Закони грошового обігу та інфляція, Закони грошового обігу. , Економічна теорія - Мочерний С.В Бібліотека українських підручників\nЗакони грошового обігу та інфляція\nРозвиток та функціонування грошей і грошових систем підпорядковується дії притаманних цій сфері економічних законів, органічно пов'язаних із законами розвитку товарного виробництва, всієї економічної системи.\nЗакони грошового обігу — загальні економічні закони, які діють у кількох формаціях і виражають внутрішньо необхідні, сталі і суттєві зв'язки між кількістю необхідних для обігу грошей, цінами товарів, що підлягають реалізації, і вартістю грошей.\nде Кn - кількість необхідних для товарного обігу дійсних грошей у році; СЦ — сума цін товарів; О — середнє число обертів за рік кожної грошової одиниці.\nде Р — рівень цін; Q — обсяг виробництва; О — швидкість обороту грошової одиниці. Символ Q викликає заперечення, оскільки не весь обсяг вироблених за певний час товарів підлягає продажу. Вимагає уточнення і показник "обсяг виробництва", який може однаково стосуватися виробництва промислової продукції, національного доходу та інших агрегатних величин. Тому доцільніше замість нього використовувати показник "обсяг товарів, які підлягають реалізації". Фактори "кількість товарів, які підлягають реалізації" та "рівень цін" слід виразити поняттям "сума товарних цін".\nДругий закон кількості грошей в обігу пов'язаний з виконанням грошима функції платежу, появою кредитних грошей, з обігом платіжних засобів. У ньому якісна характеристика законів грошового обігу комплексно модифікується і набуває вигляду:\nОбіг платіжних засобів сприяє значній економії грошей шляхом зарахування взаємних платіжних зобов'язань, тобто безготівкових розрахунків. Це зумовлено тим, що швидкість обігу грошей у функції платіжного засобу (вексель, банкнота) визначають ступінь концентрації платежів, одночасність їх здійснення, можливість за рахунок поточних надходжень забезпечувати їх взаємну компенсацію. Система взаємного погашення платежів найповніше втілена у розвитку клірингу (англ. clearing — очищувати), тобто взаєморозрахунку (внутрішнього та міжнародного). Прискоренню обігу платіжних засобів сприяла комп'ютеризація.\nТака закономірність визначає швидкість обігу грошей при виконанні функції засобу платежу. При виконанні грошима функції засобу обігу дія закономірності інша — швидкість обігу грошей у такому разі визначається швидкістю переходу товарів (а значить і грошей) з одних рук в інші при обслуговуванні актів купівлі-продажу. Одночасність цих актів уповільнює обіг грошей і призводить до збільшення маси грошей в обігу.\nЗа золотого монометалізму кількість необхідних для забезпечення товарного обігу грошей визначали особливості обігу грошей як платіжного засобу, зокрема виконання банкнотами переважно функції платіжного засобу у сфері комерційного та банківського кредитів. Натепер (за відміни золотого стандарту) банкноти як вид кредитних грошей стали формою грошей в більшості країн, масовим засобом обігу. Тому при визначенні кількості потрібних для товарного обігу грошей відпала необхідність введення в формулу грошового обігу такого показника, як сума оборотів, в яких одні й ті самі гроші функціонують як засіб обігу і як засіб платежу, тобто необхідність обчислення Кn за сферами обігу.


