Ганді. Сатьяграха. Розділ ХХІІ. Протистояння та напад — Тексти.org.ua\nГанді. Сатьяграха. Розділ ХХІІ. Протистояння та напад\nПротистояння та напад\nЯ приїхав до Йоганнесбурга близько дев’ятої вечора і пішов прямо до голови, шета Юсуфа Міана. Він знав, що мене возили до Преторії, й тому певною мірою очікував мене. Все ж, для нього й інших виявилося приємною несподіванкою, що я прийшов без наглядача. Я запропонував одразу скликати зустріч, зібравши якомога більше людей за дуже короткий час. Голова й інші друзі зі мною погодилися. Оскільки більшість індійців жили в тому самому кварталі, було неважко розіслати повідомлення про запропоновані збори. Будинок голови був біля мечеті, а збори зазвичай проводилися на території мечеті. Таким чином, для організації зборів треба було зробити небагато. Досить було одного джерела світла на платформі. Збори було проведено того ж вечора близько одинадцятої чи дванадцятої. Прийшла майже тисяча людей, незважаючи на терміновість і пізню годину.\nПеред проведенням зборів я пояснив умови угоди присутнім лідерам. Кілька з них виступили проти цієї угоди. Але всі вони зрозуміли становище, вислухавши мене. Втім, кожного з них непокоїв один сумнів: “А що як генерал Смутс порушить дану нам обіцянку? Можливо, Чорний Акт не застосовуватимуть, але він завжди висітиме над нашою головою, як Дамоклів меч. Якщо тим часом ми зареєструємося добровільно, то свідомо зіграємо таким чином на руку супротивнику й віддамо йому в руки найпотужнішу зброю, яку маємо для опору Акту. Правильною послідовністю угоди мало б бути, щоб спершу скасували Акт, а вже потім закликали нас реєструватися добровільно”.\nМені цей аргумент сподобався. Я пишався гострим здоровим глуздом і високою мужністю тих, хто його висунув, і бачив: ось із чого були зроблені сатьяграхі. У відповідь на цей аргумент я зауважив:\n- Це чудовий аргумент, що заслуговує на серйозний розгляд. Не було б нічого кращого, ніж якби ми добровільно зареєструвалися лише після скасування Акту. Проте тоді це б не мало природи компромісу. Компроміс означає, що обидві сторони роблять значні поступки за всіма пунктами, окрім тих, де це справа принципу. Наш принцип полягає в тому, що ми не скоримося Чорному Акту, а тому не робитимемо відповідно на нього навіть тих речей, проти яких в іншому разі не мали б заперечень; і цього принципу ми повинні дотримуватися будь-якою ціною. Принцип уряду полягає в тому, що для запобігання незаконному в’їзду індійців у Трансвааль він повинен змусити багатьох індійців виробити дозволи з ідентифікаційними ознаками, без права передачі іншій особі, й таким чином заспокоїти підозри європейців і заглушити всі їхні страхи; й уряд, зі свого боку, нізащо не може від цього відмовитися. Ми своєю дотеперішньою поведінкою визнали цей принцип уряду, й тому, якщо ми хочемо чинити йому опір, то не можемо цього зробити, поки не знайдемо нових підстав для такого рішення. Наша боротьба була срямована не на скасування цього принципу, а на усунення ганебного клейма, яким намагався заклеймити спільноту Чорний Акт. Тому, якщо тепер ми використаємо цю нову й потужну силу, що виникла у спільноті, для здобуття нової переваги, то це не личитиме нам, які заявляють, що є сатьяграхі [тобто боряться з точки зору істини]. А отже, ми не можемо справедливо заперечувати на дану угоду. Що ж до аргументу, що ми не повинні складати зброю до того, як буде скасовано Акт – на нього легко відповісти. Сатьяграхі прощається зі страхом. Тому він ніколи не боїться довіряти опоненту. Навіть якщо опонент обмане його двадцять разів, сатьяграхі готовий довіритись йому на двадцять перший, оскільки глибока віра в людську природу є самою суттю його кредо. Знову ж, казати, що довіряючи уряду, ми граємо йому на руку – значить виявляти незнання принципів сатьяграхи. Припустимо, що ми зареєструємося добровільно, проте уряд порушить своє слово й не виконає обіцянку про скасування Акту. Хіба тоді ми не зможемо вдатися до сатьяграхи? Якщо в належний час ми відмовимося показувати свідоцтва про реєстрацію, які виробимо – то наша реєстрація нічого не вартуватиме, й уряд не зможе відрізнити нас від індійців, які могли в’їхати у Трансвааль потай. Тому, незалежно від того, існує якийсь закон чи ні, уряд не може здійснювати над нами контроль без нашої співпраці. Існування закону значить, що якщо ми відмовляємося приймати обмеження, яке прагне накласти за його допомогою уряд, то ми підлягаємо покаранню, й зазвичай стається так, що страх покарання змушує людей підкорятись обмеженню. Проте сатьяграхі відрізняється від більшості людей тим, що якщо він підкоряється обмеженню, то підкоряється йому добровільно – не тому, що боїться покарання, а тому, що в вважає його дотримання необхідним для загального блага. І саме така наша позиція стосовно реєстрації, на яку не може вплинути жодне порушення обіцянки, хоч би наскільки кричуще, з боку уряду. Ми є творцями своєї позиції, й тільки ми можемо її змінити. Ми безстрашні й вільні, поки в наших руках є зброя сатьяграхи. І якщо хтось думає, що після цього спільнота може бути не настільки сильною, як сьогодні, то я маю сказати, що він – не сатьяграхі й зовсім не розуміє сатьяграху. Це значило б, що нинішня сила спільноти – не справжня сила, а має природу тимчасового кипіння чи сп’яніння, а якщо це так, то ми не заслуговуємо на перемогу, а плоди перемоги вислизнуть з наших рук, навіть якщо ми переможемо. Припустимо, що уряд спершу скасує Акт, а потім ми зареєструємося добровільно. А тепер припустимо, що після того уряд введе в дію той самий ганебний закон і змусить індійців реєструватися. Що може не дати уряду зробити саме так? І якщо ми сумніваємось у своїй силі сьогодні, то тоді ми також будемо в настільки ж поганому становищі. Тому з якої б точки зору ми не розглядали угоду, можна сказати, що спільнота від цього компромісу не тільки не програє, але й виграє. І я також вважаю, що коли наші опоненти визнають нашу скромність і почуття справедливості, вони припинять або принаймні послаблять своє протистояння.\nТаким чином я зміг цілком задовольнити одного чи двох людей у маленькій компанії, які висловили незгоду – проте я навіть не уявляв, яка буря розіграється на опівнічних зборах. Я пояснив усі умови угоди зборам і сказав:\n- Ця угода значно збільшує відповідальність спільноти. Ми повинні добровільно зареєструватися, щоб показати, що ми не збираємося привозити у Трансвааль хоч би одного індійця потай або за допомогою шахрайства. Якщо хтось із нас не зареєструється, його зараз не покарають – але це може означати лише те, що спільнота не приймає угоду. Тому справді необхідно, щоб ви підняли руки на знак своєї згоди на цей договір – але цього недостатньо. Як тільки буде завершено організацію нової реєстрації, кожен із нас, хто підняв руку, повинен одразу виробити свідоцтво про реєстрацію, і так само, як багато хто з вас перед тим виступив добровольцем, щоб пояснити нашим співвітчизникам, чому їм не слід реєструватися – тепер вам слід вийти й пояснити членам спільноти, чому їм слід реєструватися. Й тільки коли ми належним чином виконаємо свою частину угоди, ми пожнемо справжні плоди своєї перемоги.\nЯк тільки я закінчив свою промову, один приятель-пуштун засипав мене градом запитань:\n- Нам доведеться відповідно до угоди здавати відбитки пальців?\n- Так і ні. Особисто я вважаю, що ми всі повинні здавати відбитки пальців без жодних вагань. Але ті, хто має будь-які релігійно-етичні заперечення чи вважає, що це принижує їхню самоповагу, не буде зобов’язаний здавати відбитки.\n- Ви сам це зробите?\n- Я вирішив здати десять відбитків. Я не можу сам їх не здавати, водночас радячи зробити це іншим.\n- Ви багато писали про ці десять відбитків пальців. Це ж Ви сказали нам, що їх вимагають лише у злочинців. Це ж Ви казали, що відбитки є центральним пунктом боротьби. Як усе це узгоджується з Вашою сьогоднішньою позицією?\n- Я й тепер цілком дотримуюся того, що писав раніше про відбитки пальців. Я й тепер кажу, що в Індії відбитки вимагають від злочинних племен. Я кажав раніше й кажу тепер, що було б гріхом надавати відповідно до Чорного Акту навіть наші підписи, не кажучи вже про відбитки пальців. Ця правда, що я робив – і, вважаю, розумно – великий наголос на цій вимозі про відбитки пальців. Було легше пробудити у спільноті відчуття серйозності становища, посилаючись на таку нову й разючу річ в Акті, як відбитки пальців, ніж на маленькі пункти, яким ми вже раніше корилися. І я з досвіду побачив, що спільнота відразу зрозуміла ситуацію. Проте тепер обставини змінилися. Я кажу з усією силою, яку маю, що те, що вчора було б злочином проти народу, за сьогоднішніх змінених обставин є ознакою людини добрих манер. Якщо ви силою вимагаєте від мене привітати вас, і я вам підкорюся – я буду принижений в очах громадськості, у ваших очах і у своїх власних. Але якщо я з власної волі вітаю вас як брата чи товариша – це виявляє мою скромність і добрі манери, і буде зараховане мені як праведність перед Великим Білим Престолом. Ось як я раджу спільноті здати відбитки пальців.\n- Ми чули, що Ви зрадили спільноту та продалися генералові Смутсу за 15 тисяч фунтів. Я нізащо не здам відбитки й не дозволю це робити іншим. Я присягаю і беру в свідки Аллаха, що я уб’ю людину, яка першою подасть на реєстрацію.\n- Я розумію почуття друзів-пуштунів; я впевнений, що більш ніхто не вірить, що я здатен продатись і зрадити спільноту. Я вже сказав, що відбитки не вимагатимуть у тих, хто присягав їх не здавати. Я надам усю можливу допомогу будь-якому пуштуну чи іншій людині, яка хоче зареєструватися, не здаючи відбитків пальців, і я запевняю таких людей, що вони без проблем отримають свідоцтво без наруги над своєю совістю. Втім, я мушу визнати, що мені не подобається загроза вбивства, висловлена цим другом. Я також вважаю, що не можна присягати вбити іншу людину іменем Всевишнього. Тому я сприймаю це так, що цей друг прийняв присягу лише в миттєвому спалаху пристрасті. Як би там не було, здійснить він цю погрозу чи ні, мій явний обов’язок як головного відповідального за цю угоду та як слуги спільноти – першим здати відбитки пальців, і я молюся Богові, щоб Він милостиво дозволив мені це зробити. Усім живим наприкінці судилося померти. Смерть від руки брата, а не від хвороби чи в інший подібний спосіб, не може викликати у мене жалю. Навіть у такому разі я вільний від злості чи ненависті до нападника, я знаю, що це мені буде зараховано в потойбіччі, й навіть нападник пізніше зрозуміє мою повну невинність.\nМожливо, треба пояснити, чому ці запитання ставили. Хоча ми не плекали жодної ненависті до тих, хто підкорився Чорному Акту, їхній учинок публічно, зокрема в Indian Opinion, було однозначно й різко засуджено. Тому їхнє життя аж ніяк не було приємним. Вони не уявляли, що більшість спільноти повстане й виявить таку силу, що змусить уряд до компромісу. Але коли понад 150 сатьяграхі вже перебувалу у тюрмі й почалися розмови про угоду, “штрейкбрехерам” було дуже важко це знести, й серед них були такі, які навіть хотіли, щоб угоди не було, та які спробували б їй нашкодити, якби вона вступила в силу.\nУ Трансваалі жило зовсім мало пуштунів – їх загальна кількість навряд чи була понад п’ятдесят осіб. Деякі з них прибули солдатами під час англо-бурської війни, й вони оселились у країні, як і багато інших індійських, а також європейських солдатів. Декотрі з них навіть були моїми клієнтами, і я також був знайомий із ними з інших причин. Пуштуни – простодушний і довірливий народ. Сміливість для них – щось само собою зрозуміле. Вбити чи бути вбитим для них – звичайна річ, і якщо вони на когось розгніваються, то поб’ють його й часом навіть уб’ють. І в цьому вони не поважають людей. Вони поводитимуться абсолютно так само навіть із кровним братом. Хоча їх було у Трансваалі так мало, щоразу, коли вони сварилися між собою, відбувалася бійка – і я в таких випадках часто мусив відігравати роль миротворця. Гнів пуштуна стає особливо неконтрольваним, коли він мусить мати справу з людиною, яку вважає зрадником. Прагнучи правосуддя, він здійснює його тільки за допомогою особистого насильства. Ці пуштуни повною мірою брали участь у сатьяграсі: жоден із них не підкорився Чорному Акту. Обманути їх було дуже легко. Було цілком можливо створити в їхніх думках нерозуміння щодо відбитків пальців і таким чином розпалити їх. Висловити цю просту думку, а саме: чому я прошу їх здати відбитки пальців, якщо я не корумпований? – було досить, щоб залити отруту до вух пуштунів.\nКрім того, у Трансваалі була інша група, що складалась із тих індійців, які в’їхали до Трансваалю потай без дозволу чи були зацікавлені у перевезенні сюди інших таємно чи без дозволу, або з фальшивим дозволом. Ця група також знала, що угода нашкодить їхнім інтересам. Поки тривала боротьба, нікому не треба було виробляти дозволи, а отже, ця група могла продовжувати свою справу без страху й легко уникнути ув’язнення впродовж боротьби. Чим більше затягнеться боротьба, тим краще для них. Тож ця кліка також могла підбурювати пуштунів. Читач невдовзі побачить, як пуштунів зненацька ось так розпалили.\nВтім, запитання пуштунів не справили жодного враження на учасників зборів. Я попросив збори проголосувати щодо угоди. Голова та інші лідери були твердими. Після цієї перепалки з пуштуном, голова зборів виголосив промову, пояснивши суть угоди та затримавшись на необхідності її підтримки, а потім перейшов до волевиявлення учасників зборів, які одностайно схвалили угоду, за винятком кількох присутніх пуштунів.