовище також велике і міститься на території штатів Айова та Міссурі, невелика частина його відгалужується на південь у західну частину штату Оклахома. Вугілля в цьому басейні дещо нижчої якості, ніж те, що видобувається у родовищах на сході, його, власне, лише недавно почали тут видобувати.\nВздовж східних схилів Скелястих гір знаходиться кілька великих і багато незначних родовищ бітумного вугілля. Великі родовища у Вайомінгу та Монтані почали розробляти десь двадцять років тому. На півночі Великих рівнин знаходиться кілька великих родовищ легніту (бурого вугілля).\nОкремі родовища нафти та природного газу можна знайти на території Аппалачського кам'яновугільного басейну. У південному Іллінойсі та центральній частині південного Мічигану також видобувають певну кількість нафти. Розрізнені невеликі родовища є по всій північній частині Великих рівнин та в північній частині району Скелястих гір.\nБезсумнівно однак, що найбільші нафтові поля залягають на півдні рівнин, вздовж узбережжя Мексиканської затоки та у південній Каліфорнії. Вони йдуть ніби суцільною аркою вздовж всього узбережжя штатів Техас та Луїзіана. Водночас дещо менше родовище нафти простяглося від районів центрального Канзасу на південь через Оклахому і далі на захід через центральний Техас у штат Нью Мексико. Між цими двома великими нафтовими районами знаходяться два також надзвичайно важливих родовища: східнотехаське родовище та родовище Панхандел на північному заході Техасу. Окремо розташовані надзвичайно важливі родовища у південній Каліфорнії. В середині шістдесятих розпочалася також експлуатація родовищ вздовж північного узбережжя Аляски.\nМетаморфічні породи утворилися цілком по-іншому, аніж осадові, - під впливом процесів деформації земної кори, які супроводжувалися надзвичайно потужним стисканням її окремих шарів, так що їхня будова зазнала відчутних, а інколи й кардинальних змін. Часом тиск був настільки потужним і супроводжувався такими високими температурами протягом тисячоліть, що навіть молекулярна структура деяких порід докорінно змінилася. Ці трансформації пояснюють, чому метали найчастіше залягають у регіонах поширення метаморфічних порід.\nБагато родовищ, де вже давно видобуваються руди різноманітних металів, зосереджені вздовж кордонів Канадського щита. Вони аркою вигинаються від північної Атлантики та гирла річки Святого Лаврентія через область Великих озер і далі на північ через всю територію Канади аж до Північного Льодовитого океану. Ця область залягання корисних копалин продовжується на обох берегах озера Верхнього: на півночі штату Мічиган, Вісконсин та Міннесота - багатими покладами міді та заліза.\nДруга зона металоморфних порід міститься у східній частині Аппалачських гір. Саме залізо і мідь були серед перших важливих знахідок колоністів у Новій Англії.\nТретій великий район поширення руд металів лежить у західних горах. Там розташувалися родовища золота й срібла, деякі з них дуже багаті. їх недавно знайшли геологорозвідувальні та видобувні компанії на всьому тихоокеанському узбережжі від мексиканського кордону на півдні аж до районів центральної Аляски. Значну промислову цінність мають великі поклади міді, цинку, свинцю, молібдену та урану, розвідані у західному регіоні, так само як і дещо менші родовища вольфраму, хрому, марганцю та інших мінералів.\nОднак не треба вважати, що власні, надзвичайно різноманітні, поклади корисних копалин, зосереджені в цих трьох зонах, здатні задовольнити колосальні потреби американської економіки. Деякі мінерали, необхідні в сучасній промисловості (перш за все це олово, марганець чи високоякісні боксити для виробництва алюмінію), не видобуваються в Сполучених Штатах у кількості, що може задовольнити державні потреби. На додаток можна сказати, що загалом зростання промисловості весь час вимагає розширеного видобутку все нових і нових видів сировини. Однак лише кілька країн можуть намагатися дорівнятися за якістю і хоч трохи наблизитися за кількістю та різноманітністю в покладах металів та горючих мінералів до США.\nЦе багатство мінеральних ресурсів надзвичайно прислужилося в розвитку економіки Сполучених Штатів Америки[15, c. 50-52].\nРозділ 2. Тваринний та рослинний світ США\n2.1. Особливості рослинного світу США\nУ ботаніків є поняття пікової вегетації, за допомогою якого вони позначають рослинну формацію, що росте і репродукується необмежено в певному місці із стабільним кліматом та середніми ґрунтами і зволоженням. Для більшості населених регіонів Сполучених Штатів сьогодні цей підхід мало що означає. Природна вегетація, якщо вона колись і існувала, була настільки істотно змінена, порушена та переміщена, що зараз її дуже важко де-небудь знайти. Так, наприклад, на південному сході колишні природні змішані широколистяно-хвойні ліси були виведені і замінені більш вигідними з економічного погляду хвойними лісами. Трав'янистий покрив рівнин та прерій нині в основному імпортований з Європи. їхні американські попередники зникають чи тому, що вони утворюють пасовища нижчої якості для сільськогосподарських тварин, чи тому, що вони не можуть опиратися навалі сучасної цивілізації та завезених з інших регіонів планети різноманітних бур'янів. Лише залишки пікової вегетації можна знайти на заході та на півночі.\nІснує кілька підходів до ботанічного районування. Найпростіший - це поділити всю територію Сполучених Штатів на три великих регіони - ліси, травостої та чагарники. Колись ліси вкривали більшість території сходу, центральну та північну частину тихоокеанського узбережжя, більшість підвищень на заході та широкою смугою тяглися по всій півночі у внутрішніх районах континенту. Ліси тихоокеанського узбережжя, ліси внутрішніх регіонів на заході, на півночі та вузька лісова смуга на далекому півдні були загалом хвойними та складалися з дерев різних видів. Більшість території штату Огайо та долини вздовж річки Міссісіпі в її нижній течії, а також район біля Великих озер були вкриті листопадними, широколистяними лісами.\nТравостої вкривали більшість внутрішніх низовин, територію майже всіх Великих рівнин від Техасу та Нью Мексико аж до кордонів з Канадою. Це загалом регіон із субконтинентальним кліматом, із рівнем зволоженості, недостатнім для існування дерев. На сході травостої, великі прерії вклинюються в навколишні території і на території штату Іллінойс Досягають західних кордонів Індіани, у якій вже рівень зволоженості достатньо високий, щоб підтримувати існування дерев.\nЧагарники загалом виникають в умовах сухого клімату. Вони поширені на внутрішніх територіях заходу і варіюються від масивів різноманітних кактусів на південному заході до густих, щіткоподібних масивів посухостійких кущів у південній Каліфорнії та мескітових заростей у Техасі.\nНа крайній півночі лежить тундра. Там клімат настільки холодний та настільки сухий, що нічого, крім трав, мохів та лишайників, не може рости. Тундра існує на невеличких територіях і південніше у Сполучених Штатах, там, де кліматичні умови та високе підняття унеможливлюють зростання дерев. Далеко на півночі дерева ростуть в низовинах, подекуди навіть за межами смуги поширення лісів[14, c. 48-49].\n2.2. Тваринний світ США\nФауна північної Америки має чимало спільних з Євразією видів. Ця спільність пояснюється існуванням у недалекому геологічному минулому сухопутного зв’язку між Північно-східною Азією і Північно-Західною Америкою. Суша, що була колись на місці Берингової протоки, могла бути центром видоутворення тварин, звідки вони розселялися і в Північну Америку, і в Євразію.\nБагато також безхребетних, особливо комах, молюсків тощо[9, c. 121-122].