Скільки запахів розрізняє людина\nДовгий час біологи вважали, що людський ніс може розрізняти близько 10 000 запахів. Але співробітники Медичного інституту Говарда спростували цю помилку, встановивши за допомогою експерименту, що людина здатна відчувати не менше трильйона запахів!\nСпочатку вчені виділили 128 ароматичних молекул, кожна з яких відповідає за певний запах, знайомий більшості людей: ананас, апельсин, шоколад і т.д. Потім ці молекули безліч разів були змішані в різних пропорціях між собою. Отримані ароматичні суміші були розділені за розділами, що складається з трьох ароматів: два з них були однаковими, третій же відрізнявся.\nФахівці залучили до експерименту 26 добровольців, кожному з яких підносили набори з ароматами, серед яких необхідно було знайти запах, відмінний від інших. Раз по раз вчені підвищували кількість однакових ароматичних молекул у всіх трьох ароматах, роблячи їх все більше схожими один на одного. Але навіть коли кількість однакових молекул у всіх трьох запахів перевищило половину, добровольці без праці знаходили відмінний від інших аромат.\nРезультати експерименту показали, що чутливість людського носа набагато вище, ніж вважалося раніше. Озброївшись статистикою свого дослідження, автори вирішили порахувати, скільки всього запахів може розрізнити людина, беручи за основу кількість всіх можливих заходів на планеті. Незважаючи на принципову неможливість визначити точне число різних ароматичних молекул, вчені все ж ризикнули назвати орієнтовну кількість: людина здатна розрізняти близько 1 трильйона запахів. Втім, навряд чи комусь з людей за все життя вдасться відчути хоча б чверть з усіх цих ароматів.\nЯк сплять народи світу\nКоли почали лікувати зуби\nКоли людина почала готувати їжу


Сучасна шкільна програма не під силу звичайному учневі - ЗНАЙ ЮА\nСучасна шкільна програма не під силу звичайному учневі\nОсвітня програма для молодших школярів надто складна для сприйняття учнів\nОсвітня програма для молодших школярів надто складна для сприйняття учнями. Про це заявила міністр освіти Лілія Гриневич, пише "ВВС Україна".\nГриневич і її колеги кажуть, що шкільна програма для наймолодших школярів складна і перевантажена такими формулюваннями, зрозуміти які може далеко не кожна дитина. Крім того, більшість знань, отриманих дітьми за перші роки навчання в школі, їм просто непотрібні.\nЧитайте також: Програма навчилась виявляти п'яні твіти\nВона також говорить про "драматичну втрату інтересу дітей до навчання".\n"Маємо ситуацію, коли дитина у 3-му класі не хоче йти до школи, випадає з процесу, їй важко, вона не розуміє", - розповідає міністр.\nУ той час, коли уряд готує реформу шкільної освіти, яка має початися в 2018 році, у МОН вирішили, що "діти не можуть чекати". Там пропонують виправити деякі проблеми в початковій школі вже цього року.\nОсновні нововведення, які пропонує міністр, наступні:\n1. Прибрати з програми табличку множення: вчитель сам повинен вирішувати скільки часу приділяти діленню, а скільки - додаванню.\n2. Змінити список дитячих авторів для вивчення на уроках літератури. Їм запропонують твори Мар'яни Савки, Лесі Вороніної, Катерини Штанко, Андрія Куркова, Джеремі Стронґа та ін. Вороніна і Штанко, до речі, - лауреатки Книги року ВВС.\n3. Третьокласників вирішили не завантажувати розумінням того, що таке другорядні члени речення. Втім, їх познайомлять з новим жанром – есе. Їх діти створюватимуть поки що усно, під керівництвом учителя.\n4. Вчителів англійської попросять більше уваги приділяти усному мовленню, а не письму й читанню. Дітей мають вчити іноземної мови за допомогою пісень, віршів і відеоматеріалів.\n5. Нових підходів очікують і на уроках фізкультури, проте самі формулювання залишаються старими: "Кардинальні зміни уможливлюють програму з фізичної культури побудувати за принципом вдосконалення фізичних якостей учнів".\n"Діти 6-9 років мають малювати, творити й рухатися, а не заучувати на вказаних предметах теоретичні знання", - підсумовує заступник міністра освіти Павло Хозбей.