\nЯ прийшов додому о другій чи третій ночі. Сон був поза питанням, оскільки мені треба було рано вставати та йти до в’язниці, щоб добитися звільнення інших. Я прийшов до тюрми о сьомій ранку. Старший наглядач отримав необхідні накази по телефону й чекав на мене. Всіх сатьяграхі було звільнено впродовж однієї години. Голова та інші індійці були тут, щоб їх привітати – і з тюрми всі ми пішли на місце зборів, де було проведено ще одну зустріч. Цей і кілька наступних днів ми провели, святкуючи та роз’яснюючи спільноті угоду. З ходом часу, якщо, з одного боку, ставало ясніше, що випливало з угоди – то з іншого, непорозуміння також почали посилюватися. Ми вже обговорили основні причини непорозумінь. Крім того, лист, який ми написали генералові Смутсу, можна було неправильно витлумачити. Труднощі, з якими я зіткнувся, відповідаючи на різні заперечення, що висувалися таким чином, буле нескінченно більші за ті, яких я зазнав власне впродовж боротьби. У дні боротьби єдині труднощі, які ми відчували, поставали у наших стосунках із суперником, і їх завжди було легко подолати, адже тоді вся міжусобна ворожнеча чи внутрішні розбіжності повністю призупиняються чи принаймні втрачають вагу перед лицем спільної небезпеки. Проте коли бій завершено, внутрішні заздрощі знову розгортаються повною мірою, і якщо розбіжності з ворогом було миролюбно розв’язано, то багато хто береться за легке та вдячне завдання вишукування дірок в угоді. А в демократичній угоді буде тільки природним, що треба надавати задовільні відповіді на великі й малі запитання кожного. Навіть у битві з супротивником людина не отримає тих цінних уроків, які доходять до її свідомості, коли доводиться отак мати справу з непорозуміннями та напруженням поміж друзів. При боротьбі з супротивником існує свого роду сп’яніння та піднесення. Проте непорозуміння й розбіжності між друзями – рідкісне явище, і через це воно тим болючіше. Але тільки в таких випадках характер людини постає перед справжнім випробуванням. Таким був мій досвід без жодних винятків, і я вважаю, що тільки проходячи через такі випробування я отримав найбільші здобутки в духовній царині. Багато людей, які не розуміли справжньої природи боротьби, поки вона тривала, до кінця зрозуміли її в ході та після досягнення угоди. Серйозне протистояння було обмежено пуштунами, й воно не вийшло за межі їхнього кола.\nНевдовзі реєстраційне бюро у справах азіатів було готове видавати свідоцтва про реєстрацію за новою добровільною угодою. Форму свідоцтва було цілком змінено та встановлено після консультації з сатьяграхі.\nВранці 10 лютого 1908 року дехто з нас приготувався піти й виробити свідоцтва про реєстрацію. Спільноті було пояснено крайню необхідність пройти справи з реєстрацією якомога швидше, й було домовлено, що лідери першими вироблять свідоцтва першого дня з метою подолати сором’язливість, побачити, чи посадові особи, які цим займаються, виконують свої обов’язки з поштивістю, й загалом приглянути за всією організацією.\nКоли я дістався до свого офісу, який водночас був офісом Асоціації сатьяграхи, я виявив, що біля будівлі стоять мір Алам і його товариші. Мір Алам був моїм давнім клієнтом, який колись радився зі мною в усіх своїх справах. Багато пуштунів у Трансваалі наймали робітників для виготовлення матрасів із соломи чи кокосового волокна, які вони продавали з непоганим зиском, і мір Алам робив те саме. Він мав добрих шість футів [183 см] зросту й був великої та могутньої статури. Сьогодні я вперше побачив міра Алама біля свого офісу, а не всередині нього, й хоча ми з ним зустрілися поглядом, він спершу не привітався зі мною. Я привітався з ним – і він привітався у відповідь. Як зазвичай, я запитав його: “Як справи?” – і здається, він сказав, що все гаразд. Але сьогодні на його обличчі не було звичайної усмішки. Я помітив злість в його очах і подумки зауважив цей факт. Я подумав, що щось станеться. Я ввійшов до офісу. Прибули голова містер Юсуф Міан та інші друзі, й ми вирушили до офісу у справах азіатів. Мір Алам і його товариші пішли слідом.\nРеєстраційний офіс був на площі фон Брандіса, менш ніж за милю від мого офіса. На шляху до нього ми повинні були пройти через жваві вулиці. Коли ми йшли вздовж вулиці фон Брандіса, біля будівлі фірми Arnot and Gibson, не більш ніж за три хвилини пішки від реєстраційного офіса, мір Алам заговорив зі мною й запитав:\n- Я збираюся виробити свідоцтво про реєстрацію, здавши десять відбитків пальців, – відповів я. – Якщо Ви підете зі мною, я спершу отримаю свідоцтво для Вас, із відбитками тільки двох великих пальців, а потім візьму собі, здавши всі відбитки.\nЩойно я закінчив останнє речення, як ззаду на мою голову опустився важкий удар палицею. Я одразу знепритомнів зі словами Хе Рама (О Боже!) на губах, розтягнуся на землі й знав, що відбувалося далі. Проте мір Алам і його товариші продовжили бити мене руками й ногами – частину ударів загородили Юсуф Міан і Тхамбі Наіду, внаслідок чого вони, своєю чергою, також зазнали нападу. Шум привернув увагу кількох європейських перехожих. Мір Алам і його товариші втекли, проте європейці впіймали їх. Тим часом прибула поліція й узяла їх під варту. Мене підняли та віднесли до приватного офісу містера Дж.С.Гібсона. Коли я прийшов до тями, то побачив, що наді мною схилився містер Доук.\n- Як Ви почуваєтеся? – запитав він.\n- Все добре, – відповів я, – тільки болять зуби та ребра. Де мір Алам?\n- Його разом із рештою заарештували.\n- Їх слід відпустити.\n- Це дуже добре. Але Ви зараз в офісі чужої людини з сильно розсіченою губою та щокою. Поліція готова відвезти Вас до лікарні, але якщо Ви підете до мене, то місіс Доук і я подбаємо про Вашу зручність, як тільки зможемо.\n- Так, будь ласка, відвезіть мене до себе. Подякуйте поліції за їхню пропозицію, проте скажіть їм, що я хочу поїхати з вами.\nТепер на місце подій також прибув містер Чемні, реєстратор азіатів. Мене в кареті відвезли до житла того доброго пастора на вулиці Сміта й викликали лікаря. Тим часом я сказав містеру Чемні:\n- Я хотів прийти до вашого офісу, здати десять відбитків і виробити перше свідоцтво про реєстрацію, проте Бог волів інакше. Втім, тепер я мушу попросити вас принести документи й дозволити мені одразу зареєструватися. Я сподіваюся, ви не дозволите нікому іншому зареєструватися раніше за мене.\n- Навіщо поспішати? – запитав містер Чемні. – Незабаром лікар буде тут. Будь ласка, відпочивайте, й усе буде гаразд. Я видам свідоцтва іншим, але залишу ваше ім’я на початку списку.\n- Не так, – відповів я. – Я взяв на себе зобов’язання виробити перше свідоцтво, якщо я буду живий і якщо це прийнятно для Бога. Тому я наполягаю, щоб папери принесли сюди й зараз.\nПісля цього містер Чемні пішов принести документи.\nДруге, що я мав зробити – це надіслати телеграму генеральному прокурору, що я не вважаю міра Алама й інших винними в нападі, здійсненому на мене, що я у жодному разі не бажаю їхнього переслідування, та що я сподіваюся, що їх буде звільнено заради мене. Але європейці Йоганнесбурга звернулися до генерального прокурора з жорстким листом, стверджуючи, що яких би поглядів на покарання злочинців не дотримувався Ганді, їх не можна проводити в життя у Південній Африці. Сам Ганді може й не робити жодних кроків, але напад було здійснено не у приватному місці, а на жвавій вулиці, й тому це злочин проти громадськості. Крім того, кілька європейців можуть виступити свідками, й нападників слід віддати під суд. Після цього генеральний прокурор знову заарештував міра Алама й одного з його товаришів, і їх засудили до трьох місяців тяжкої праці. Тільки мене не викликали як свідка.\nАле давайте повернемося до палати. Доктор Твейтс прийшов, поки містера Чемні ще не було. Він оглянув мене й зашив рани на щоці й на верхній губі. Він виписав ліки, які слід було застосовувати для ребер, і приписав мені мовчати, поки шви не буде знято. Він обмежив мою дієту тільки рідинами. Він сказав, що ушкодження не серйозні, що я, напевно, зможу встати з ліжка та взятися за свої звичайні справи через тиждень, але що мені потрібно бути обережним і не перенапружуватися фізично ще два місяці. Сказавши це, він пішов.\nТож розмовляти мені заборонили, але я досі володів своїми руками. Я через голову асоціації звернувся з наступною короткою запискою до спільноти й послав її на публікацію:\n“Зі мною все добре, я перебуваю в братніх і сестринських руках містера та місіс Доук. Я сподіваюся невдовзі взятися за свої обов’язки.\nТі, хто це вчинив, не знали, що робили. Вони вважали, що я роблю неправильно. Вони здійснили своє виправлення ситуації в єдиний спосіб, який знають. Тому я прошу, щоб проти них не здійснювали жодних кроків.\nЗ огляду на те, що напад здійснив мусульманин чи мусульмани, можливо, індуси почуватимуться ображеними. Якщо це так, то вони будуть неправі перед світом і своїм Творцем. Хай краще кров, пролита сьогодні, нерозривно зв’яже дві спільноти – такою є моя сердечна молитва. Нехай Бог так і зробить.\nНезважаючи на напад, мої поради залишаються тими самими. Абсолютній більшості азіатів слід здати відбитки пальців. Для тих, хто має справжні докори сумління, уряд має зробити винятки. Просити більшого означало б показати себе дітьми.\nПравильно зрозумілий дух сатьяграхи повинен зробити так, що люди не боятимуться нікого й нічого, крім Бога. Тому жоден слабкодухий страх не повинен стримати абсолютну більшість тверезо мислячих індійців від здійснення їхнього обо’язку. Оскільки нам дали обіцянку скасувати Акт в обмін на добровільну реєстрацію, священний обов’язок кожного доброго індійця – максимально допомогти уряду та колонії”.\nМістер Чемні повернувся з документами, і я здав відбитки пальців, але не без болю. Потім я побачив, що в очах містера Чемні стояли сльози. Мені часто доводилося гірко писати проти нього, але це показало мені, як серце людини пом’якшують події.\nЧетач легко може уявити, що все це забрало не більш ніж кілька хвилин. Містер Доук і його добра дружина дуже хотіли, щоб я повністю відпочивав і перебував у мирі, й тому їм було боляче бачити мою розумову діяльність після нападу. Вони боялися, що це може шкідливо позначитися на моєму здоров’ї. Тому вони знаками та іншим подібним чином усунули всіх людей від мого ліжка й попросили мене не писати й нічого не робити. Я письмово попросив, щоб перед тим і для того, щоб я спокійно лежав, їхня донька Олів, яка тоді була маленькою дівчинкою, заспівала для мене мій улюблений англійський хорал – Lead, kindly light. Містеру Доуку дуже це сподобалось, і він прийняв моє прохання з милою усмішкою. Він знаками покликав Олів і попросив її стати у дверях і тихо заспівати цей хорал. Уся ця сцена постає перед моїми очима, поки я це пишу, й мелодійний голос маленької Олів знову звучить у моїх вухах.\nЯ включив у цей розділ багато такого, що, я вважаю і читач також вважатиме, не стосується мого предмета. Та все ж я не можу завершити цей розділ, не додавши один спогад, надто священний, щоб його випустити. Як мені описати те, що зробила для мене родина Доук?\nМістер Дуок був баптистським пастором, тоді у віці 46 років, і перед прибуттям у Південну Африку він був у Новій Зеландії. Приблизно за шість місяців до цього нападу від прийшов у мій офіс і передав свою візитку. Побачивши перед його іменем “преподобний”, я хибно уявив, що він прийшов, як це робили деякі інші священики, з метою навернути мене у християнство чи щоб порадити мені припинити боротьбу, чи може, щоб висловити зверхню симпатію до руху. Містер Доук зайшов, і не поговорили ми й кількох хвилин, як я зрозумів, наскільки сумно помилився у судженні про нього, й подумки попросив у нього вибачення. Він сказав:\n- Будь ласка, вважайте мене своїм другом у цій боротьбі. Я вважаю за свій релігійний обов’язок надати вам усю допомогу, яку зможу. Якщо я чогось і навчився з життя Ісуса, то це того, що слід розділяти й полегшувати тягар тих, у кого він важкий.\nТак ми познайомились, і з кожним днем наша приязнь і близькість збільшувалися. Ім’я містера Доука часто повторюватиметься в ході цієї книжки, але необхідно було сказати кілька слів, що представити його читачеві, перш ніж описати делікатну увагу, яку я отримав з рук Доуків.\nДень і ніч хтось із членів родини сидів біля мене. Будинок став свого роду каравансараєм на весь час, поки я там залишався. Сюди приходили юрмами, щоб дізнатися про моє здоров’я, а коли пізніше це дозволив лікар, то й побачитися зі мною: індійці всіх класів – від скромного вуличного торговця з кошиком у руці, в брудному одязі та вкритому пилом взутті, й до голови Трансваальської асоціації британських англійців. Містер Доук приймав усіх їх у своїй вітальні з однаковою поштивістю й увагою, і поки я жив у Доуків, увесь їхній час був зайнятий або доглядом за мною, або приймання сотень людей, які зазирали, щоб зі мною побачитися. Навіть уночі містер Доук двічі або тричі тихо зазирав до моєї кімнати. Живучи під його гостинним дахом, я ніколи й не відчував, що це не мій дім, або що мої найближчі та найдорожчі могли б доглянути за мною краще, ніж Доуки.\nІ не треба вважати, що містерові Доуку не доводилося потерпати за надання публічної підтримки індійцям у їхній боротьбі й за те, що він прихистив мене під своїм дахом. Містер Доук керував баптистською церквою і залежав у засобах до свого існування від європейських прихожан, не всі з-поміж яких дотримувалися ліберальних поглядів і серед яких неприязнь до індійців була, мабуть, настільки ж загальною, як і серед інших європейців. Але містер Доук залишався перед цим несхитним. Я обговорював із ним цю делікатну тему на самому початку нашого знайомства. Й він сказав:\n- Мій любий друже, що Ви думаєте про релігію Ісуса? Я оголошую себе Його скромним послідовником – Його, який з готовністю піднявся на хрест за віру, яку мав, і любов якого охоплювала весь світ. Я повинен публічно взяти участь у вашій боротьбі, якщо я взагалі прагну представляти Христа європейцям, які, ви боїтеся, покинуть мене на покарання за це. І я не повинен скаржитися, якщо вони мене так покинуть. Мої засоби до існування справді йдуть від них, але ж ви, без сумніву, не вважаєте, що я пов’язав себе з ними заради засобів до існування, або що вони мене утримують. Мене утримує Бог; вони – лише інструменти Його всесильної волі. Однією з неписаних умов мого зв’язку з ними є те, що ніхто з них не може заважати моїй релігійній свободі. Тому, будь ласка, припиніть турбуватися щодо мене. Я займаю своє місце поряд із вами в цій боротьбі не для того, щоб зробити послугу індійцям, а тому, що це мій обов’язок. Але втім, я справді обговорив це питання зі своїм деканом. Я м’яко повідомив його, що якщо він не схвалить мої стосунки з індійцями, то може прийняти мою відставку й запросити іншого пастора. Але він не тільки попросив мене не турбуватися про це, але й навіть сказав кілька слів заохочення. Крім того, ви не повинні уявляти, що всі європейці однаково відчувають до вашого народу ненависть. Ви можете й не знати про мовчазне співчуття багатьох до ваших труднощів, і ви погодитися зі мною, що я про це, звісно, знаю з огляду на свою позицію.\nПісля цього чіткого пояснення, я більше ніколи не заговорював на цю тему. Й пізніше, коли містер Доук помер, здійснюючи своє святе покилкання в Родезії, поки боротьба у формі сатьяграхи ще тривала, баптисти скликали у своїй церкві збори, на які вони запросили покійного істера Качхалію й інших індійців, а також мене, на яких вони попросили мене виступити.\nПриблизно через десять днів я одужав достатньо, щоб досить добре рухатись, і попрощався з цією благочестивою родиною. Розлука була дуже болісною як для мене, так і для Доуків.\nАнглійський варіант: XXII. Opposition and Assault