\nДля зони гірських лісів заходу США типовими тваринами є: товсторогий баран, який живе вище від межі лісу в горах, величезний хижак – ведмідь грізлі, ведмідь барібал з довгою чорною шерстю, вовки, лисиці, американський борсук. Багато також гризунів – деревних дикобразів, гірських бобрів, зайців, білок, скакунчиків, летяг. З птахів характерні каліфорнійський гриф і каліфорнійська куріпка, зустрічаються також колібрі – представники неотропічної фауни. У гірських районах Мексики живе птах подорожник, родич європейської зозулі. Він корисний тим, що поїдає багато дрібних гризунів і комах; крім того, це єдиний птах, який знищує гримучих змій.\nНа південному заході США велике поширення мають плазуни, зокрема такі, як безнога каліфорнійська ящірка, отрутозуб, багато гримучих змій тощо. З павукоподібних поширені отруйні тарантули і скорпіони.\nАнтільська зоогеографічна підобласть має острівний характер фауни. Тут, наприклад, нема великих ссавців, є кілька видів мавп, три види кажанів, з гризунів – заєць золотий агуті та ін. На Антільських островах водиться також кілька видів великих черепах[15, c. 52-54].\nРозділ 3. Антропологічний вплив на природне середовище та природні ресурси США\nДеякі явища характерні для всіх Сполучених Штатів Америки, незважаючи на розлогість їхньої території, регіональні географічні відмінності чи кордони між штатами. Ці явища однаково виявляються всюди, впливаючи на те, як американці облаштовують свою країну.\nМільйони американців, незважаючи на те, що вони живуть у містах, воліють вважати свою країну загалом сільською, і часом здається, що вони цілком щиро вірять, що саме це є основою американського національного духу. Водночас немає особливих підстав нині так вважати, адже близько 70 відсотків сучасних американців живе у містах, а понад 40 відсотків - у містах із населенням в один мільйон мешканців, а то й більше. У 1990 році селян (тобто фермерів з родинами) у Сполучених Штатах проживало близько 5 мільйонів (2 відсотки від усього населення). Цей відсоток весь час зменшується, починаючи з першого перепису населення у 1790 році, коли сільське населення в Америці перевищувало 90 відсотків від усього населення.\nМи хотіли б особливо наголосити на кількох важливих особливостях американської урбанізації. Міста загалом мають особливу форму і особливе планування. Більшість американських міст мають вигляд сітки з прямокутників. Почасти це результат культурних традицій, почасти на це впливало бажання найефективніше забезпечити різноманітні перевезення, ще до появи автомобільного транспорту, а почасти це сталося тому, що завдяки такому плануванню легше охороняти і контролювати територію міста. Кожне місто, як правило, складається з кількох різних за функціональним призначенням промислових і торгівельних кварталів, житлових районів, територій складів тощо. Міста можуть існувати для задоволення різноманітних потреб держави та її громадян. Так, деякі з них відіграють важливу роль як транспортні центри. Інші виконують певні адміністративні функції або ж можуть бути центрами відпочинку чи промислового виробництва. Більшість міст у США - власне, всі великі міста - виконують багато різноманітних функцій. Водночас для більшості з них характерні якісь певні особливі функції, які передусім впливали на їхній розвиток і донині формують їхнє неповторне обличчя.\nВласне швидке зростання міст у Сполучених Штатах в останні 100 років, поряд з високою мобільністю міського населення, стало найбільш характерною рисою процесу урбанізації в державі. У деяких регіонах ці процеси урбанізації призвели до створення міських агломерацій, у яких перемішалися райони, адміністративно належні до різних міст.\nЗначна частина населення Сполучених Штатів прямо чи опосередковано працює у виробничій сфері. Більшість міст було засновано і бурхливо розвивалося саме, передусім, під впливом цього фактора.\nНині існує велика регіональна спеціалізація у виробництві, що склалася історично почасти в результаті наявності чи відсутності тих чи інших джерел сировини, а почасти як результат усталених виробничих зв’язків. Адже логіка підприємництва вимагає, наприклад, з метою зменшити витрати на перевезення, розміщувати підприємства з виробництва окремих деталей поруч із підприємством, яке випускає вже готову продукцію.\nНа промислову спеціалізацію регіонів також дуже впливає такий фактор, як різниця у кваліфікації робітників, у якості транспортних засобів, а також нерідко це можуть бути і певні політичні мотиви. Водночас регіони намагаються спеціалізуватися на виробництві саме тих товарів, які з точки зору можливого прибутку найкраще виробляти саме тут. З іншого боку, наслідком такої спеціалізації є взаємозалежність різних регіонів. Лише кілька великих регіонів у США є дійсно самодостатніми з точки зору виробництва різноманітних товарів, хоча місцеві патріоти у багатьох регіонах мають і дещо іншу думку[5, c. 132-133].\nДобре розвинена транспортна мережа Сполучених Штатів - важливий елемент інтенсивної економічної взаємодії регіонів. Товари та люди вільно пересуваються як по регіону, так і по всій країні. Тому і виникає велика залежність регіонів від спрямування та інтенсивності таких міжрегіональних потоків. Відносна ізоляція регіонів - явище незвичайне, хоча подекуди вона теж існує.\nБлизько 20 відсотків американців міняють своє місце проживання щороку. І хоча, у більшості випадків, така міграція має локальний характер, вона в свою чергу суттєво впливає і на міжрегіональний обмін населенням.\nАж до останнього десятиліття ІХ ст. включно в Америці відбулося постійне переселення на захід великих мас людей на незаселені прикордонні сільськогосподарські землі. Згодом міграційні потоки повернули у бік міст, що пропонували кращі умови життя та можливості для реалізації своїх здібностей. Згодом, коли економіка США увійшла у так звану постіндустріальну фазу, почалося постійне зростання кількості працівників у сфері обслуговування - тобто у невиробничій сфері. Раніше ці процеси відбувалися передусім у видобувній та переробній промисловості. Але працівники, зайняті у невиробничій сфері, набагато менше прив'язані до свого місця роботи, а отже, і до місця проживання, тому їх кількість постійно збільшується, особливо в регіонах, найбільш зручних для проживання.\nУ Сполучених Штатах близько 25 відсотків сільськогосподарської продукції виробляється на експорт. Крім того, країна у більшості випадків здатна самостійно забезпечити свої колосальні потреби у різноманітній сировині. Потенційно Сполучені Штати можуть бути найбільшим у світі постачальником на світові ринки багатьох видів несільськогосподарської сировини і є нині найбільшим у світі експортером вугілля.\nНезважаючи на те, що у США переважає міське населення, видобувна промисловість потребує великої кількості робітників, які б мали проживати у невеликих селищах поблизу копалень. Те саме стосується і сільськогосподарського виробництва, яке провадиться з використанням великих земельних ділянок. Тому можна легко простежити безпосередній зв'язок між навколишнім середовищем та тим, як люди пристосувалися до його особливостей. В свою чергу уряд відіграє важливу роль, регулюючи та контролюючи експлуатацію земних надр, виробництво сільськогосподарської продукції та використання інших природних ресурсів. Зокрема, це пов'язано з тим, що подальший розвиток міст та промислового виробництва часом вимагає такої сировини, яка існує у США в недостатній кількості і яку вони змушені імпортувати[2, c. 351-352].