Варикоцеле Лікування Профілактика Ліки Фото Симптоми Як швидко вилікувати народними засобами | Медичний портал\nВарикоцеле Лікування Профілактика Ліки Фото Симптоми Як швидко вилікувати народними засобами\nщо якийсь іспанець із задоволенням наминає щось вкрай апетитне.\nНу що ж, поговоримо. Посидимокриво, як кажуть милі моєму серцю вірмени, але поговоримо прямо! Без натяків, так сказати. Навіщо для цього треба сидіти криво – я, чесно кажучи, не знаю. Правда, що таке відверто, я теж не знаю.\nПоговоримо. На тему дещо несподівану після "Весіль", але актуальну і всяко потрібну … варикоцеле.\nЖив був такий доктор, хірург. Єврей, як водиться. Ні, ні, не подумайте, я не про антисемітизм. Хоча, хто знає … Був цей лікар немічністю і малий ростом. І не вмів, мабуть, виробляти апендектомія, сиріч – видаляти запалений червоподібний відросток. Брав людини, давав йому наркоз страшний і виробляв такий же розріз, як при апендектомії, але тільки … Зліва. Якщо б зробив він це, скажімо, один раз, ну, або два рази, колеги б його зрозуміли, в медицині, як відомо, буває все, навіть, як стверджує колега Ломачинська, три яєчка в одній мошонці. Хіба мало, відросток ліворуч розташувався … Але немає. Зробив ця людина подібних операцій аж 30 тисяч штук за своє життя, за що заробив шану і повагу серед колег. Ну, що тут скажеш, лікар-вбивця! Якщо ж ще врахувати, що у пацієнтів його до моменту операції не було ніякого апендициту, то потрібно просто брати і таврувати ганьбою цього доктора! А йому – шана і будь-яку повагу … Ну як же так? Людина ця проникав в заочеревинного простору зліва і не знаходив апендикса. Ні запаленого, ні здорового, взагалі ніякого! Від злості брав і перев’язував якісь судини. Перші потрапили на очі. І, що характерно, пацієнти всяко дякували йому, багато хто навіть приходили до нього щороку і дарували подарунки …\nКолеги, звичайно ж, посміхнулися під вуса, потерли очі, запалені після чергування і буркнув: "Ось заливає ДІЛАНЯН, а! На доброго і хорошого людини кляузу накатав!" Колеги, милі, вибачте. Літературний жанр, де я роблю якісь перші кроки, вимагає деякого введення. Цікавого. Ну, що ми можемо сказати про доктора Іванісевіча? Навіть Вікіпедія про нього нічого не знає. Наполегливо стверджує, що мені необхідний Горан Іванішевіч, але ж я точно знаю, що коли тенісист цей хоч раз узяв би і провів скальпелем хоча б один маленький разрезік, до загримів би в мантульние місця. На це священнодійство сертифікат потрібен! А у Горана його немає.\nСловом, доктор Іванісевіч – автор досить популярною до сих пір операції – надпаховой перев’язки яєчкові вен.\nБа! – Здивуємося ми, а який ірод напоумив цього доктора – вбивцю так богомерзкой знущатися над найдорожчим? Яєчкові вени перев’язати! Єресь.\nБентежить все ж тільки одне. Доктор цей довгі роки виробляв цю єресь і ніхто його за руку не ловив … Інші навіть аплодували. Чому? Розберемося.\nЯєчко – це орган такий. Маленький, але дуже важливий. Має дві основні функції: виробляє сперматозоїди і чоловічий гормон – тестостерон. Орган цей парний і розташований в мішку під назвою "мошонка". Здавалося б – органи, такі важливі для відтворення, Природа-матінка вийняла з черевної порожнини, де вони спочатку виникли у ембріона і відправила аж у поза! В результаті – судини яєчок вийшли довгими. Ні б дати пару коротких гілочок з місцевих артерій і вен, ні! Артерії яєчка беруть початок аж з черевної аорти, на рівні 2-го поперекового хребця, йдуть вниз, распологаясь на великій ділянці м’язі, перехрещуються з сечоводом, потім входять в паховий канал і виходять з нього ж у мошонці. Вени яєчка справа піднімаються вгору і впадають в нижню порожнисту вену під гострим кутом. Вени яєчка зліва піднімаються аж до ниркової вени, куди і впадають, практично під прямим кутом … Всі пам’ятають з курсу анатомії в школі, що артерії приносять кров, багату киснем, до органів, а по венах збіднена кров іде?