Людина – жива істота, у якого є свої почуття, думки, ідеї, емоції. Іноді він хоче висловитися, “відкрити душу”. У наш час найпоширеніший спосіб самовираження – написання своїх думок в безмежному просторі мережі. Це можливо зробити за допомогою за допомогою особистого щоденника або блога. І тих, та інших зараз величезна кількість, тому є кілька варіантів створення свого щоденника. Напевно всі чули про “HF” – живий Журнал, систему livejournal.com. Це один з найбільш відомих серверів онлайн-щоденників, в якому можна переглядати блоги інших людей і додавати їх в стрічку друзів, залишати коментарі над записами, вести колективні блоги. Живий журнал активно функціонує в ролі соціальної мережі і до сих пір популярний. Розглянемо докладніше, як створити щоденник. Створити блог в цій системі елементарно просто:\nПотрібно зайти на сайт системи, натиснути на кнопку “Створити аккаунт”, заповнити маленьку анкету, що містить прості запитання, придумати логін і пароль, – в загальному, пройти звичайну процедуру реєстрації. Після неї слід дочекатися листа на електронну скриньку, підтвердити реєстрацію, а потім приступати до створення свого блогу – налаштувати інтерфейс, вибрати тему оформлення, придумати назву, далі – самовиражатися і радіти. Система відрізняється хорошим інтерфейсом – ви з легкістю зможете знайти друзів, вже мають блог, створення постів і прикріплення фотографій не займе багато часу, а ваші пости завдяки цьому стануть більш яскравими і яскравими. Також ви зможете переглядати новини, вибирати для себе улюблені записи або навпаки, виключати тих користувачів, замітки яких вам нецікаві, всього лише в кілька кліків.\nдругий спосіб, як створити щоденник принципово відрізняється від першого тим, що більше підійде веб-ентузіастам, які володіють можливістю купити домен і замовити собі хостинг. Хостинг – обслуговування, надає можливість розміщувати інформацію на сервері, постійно знаходиться в мережі. В обслуговування також входить надання місця для бази даних, файлового сховища, поштової кореспонденції і, звичайно ж, забезпечена підтримка функціонування необхідних сервісів.\nдомен – по суті, Адреса Вашого сайту. В даному випадку не використовуються такі системи, як і livejournal.com, адже сучасні хостинг-компанії надають користувачам ряд програм-CMS, таких, як Joomla, Drupal та WordPress. Всі вони виконують одну функцію – редагування вмісту. Кожен з них має власну базу даних, що зберігає контент. WordPress був спеціально створений для блогів і до сих пір є улюбленою CMS розробників і дизайнерів. Ця програма проста в установці та налаштування параметрів.\nщоденник на Blogpost\nЯкщо ви відчуваєте себе невпевнено і не володієте великими знаннями в програмуванні, необхідними для Joomla і Dupler, сміливо вибирайте WordPress. Але якщо у вас є досвід роботи, то ви виявите, що Joomla має більше можливостей, ніж інші CMS. В загальному, вибір за вами. Вибравши вподобану CMS, приступаємо до створення щоденника. Для початку вам необхідно зайти в розділ з програмним забезпеченням, встановити в якості головної CMS двигун WordPress (або будь-яку іншу). Його завантаження займає небагато часу і проходить зовсім автоматично, тому у вас труднощів не виникне. По суті, все готово. Далі переходимо на сайт, знову придумуємо логін і пароль, вибираємо тему оформлення, ставимо додаткові модулі і прибираємо все зайве – блог готовий.\nПереваги цього способу як створити щоденник в наявності: по перше, є практично необмежені можливості розширень і параметрів, а ще – ви самі собі і творець, і адміністратор власною персоною і в одній особі.