\nВисокий національний дохід США досягається за рахунок високої продуктивності праці, що вимагає в свою чергу широкого використання різноманітного устаткування та машин. Водночас сучасні машини вимагають великих енергетичних витрат. До цього спонукає також і мобільність американського суспільства. Високі прибутки значної частини населення зумовлюють зростання їхніх вимог і потреб, що в свою чергу призводить до підвищення споживання енергії.\nАмерика споживає близько 25 відсотків загальносвітового виробництва електроенергії. Сполучені Штати імпортують половину нафтових ресурсів від тих, що споживають, значну частину перероблюваної залізної руди та природного газу, майже все олово та алюміній, а також інші види сировини в значних кількостях.\nВисокі прибутки суттєво впливають і на структуру харчування. Американці їдять набагато більше м'яса і мають значно різноманітніше меню, аніж більшість населення інших країн. Виробництво яловичини та молочних продуктів - особливо важливі галузі американського сільського господарства.\nОдним з наслідків високого рівня споживання у поєднанні з багатством природних ресурсів та їх інтенсивним використанням є помітне руйнування навколишнього середовища. Мінеральні ресурси майже неможливо видобувати з надр, не впливаючи на оточуючий світ. їх переробка та використання в подальшому виробництві завжди забруднює повітря і воду.\nЗростаюча небезпека таких негативних впливів на навколишнє середовище стимулює суперечку між прибічниками подальшого збільшення виробництва і тими, хто вимагає його згортання. Ця суперечка, в свою чергу, стимулює урядовий інтерес до проблеми захисту навколишнього середовища, з метою виробити компроміс між цими крайніми позиціями. В міру того, як власні природні ресурси зменшуватимуться, а їхня вартість і витрати на їх видобування і обробку зростатимуть, цей конфлікт набуватиме все більшого і більшого значення.\nСполучені Штати мають складну політичну систему, при якій закон главенствує, але будь-яка діяльність у державі є в компетенції багатьох органів виконавчої та законодавчої влади, частину з представників якої обирають, а частину призначають.\nНа всіх рівнях, окрім найвищого державного рівня, складність політичної структури призводить до виникнення багатьох проблем у діяльності державних службовців. Графства, округи, міста чи містечка - усі вони мають виборних урядовців. Безліч спеціальних адміністративних підрозділів виконує свої функції в галузі освіти, громадського транспорту чи водопостачання. В результаті часом важко збагнути в їхній роботі якийсь сенс, оскільки їхні юридичні права на той чи інший вид діяльності нерідко перехрещуються.\nКультура Сполучених Штатів виросла з різноманітних культурних традицій. Афроамериканці зробили величезний внесок у розвиток цієї культури. Особливий культурний регіон виник свого часу на південному заході країни в результаті змішування культурних традицій латиноамериканців, індіанців та американців європейського походження. Відчутно китайський культурний струмінь у житті таких міст, як Сан-Франциско чи Нью-Йорк. Культурне розмаїття - важливий елемент, характерна особливість країни[1, c. 23-25].\nНа території США розташовані практично всі кліматичні зони. Характерними типами клімату є: тропічний (Гаваї); помірний і субтропічний морський (узбережжя Тихого океану); континентально-морський (узбережжя Атлантичного океану); континентальний (внутрішні рівнини, плоскогір'я Юкон); різко континентальний (внутрішні плато і плоскогір'я Кордильєрів); арктичний (північна частина Аляски); субарктичний (центральна і південна частина Аляски).\nСередня температура січня - від -25? С на Алясці до +20? С у Флориді. Середня температура липня на західному узбережжі становить від +14? С до 22? С, на східному узбережжі - від +16? С до 25? С. Середньорічна норма опадів у прибережних районах становить понад 2000 мм, у центральних районах країни - до 1000 мм, у пустельних і напівпустельних районах півдня США - до 100 мм.\nНайбільшою річкою США, басейн якої займає 40 відсотків усієї території країни, є Міссісіпі. Основні її притоки - Міссурі, Арканзас, Ред-Рівер.\nІнші великі річки США: Юкон, Ріо-Гранде, Колорадо, Колумбія, Святого Лаврентія.\nМайже всі річки основної території США впадають в Атлантичний і Тихий океани. Велика частина річкового стоку спрямовується у Мексиканську затоку (яка є частиною Атлантичного океану). Її водозбірний басейн простягається до Скелястих гір на заході, до Аппалачів на сході і кордону з Канадою на півночі. Деякі річки, як, наприклад, Ріо-Гранде, течуть безпосередньо у Мексиканську затоку.\nПереважна кількість річок належить до велетенської системи, сформованої р. Міссісіпі та її притокою Міссурі.\nНа Заході США системи річок Колумбія, Колорадо і Сакраменто-Сан-Хоакін утворюють основні водозбірні басейни і впадають у Тихий океан.\nУ США знаходиться безліч озер. Найбільші озера країни - Великі: Верхнє, Мічиган, Гурон, Ері, Онтаріо (загальна площа - 245,2 тис. кв. м). Ці озера є найбільшим у світі скупченням прісних вод. Більше ніж половина площі Великих озер належить США, решта - Канаді. Єдине з п'яти Великих озер, яке повністю знаходиться в межах США, - Мічиган (57 440 кв. км) - найбільше озеро США. Друге за розмірами - Велике Солоне озеро розташоване в штаті Юта (2 850 кв. км).\nГлибоководний шлях річкою Святого Лаврентія зробив Великі озера доступними для великих морських суден. Загальна довжина внутрішніх водних шляхів США перевищує 40 000 км.\nЛіси покривають близько 30 відсотків території країни.\nРослинність Аляски переважно тундрова з мохами і лишайниками, однак на півдні штату ростуть хвойні і змішані ліси. На півночі "континентальної" частини США - густі змішані ліси: ялина, сосна, дуб, ясен, береза, сікомора.\nДалі на південь лісів стає менше, проте з'являються такі рослини, як магнолія і каучуконоси, а на узбережжі Мексиканської затоки ростуть мангрові ліси. На заході країни починаються напівпосушливі і посушливі регіони переважно з трав'яною і пустельною рослинністю. У таких регіонах найбільш поширеними є юка, різні чагарники, а в пустелі Мохаве - "кактусові ліси".\nУ дещо вищих місцях виростають сосна і пондерос. У Каліфорнії дуже поширений чаппарель, а також численні фруктові дерева (в основному цитрусові). У Сьєрра-Неваді ростуть ліси гігантської секвої. На півночі східного узбережжя знаходяться хвойні і змішані ліси: ялина, кедр, сосна, модрина.\nФауна США представлена відповідно до кліматичних зон: на півночі - земляна білка, ведмідь, олень і лось, у ріках багато форелі, на узбережжі Аляски - моржі й тюлені.\nУ лісах сходу Сполучених Штатів живуть ведмідь грізлі, олень, лисиця, вовк, борсук, білка і велика кількість малих птахів.\nНа узбережжі Мексиканської затоки можна зустріти таких екзотичних птахів, як пелікан, фламінго, зелений зимородок. Тут же водяться алігатори і кілька видів отруйних змій.\nНа Великих рівнинах свого часу жили десятки тисяч бізонів, однак тепер їх залишилося дуже мало і, в основному, у національних парках.\nУ гірських районах заходу США можна зустріти таких великих тварин, як лось, олень, вилоріг, гірський козел, бурий ведмідь, вовк.\nУ пустельних регіонах живуть переважно рептилії (зокрема, гримучі змії) і дрібні ссавці, наприклад, сумчатий пацюк.\nБірдсалл С. Географія США : монографія / Стефен С. Бірдсалл, Д.Флорін ; Гл. ред. Р.Таргонскі; Іл. Б.Фітцджеральд; Укр. пер. Я.Пилинського. - [Б. м.] : Б.в., Б. р. - 208 с.\nБезуглий В. Економічна і соціальна географія зарубіжних країн: Навч. посібник. — К. : ВЦ "Академія", 2005. — 704 с.\nБейдик О. Географія: Посібник для вступників до вузів. — 2.вид. — К. : Либідь, 1996. — 304с.\nБлій Г. де, Муллер Пітер, Шаблій Олег Географія: світи, регіони, концепти / Д... Олесневич (пер.). — К. : Либідь, 2004. — 738с.\nКобернік С. Географія материків і океанів. — К. : Навчальна книга, 2007. — 272с.\nКорнєєв В. Географія материків і океанів. — К. : Освіта; Шкільна освіта, 2003. — 206с.\nМаліненкова Е. США: географія, економіка, культура. — Житомир : Вид-во ЖДУ ім.І.Франка, 2006. — 236с.\nОдинченко Л. Географія. — К. : РВЦ "Проза", 2006. — 208с.\nПестушко В., Уварова Г. Географія материків і океанів. — Х. : Ранок ; Веста, 2004. — 223с.\nСкуратович О. Загальна географія: Підручник. — К. : Педагогічна преса, 2006. — 254с.\nТележенко І. Географічна освіта в США //Географія та основи економіки в школі. - 1999. - № 2. - C. 20-22\nФізична географія світу: Конспект лекцій / Чернівецький національний ун-т ім. Юрія Федьковича / Лариса Арефіївна Савранчук (уклад.). — Чернівці : Рута, 2005. — 32с.\nФізична географія: Навч.-метод. посіб. для старшокласників та абітурієнтів / Ніжинський держ. педагогічний ун-т ім. Миколи Гоголя / О.В. Барановська (уклад.). — Ніжин, 2000. — 109с.\nЯценко Б. Америка, Америка //Географія та основи економіки в школі. - 2000. - № 1 . - C. 44-49\nЯценко Б. Америка, Америка...//Географія та основи економіки в школі. - 2000. - № 2. - C. 50-54


Лазерна епіляція Київ - Лайт Шер\nЛазерна епіляція в Києві - Центр "Лайт Шер"\nЛАЗЕРНА ЕПІЛЯЦІЯ. ЦІНА. Акція!\nЗони роста волосся на обличчi\nВерхня губа (ж/ч)\nЩоки (включаючи скронi)\nШия (передня та задня поверхня ж/ч)\nКистi рук (включаючi пальцi кистей рук, ж/ч)\nПальцi кистей рук\nЗони росту волосся на спинi, животi\nБiла лiнiя живота (ж/ч)\nСпина (верхня частина спини та плечi ж/ч)\nСпина (вся спина та плечi ж/ч)\nОреол молочных залоз (ж/ч)\nЗоны росту волосся на ногах\nЧастина стегна (внутрiшня, зовнiшня, задня, передня)\nТильна сторона стопи (ж/ч)\nПальцi стопи (ж/ч)\nЗона бiкiнi бiлизняна (ж/ч)\nЗона бiкiнi + екстра-бiкiнi (ж/ч)\nЗона екстра-бiкiнi (ж/ч)\nВартiсть одного iмпульса 50\nБриття любої областi (оплата вiд вартостi процедури) 5%\nЗнеболювання крем "Эмла" оплата 10% вiд вартостi процедури\nЧас проведення процедури визначається індивідуально в кожному випадку спеціалістом-косметологом.\nУ нашому центрі краси та здоров'я ви можете скористатися найсучаснішим методом видалення небажаного волосся - диодною лазерною епіляціэю сапфіровим лазером для жінок та чоловіків! Лазерна епіляція - це комфортний, ефективний і абсолютно безпечний метод. Частота світової хвилі до 800 нМ обумовлює нагрівання фолікулів волосся і капілярів, що живлять його, до 60 градусів Цельсія. В результаті промінь руйнує волосяну цибулину і в цьому місці волосся більше не виросте. Причому оточуючі тканини залишаються в цілості та без пошкоджень.\nТаким чином, ми пропонуємо вам унікальну можливість отримати бажану гладкість шкіри майже безболісно і виключаючи вросле волосся. А головне - результат залишається з вами на довгі роки, чого не пропонує жоден інший метод видалення волосся.\nЧи потрібна вам лазерна епіляція?\nДля того, щоб зрозуміти чи варто віддати перевагу лазерній епіляції, дайте відповідь «так» або «ні» на такі питання:\nВи видаляли волосся іншими методами, і вони вам не подобаються через швидкоплинність, вростання волосся, болючість і т.д?\nВам потрібна найефективніша методика видалення небажаного волосся?\nВаш центр лазерної косметології вас не влаштовує з різних причин, в тому числі і із-за поганого результату?\nВам набридло скубти, голити, висмикувати небажане волосся і витрачати на це багато часу і коштів?\nЯкщо хоча б одна відповідь була позитивною, то запрошуємо до Центру краси та здоров'я «Лайт Шер»!\nОсь 5 головних причин для того, щоб відвідати наш салон:\nДосвідченість і висока кваліфікація косметологів, що забезпечить безпечні та якісні процедури.\nМи працюємо більше 12 років в Києві, що говорить про нашу надійність, як професіоналів.\nВисока ефективність кожного сеансу - наше завдання, як можна швидше в оптимальному режимі позбавити вас від небажаної рослинності надовго.\nВигідна вартість лазерної епіляції - ви зможете скористатися привабливими акціями і комбінованими програмами для зниження ціни.\nКомфортні умови в нашому центрі, уважний персонал і зручне розташування - подивитися на карті.\nЯкий апарат ми використовуємо?\nДля видалення волосся у нас використовується новітній модернізований діодний лазер «Light Sheer» ЕТ останнього покоління. Дослідження і світовий досвід у сфері косметології підтвердили, що сучасні жінки і чоловіки обирають діодну технологію лазерної епіляції через її високу ефективність та безпечність.\nСкільки сеансів знадобиться та як часто?\nДля успішного видалення небажаного волосся вам необхідно ретельно виконувати всі настанови косметолога, вчасно відвідувати призначені процедури та дотримуватись післяпроцедурного режиму. Кількість процедур, яких Вам доведеться провести, залежить від індивідуальних особливостей росту волосся і вашого організму.\nПід час процедури усувається лише дозріле волосся, тобто ті фолікули, які вже виросли на момент процедури. Тому, Вам потрібно буде пройти 4-8 сеансів з інтервалом в 1 місяць для того, щоб видалити все волосся в фазі активного зростання на момент проведення лазерної епіляції.\nЗони лазерної епіляції.\nЗвертаючись в нашу клініку епіляції в Києві, ви можете замовити наступні види послуг з видалення небажаного волосся:\nЯк бачите, епіляція лазером може здійснюватись практично на всьому тілі, включно з інтимними місцями.\nПро зони лазерної епіляції для чоловіків читайте в нашому матеріалі "Лазерна епіляція для чоловіків. Чоловічі зони лазерної епіляції."\nперед процедурою за 3 дні не варто засмагати на сонці або відвідувати солярій,\nслід утриматися від прийому алкогольних напоїв у день перед процедурою лазерної епіляції,\nретельно поголити зону епіляції.\nза 3 тижні перед процедурою необхідно прибрати всі види епіляції, залишити тільки гоління.\nЧи дуже болісна процедура видалення волосся лазером?\nЗа відгуками наших клієнтів в нашому салоні лазерна епіляція не викликає чутливих больових відчуттів, їх скоріше можна назвати трохи неприємними.\nЗа ступенем болючості епіляція лазером незрівнянно менш болюча, ніж епіляція воском або шугарінг.\nЯкщо говорити про чутливі місця, наприклад, зону бікіні або епіляцію верхньої губи, то використовується особливий знеболюючий крем, який усуває цю незручність.\nПісля процедури лазерної епіляції.\nПісля сеансу у вас немає необхідності у реабілітаційному періоді або особливому догляді за обробленою шкірою. Але після впливу лазера для поліпшення ефекту рекомендується дотримуватися наступних порад косметолога:\nуникайте відвідування сауни, басейну, відкритих водойм протягом доби;\nне користуйтеся солярієм або не засмагайте під прямими променями сонця протягом 3-х днів, далі використовуйте крем з SPF-фактором;\nнебажано користуватися засобами для шкіри, які містять спирт (1 день після процедури);\nнаносьте зволожуючі засоби на зону епіляції.\nвідносним протипоказанням є вагітність;\nабсолютними протипоказаннями є гострі та хронічні захворювання шкіри; важкі форми гіпертонії або ішемічної хвороби, цукрового діабету; гострі інфекційні захворювання або порушення згортання крові. Не варто проводити будь-яку депіляцію, якщо проводиться курс гормональної терапії або антибіотикотерапії.\nЛазерна епіляція. Відео.\nКиївський Центр краси і здоров'я «Лайт Шер» гарантує Вам видалення волосся в Києві на будь-якій ділянці тіла всього за кілька (4-6) сеансів. Лазерна епіляція в Києві - це унікальний вірний шлях до досконалості Вашого тіла.\nТелефонуйте (+38044) 234-30-02, (099) 5000-255, (093) 4000-255, (096) 5000-255 і записуйтеся на послугу лазерної епіляції Київ.