PressReader - Den (Ukrainian): 2016-07-13 - 50 відтінків лібералізму\n50 відтінків лібералізму\nЗабудьте про Рікардо — це непристойний архаїзм у світі успішних країн\nDen (Ukrainian) - 2016-07-13 - Економіка - Володимир ПАНЧЕНКО, директор Інституту ім. Олександра Поля\nМісяців зо два тому Саудівська Аравія анонсувала продаж частини своєї найбільшої нафтогазової компанії Saudi Aramco з подальшим перетворенням її в промисловий конгломерат. Очікувана виручка повинна стати основою Фонду національного добробуту з активами понад 2 трлн дол. (!) Вкласти їх збираються в неенергетичну галузь (!).\n■ У травні влада Норвегії заявили про те, що вперше використовуватимуть кошти державного пенсійного фонду ( так званого Нафтового фонду), які раніше дуже розумно, але консервативно використовувалися для балансування економіки у бік несировинного розвитку та боротьби з рецесією. 25 мільярдів доларів із доходів, що отримуються від продажу нафти, підуть на підтримку економіки у вигляді зниження податків і збільшення витрат на освіту й інфраструктуру. «Головним пріоритетом уряду є підтримка зростання та зайнятості в секторах, залучених до міжнародної конкуренції», — заявила міністр фінансів Норвегії Сів Йєнсен.\n■ До чого це зведення новин? Світ відмовляється від паразитування на природних багатствах і активно впливає на майбутнє нових поколінь. Лише Україна продовжує марити про аграрний рай і співати осанну чорноземам. Злочинно не використовувати наші природні багатства у вигляді родючого ґрунту та сприятливого клімату, але не менш злочинно покладатися і робити на них ставку. Забудьте про Рікардо — це непристойний архаїзм у світі успішних країн. Малайзія в джунглях побудувала автомобільну промисловість. Лі Куан Ю, якого не розуміють, але так люблять цитувати наші лібертаріанці, створив економічне диво на порожньому місці, без дотримання теорії порівняльних переваг (за Д.Рікардо економічний суб’єкт Сінгапур виявився б у виграші і був найбільш продуктивним, коли б спеціалізувався на розвитку мережі закладів для азартних ігор, які існували на островах повсюдно, а не електроніці, яку вирішив виробляти знаючий диктатор).\n■ Але зараз ідеться не про це. Дуже толерантна Норвегія і диктаторська Саудівська Аравія, власне як і всі розвинуті держави, не соромляться шукати точки зростання та економічні пріоритети. З огляду на домінуючу в Україні лібертаріанську риторику, і норвежці, і саудити — злочинці, адже держава, а не ринок, вирішила підтримати конкретні галузі та... про, як це пішло — створити робочі місця.\n■ Давайте відразу ж відокремимо мух від котлет — точніше, справжній лібералізм від лібертаріанства. Я дотримуюся ліберальних поглядів, де свобода особистості, підприємництво та приватна ініціатива — священні. Я проти домінування держави над людиною (дякую, не треба, вже проходили це в СРСР), бюрократичної тяганини в коридорах влади, корупції та всього, що пов’язане з державним Левіафаном, що зірвався з ланцюга контролю суспільства. Але я не менший противник ізоляції держави як інституту від економічного життя.\n■ В Україні ж сьогодні агресивно працює одна школа — лібертаріанська. Вона досить успішно експлуатує принцип — хто з нами, той за свободу, хто не з нами — той проти неї, за «совок», олігархів, домінування держави над особистістю. Звівши лаяння і гоніння держави в абсолют, українські лібертаріанці виходять на цілком зрозумілу траєкторіюанархізму, який є досить поширеноюформою існування лібертаріанства в світі, окрім США. Чому анархістам? Під час останнього візиту до України професор бізнес-школи IMD Артуро Бріс розповів, що в Іспанії і в цілому в Західному світі лібертаріанство є поганим тоном — близьким до анархізму.\n■ Нам, опонентам свіжоспечених анархістів (у недавньому минулому лібертаріанців), доводиться вислуховувати звинувачення в тому, що нас не стосується. Як у старому анекдоті, де батько на твердження, що його дочка — повія, відповідає, що у нього взагалі син. Про те, що участь держави в економіці не «совок», не диктатура, а секторальне і територіальне планерування, яким займаються всі нормальні країни, — не бажання повернути «п’ятирічки», і стимулювання галузей — не лобіювання олігархів або бажання розпиляти бюджет.\n■ Ми повинні доводити, що вільні економічні зони, які демонізував Айварас Абромавічус, мають право на життя в усіх країнах, і на батьківщині колишнього міністра економіки — трьохмільйонної Литви також (Каунас, Паневежіс, Клайпеда. Клайпедська СЕЗ, наприклад, залучила з 2002 року — року завершення перемовин про вступ до ЄС — понад 500 млн євро інвестицій).\n■ Ми безуспішно переконуємо колишнього міністра фінансів Словаччини Івана Міклоша, який наполегливо веде Україну до безрадісного безіндустріального майбутнього, що стимул-реакції для інвесторів, які він разом з рідним словацьким урядом створював для лідерів світового автопрому, — це загальносвітова практика, яка прийнятна і для України.\n■ Українське лібертаріанство — це анархізм, небезпечна хвороба і злочин проти майбутніх поколінь українців. Це повинні знати і перші особи держави, і все населення країни. Прибічників і розробників нових видів держави — мережевої, екстериторіальної, держави щастя та інших прошу активно турбувати — це якраз те, що потрібно, щоб тримати Левіафана на ланцюзі, для нашого блага.