Гвинтові палі розмітка пальового поля і монтаж паль\nРЕКОМЕНДАЦІЇ ЩОДО РОЗМІТКИ ПАЛЬОВОГО ПОЛЯ І МОНТАЖУ ГВИНТОВИХ ПАЛЬ\nГвинтові палі вкручують декількома способами.\nНайпоширеніший і найдоступніший, при великих обсягах робіт, це використання спеціальних машин. Ви можете Закаєв монтаж наших паль за допомогою електоверта, якщо монтаж виробляється в важкодоступних місцях або минитрактора з навісним обладнанням для закручування паль, де дозволяє під'їзд спецтехніки. Конструкція узколопастних паль дозволяє виробляти вкручування навіть ручним способом, тому, якщо обсяг робіт не великий, Ви можете самі зробити монтаж паль, взявши у нас на прокат пристосування для закручування (безкоштовно, під заставу вартості обладнання).\nДля початку визначаємо тип ґрунту на будівельному майданчику.\nНесуча здатність ґрунтів приведена нижче: (від сухого, до вологого):\nпісок середньої крупності - 4,4 - 4,8 кг / см2; пісок дрібний - 3,7 - 4,4 кг / см2; пісок пилуватий - 3,1 - 4,2 кг / см2; супесь пластична - 1,7 - 3,0 кг / см2; суглинок напівтвердий - 1,9 - 2,2 кг / см2; суглинок тугопластічний - 1,4 - 2,2 кг / см2; суглинок м'якопластичний - 1,0 - 1,7 кг / см2; глина напівтверда - 1,6 - 2,0 кг / см2; глина тугопластічна - 1,5 - 2,0 кг / см2; глина мягкопластічна - 1,1 - 1,7 кг / см2.\nВологість грунту знижує його несучу здатність в кілька разів. Тільки великі піски і піски середньої крупності не змінюють своїх властивостей при збільшенні вологості. Надлишкова вологість ґрунту, пов'язана з високим рівнем грунтових вод.\nЩоб дізнатися несучу здатність грунту, не обов'язково звертатися до геологам, в разі самостійного будівництва, можна визначити тип ґрунту самому. Для цього простим земляним буром або лопатою потрібно заглибитися на 2 м. При цьому відразу буде зрозуміло, який грунт знаходиться на цій глибині і наскільки він зволожений. Відрізнити пісок від глини не складає труднощів: в піску ясно видно окремі піщинки, при розтиранні піщаного ґрунту долонями вони чітко відчуваються. Крупний пісок має розмір часток від 0,25 до 5 мм, такі частинки добре видно неозброєним оком, а пісок середньої щільності має розмір піщинок до 2 мм. Супісок містить не більше 10% глинистих частинок, в сухому стані вона кришиться, якщо скачати з неї кульку, то він розсипається при легкому тиску на нього. Суглинок містить від 10% до 30% глинистих частинок, володіє більшою пластичністю, ніж супесь. Якщо з суглинку зробити кулю і розчавити його, то він перетворюється в коржик з тріщинами по краях. Глина - найбільш пластичний грунт, якщо розчавити куля, зроблений з глини, то він перетвориться в коржик, на краях якої не буде тріщин.\nВологість грунту можна так само визначити на око. Якщо в виритої ямі або пробуреної свердловини сухо (волого, але без води), значить грунт можна вважати сухим. Якщо ж на дні свердловини через деякий час накопичується вода, значить рівень грунтових вод близько і грунт потрібно вважати насиченим вологою. Вологість і пластичність глини можна визначити так: якщо лопата входить в глину легко і глина добре прилипає до лопати, то вона пластична і волога. В іншому випадку, її можна вважати сухий.\nЩільність грунту на різній глибині різна. Грунт, що знаходиться глибоко під землею, буде щільним, оскільки на нього тиснуть шари грунту, що знаходяться вище. При бурінні свердловини витягнутий на поверхню землі грунт стає пухким і має насипну щільність, яка набагато менше.\nПри розрахунку несучої здатності грунт, що знаходиться на глибині приблизно 1 м і більше можна вважати щільним. Дослідження грунту відбувається далеко не завжди, і навіть при професійному проектуванні будинку таких даних може не бути. Тому найчастіше для спрощених і приблизних розрахунків несучу здатність грунту приймають рівною 2 кг / см2, це цілком підходить для надійної установки важкого об'єкта на гвинтовий фундамент.\nСезонне промерзання грунту.\nНе можна забувати про такий дуже важливому природному факторі як - сезонне промерзання грунту в зимовий період. Дані про сезонне промерзання грунту у вашому регіоні, можна дізнатися з довідників.\nРозмітка пальового поля.\nНаступним, найважливішим етапом монтажу паль, є необхідність розмітити свайне поле, згідно необхідних несучих навантажень і плану майбутнього об'єкта. При підготовці розмітки пальового поля, необхідно враховувати, що розміщувати гвинтові палі далі 2-х метрів один від одного для будинків, ангарів та інших об'єктів високого навантаження, не рекомендується по нормам для гвинтових фундаментів. Несуча навантаження фундаменту залежить від типу споруди і типу обв'язки фундаменту, наприклад, для таких будівель як лазня, господарський блок або літня кухня можна збільшити крок гвинтового фундаменту до 2,5 - 3-х метрів, без шкоди несучої навантаження фундаменту.\nЯкий інструмент потрібен для монтажу гвинтових паль.\nЯкщо передбачається закручування паль своїми силами, з інструменту нам може знадобиться:\nлопата (для невеликого вирівнювання місця під палю), кутовий у ровень на магніті (кріпиться на палю для контролю вертикалі під час закручування), водяний рівень не менше 10 - 15 м або лазерний рівень (необхідний для виставлення горизонтальних відміток), р улетками 10 - 20 м (для замірів на майданчику), а рматура або рівні кілочки (для розмітки рівня, на них натягають шпагат або мотузку), молоток (для забивання арматури або кілочків), перфоратор з буром 15 - 20 мм (для початкового рівня вертикалі і полегшення входу палі на самостійне загвинчування), н ож, рукавички, пристосування для загвинчування паль.\nДля початку потрібно розмітити першу точку, з якої почнеться свайне поле. Як правило, це найвища точка за рівнем ділянки. Від неї розмічаємо другу точку, створюємо лінію майбутнього об'єкта. Зверніть особливу увагу на цю лінію і постарайтеся виставити її максимально точно щодо плану будівлі або наприклад, паралельно огорожі або дорозі. Саме від цієї лінії починається вся геометрія фундаменту.\nЯкщо у вас немає нівеліра, можна виставити рівень за допомогою мотузки або шпагату зафіксованого на арматурі або кілочках по периметру ліній об'єкта. Арматуру або кілочки необхідно забивати з "виносом" за периметр об'єкта, це необхідно, що б вони не заважали процесу загвинчування. Якщо загвинчувати буде спецтехніка, також необхідно продумати послідовність переміщення техніки по пальових полю, щодо натягнутого шпагату. Якщо площа об'єкта велика, шпагат доведеться обв'язувати поетапно, що б дати можливість доступу машині до місця монтажу палі.\nМожна підготувати неглибокі отвори за допомогою перфоратора з буром, так буде простіше направити палю по потрібній траєкторії.\nЯкщо монтаж проводиться взимку, майданчик під установку паль чистити від снігу не обов'язково! Сніг стримує промерзання грунту і вкручувати палі буде легше.\nПісля вкручування паль на полі, необхідно обв'язувати шпагатом кожен новий ряд, створюючи тим самим рівень для нових паль, але потрібно враховувати, що обв'язка буде трохи нижче фланця або оголовка палі!\nПри будівництві будинків потрібно враховувати, що рівень палі в найвищій точці ділянки повинен бути вище поверхні землі на 15 - 20 см, щоб при сезонному обдиманні грунту оголовок палі залишався вище рівня землі для забезпечення вентиляції під спорудою.\nВкручувати палю потрібно за один прохід, підганяти рівень фундаменту шляхом її викручування назад - неприпустимо! Необхідно дуже ретельно проміряти рівень фундаменту на фінальній стадії вкручування паль.\nПісля вкручування всіх палі, можна відразу приступати до будівництва об'єкта, так як фундамент палі готовий до навантаження відразу після монтажу і не дає усадку. У разі, якщо планується будівництво з пиломатеріалів (колода, брус, щитовий будинок, каркасний будинок), то роль обв'язки буде грати нижній обв'язувальний вінець будинку, який встановлюється на оголовки або фланці гвинтових паль, і прикручується до них. Інший обв'язки, в тому числі металевої, не потрібно, але можливе використання і швелерів як обв'язки. При виникненні труднощів пов'язаних з установкою гвинтового фундаменту, наші фахівці завжди проконсультують і підкажуть Вам правильне рішення!\nЯкщо у Вас виникли питання, заповніть форму для зв'язку нижче , або зателефонуйте нам., или позвоните нам.