Опубліковано: Середа, 11 березня 2020, 09:33\nУ зв'язку з оголошеним карантином, заняття підготовчих курсів переносяться на 28.03.2020 року.\nПро зміни у розкаді повідомимо Вам додатково.\nОпубліковано: Неділя, 01 березня 2020, 13:58\nДВНЗ "Чернівецький політехнічний коледж" вітає ГОЛИК АНАСТАСІЮ із ІІІ МІСЦЕМ серед студентів І курсу та КРЕМЗЕЛЮКА ОЛЕГА із ІІ МІСЦЕМ серед студентів ІІ курсу в Обласній олімпіаді з англійської мови, яка проходила 29 лютого.\nВисловлюємо вдячність за підготовку студентів ЛІСОВЕНКО Олені Дмитрівні!\nБажаємо переможцям та їх наставнику нових досягнень, творчих злетів та здобутків!\nКонкурсний проект Diamond Challenge Ukraine for High School Entrepreneurs\nОпубліковано: Неділя, 01 березня 2020, 13:53\nЦі розумні, креативні та творчі хлопці можуть не тільки генерувати нові ідеї, а й уперто втілювати їх у життя!\nКоманда ДВНЗ "Чернівецький політехнічний коледж", до якої увійшли КУЄК Василь, КОДРЯНУ Олександр та МАРКОВИЧ Станіслав, стала яскравою частиною історії Конкурсного проекту Diamond Challenge Ukraine for High School Entrepreneurs, метою якого є розвиток молодіжного підприємництва!!!\nБажаємо всій команді та їх наставнику ЯЦКО Крістіні Олегівні наснаги та творчого запалу у реалізації найсміливіших планів!!!\nЗмагання з баскетболу 3х3 POLYTECH CUP\nОпубліковано: Неділя, 01 березня 2020, 13:47\nСправжнє свято для тих, хто любить баскетбол, відбулося 1 березня в ДВНЗ "Чернівецький політехнічний коледж".\nЗмагання з баскетболу 3х3 POLYTECH CUP відбулися з ініціативи випускників коледжу Казмировича Дениса та Коржана Юрія, викладача фізичного виховання Гуцула Олександра Володимировича та за підтримки директора коледжу Фесік Людмили Іванівни.\nУ категорії U18 перемогу здобула команда Політеху)\nХлопці вкотре довели, що в баскеті головним є уміння бути командою, вірити одне в одного, довіряти товаришу навіть більше, ніж самому собі.\nВітаємо вас! Будьте собою! Будьте переможцями!\nПеремога в Чемпіонаті України з легкої атлетики!\nАдміністрація коледжу вітає переможців олімпіади з інформаційних технологій!\nЗустріч студентів ДВНЗ "Чернівецький політехнічний коледж" із Зозулею Аліною


Мила кума, з днем народження! Цей день створений для того, щоб ти посміхалася і брала заслужені компліменти – розважся ж сьогодні на славу! Бажаємо, щоб доля була щедрою на сюрпризи, подарунки і радісні зустрічі. Живи, наче в казці: дозволяй собі маленькі капризи, купайся в любові і обожнювання!\nДорога моя кума, вітаю тебе з Днем народження! Бажаю тобі фінансового благополуччя, чудового здоров’я, залізобетонних нервів і безлічі можливостей для самореалізації! Пам’ятай, що ти – унікальна! Будь завжди такою ж активній, бадьорій і радісній, як сьогодні\nБажаю тобі в День народження, моя дорога кума, щоб завжди випромінювала спокійну впевненість і оптимізм. Нехай у тебе ніколи не закінчиться натхнення шукати в цьому житті нові цікаві чудеса! Нехай кожен день стане для тебе можливістю побачити таке диво! Всього тобі самого-самого!\nКороткі привітання кумі у прозі


4.5 Буддизм. Психологічна основа різних релігій - курсовая работа\nБуддизм ставить самий значущий акцент на внутрішньому світі людини. У відмінності від даосизму, буддизм затверджує незалежність миру душі від зовнішнього світу. Все, до чого можуть доторкнутися наші розум і відчуття, - і все те, що насправді формує вміст образів нашої душі, її внутрішнє багатство, - надбання миру зовнішнього, за межами якого залишається лише небуття - шуньята, порожнеча. І тому істина не може бути названа ніяк, але щоб її якось позначити, вона називається порожнечею. Тому і нірвана не може мислитися інакше, ніж небуття. Дійсна душа людини - тієї ж природи, божественної природи небуття. А індивідуальне «я» - приналежність мінливого миру, а тому воно служить причиною відходу від загальної помилки і страждання. І тому буддизм розглядає субєктивність як порожню і нереальну - для того, що б осягнути дійсний рух душі, що памятає себе. Буддизм розглядає мир як це внутрішній рух єдиної світової душі, в який залучені всі істоти: як психологічний процес дії дхарм (незмінних законів). «Я» і «світ» - лише швидкопроходящі комбінації дхарм, що нагадує нам ідею про ефемерність всього сущого. Буддизм говорить, що коли людина пізнає речі в істиному єстві, вона не почне стверджувати, що вони не існують. Ефемерність і переходящесть подій світу уподібнюється її сну, по відношенню до цього отримання незмінної внутрішньої істини душі мислиться пробудженням.


“Родослав” вже вп’яте відбудеться в Івано-Франківську — briz-info\n“Родослав” вже вп’яте відбудеться в Івано-Франківську\nV Міжнародний фольклорний фестиваль етнографічних регіонів України “Родослав” цьогоріч відбудеться 24-25 вересня в м. Івано-Франківську з нагоди відзначення 25-ї річниці Незалежності України та 160-річчя від дня народження Івана Франка.\nМетою проведення фестивалю організатори задекларували відродження автентичних традицій, що побутували у гуцулів, бойків, лемків, покутян, опілян, буковинців, волинян, подолян, поліщуків, слобожанців, кубанських козаків, виявлення спільних джерел їх виникнення і розвитку, подальший розвиток матеріальної та духовної культури етнографічних груп України, сприяння успішному втіленню в життя та популяризації народної творчості шляхом ознайомлення з творчими колективами, окремими виконавцями і майстрами декоративно-ужиткового мистецтва.\nПрограма передбачає презентації виробів майстрів декоративно-ужиткового мистецтва, виступи художніх та аматорських колективів та виконавців з України та зарубіжжя, виставку творів сакрального мистецтва.\nВ рамках фестивалю передбачаються заходи не тільки в обласному центрі. Райони та міста Прикарпатського краю радо зустрічатимуть гостей та розважатимуть культурно-мистецькими видовищами відповідно до власних неповторних програм.\nДо слова, охочі стати учасниками фестивалю “Родослав” мають подати відповідні заявки на електронну адресу організаторів ifnmzkitp@gmail.com.\nДо заявки долучають програму виступу, творчу характеристику колективу, тексти творів, сценарії обрядів, фотографії колективу.\nЗ більш докладною інформацією про участь у фестивалі можна ознайомитись на інтернет-сторінці управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської облдержадміністрації: kultura.if.gov.ua.


Нацбанк очолив Яків Смолій - inkorr.com\nНацбанк очолив Яків Смолій\nВерховна Рада підтримала подання Президента України про призначення головою Національного банку Якова Смолія.\nРішення про призначення Смолія підтримали 247 народних депутатів на пленарному засіданні в четвер. До теперішнього часу він обіймав посаду першого заступника глави НБУ, а з травня 2017 року виконував обов'язки керівника Нацбанку.\nПетро Порошенко представив новообраного главу колективу НБУ. Він підкреслив: «Це означає прорив, оскільки у нас не було жодного дня, коли б країна залишилася без керівництва Національного банку. Головна конституційна функція НБУ - забезпечення стабільності національної грошової одиниці і золотовалютних резервів. Зараз перед Яковом Васильовичем стояти не менш амбітні завдання».\nНагадуємо: Смолій закінчив Львівський держуніверситет за фахом «Прикладна математика». Працював в Тернопільському облуправлінні НБУ, в банку «Аваль», директором з питань банківського бізнесу «Авалю» У квітні 2014 року стало заступником, а в жовтні 2016 року - першим заступником голови НБУ, пише видання "Публичные люди"\n16 березня, 2018 - 06:48\nНБУ, Яків Смолій, глава НБУ


5 правил успіху бізнес-леді | МіЛеді | Сайт про красу, моду та жіночий стиль\nГоловна / Кар'єра / 5 правил успіху бізнес-леді\n5 правил успіху бізнес-леді\nСьогодні сотні успішних, талановитих бізнес-леді керують корпораціями і управляються з великим бізнесом не гірше за чоловіків, як їм це вдається і що варто робити, аби досягти успіху?\n1. Боротися зі стереотипами доведеться довго і наполегливо. Повір, це того варто\nУ нашій країні успішна бізнесвумен досі вважається виключенням з правил. Ти ніколи не зможеш переконати всіх, але продовжуй боротися з помилковими стереотипами. Вір у свою ідею і будь націленою на результат.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ:Чим ти пожертвуєш заради підвищення?\n2. Створюй правильний баланс між кар'єрою і сім'єю\nУ співвідношенні "сім'я-кар'єра" постарайся відшукати золоту середину. На роботі важливо повністю присвячувати себе улюбленій справі, не відволікаючись на побутові дрібниці. А вдома - приділяй час сім'ї. Поза роботою комп'ютер і смартфон ні до чого.\nЯкщо на роботі тільки й думаєш про те, коли ж нарешті виспишся або вийдеш з офісу раніше півночі, то явно пора внести деяку різноманітність в робочі будні. Заповнюй свої вечори не діловим листуванням, а зустрічами з друзями, сімейним відпочинком на природі. Хоча б іноді.\n4. Дізнавайся і відкривай нове для себе\nНакопичені знання місце в сумочці не займають, а знадобляться в будь-якому випадку. Твоя інтуїція сама підкаже, де і коли їх краще застосувати.\n5. Використовуй свої сильні сторони\nРозум і логіка - головна зброя. І не забувай про акторську майстерність. У вмінні перевтілюватися жінка дасть фору будь-якому чоловіку.\nкар'єра, робота, офіс, поради, успіх


Чи завжди слово «ні» є відмовою? -\nКоли молода людина пропонує дівчині зустрічатися, а вона відповідає йому відмовою, чи завжди це позначає, що дівчина не хоче цих відносин насправді? Є молоді люди, які відразу скажуть, щось на зразок цього: «На немає і суду немає». І просто відійдуть в сторону, і більше не будуть робити подібних пропозицій даній особі жіночої статі, а знайдуть іншу дівчину, значно простіше (в цьому плані), як мовиться, без подібних «дивацтв» у поведінці. Багатьом хлопцям не хочеться ламати собі голову і думати про те, чому так сталося?\nЗустрічаються також ті, хто після відмови починають думати, що проблема криється в них самих, що вони чимось не підійшли тієї, до якої вони самі не байдужі. Або зовнішністю, або розумом, або і тим і іншим разом узятим, а може бути, чимось ще. Такі молоді люди впадають у депресію, починають зловживати спиртними напоями, втрачають впевненість у своїх силах і самоповага. Вони також можуть почати шантажувати ту особу, яка їх відкинула. Або взагалі починають ходити за нею по п’ятах і випрошувати зустрічі та взаємності і при цьому неодноразово повідомляють їй про те, що можуть, (якщо вона знову їх відкине) позбавити себе життя. В даному випадку можна, звичайно сказати, що хлопці таким, м’яко кажучи, підступним способом грають на жалості цієї дівчини, тиснуть на неї, і що нічого вони з собою не зроблять, тому що занадто боягузливі, а значить не треба боятися і вірити їхнім словам . Але ж в житті трапляється і зовсім інакше. Коли відкинуті хлопці лізуть в петлю, кидаються під машину, тобто здійснюють самогубство насправді. Що погодьтеся, теж не приносить щастя нікому.\nІнші ж кидаються в усі тяжкі для того, щоб помститися тій, яка їх відкинула, роблять щось незвичайне зло відмовила їм панночці. Що саме? Наприклад: ведуть розгульний спосіб життя, йдуть в загс з тією, яку не люблять і інше. Адже потрібно розуміти, що такими вчинками знехтуваний і як підсумок часто ображений чоловік робить гірше тільки собі, а іноді і тим, хто взагалі не має ніякого відношення до всієї цієї історії.\nСеред молодих людей також зустрічаються ті, хто намагається розібратися в причині того, що сталося, займають вичікувальну позицію для того, щоб згодом знову атакувати і таки домогтися розташування тієї дівчини, яку полюбили. Намагаються стати краще, позбутися шкідливих звичок, починають процвітати в навчанні, йдуть в спортзал та інше. Керуючись при цьому, як правило, всім відомою формулою про те, що слово «так» значить «ні». А слово «ні» означає «так». Багатьом молодим людям в даному випадку, вдається переламати ситуацію на свою сторону і привести все до позитивного підсумку.\nАле буває і так, що дівчина все одно говорить це маленьке і негативне слово «ні». Чому ж це відбувається? Причин у відмови з боку дівчини ні так вже й мало. Потрібно пам’ятати про те, що в житті буває всяке і потрібно бути готовим до всього. Буває так, що дівчина відповідає відмовою, бо вважає, що той проявив до неї інтерес молодий чоловік гідний більшого і кращого, ніж її кандидатура. Тому перш ніж, злитися на дівчину і робити все на зло їй, потрібно дуже добре подумати і постаратися поговорити з нею по душах, наодинці. Може бути, тоді вам вдасться прийти до компромісу, знайти точки дотику і спільними зусиллями залагодити все те негативне, що могло б так чи інакше розвести вас в різні боки.\nЛюбов коштує того щоб боротися за неї!


Зведення елеватора: від проєктування до здачі | KMZ Industries\nГоловна Корисно дізнатися Статті та огляди Зведення елеватора: від проєктування до здачі\nЗведення елеватора: від проєктування до здачі\nНаталія Кулаковська, Head of marketing KMZ Industries\nНа 10% щороку Україна збільшує виробництво та експорт зернових культур, і весь цей обсяг треба десь зберігати. Замислившись над будівництвом зерносховища, аграрії звертаються до виробників. Із досвіду KMZ Industries: які питання ставлять найчастіше?\nНаталія Кулаковська: Різні питання – від «важковаговиків» до звичного «Із чого мені почати?» Буває звертаються, коли вже мають готовий проєкт і хочуть щось змінити в ньому. Головне, щоб замовники не боялися ставити питання. Бо коли ми не знаємо чогось, а запитувати лячно, то втрачаємо шанс отримати інформацію, важливу для прийняття вірного рішення.\nТож, по-перше, закликаю аграріїв – і тих, хто лише вирішує, чи будувати елеватор, і тих, для кого вже актуальне розширення існуючого, – не хвилюватися і ставити будь-які питання будь-кому. По-друге, буде слушною думкою, якщо ці однакові питання будуть ставитися різним виробникам і колегам: так ви порівняєте відповіді, знайдете ту саму, свою істину та приймете вірне рішення. І, по-третє, відповідаючи на Ваше питання, думаю, доречно пройтися по всіх етапах будівництва і розглянути найбільш часті запитання на кожному.\nЗгоден! Давайте почнемо з попереднього етапу, на якому аграрії збирають інформацію. Я представник агрохолдингу, звернувся до вас: про що говорите спочатку?\nНаталія Кулаковська: У будь-якого аграрія є найпопулярніше питання: «Скільки коштує?» Хтось цікавиться силосом, хтось зерносушаркою, є ті, хто одразу питає про вартість елеваторного комплексу «під ключ»: але так чи інакше саме це питання є відправною точкою, моментом виявлення потреби і саме з нього починається подальша розмова.\nМи починаємо з’ясовувати, під які культури, під яку кількість класів плануються ємності, чи потрібне попереднє зберігання вологого зерна перед очищенням і сушінням, збираються працювати лише із власною чи ще й із давальницькою сировиною, це новий об’єкт або ж модернізація вже існуючого… Цілий ряд запитань. І вже тут, на цьому етапі клієнт і сам починає розуміти, що питання не лише у вартості силосу чи окремого виду обладнання.\nОк, ціну я вже уявляю, перший мій фільтр ви пройшли. Тепер давайте подивлюся на ваші компетенції. Я правильно розумію, що ваша компанія, замість того щоб виступити, як думав замовник попередньо, виключно постачальником обладнання – фактично ви розробляєте разом із ним стратегію розбудови його елеватора на найближчі роки, поринаєте у його бачення бізнесу?\nВладислав Переходько: Розуміння абсолютно правильне. Мета KMZ Industries як виробника комплексних рішень для елеваторів – підказати клієнтам правильну хронологію подій і попередити про всі ті можливі нюанси або потенційні моменти, з якими він так чи інакше буде стикатися в процесі будівництва. Застерегти його від ризиків, порекомендувати оптимальний шлях вирішення того чи іншого питання – це стосується і вибору обладнання, і економії на проєктних, монтажних роботах, на плануванні черговості, якщо не вистачає інвестицій одразу на повномасштабне будівництво. Тобто надати вичерпну інформацію для прийняття оптимального рішення.\nНаталія Кулаковська: З одного боку, усі ми діти інтернету, тож і аграрій приходить до нас не як першокласник – він уже досить обізнаний, підготований, і це добре. З іншого боку, трапляються й ситуації, коли це виглядає як відвідини лікаря, де пацієнт ще до візиту власноруч поставив собі діагноз. Наприклад: «Зараз багато говорять про альтернативне паливо для сушарки, я почитав, розібрався, у сусіда бачив. Альтернатива дозволяє зекономити – мені це однозначно підходить!» При цьому в розмові дізнаємося, що в клієнта є доступ до газогону (а ціна на природній газ, ви знаєте, останнім часом дещо знизилася), власного альтернативного палива немає, а віддаленість найближчого джерела призводить до значних витрат на логістику. Тож яка тут економія?\nВладислав Переходько: Дійсно, ефективність кожного, навіть найбільш популярного, рішення потрібно прораховувати індивідуально для кожного окремого господарства. Коли спілкуємося з потенційним замовником, доводиться розвінчувати багато міфів, доводити, що інтернет – не догма. До того ж, кожен клієнт зі своїми потребами дуже індивідуальний і до нього потрібний індивідуальний підхід. Те, що підходить його сусіду, – не завжди обов’язково підійде йому: як з точки зору підбору обладнання, так і з погляду конкретних робіт на його елеваторі.\nПройдемося по етапах будівництва, як домовлялися. На момент проєктування, розробки технічного завдання яких помилок найчастіше припускаються? Що радите клієнту?\nВладислав Переходько: Будь-яке будівництво, будь-яка інвестиція незалежно від її масштабу, і в тому числі будівництво елеватора – повинно починатися із проєкту і базуватися виключно на ньому. А проєкт повинен враховувати й інформацію по земельній ділянці, і геологію, і геодезію, а на етапі технологічного пропрацювання цього об’єкту потрібно чітко сформувати технічне завдання, яке перед цим елеватором стоїть, як його реалізовувати. Ґрунтуючись на задачах елеватора і майбутніх технологічних процесах, уже прописуються необхідні потужності зберігання, транспортного обладнання, сушіння, сепараторів та інше, кількість маршрутів, завальних ям, багатокультурність елеватора, скільки повинно працювати паралельних маршрутів, планується залізничне або автовідвантаження та багато іншого.\nДуже багато клієнтів, і це є помилка, недооцінюють значення проєктних робіт і ставляться до проєкту як до якоїсь формальності, як до суто дозвільних папірців, що дають можливість запустити об’єкт в експлуатацію. Насправді ж, і це доведено неодноразово, грамотно розроблений на початковому етапі проєкт дозволить зекономити багато коштів на капітальних інвестиціях – металі, бетоні тощо, а в подальшому – і на експлуатаційних витратах. Недооцінювати значення проєкту, в тому числі його вплив на строки реалізації будівництва, – найбільш серйозна помилка клієнтів на цьому етапі.\nВзагалі помилок буває багато. Усі дуже індивідуальні, в межах кожного клієнта: всі ми люди, і всі можемо помилятися, орієнтуючись на якусь невірну інформацію.\nКоли плануєте будувати елеватор, неправильно орієнтуватися виключно на продуктивність обладнання або на ємності й потужності в тоннах, метрах кубічних тощо. Першочергове завданням, яке стоїть перед клієнтом, якщо він для себе вже прийняв рішення вкладати такі інвестиції, все-таки зрозуміти по відношенню до свого району, регіону – ким він там планує бути: трейдером, який перевантажуватиме через свій елеватор зерно, чи ж його зерносховище буде тільки для власних потреб. До зберігання треба підходити в комплексі: правильно оцінити задачу, яка ставиться перед елеватором, і вже далі вести розмову зі спеціалістами про те, що підібрати і що порадити.\nЯкщо це, наприклад, власне зберігання, але в тому числі з наданням послуг іншим аграріям по очищенню і досушуванню зерна, зберіганню й перевалці, від цього і треба починати технічне завдання. Скільки плануєте збирати урожаю, за який період часу – відповідно до цього розраховується продуктивність і транспортного обладнання, і потужність очисного обладнання, і продуктивність зерносушарки, і той обсяг, який вам потрібно накопичувати у своїх ємностях для зберігання.\nЯкщо це клієнт від 5-6 тис. га, він може орієнтуватися на одну ємність, плюс транспортне обладнання продуктивністю до 100 тонн/год., і відповідно підбір тієї ж самої продуктивності очисного і сушильного обладнання.\nДля елеваторів більшої потужності треба орієнтуватись вже на продуктивність 175 тонн/год.\nКоли говоримо про зерносховище доволі великої потужності від 60–80 тис. тонн і більше, то можливі два варіанти: або фіксуватися на 250 тонн/год. на всю лінійку транспортного обладнання, або ж приймати і відвантажувати зерно більш повільно – таке компонування різних типів і різної продуктивності транспортного обладнання теж зустрічається.\nВибір постачальника елеваторного обладнання\nКожен виробник хвалить своє обладнання. Як позбутися цього тиску, щоб зробити обґрунтований вибір?\nНаталія Кулаковська: Запитайте у сусідів – ви ж однозначно їх знаєте. Та й живемо ми у світі, де дізнатися думку можна, не виходячи із дому, причому це буде незаангажована думка конкретних людей. Професійні групи в соцмережах – запитайте там. Приїздіть на виставки, ставте провокаційні питання виробникам. Попросіть у кожного контакти 2-3 клієнтів: тих, хто будувався недавно, і старожилів, хто експлуатує обладнання цього виробника років 5, 10, 15, – за допомогою других ви оціните його надійність. Запитайте у обох, наскільки комфортно було працювати із постачальником, чи були конкретні претензії до обладнання, і як їх виправив/не виправив виробник. Чи купуватимуть вони це обладнання ще раз, якщо розширюватимуться?\nВідвідайте виробництво. Не бійтесь виглядати некомпетентним і ставте будь-які детальні запитання виробнику: вже по тому, що і як він відповідає, ви зможете оцінити його готовність почути саме ваші потреби, а не «продавлювати» власне рішення попри все.\nА як KMZ Industries працює із потенційними клієнтами? Як відбудовуєтеся від інших і що особливого пропонуєте?\nВладислав Переходько: Кожна компанія обирає своєю стратегією певні нюанси, на які робить ставку. Підхід «ось обладнання, ось ціна, ось договір на купівлю» – він уже не дієвий для більшості клієнтів. Замовник зараз обізнаний, більш свідомим у виборі обладнання, його все більше цікавлять модернові фішки по технологічних рішеннях, а головне – комплексний підхід, коли ти не просто продаєш окреме обладнання, а можеш також забезпечити монтаж, автоматизацію, навчання персоналу. Саме такий підхід ми і сповідуємо: супроводжуємо клієнта від етапу, коли в нього сформоване технічне завдання, і до запуску зерносховища в експлуатацію, так би мовити до перерізання привітальної стрічки.\nЧим ще відрізняємося від інших? Багаторічна експертиза в будівництві елеваторів: вже тисячами рахуємо готові об’єкти різних масштабів. KMZ Industries – єдиний український виробник повного комплексу елеваторного обладнання; а наші перші силоси, яким вже понад 15 років, – краще, ніж слова, свідчать про якість і надійність обладнання.\nЩе одна наша перевага – ми працюємо з елеваторами будь-якого рівня: маємо рішення і для великих холдингів, і для середніх господарств. Маємо великий діапазон продуктивності кожного виду обладнання: силоси від 3,5 м до 32 м із кроком діаметра 1 метр, зерносушарки Brice-Baker продуктивністю від 9 до 300 т/г, транспорт – до 1 500 т/г і т.і.\nДля нас не є проблемою задовольнити і потреби невеликих фермерів, які тільки починають свій шлях в будівництві чи модернізації. У роботі з ними, зокрема, акцентуємо на рішеннях для оптимізації технологічних процесів і можливостях економії при покупці й у процесі експлуатації. А всі складові елеватора: силос, зерносушарку, сепаратор та транспортне обладнання, а також його монтаж та автоматизацію – вони отримують від одного виробника.\nІноді замовник приходить із проєктом, а виробник пропонує дещо змінити у ньому. Наприклад, передбачене традиційне вивантаження, а йому пропонують ще й бічне. Чи означає це, що виробник просто хоче нав’язати свої додаткові послуги? І чи логічно на цьому етапі приймати такі зміни?\nНаталія Кулаковська: Насправді жоден проєкт не буває одразу абсолютно фіналізованим, без якихось хоча би мінімальних змін. Більше того, багато клієнтів на етапі переговорів навіть просять: «Якщо бачите в проєкті якісь моменти, які можна оптимізувати – чи з точки зору кількості обладнання, чи технології, чи принаймні просто зекономити, не погіршуючи якості та функціоналу, – кажіть нам про це».\nТож якщо бачимо такі нюанси в проєкті, завжди відкриті до діалогу з клієнтами і говоримо нашу думку – а вже замовник сам вирішує, йти йому на це чи ні. Крім того, ми майже чемпіони в плані реалізації кастомізованих потреб клієнта: багато ситуацій, коли ми робимо індивідуальну естакаду чи опору або ж розробляємо спеціальну комплектацію силоса чи транспортного обладнання як додаткове побажання клієнта. Замовники дуже позитивно ставляться до цього, і теж вважаю це однією з наших переваг.\nДавайте перейдемо до етапу монтажу. Хто буде монтувати? Як обирає клієнт? Чи має право на власне прийняття рішення? Чи варто переходити з одного підрядника на іншого? Які помилки робить на цьому етапі, і що радите на етапі монтажу для нього?\nВладислав Переходько: Клієнти все частіше на етапі перемовин запитують, чи забезпечуємо ми ще і монтаж. Це і спокій замовника, і відсутність спірних питань, які так чи інакше виникають у випадку залучення стороннього підрядника, і гарантія від виробника. Взагалі тренд, коли клієнт бажає, щоб постачальник обладнання також і монтував його, дуже помітний. Свідчення цьому – постійна завантаженість нашого монтажного підрозділу.\nНаталія Кулаковська: Звісно, буває і таке, що замовник каже: «От виробник на мене тисне, хоче, аби я брав його монтаж. А навіщо, якщо в мене є хлопці кмітливі – минулого разу мені корівник будували. Довіряю їм, найму та ще й зекономлю». А потім виявляється, що «кмітливі хлопці» бачать силос і зерносушарку уперше, не вміють читати креслення, плутають деталі, а запитати у виробника бояться – адже так покажуть свою некомпетентність. Іноді навіть доходить до обриву деталей і руйнування обладнання – страшилок із реального життя можна розказати безліч. Тому, коли працюють сторонні монтажні організації, ми завжди радимо взяти хоча би послугу шефмонтажу: так замовник буде впевнений, що на майданчику є спеціаліст, який допоможе прочитати креслення, відповість на питання. До того ж, кожен виробник надає гарантію на своє обладнання лише за умови надання послуги шефмонтажу. Якщо обирати між гарантією і невеличкою економією, думаю, кожен заможний фермер обере перше.\nАвтоматизація елеваторного обладнання\nЯк вважаєте, кого складніше переконати в тому, що автоматизація потрібна? Невеличкого виробника, середнього чи великий елеватор, який має чергу з вантажівок? Які підводні камені є на етапі автоматизації?\nВладислав Переходько: Якщо автоматизацію розділити на 2 підетапи: перший – електромонтажні роботи і другий – автоматизація в більш широкому розумінні, то з першим питанням нікого переконувати не треба: всі і так розуміють, що треба прокласти кабелі, поставити автомати, шафи управління, підключити, щоб усе це працювало. Щодо автоматизації в більш широкому розумінні – коли є можливість віддаленого доступу, коли багато процесів можна автоматизувати і не витрачати на них людський ресурс і ресурс часу, – тут є нюанси.\nДля великих елеваторів – це апріорі. Офіси холдингів, як правило, розташовані у великих містах, а самі елеватори розкидані територіально. Тож без автоматизації процесів, без зведення статистичних даних управляти цим механізмом просто неможливо. Таких замовників не треба переконувати: з ними потрібно тільки максимально точно пропрацьовувати технічне завдання, надати адекватну пропозицію як по ціні, так і по технологічності даних рішень і далі – ефективно реалізувати.\nСереднього масштабу зерносховища теж доволі непогано розуміють значимість автоматизації, враховуючи, що масштаби бізнесів розростаються, і вони на тому етапі, коли вже не дуже цікаво натискати кнопки на шафі управління по мнемосхемі, але ще не зовсім в повному обсязі зрозуміло, який рівень автоматизації тобі потрібен. І в цьому плані важливі певні роз’яснювальні консультації з нашого боку, які ми безумовно надаємо.\nДля фермера питання автоматизації – поки що останнє на повістці дня. Уже коли він проаналізував усі етапи будівництва, оцінив обсяг інвестицій, тоді йому більш зрозуміло, що автоматизація як свого роду надбудова над електромонтажем – це зовсім незначні кошти порівняно із загальними вкладеннями в проєкт. Натомість вигоди від неї відчутні.\nНаталія Кулаковська: «Я розумію, що мені потрібна саме автоматизована зерносушарка, – погоджується фермер. – Щоб коли засне мій сушарник, обладнання не злетіло в повітря. Та черги із зерновозів у мене не буде, щоб говорити про якусь серйозну необхідність автоматизувати все і вся». Ось така аргументація. А між тим йдеться не лише про експлуатаційну зручність і максимальний контроль за процесами, які забезпечує автоматизація фермерського елеватора. Вона ще дозволяє в рази мінімізувати потребу у спеціалістах для роботи на зерносховищі – адже про дефіцит кваліфікованих кадрів для елеваторів, особливо у сільській місцевості, знають усі. До того ж, чим менше задіяний людський фактор – тим менше помилок, тим ціліше обладнання, в яке ви інвестували, і вища якість продукції, яку ви обробляєте. Тож по суті оця інвестиція на початковому етапі сторицею повертається в процесі експлуатації. От чому фермеру також важливо інвестувати в автоматизацію.\nЕксплуатація елеваторного обладнання та навчання персоналу елеватора\nТаке питання: чому в Україні досі немає такої практики, коли замовник звертається до виробника з проханням експлуатувати протягом 3–6 місяців певне обладнання чи й увесь об’єкт, для того щоб ви відповідали за весь процес і довели його до певного результату умовно за півроку?\nВладислав Переходько: За кордоном така практика поширена, впевнений, із часом вона буде розвиватися і у нас. Ринок і бізнес-ідея просто мають дозріти. Зараз же і самі експлуатанти не до кінця розуміють її цінність, з іншого боку і у виробників обладнання поки недостатньо ресурсу, щоб такий сервіс в межах місяця, кварталу чи півроку надавати.\nНаразі ж ми як окремий напрямок діяльності розвиваємо послугу періодичних оглядів і моніторингу роботи обладнання. Вже маємо успішні кейси, як, скажімо, із компанією МХП: до речі, нещодавно нашу сервісну бригаду в рамках саме такої угоди по аутсорсингу екстрено викликали в нічну зміну . Вже за кілька годин спеціалісти були на місці в Сумській області й полагодили несправну норію. Послуга дієва і працює.\nДо речі, повертаючись до теми помилок на різних етапах. Як можна раніше має бути визначене певне коло ключових осіб на елеваторі – головний інженер, головний енергетик тощо. Їх потрібно наймати вже на початковому етапі будівництва і аж ніяк не пізніше. Щоб вони весь процес будівництва бачили, брали в ньому участь, щоб власне це будівництво так би мовити проходило через них. Процес монтажу, пусконалагодження тощо – це і є насправді той обсяг навчання, який потрібен персоналу елеватора. З нашої практики, клієнти, які таких ключових осіб наймають одразу, ще на етапі будівництва, потім в процесі виходу на режим експлуатації із проблемами стикаються набагато рідше: адже співробітники вже пройшли «курс молодого бійця».\nДо речі, щодо витрат в процесі експлуатації. Є складові обладнання, які зношуються і періодично потребують заміни? Наскільки це затратно і чи можна цьому запобігти?\nВладислав Переходько: Щоб їздив що «Мерседес», що «Таврія», їх потрібно правильно експлуатувати і забезпечувати їм періодичне ТО. Так і з елеватором – адже це складний комплекс дороговартісного обладнання. Тут мають проводитися рутинний щоденний, плановий і міжсезонний огляди – чим більш добросовісно вони виконуються, тим менше позапланових зупинок.\nСтатичні вузли і деталі елеваторного обладнання потребують лише періодичного огляду і підтримання належного покриття – більше власне нічого не потрібно. А от за чим треба ретельно слідкувати, так це за рухомими деталями в транспортному обладнанні. На норіях потрібен контроль натяжних стрічок, треба стежити, щоб не було побитих чи погнутих ківшів, важливий догляд за валами і мотор-редукторами. Що стосується ланцюгових транспортерів, із деталей, що зазнають постійного фізичного навантаження тут, – власне сам ланцюг, роликоопори і футерування. Рано чи пізно вони потребуватимуть заміни або ремонту, але про якісь значні кошти тут не йдеться.\nЕкономія на елеваторі: шкідлива і корисна\nПоділіться лайфхаками: на чому елеватористу можна зекономити при будівництві, а по яких позиціях в жодному разі не варто йти на компроміс?\nВладислав Переходько: Не варто економити на послугах проєктної організації – краще обирати середню вартість по тендеру. До речі, якщо виробник пропонує зробити проєкт безкоштовно, будьте впевнені: кількість обладнання на елеваторі, а відповідно і його вартість буде завищена. Не економте на бетоні – це основа, до якої кріпитиметься все технологічне обладнання: чим вона міцніша – тим довше воно працюватиме. Ми уже говорили про ризики економії на якісному монтажі – досвідчені ж монтажники прискорять строки здачі об’єкта в експлуатацію, а ви отримаєте гарантію на обладнання від виробника. Теж саме щодо сумнівного заощадження на автоматизації: в багатьох європейських країнах на середньому елеваторі працює 2-3 спеціалісти, у нас же часто 30–40, там, де у нас трудиться людина, – у них автоматика.\nЩо стосується обладнання – не радимо економити на якості металу, з якого виготовляються силоси (ми, наприклад, використовуємо виключно європейську оцинковку: шведську – виробництва SSAB, австрійську – Voestalpine, Wupperman, німецьку TyssenKrupp), а також на ключових деталях транспортного обладнання, на які припадає найбільше навантаження. Бо, знову ж таки, від того, що на норії зекономити 10 чи 15 відсотків, а вона потім стане в якийсь важливий момент, клієнт втратить набагато більше – адже це виллється у простій усього транспорту, сушарки тощо.\nЯкщо ж це другорядні лінії або другорядні маршрути – економія цілком можлива, і ми завжди можемо порадити клієнту, на чому саме заощадити. Наприклад, для елеваторів, де транспортери працюватимуть лише у сезон, а не у форматі 365х24х7, можна обрати більш доступні за ціною мотор-редуктори українського виробництва. У випадку якщо зерносховище розташовуватиметься не поблизу водойм або складів з мінеральними добривами чи хімічними виробництвами, достатньо вибрати обладнання з оцинкованої сталі з покриттям не більше 275 г/м2 – такого шару цинку буде достатньо для експлуатації в цих умовах понад 30 років. До речі, що стосується силосів, найбільш вигідні в перерахунку вартості на тонну зберігання – ємності, в яких висота співпадає з діаметром.\nЯк ще грамотно економити? Проводьте тендери на всі види робіт. Увесь комплекс технологічного обладнання краще замовляйте у одного постачальника – в такому випадку він надасть вам хорошу знижку і нестиме відповідальність за все обладнання зерносховища. А якщо ваш вибір – на користь українських виробників, то отримаєте ще й державну компенсацію 25% вартості робіт і обладнання, а фермери у такому випадку можуть розраховувати на усі 40% компенсації.\nВаші побажання майбутнім замовникам на завершення ефіру?\nНаталія Кулаковська: Повторю те, із чого починала. Шановні наші замовники! Будь-яке питання можна вирішити, будь-яку задачу реалізувати. Головне – не бійтеся ставити запитання і заглиблюватися у деталі: бо чим більше ви знатимете, тим більш виваженим і раціональним буде ваше рішення про будівництво елеватора.\nЗакликаю продовжувати цей діалог у різних форматах. Адже насправді тем для обговорення набагато більше, і наша мета – якомога детальніше попередити про ті потенційні помилки, яких можна припуститися на різних етапах будівництва. А чим менше помилок – тим швидше і якісніше буде збудований об’єкт. Тож задавайте питання, аналізуйте інформацію, переймайте позитивний досвід, будуйте більше – і заробляйте більше!