Соціальне виховання підлітків у книгозбірні. Херсонська обласна універсальна наукова бібліотека ім. Олеся Гончара\nГоловна Новини Соціальне виховання підлітків у книгозбірні\nСоціальне виховання підлітків у книгозбірні\nНасильство в школі - це один з найнебезпечніших видів насильства. Переслідування, знущання, погрози онлайн, образи - все це має негативний вплив на школяра, його психіку та успіхи в навчанні. Шкільне насильство є серйозною проблемою в Україні. Дослідження показують, що таке явище зустрічається серед українських підлітків удвічі частіше, ніж у європейських країнах.\nВсе це свідчить про те, що учні потребують емоційного та соціального виховання. Тому для старшокласників ЗОШ № 52 м. Херсона 13 травня співробітники сектору періодичних видань відділу обслуговування користувачів провели психологічний тренінг "Ми проти насилля". В ході заходу учні були ознайомлені з причинами, видами та наслідками насилля в школі; переглянуто та обговорено ряд жахливих відеоматеріалів даної тематики. Учням було запропоновано два блоки вправ: вправи, що допомагають створенню доброзичливої атмосфери взаєморозуміння та взаємодопомоги; та вправи на моделювання поведінки учнів у критичних ситуаціях - наприклад, якщо тебе розгнівили дії однокласника і в тебе виникло бажання вдарити його, або якщо тебе втягують до бійки.\nОсобливе зацікавлення у старшокласників викликала вправа “Образа”, під час якої вони записували на аркуші свою найбільшу образу від ровесників, таку, що “болить”, а потім рвали аркуш і викидали його в кошик для сміття. Таким чином від щирого серця пробачаючи своїх кривдників. Переважна більшість дітей відчула полегшення після того, як вони “викинули” образу в сміття. Важливо вміти пробачати, не тримаючи образ у собі, тому що інакше це шкодить психічному і фізичному здоров'ю.\nЖвавий інтерес у підлітків викликав тренінг "Мистецтво зауважень, або делікатна критика". Учні практикувалися правильно, максимально об'єктивно, зважено та делікатно робити зауваження і критикувати, при цьому не завдаючи людині прикрощів.\nА головне, учні переконалися, що насильство можна попередити та подолати, якщо мати відповідні знання та навчитися використовувати їх у житті.


У даному випадку слід опустити нуль на початку коду національної зони. Таким чином, номер '07461 1107461' із телефонним кодом країни стає '+40 7461 1107461'.\nкод країни / код страны Румунія - +40 (0040). Якщо, перебуваючи в Румунія, користувач бажає зателефонувати абоненту в Sibiu, , окрім коду міста, знадобиться код країни / код страны, до якої потрібно зателефонувати. код країни / код страны Румунія починається з +40 (0040), таким чином, якщо, перебуваючи в Україна, користувач бажає зателефонувати на номер в Sibiu, , потрібно додати до такого номера префікс +40 369. В цьому разі нуль перед кодом області пропускається. Для фіктивного номера телефону 1107461, коду регіону (код города / код міста) 0369 та код країни / код страны +40 дзвоніть +40 369 1107461.\nЗазвичай у цьому форматі перед телефонним номером використовується знак 'плюс'. Незважаючи на це, найчастіше знак 'плюс' замінюють послідовністю чисел, що інформує телефонну мережу про намір користувача набрати телефонний номер іншої країни. МСЕ рекомендує набирати комбінацію 00, що також використовується у багатьох країнах, зокрема європейских. Інший варіант, на відміну від комінації +40 369, що додається як префікс до телефонного номера в Sibiu, , на який необхідно зателефонувати з Україна, передбачає використання 0040 369. Для фіктивного номера телефону 1107461, коду регіону (код города / код міста) 0369 та код країни / код страны 0040 (Румунія) дзвоніть 0040 369 1107461.


Аварія у Карпатах: легковик злетів з кількаметрової висоти у гірську річку (фото) - Pravda.if.ua\nАварія у Карпатах: легковик злетів з кількаметрової висоти у гірську річку (фото)\nАварія сталася у Рахівському районі напередодні вночі. Молодий водій дивом залишився живим.\nВчора, 12 березня, близько четвертої години ранку до поліції зателефонувала мешканка села Видричка Рахівського району і повідомила, що її 23-річний брат скоїв ДТП. Як з’ясували згодом правоохоронці, чоловік, будучи за кермом ВАЗ-2108, не впорався з керуваннмя і злетів з моста у річку Тису, пише PRESS-ЦЕНТР.\nУ воді автомобіль перекинуло на дах, а сам водій вижив – він зумів вибратися з салону й дістатися берега, де його і знайшли. Чоловіка із переохолодженням госпіталізували.\nЗа фактом порушення правил безпеки дорожнього руху поліція розпочала розслідування. Правоохоронці, зокрема, з’ясовують, чи не перебував водій в стані алкогольного сп’яніння, а також інші обставини нічної автопригоди, повідомили у відділі комунікації поліції Закарпатської області.\n13 Бер, 21:46\t Версія для друку Лист редактору


Реєстрація громадського об’єднання: порядок і строки. - 30 Травня 2013 - Сколівське районне управління юстиції\nП`ятниця, 07.05.2021, 10:50\nГоловна » 2013 » Травень » 30 » Реєстрація громадського об’єднання: порядок і строки.\nРеєстрація громадського об’єднання: порядок і строки.\nВведення в дію з 1 січня 2013 року Закону України «Про громадські об'єднання» відкриває новий етап на шляху формування новітніх практик громадянського суспільства в Україні. Однією з найважливіших норм нового Закону «Про громадські об’єднання» є те, що тепер, щоб діяти по всій Україні, не обов’язково реєструвати саме всеукраїнську організацію. Крім того, створювати організації тепер мають право не лише фізичні особи – громадяни України, але і юридичні особи та іноземні громадяни чи особи без громадянства.Згідно діючого Закону значно спрощена реєстрація громадських організацій. Громадські об’єднання утворюються і діють на таких принципах: добровільності, самоврядності, вільного вибору території діяльності, рівності перед законом, відсутності майнового інтересу їх членів(учасників), прозорості, відкритості та публічності.\nГромадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадська спілка - це громадське об'єднання, засновниками якого є юридичні особи приватного права, а членами (учасниками) можуть бути юридичні особи приватного права та фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Засновниками громадської організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, які досягли 18 років, а молодіжної та дитячої громадської організації - 14 років. Засновниками громадської спілки можуть бути юридичні особи приватного права, у тому числі громадські об'єднання зі статусом юридичної особи. Громадське об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи, підлягає реєстрації в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Рішення про заснування громадської організації приймається установчим з’їздом (конференцією) або загальними зборами. Назва громадської організації повинна складатися з двох частин - загальної та індивідуальної. Загальна назва може бути однаковою у різних громадських організаціях. Індивідуальна назва громадської організації є обов'язковою і повинна бути суттєво відмінною від індивідуальних назв зареєстрованих в установленому порядку громадських організацій з такою ж загальною назвою. Громадські організації діють на основі статуту або положення (статутні документи). Статутний документ громадської організації не повинен суперечити законодавству України. У Законі спрощені процедури реєстрації та вперше запроваджений механізм безоплатної реєстрації громадських об'єднань. Для реєстрації громадської організації потрібно:скласти протокол установчих зборів згідно вимог нового законодавства з мінімум 2-ма засновниками; розробити Статут згідно нових вимог законодавства, який подається у двох примірниках; подати відомості про керівні органи; подати заяву для реєстрації та у випадку набуття статусу юридичної особи заповнити реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи. Реєстрація громадської організації здійснюється протягом семи робочих днів. Для реєстрації громадського об’єднання керівник або особа (особи), яка має право представляти громадське об’єднання для здійснення реєстраційних дій, протягом 60 днів з дня утворення громадського об’єднання подають (надсилають поштовим відправленням) до уповноваженого органу з питань реєстрації за місцезнаходженням громадського об’єднання заяву за формою, затвердженою Міністерством юстиції України.\nПідсумовуючи, можемо говорити про вдосконалення нормативно-правового регулювання створення та діяльності громадських організацій в Україні, що є позитивним кроком на шляху до розвитку громадянського суспільства в нашій державі. Тепер громадські організації можуть захищати будь-які інтереси, які вони вважають суспільно важливими.\nПереглядів: 2339 | Додав: skolejust | Рейтинг: 0.0/0