У п’ятницю, 3 грудня, Державне бюро розслідувань направило Суспільному мовнику на виконання ухвалу слідчого судді Печерського суду м. Києва про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні.\nСуспільне підкреслює, що компанії нічого приховувати. Вся діяльність мовника відбувається згідно із законодавством, АТ «НСТУ» систематично відкрито звітує про свою діяльність, щороку проводить зовнішній аудит, постійні внутрішні перевірки.\nДоступ до речей і документів слідчий просить надати у максимально стислі строки, аби забезпечити дотримання розумних строків та ефективного проведення досудового розслідування.\nСуспільний мовник готовий сприяти слідству та очікує на об’єктивне, всебічне й законне розслідування з боку правоохоронних органів. Разом з тим важливо, щоб розслідування відбувалось прозоро та не мало ознак будь-якого тиску на компанію.\nКоманда Суспільного мовника сподівається на конструктивну роботу слідчих, аби термінове надання надвеликого обсягу речей і документів не паралізувало роботу телерадіокомпанії у відповідальний період напрацювання планів на наступний рік та підготовки звітів нинішнього року.


Кутикула - це шкірка, яка обрамляє ваш ніготь, від акуратного вигляду якої і залежить зовнішній вигляд ваших рук. Адже дуже важливу роль у формуванні елегантного образу грають доглянуті руки, запорукою чого є акуратні і красиві нігтики.\nІснує ряд способів догляду за кутикулою. Її можна видалити, пройшовши процедуру класичного манікюру,і просто відсунути, як в європейському манікюрі, і видалити спеціальною машинкою для манікюру з алмазною насадкою.\nМанікюр на воді - це дуже цікаве і оригінальне виконання манікюру, який творить чудеса з нігтиками наших представниць жіночої статі, навіть нехай вони будуть самими непривабливими. Цей спосіб створення манікюру може бути для вас чимось новим, тому як не всі сучасні модниці начулися про нього.Але якщо ви все ж ризикнете і скористаєтеся ним, то ваші очікування перевершать найсміливіші. Ваш манікюр на воді буде справді чудовий, розкішний, акуратний і красивий, він буде відрізняти вас своєю оригінальністю та неповторністю.\nМісячний манікюр модниці вперше змогли побачити на показі мод в Парижі. Тому нескладно здогадатися, що таке красиве і романтичну назву міг отримати тільки французький манікюр. Такий новий і оригінальний, на не схожий на жоден інший вид манікюру, потряс світ моди. Його поява була настільки ефектним і приголомшуючим,що жодна сучасна модниця не змогла встояти перед його витонченістю і унікальністю. Та втім саме тільки назва місячний манікюр френч вже зумовлювало його злет на пік популярності, так як все французьке, так уже склалося, безсумнівно є самим модним і успіх його гарантований.\nВанночки для зміцнення нігтів - це дуже приємна, корисна і нескладна процедура, яка спрямована не тільки на зміцнення нігтів, але і нормалізує і тонізує шкіру рук і навколо нігтів. Подібного роду процедуру слід повторювати один раз на тиждень. Існує кілька загальних правил проведення даної процедури:\nДизайн нігтів френч з малюнком набуває широкої популярності. Цікавий факт, що слово манікюр в перекладі з латинської означає не тільки догляд за нігтями, а взагалі догляд за руками. Кожна жінка просто зобов'язана знати, що ця процедура є і доглядом за шкірою рук, і доглядом за нігтями, та створення дизайну на нігтях,яка дозволяє сучасним жінкам мати красиві і доглянуті руки за допомогою стрімкого розвитку технологій в області косметології.\nДизайн рожевих нігтів\nДизайн рожевих нігтів неймовірно популярний серед дівчат. Фон для такого дизайну може бути абсолютно будь-який, на ваш смак. Це може бути звичайне покриття лаком, блискітки або пігмент. Як тільки ви сформувати нігтик і наклали базу, додали блискіток і покрили їх гелем, просушіть нігті в лампі і знежирте. Після вже на готовому фоні,маленькою кистю намалюйте чотири білих пелюстки. Повтор пелюсток зробіть з іншого боку нігтьової пластини ближче до кутикули. Таким чином у вас виходить дизайн рожевих нігтів.\nЛегкі малюнки на нігтях\nЛегкі малюнки на нігтях під силу зробити навіть непрофесіоналові. Швидше за все, ви робите манікюр в домашніх умовах. Його не складно і дуже легко виконати у складі банних процедур. Тепер сміливо можна освоювати дизайн нігтів.\nОдин з дуже простих, але ефективних способів зробити свої нігті красивіше є легкі малюнки на нігтях. І не обов'язково викручуватись, для початку можна вибрати щось легке. У будь-якому випадку навчання починається з легких елементів малюнка.\nПрапори на нігтях\nПрапори на нігтях - оригінальний візерунок. У статтях про манікюр, з візерунком виконаному в стилі британського прапора, передається, що це новий напрямок в нейл-арте. Чому ж саме прапори на нігтях затребувані для дизайну нігтів. Прапори це символи, що представляють країни, і тому виглядають ефектно. Зображення прапора завжди викликають багаті асоціації,які впливають на яскравість створюваного образу. Британські прапори на нігтях відразу асоціюється з музикою, французькі прапори на нігтях передають особливу витонченість і романтизм. Епатажно виглядають малюнки американського прапора. Такий малюнок на нігтях свідчить про вміння мислити глобально і передає широту поглядів.\nЯк зміцнити крихкі і ламкі нігті?


Ситуація в зоні ООС. Бойовики в суботу сім раз порушили режим припинення вогню\n17 липня 2021, субота, 19:08 40\n2021-07-17T19:08:00+03:00 Силові структури 2021-08-04T04:02:56+03:00\nБойовики 7 разів порушили режим припинення вогню в зоні проведення операції Об'єднаних сил (ООС) в суботу, 2 українських військовослужбовців поранено.\n"Російсько-окупаційні війська продовжують ігнорувати домовленості, досягнуті в рамках Тристоронньої контактної групи. Протягом поточної доби, 17 липня, з боку збройних формувань Російської Федерації зафіксовано 7 порушень режиму припинення вогню", - йдеться в ньому.\nВ результаті обстрілу противника 2 військових зі складу Об'єднаних сил отримали поранення.\nУкраїнські військові перебувають в лікарні.\nСтан здоров'я одного пораненого - середньої тяжкості, іншого - задовільний.\nЯк повідомляли Українські Новини, бойовики 3 рази порушили режим припинення вогню в зоні проведення операції Об'єднаних сил (ООС) 15 липня, 2 українських військовослужбовців були поранені і 1 травмований.\nТакож 13 липня, у зоні проведення операції Об'єднаних сил на Донбасі бойовики 13 разів порушили режим припинення вогню. Загинув один український військовий, п'ятеро – отримали поранення, а ще один – бойове травмування.\nБільше новин про: ООС Ситуація в зоні ООС Поранення обстріли бойовиків\nБойовики обстріляли Нью-Йорк Донецької області. Пі...\nБойовики на Донбасі тричі відкривали вогонь з гран...


Просування сайту, розкрутка сайтів. Професійна розкрутка сайту та пошукова оптимізація SEO Івано-Франківськ, Львів, Тернопіль, Чернівці, Луцьк, Ужгород, Хмельницький, Рівне.\nРозкрутка сайту, просування сайтів в TOP10 пошукових систем. Пошукова оптимізація сайтів SEO Івано-Франківск, Львів, Тернопіль, Чернівці.\nРозкрутка сайту та просування сайтів в пошукових системах на перші позиції!\nВесняні знижки на послуги розкрутка сайту та контекстна реклама, економте свій час та гроші з командою ТОП10!!!\nПросування, розкрутка сайту в пошукових системах, або як її ще називають пошукова оптимізація (search engine optimization, SEO) - це комплекс проведених робіт над сайтом, спрямованих на те, щоб по необхідним для Вас словах (ключових запитах), а саме товари або послуги які продає ваша фірма, Ваш сайт займав перші позиції в пошукових системах. Тобто люди які шукають певний товар або послугу, після здійснення пошуку в Яндексі, Google та інших пошукових системах неодмінно побачуть і ваш сайт з цими товарами чи послугами, котрий буде знаходитись в ТОП10. Простіше кажучи, ви отримуєте цільових відвідувачів вашого ресурсу, котрі являються потенційними клієнтами.\nТакож слід зауважити що розкрутка сайту не відбувається моментально. Переважно час підняття позицій сайту триває не меньше двух місяців. Цей період залежить від кількості апдейтів (від англ. update – гл. оновити інформацію) в пошукових системах. Тількі після ретельного аналізу сайту і його конкурентів, можна говорити про ціну роботи а також вказати приблизний час протягом якого буде відбуватись розкрутка сайту.\nРозкрутка сайту в пошукових системах складається з таких етапів:\nВнутрішня оптимізація, яка зкладається з:\n- оптимізації внутрішньго коду сайты;\n- внутрішня перелінковка (при необхідності);\n- аудиту сайту (при замовленні розкрутки, аудит сайту безкоштовний);\n- роботи з внутрішніми факторами, які враховуються пошуковими системами при ранжируванні;\n- копірайтинг (написання унікальних статей);\nЗовнішня оптимізація, в неї включаються:\n- правильне розміщення посилань;\n- розміщення статей на відповідних ресурсах;\n- реєстрація в каталогах та соціальних мережах;\n- розміщення постів у блогах;\n- моніторинг позицій та інших змін при оновленні пошукової бази.\nПросування сайтів - зона відповідального підходу.\n"Втопити" сайт і на довгий час зіпсувати його репутацію в очах алгоритмів пошукових систем - простіше простого. Причому для цього не потрібно мати злий намір. Достатньо просто доручити оптимізацію сайту у пошуковій системі людям, які не завжди розуміють можливі наслідки своїх дій. Якщо взагалі розуміють їх сенс. Після оновлення алгоритмів пошукових систем, псевдо-сеофахівці зазвичай ''заганяють'' сайт під різноманітні фільтри. Вивід з під таких фільтрів - займає певний період часу, а також не є безкоштовним. Наша команда дає гарантії, що при змаовленні розкрутки сайту в нас, з вашим сайтом буде все гаразд. Ми розуміємо пошукові системи. І тому успішно працюємо в цьому бізнесі вже більше 5 років.\nРозкрутка сайту - дуже ефективний інструмент для підняття вашого бізнесу. Вже за короткий період нашої роботи ви відчуєте перші результати. Ми допоможемо Вам підібрати необхідні для Вас ключові запити, а також дамо відповіді на всі Ваші запитання стосовно просування сайтів. Скористатись нашими послугами можуть не тільки мешканці Івано-Франківська, Львова, Тернополя, Чернівців але й люди які знаходяться далеко за їхніми межами, що хотять отримати якісні послуги з гарантією результату за попередньо обумовлений термін. Головне пам'ятати що розкрутка сайту безкоштовно, або підозріло дешево (у порівнянні з іншими веб-студіями) скоріше за все обман.\nTOP10 - професійна розкрутка сайтів!\nМи працюємо по всій Україні. При змовленні розкрутки сайту в таких містах, як: Івано-Франківськ, Львів, Тернопіль, Чернівці, Ужгород, Луцьк, Хмельницький та Рівне - можливий виїзд до вашого офісу, при умові оплати вартості дороги.\nTop10.if.ua - якісна розкрутка сайтів Івано-Франківськ, Львів, Тернопіль, Чернівці. Професійна розкрутка сайту доступна для кожного!\nАудит та аналіз сайтів\nКонтекстна реклама в інтернеті Івано-Франківськ, Тернопіль, Львів, Чернівці, Хмельницький, Луцьк, Рівне\nВартість послуг розкрутки та просування сайтів.


Борис Харчук «Планетник». Роздуми про сенс людського життя. Зміст (умовної) частини. Образ Планетника\nБорис Харчук «Планетник». Роздуми про сенс людського життя. Зміст (умовної) частини. Образ Планетника\nОбладнання: книжка «Горохове чудо». матеріал до літературного диктанту.\n1. Літературний диктант «Ерудит».\n- Б. Харчук народився 1931 р.\n- Рідний його край Полтавщина (Тернопільщина).\n- Борис Микитович з бідної сім'ї інтелігентів (селянська).\n- Вчився в педінституті, працював журналістом.\n- Тільки для дорослих писав (оповідання, повісті, романи (і для дітей).\n- Цікаві спогади про письменника написала дочка Роксана.\n- Перу Б. Харчука належить автобіографічна повість «Йосип з гроша здачі».\n- Повість Планетник увійшла до збірки «Незвичайне чудо». («Горохове чудо».,\n- Стаття «Слово і народ». написана на захист природи (рідної мови).\n— Дайте визначення повісті.\n— Які повісті і яких авторів ви читали?\n— Повість-притча — це …\n— Який підзаголовок має повість «Планетник». Чому? (Повість-легенда).\n2. Вправа на сценічне самовираження «Перевтілення». /strong> (групова форма). (Учень перевтілюється в іншу людину й описує подію або відчуття і думки свого персонажа. Гравець висловлюється від першої особи, використовує лексику та імітує манери поведінки свого персонажа.\nI — біля бузинового куща\nII — на греблі\nIII — на узліссі\nIV — V — навесні, влітку\nVI — взимку (вдома)\nVII — остання зустріч (з райдуги)\n— Чого навчає учитель свого учня?\n— У чому сенс людського життя?\n«Ти будеш людським чередником». «… любити людей …».\n«Ти повинен знати стільки, скільки може знати людина».\n«… позбутися байдужості, глухоти, недбальства у праці».\n«усе повсякчас трудиться».\n«щоб ти … сам був готовий до захисту».\nу терпінні. «3 любові й терпіння народжуються людина і хліб».\n«Учись перемагати самого себе, поборювати слабкість, бути хоробрим». «Ти людина …».\nу добротворенні, примноженні добра. «Так і ти — дій для людських поколінь, і не покладай рук».\nПроблемне запитання. — Чому люди не зрозуміли Планетника?\nНавчальна комунікація у парах. «Сократівський діалог».\n1) «Земля — найпривітніша людська домівка».\n2) «Жодна материнська сльоза не пропадає даром. Коли плаче мати, розверзається небо і стогне земля».\n— Чи таким ви уявляли кінець твору? Якщо ні, то подайте свою версію …


Раді пропонують позбавляти громадянства військовозобов'язаних, які виїхали за кордон - «ФАКТИ»\n20.05.2022 401406 1 19:25 — 20 травня 2022\nДо Верховної Ради України, якій напередодні запропонували затвердити президентський указ щодо продовження дії воєнного стану, внесли законопроект, яким пропонуються зміни до закону «Про правовий режим воєнного часу».\nАвтори документу — «слуги народу» Георгій Мазурашу, Мар'яна Безугла та Олександр Федієнко. У документі, зокрема, є положення стосовно українців призовного віку, яки виїхали за межі України. У тому числі й до країни-агресора.\n«Громадяни, які під час воєнного стану, стану війни виїхали до країни, яка здійснює військову агресію проти України, або які є військовозобов’язаними (за віком і станом здоров’я) і виїхали за кордон та без поважних причин (заборона на виїзд з країни перебування, стихійні лиха, катастрофи, аварії, відрядження, офіційна робота за кордоном, перебування на стаціонарному лікуванні чи інші обставини, які перешкоджають виїзду з країни перебування) не повернулисья назад протягом 30 днів, або які письмово відмовилися від призову (мобілізації) на військову службу, можуть бути за це позбавлені громадянства України у встановленому порядку», — йдеться у проекті закону.\nТакож пропонується заборонити громадянам, які перебувають на військовому обліку, після оголошення мобілізації міняти місце проживання без письмового повідомлення уповноваженої особи.\nТим часом на сайті президента з'явилася петиція, автор якої пропонує кардинально інше рішення — скасувати заборону виїзду з України чоловіків віком від 18 до 60 років та запровадити приоритет призову під час мобілізації добровольців.\n«В Україні триває війна. Це війна вільних людей за свободу проти неволі. Проте, деякі законодавчі ініціативи влади мають ознаки відмови від цінностей свободи. Так, наприклад, всупереч логіці, виявляється, захищати свободу необхідно примусово. Спочатку, всупереч нормам міжнародних конвенцій, поза межами законів України, введено заборону на виїзд з країни майже всім дорослим чоловікам. Тепер розглядається кримінальне покарання за виїзд з країни під час війни аж десятьма роками ув’язнення», — пише автор петиції, який наголошує що добровольців з військоматів відправляють додому, а той же військомат «полює на чоловіків під торгівельними центрами».\nДо речі, правоохоронці періодично повідомляють про розкриття чергових схем переправлення через кордон чоловіків призовного віку. Зокрема, на Буковині спритник підробляв трудові договори з чоловіками, що давало їм право безперешкодно виїхати за кордон.\nІллюстративне фото Міноборони України


У найближчі тижні КМДА ухвалить рішення про підвищення тарифів на проїзд у метро до 3 грн за поїздку - РБК-Украина | РБК Украина\nУ найближчі тижні КМДА ухвалить рішення про підвищення тарифів на проїзд у метро до 3 грн за поїздку\nСереда 23 жовтня 2013 11:29\nРішення щодо тарифів на проїзд у Київському метрополітені буде прийнято в найближчі кілька тижнів. Про це повідомив директор Департаменту транспортної інфраструктури Київської міської державної адміністрації (КМДА) Євген Водовозов, передає кореспондент РБК-Україна.\nНа запитання про те, скільки коштуватиме одна поїздка після введення нового тарифу, він відповів: "Це точно не 5 грн. Ми закінчили цю тему. Це більш 3 грн однозначно, якщо ми говоримо про разову поїздку. Тому на сьогодні, якщо я не помиляюсь, це знаходиться в департаменті економіки, там мінімальна собівартість наближається до 3,3 грн по метрополітену".\nОстаннім часом тема вартості проїзду в громадському транспорті столиці порушується постійно. Але раніше чиновники заявляли, що ціни рости не будуть, не дивлячись на те, що місто дотує кожну поїздку в метро. За словами Олександра Попова, економічно обґрунтована вартість проїзду в київському метро складає 3,5 грн за поїздку.\nОднак ЗМІ повідомляють, що вже з 1 січня в Києві запрацює нова система оплати проїзду в метро і наземному громадському транспорті (включаючи міську електричку і фунікулер).\nКвитки будуть зроблені у вигляді пластикових карт з чіпом, який реагує на турнікети в метро і валідатори (спеціальні пристрої для зчитування інформації) в наземному транспорті. Тим, хто під час поїздки робить одну (тоді поїздка в одному виді транспорту обійдеться в 2,5 грн) або дві пересадки (тоді поїздка в одному виді транспорту обійдеться в 1,67 грн). Проїзні квитки будуть на 10, 20, 30...100 поїздок у кожному муніципальному транспорті, які можна використовувати протягом 365 днів.\nНагадаємо, що збиток КП "Київський метрополітен" за І півріччя 2013 р. склав 177,6 млн грн. Таким чином, порівняно з аналогічним періодом 2012 р., збиток зріс на 13%.\nНезважаючи на складну економічну ситуацію, в метрополітені виношують багато планів щодо модернізації та впровадження нових технологій. Так, до 2025 р. планують побудувати 30 нових станцій. На цей рік заплановано відкриття станції "Теремки". За даними глави КМДА Олександра Попова, будівництво однієї станції і прокладка 1200 метрів самої колії на сьогоднішній день коштує близько 800 млн грн. Також на 2013 р. заплановано початок будівництва метро на Троєщину.\nТранспортна мережа Київського метрополітену на даний момент складається з 3 ліній, 50 станцій з експлуатаційною довжиною ліній 65,18 км Питома вага пасажироперевезень Київським метрополітеном в загальному обсязі перевезень усіма видами міського пасажирського транспорту складає більше 50%. За день метрополітен перевозить в середньому 1,3 млн осіб.


Ізольованість соціальних груп: причини та наслідки для громад – Експертний Центр з Прав Людини\nІзольованість соціальних груп: причини та наслідки для громад\nУ громадах існує багато чинників, що впливають на рівень відчуття безпеки серед населення. Здебільшого говоримо про очевидне: злочинність, ДТП, асоціальна поведінка, порушення громадського спокою тощо. Але є те, шо з першого погляду непомітно, проте може стати причиною більшості тих загроз, які ми бачимо на місцях.\nНа фото: Уляна Шадська, керівниця програми ЕЦПЛ “Безпека громад”\nЩо страшніше зброї та насилля? Тільки те, що робить можливим їхнє застосування — ненависть, страх і ворожнеча. Цю гіпотезу можна розглядати на міжнародному, національному та локальному рівні. У країнах Європи таке явище називають — поляризацією. Тобто загострення відносин між різними соціальними групами, що призводить до радикалізації. Конфлікт може початися на ґрунті релігійних, етнічних відмінностей, соціального становища, політичних та інших поглядів.\nГромада — неоднорідна, вона складається з різних соціальних груп, і якщо якась із них позбавлена можливості повноцінної інтеграції, це призводить до негативних наслідків для всіх.\nЧи є в українських громадах такі соціальні групи? Для того, щоб знайти відповідь на це питання протягом 2018 року Експертний центр з прав людини за підтримки Міжнародного фонду «Відродження» проводив соціологічні дослідження в містах Полтава та Ірпінь (Київської області), а межах якого було опитано понад 1200 респондентів з обох громад.\nЗа результатами дослідження понад 80 % мешканців зазначили, що в громадах є окремі соціальні групи населення, які вважаються загрозливими та викликають страх і ненависть. Хто ці люди? нарко- та алко-залежні особи, національні меншини, колишні ув’язнені, молодь з девіантною поведінкою та радикально налаштовані угруповання. Жителі громад вказали, що саме наркозалежні особи та злочини, пов’язані з вживанням наркотиків несуть найбільшу загрозу населенню:\nУ громадах є соціальна напруга, але наразі люди готові говорити тільки про вразливі групи. Серед мешканців є індивіди, які реально несуть загрозу, проте ізольованість цілих груп підсилює почуття небезпек. До того ж, дослідження виявило наявність певних стереотипів щодо зазначених груп, зокрема, коли йдеться про реальність загроз, які вони створюють для жителів громади. Подібні уявлення у свідомості мешканців сприяють соціальній дистанції між різними групами.\nВарто додати, що нарко- та алкозалежні особи, особи, визволені з місць позбавлення волі, також потерпають від стигматизації, мають проблеми із працевлаштуванням, відчувають образи, фізичне насильство та дискримінаціію з боку громад\n“Вони у суспільстві ізгої, і на них дивляться як на черв’яків, що заважають, що роз’їдають… Їх потрібно знищити. Тобто ставлення суспільства до цих людей агресивне та не припускає можливості допомоги” (цитата з дослідження)\nРезультати дослідження — це репрезентативні дані, які підтвердили попередню гіпотезу, що для запобігання масштабним соціальним конфліктам і зниження рівня ворожнечі в громадах необхідна стратегія інтеграції різних груп населення.\nУпродовж 2019 року ЕЦПЛ разом із партнерськими організаціями ВБО «Конвіктус» (м. Київ), БO «Світло надії» (м. Полтава), ГО «Клуб «Шанс» (м. Суми), провели зустрічі та стратегічні сесії на місцях, у яких брали участь представники поліції, органів місцевого самоврядування, обласної державної адміністрації, медичних установ, соціальних служб та сервісних громадських організацій Полтави, Сум та Ірпеня.\nУчасники обговорили окремі факти, виявлені в процесі дослідження, зокрема, висновки щодо причин та наслідків злочинності, пов’язаної із розповсюдженням та вживанням наркотиків.\nЯкі важливі висновки?\nПідсумовуючи результати обговорення учасників заходів, можна стверджувати, що представники громад бачать наявні та можливі загрози для населення від соціальної ворожнечі. Враховуючи той факт, що на першому місці серед загроз жителі бачать наркозлочинність (особливо, в молодіжних осередках), представники державних установ громад дійшли висновку, що для запобігання соціальним конфліктам необхідно об’єднати зусилля та розробити нові підходи до їх прогнозування та розв’язання.\nОскільки кримінальна поведінка пов’язана з комплексом причин та умов, запобігання злочинам потребує міжсекторальної взаємодії, при цьому, формати такої роботи можуть бути різними: створення координаційних і профільних рад, робочих груп тощо. Пасивність громад в питаннях зростання кримінальної активності, зумовленої вживанням наркотичних засобів, в подальшому призведе до матеріальних та моральних збитків, збільшення рецидиву злочинів, поширення інфекційних хвороб (ВІЛ, венерологічні захворювання), зростання смертності та ризиків інфікації населення.\nТому варто зосередити увагу на таких напрямках:\nпротидія наркозлочинності — профілактика скоєння правопорушень;\nздоров’я населення — профілактика поширення інфекційних захворювань;\nзниження соціальної агресії — покращення клімату в громаді.\nОб’єднавши ці блоки в одну програму та розробивши конкретні заходи щодо їх реалізації, можна сформувати ефективну стратегію (або її частину) розбудови безпечної громади.\nЯкі є приклади інтеграції вразливих груп населення у світі?\nБізнес, інновації та місця позбавлення волі. Як ви думаєте, що тут спільного?\nВідповідь на це питання запропонували два успішних підприємця зі Сполучених Штатів Америки. Вони заснували програму навчання ув’язнених сучасним технологіям і навичкам ведення бізнесу. Упродовж шостимісячного курсу ув’язнені проходять заняття з основ підприємництва, розвитку креативного мислення, навичок комунікації, соціальної відповідальності, розроблення та реалізації ідей. Навіщо?\nДеякі можуть сказати: «Бізнесмени інвестують у злочинців». Але насправді, мета такої ініціативи — безпека суспільства через програму адаптації до життя в нових умовах. Відбувши покарання, людина має знання, мотивацію та жагу до корисної праці, щоби створювати нове, а не думати, як повернутися назад. Звичайно, така програма стала механізмом запобігання рецидивної злочинності. Що у підсумку?\nПісля закінчення навчання учасники програми розробляють власні проекти і презентують кращі ідеї аудиторії підприємців. Серед успішних проектів, які було підтримано, з’явилися такі:\nFitness Monkey — стартап, що допомагає наркозалежним сформувати звичку до здорового способу життя і відмовитися від вживання.\nTechSage — проект, що надає можливість ув’язненим засвоїти професію в IT галузі, щоби легше знайти роботу. Є багато проектів у сфері екології, харчування і т. д.\nЦя історія з книги професорки Стенфордського університету Тіни Силіг демонструє, що подолавши шаблонне мислення, можна знаходити рішення, які здатні змінювати світ.\nМіжнародний фонд «Відродження», ГО «Клуб Шанс», ВБО «Конвіктус», БO «Світло надії»