4 квітня 2014 р., 09:28\nА критерії доволі прості\n– Пане Василю, розкажіть про склад люстраційного комітету.\n– Це 12 активістів з 6 організацій, які брали участь у Євромайдані. Можу перерахувати: я, Володимир Феськов, Валентин Волошин, Сергій Денисенко, Віталій Лазаренко, Михайло Хмара, Назар Білей, Іван Белецький, Михайло Куцкір, Ігор Семененко, Артур Керімов та Володимир Гласнер. Керівник комітету змінюватиметься кожні 10 днів. Першим обрали мене, кілька днів тому перебрав повноваження Віталій Лазаренко. Складом я особисто дуже задоволений: всі – люди розумні й активні, щиро бажають працювати. А роботи в нас справді дуже багато, бо нових призначень чимало, і треба встигнути вивчити всі кандидатури, аби не було потім негативних наслідків.\n– Чиновники дотримуються обіцянок погоджувати з громадськістю кандидатури своїх підлеглих?\n– Нині розділяємо нові призначення на ті, які нам «спускають» з Києва, і місцеві. Київські кандидатури через попереднє народне обговорення не проходять, тому доводиться їх коригувати вже тут (як це було з екс-начальником міліції Турдаєм). А місцеві призначення контролювати легше. Принаймні новий «губернатор» Лунченко поки що показує бажання прислухатися до громади.\n– Нині активно обговорюють призначення голів РДА. Які з поданих Лунченком кандидатур були сприйняті негативно?\n– Бурхливу негативну реакцію громадськості викликали кандидатури у 4-х районах: Виноградівському, Ужгородському, Рахівському та Свалявському. Щодо інших, я так розумію, заперечень і питань менше.\n– Які критерії комітет розробив для проходження чиновниками люстрації?\n– Критерії чіткі: начальник і перший заступник державної установи не можуть працювати на посаді, якщо були на керівних посадах при владі Януковича, тобто у 2010–2014 роках. Також – якщо вони перебували в лавах Партії регіонів, Комуністичній партії, «Молодих регіонах» або «Українському виборі» Медведчука. Далі йдуть критерії щодо тих, хто планує стати керівником: це доброчесність (людина не повинна мати корупційних «хвостів», скандалів – як офіційних, так і в розслідуваннях ЗМІ), підзвітність (рівень життя людини повинен відповідати заробітку) та професійність.\n– Нещодавно в Берегові кандидат на посаду РДА зустрівся з громадою, розповів про себе, таким чином пройшовши люстрацію. Вважаєте, що так повинен зробити кожен кандидат у високопосадовці?\n– Обов’язково. Це потрібно, аби довести, що кандидат бажає працювати на благо людей. Бо очевидно: якщо людина відкрита, не має чого приховувати, не боїться, що люди її в чомусь звинуватять, вона може стати перед громадою, розповісти про себе, свої робочі плани та вислухати побажання й зауваження простих громадян.\n– Чи можуть бути винятки?\n– Так. Не всі ж, хто працював при Януковичі, є злочинцями й корупціонерами. Наша справа – подати висновки, а громада хай далі вирішує. Є багато таких випадків, коли людина працювала при режимі Януковича, але народ готовий далі бачити її на посаді, бо працювала добре.\n– Поки що найбільш гучно комітет піддавав люстрації новопризначеного заступника обласного прокурора Івана Кайла. Причому цікаво, що до головного прокурора претензій не було…\n– Новопризначеного прокурора Олега Сидорчука ми перевіряли. Він раніше працював у Львові, тому поспілкувалися з тамтешніми активістами, журналістами, громадськими діячами. Змушені визнати: жодного поганого відгуку про роботу Сидорчука не почули.\nОднак постать його заступника справді викликала величезний резонанс. У мене просто телефон розривався від дзвінків обурених людей! Громада не розуміла, як такі призначення взагалі можливі. Сам Кайло по-доброму йти відмовився, тому те, що сталося на площі Народній (нагадаємо, «Правий сектор» привів заступника прокурора на площу і змусив під тиском громадськості написати заяву на відпустку на час службової перевірки його діяльності. – Ред.), було цілком закономірним.\n– Чи вірите, що ця перевірка буде справедливою?\n– Вірю. Прокурор нам пообіцяв, що матимемо змогу зустрітися з працівниками Генпрокуратури, котрі виконуватимуть цю перевірку. А ми завірили, що будемо пильно стежити за її ходом. Комітет уже готовий надати учасникам перевірки матеріали, які в нас є. Ситуація тут настільки однозначна, що не виконати на цьому етапі вимоги людей буде, по суті службовим злочином.\n– Чи будуть так перевіряти й інших працівників прокуратури?\n– Ми чекаємо звернень людей і щодо інших – не лише в прокуратурі. Чекаємо історій, фактажу, обґрунтованих скарг. Тому, користуючись нагодою, ще раз звертаюся до небайдужих закарпатців з проханням допомогти очистити лави правоохоронних органів. Телефонуйте мені чи іншим членам люстраційного комітету, пишіть на електронну скриньку, звертайтеся через соцмережі тощо. Мій телефон у відкритому доступі – 066-565-04-95.\n– Чи багато дзвінків надходить?\n– Дуже багато! Усю важливу інформацію одразу нотую – будемо розбиратися. Але все своїм порядком, усе поступово. Ми для себе визначили певну програму дій. Найпершу увагу нині надаємо призначенням у правоохоронній сфері: міліції, прокуратурі, СБУ, ДАІ. Це ті структури, які вкрай важливі для збереження спокою в краї. Ось нового начальника СБУ нам призначають, будемо перевіряти.\n– До судової системи дійдете?\n– Так, але тут складніше. Виявилося, що перехід на Конституцію 2004 року все змінив. Раніше суддів призначала і відкликала Вища рада юстиції, тепер же ці повноваження повернула собі Верховна Рада. Ми писали звернення до парламенту, але там, видно, заклопотані чимось важливішим. Поки що вирішили почекати стабілізації в країні, а тоді братися за суддів.\n– А як у люстраційному комітеті ставляться до ймовірного повернення мера Ужгорода Віктора Погорелова?\n– Скажу за себе: я шокований його рішенням оскаржити в суді дії депутатів, котрі проголосували за недовіру до нього. Якщо суд поверне Погорелова на посаду, ми, звісно, вручимо йому свої висновки, але, боюся, він не візьме їх до уваги. То вже буде справа громади: реагувати чи ні.\n– А чи буде якась реакція на роботу колишніх високопосадовців – того ж таки екс-«губернатора»? Чи ведете аудит їхньої діяльності?\n– Аудиту нема, хоча я виступаю за те, що колишніх чиновників не слід просто так вибачити й відпустити. Колеги кажуть: не на часі, нема можливості, держава на межі війни, дефолту. Документи, мовляв, є, вони нікуди не поділися, настане й на це час – будемо вивчати і давати оцінку. Дуже сподіваюся, що не виявиться запізно.\nТетяна Літераті, Старий Замок "Паланок"\nКого на Закарпатті люструватимуть?\nЯкою буде люстрація у краї? (ФОТО)\n24 закарпатських посадовців люструватимуть\nЯк діє новостворений люстраційний комітет на Закарпатті (ВІДЕО)\nСпівпраці Люстраційного комітету та закарпатської влади прийшов кінець\nХто люструватиме закарпатців? (СПИСОК)\nІван Кайло відмовляється писати заяву на звільнення\nНе можна допустити, щоб люстрація переросла у репресії, – експерт\nУ рамках люстрації перевірять майновий стан суддів, – міністр юстиції


Похолодання в Україні – в деяких регіонах уночі пануватимуть заморозки - новини ZIKUA.NEWS\nНовини » Суспільство понеділок, 20 вересня, 2021, 12:23 Читать эту новость на русском\nВ Україну повертаються заморозки: Які області накриє похолодання\nСиноптики попереджають про нічні заморозки 22 і 23 вересня\nЦього тижня в Україні синоптики прогнозують значне похолодання. Нічні заморозки 22 і 23 вересня очікуються в окремих регіонах країни. Про це повідомила пресслужба Державної служби з надзвичайних ситуацій.\nЯк зазначається, вночі 22 вересня синоптики прогнозують заморозки в західних областях.\nА 23 вересня по всій країні, крім півдня, сходу та Закарпаття, на поверхні ґрунту очікуються заморозки 0-3 градусів (І рівень небезпечності, жовтий).\nОкрім цього, вночі 23 вересня у Київській області синоптики також обіцяють різке похолодання до 0-3 градусів.\nНагадаємо, що 18-19 вересня Україна поринула у циклонічну елегію. Атмосферні фронти цього циклону поливали дощами практично всі області. У суботу сухим ще був схід України, Приазов‘я, Крим. Проте в неділю опади дійшли і туди.\nТакож синоптики спрогнозували, що в Україну цього тижня насувається похолодання, в деяких регіонах температура повітря вдень опуститься до +6°С. Різке похолодання прийде на територію країни 22 вересня.


Від початку карантину у 317 осіб на Львівщині не підтвердили коронавірусу – СокальINFO\nВід початку карантину у 317 осіб на Львівщині не підтвердили коронавірусу\nУ період з 22:00 год 6 квітня до 08:00 год 7 квітня в області з підозрою на коронавірусну інфекцію звернулося ще 5 осіб. Пацієнти з Пустомитівського, Сокальського районів та міста Львів.\nЗараз на лікуванні у Львівській обласній інфекційній клінічній лікарні — 78 осіб.\nНа самоізоляції знаходяться 259 осіб. За увесь час виписано — 106 пацієнтів.\nСтан більшості хворих — середньої важкості або близький до задовільного. У 8-ми пацієнтів стан важкий. 2 пацієнтів на апараті ШВЛ.\nЗагалом на Львівщині за весь час із підозрою COVID-19 звернулося 443 людини.\nЗа увесь час загалом у 317 пацієнтів Львівської області не підтвердили діагноз коронавірус.\nСтаном на зараз на Львівщині з підозрою на коронавірус є 126 осіб. У 28 пацієнтів — позитивний результат тесту на коронавірус. Ще одна особа з підтвердженим діагнозом померла у реанімаційному відділенні однієї з лікарень.\nТроє пацієнтів одужали.\nПопередня Попередня новина: «Транспортом можуть користуватись лише люди, які забезпечують життєдіяльність міста», — Ірина Маруняк\nНаступна Наступна новина: Податкові перевірки щодо сплати податків з доходів фізичних та самозайнятих осіб на Львівщині у І кварталі 2020 року: кількість перевірок зросла на понад 56 відс., донараховано на понад 32 відс. більше − майже 15,7 мільйона гривень


Верховний суд Великобританії відхилив апеляцію Ассанжа - портал новин LB.ua\nГоловна — Світ — 14 червня 2012, 17:45\nОстання надія засновника WikiLeaks - Європейський суд.\nВерховний суд Великобританії відхилив апеляцію засновника WikiLeaks Джуліана Ассанжа про екстрадицію до Швеції за передбачувані секс-злочини.\nПро це повідомляє Reuters 14 червня.\nДва тижні тому Верховний суд відхилив його аргумент про те, що європейський ордер на арешт для екстрадиції є недійсним, а його адвокати стверджували, що деякі судді пояснюють своє рішення, ґрунтуючись на Віденській конвенції про право міжнародних договорів, яку не згадували в матеріалах за лютий 2011 року.\nНагадаємо, що в Швеції Ассанжа звинувачують у зґвалтуванні. Він відкидає всі звинувачення, наполягаючи на політичному підґрунтя цієї справи. Швеція може передати австралійця США, де йому загрожує довічне ув'язнення за розкриття засекречених даних. 2010 року його проект WikiLeaks опублікував понад 250 тисяч дипломатичних депеш і секретну військову інформацію. Вашингтон визнав, що цей витік розслідують.\nПопри це, адвокати Ассанжа планують упродовж тижня звернутися до Європейського суду з прав людини. Однак, якщо при цьому ЄСПЛ не накладе вето на екстрадицію засновника WikiLeaks, то Британія зможе видати його Швеції за ці сім днів.\nТемы: США, Великобританія, Швеція, згвалтування, Верховний Суд, Європейський суд з прав людини, апеляція, WikiLeaks, Джуліан Ассанж\n21 червня 2012, 10:49


27 січня - Міжнародний день пам'яті жертв Голокосту на Україні » Скачати електронні книги українською безкоштовно та без без реєстрації\nКниги українською » Різне » 27 січня - Міжнародний день пам'яті жертв Голокосту на Україні\nСкачати 27 січня - Міжнародний день пам'яті жертв Голокосту на Україні\n1 листопада 2005 Генеральна Асамблея Організації Об'єднаних Націй прийняла резолюцію № 60/7, в якій постановила: 27 cічня буде щорічно відзначатися як Міжнародний день пам'яті жертв Голокосту. Саме цей день був обраний для вшанування пам'яті жертв Голокосту тому, що 27 січня 1945 Радянська армія звільнила найбільший нацистський табір смерті "Освенцім-Біркенау" (Польща).\n"Освенцим", відомий також під німецькою назвою "Аушвіц", замислювався як табір для політв'язнів-поляків. "Фабрикою смерті" він став не відразу. Перший період функціонування (до середини 1942) історики називають "польським", оскільки на цей момент більшість ув'язнених були жителями Польщі. Деяких відправляли сюди з в'язниць гестапо і з інших концтаборів для винесення смертних вироків. Поляки масово потрапляли в "Аушвіц" і пізніше.\nДругий етап в історії табору називають «єврейським». Він пов'язаний з Ванзейській конференцією. Вона відбулася в передмісті Берліна на озері Ван-Зеє 20 січня 1942-го. Це одне з найвідоміших нарад періоду Другої світової війни, яке було присвячене "остаточного вирішення єврейського питання" (тобто знищення цілого народу). Згодом його назвуть "Ванзейській конференцією". Протокол заходи фігурував на Нюрнберзькому процесі як одне з найважливіших доказів у розділі "Переслідування євреїв".\nДокументально зафіксовано, що перших жертв за програмою "остаточного рішення" в Освенцим доставили 26 березня 1942-го ешелоном зі Словаччини. Це були перші євреї з іншої держави. Число пасажирів (у ешелоні були тільки жінки) - 999 осіб. 30 березня прибуває перший ешелон з Франції. Потім - з Голландії, Бельгії, Чехії, Норвегії, Італії, Угорщини.\n"Аушвіц" був одним з шести таборів смерті на території Польщі. Але тільки він був призначений для знищення євреїв з усієї Європи. Решта працювали за територіальним принципом: в Майданеку, Собіборі, Треблінці і Белжець знищували переважно польських євреїв, що проживали в так званому генерал-губернаторстві. У Хелмно - євреїв з західної Польщі, приєднаної до Рейху. Всі вони припинили існування як центри знищення в 1943 році (останнім був Майданек - 3 листопада).\nТочна кількість загиблих в "Освенцімі" так і не вдалося встановити, оскільки багато документів було знищено, а самі ж німці не вели облік жертв, які направляються в газові камери відразу ж по прибуттю в табір. За різними даними в "Освенцімі" загинули від 1,5 до 4,5 млн. осіб, серед яких - понад 1,2 млн. євреїв.\nРяд країн відзначають 27 січня, віддаючи данину пам'яті жертвам Голокосту.