\nВиникає просте питання. Чи не простіше було бПровидінню, Головному Конструктору, хай вибачить він нам гріхи наші великі, створити яєчка в ембріогенезі відразу в мошонці і причепити до них судини маленькі, взявши гілки з яких-небудь місцевих артерій і вен? Навіщо взагалі потрібна мошонка? Красиво? Киньте. Зморшкувата шкіра. Пігментація – темна. Волосся. Воші. Боляче, знову ж таки, коли б’ють … Словом, не захищені яєчка товстої і зморщеною шкірою мошонки, ну жодного разу! Ну, хіба що, холодно їм там, попрахладней, ніж в черевній порожнині … Системі рідинного охолодження мошонки заздрять страшно виробники гідрокулеров для процесорів. А яєчка холод люблять. На холоді сперматозоїди здоровіше виходять, ну, або більше працездатніші, чи що. Кому хочеться в холоді жити? Ось і вони, як тільки надається можливість, здійснюють довгий шлях з яєчок спочатку у вагіну, а потім, підганяли потоками залишкового холоду, бігають в матку, труби, шукають яйцеклітину … Кінець відомий: "У мене не починається!" Тут вже або ура, або … Або читайте, панове, статті ДІЛАНЯН про презервативи!\nОт уявіть, панове, яке крові йти по вені назад. Артерія-то польсірует, кров штовхається під тиском, це якщо серце працює, звичайно. А по вені кров тече, причому – в нашому випадку – вгору, до певної міри пасивно. Насилу тече. І, щоб назад не текла, є в венах передбачені для цього випадку клапани.\nЯк тільки кров намагається поповзти назад, випрямляються вони і не пускають! А ззаду напирають, штовхають! Словом, все передбачено. Складається цей самий клапанний апарат із сполучної тканини … І трапляється в певному відсотку випадків так, що ця сполучна тканина, а саме – складова частина її – колаген, буває дефектною.\nЧому ж? Ну, ми, лікарі, схильні у всьому звинувачувати екологію, куріння і віруси. А коли самі не розуміємо, в чому проблема, робимо високоінтелектуальне обличчя і каже: "Гени!"\nГени, воно, звичайно, так … Ну да генетиками видніше. Нам же, простим смертним, нездатним відрізнити цитозин – Аденомонофосфат від матричної рибонуклеїнової кислоти (я особисто вмію, але ж не про те мова), залишається скрушно потиснути плечима і заявити, що слабкість сполучної тканини всьому виною!\nА тепер давайте резюмувати: а) не працюють клапани вени б) вена довгу в) впадає в ниркову вену під прямим кутом … Що вийде? Зверху кров тисне, вниз проситься, бо з нирки вона тече не строго вгору, а більше паралельно, клапани слабкі, кров не утримують, вена довга – крові багато.\nТут ще один маленький аспект анатомії є – аорто-мезентеріальні пінцет називається. Це коли ліва ниркова вена стиснута між аортою і мезентеріальні артерією (є така, не звертайте уваги). Он, дивіться на малюнку, все зрозуміло стане. Цей самий пінцет підвищує тиск в нирковій вені, а як ви пам’ятаєте, рідина буде текти туди, куди простіше текти. Вниз, в яічковую вену.\n(Ниркова вена (9), в яку впадає яїчкової вена (5), впадає в нижню порожнисту вену (3), а по дорозі затискається між аортою (4) і мезентеріальні артерією (8))\nОсь і виходить, що вени розбухають, нижній їх відділ – а саме – гроздьевідное сплетіння – зовсім втрачає свої клапани … Кров накопичується і накопичується … Ну, скидається, звичайно, в коллатерали, це такі обхідні судини, але не вся.\nНу і що? Ну розбухнули вени яєчка, що з цього? Он – півкраїни з варикозом на ногах ходить по пляжу – ну і що?!\nОт тільки … Чомусь спермограма у пацієнта з варикоцеле погана. Та й ліве яєчко якесь маленьке … Чому це, а?\nПричина цьому є. Прозаїчна, загалом-то. Ось подумайте, що буде, якщо в системі рідинного охолодження ви створите затор для рідини? Процесор зігріє рідину і вона закипить. Приблизно те ж саме з яєчком відбувається. Стривайте! Стоп! Але ж у нас є друге яєчко! Чому ж спермограмма погіршується? Від того, що тепла венозна кров не йде вгору. А скидається по коллатералям і гріє друге яєчко … І не тількице.\nВи ж собі уявляєте, що за венозна кров в нирковій вені? Тут осколки гормонів від наднирника, тут шматочки якнайшвидшого метаболізму нирки, словом – тут всякої гидоти вистачає. І все це за слабеньким венах потрапляє в яєчко. У ліве. Артерія її приносить свіжу кров, хорошу, збагачену киснем, поживними речовинами, а ось вени … Відня затримують відпрацьоване, додатково отруюючи маленький і дуже ніжний орган …\nБідний орган … На нього зверху падає тепла і отруєна кров, власна гріється і не йде вгору, він змушений труїти свого сусіда теплом і отрутою.\nЧи доводиться дивуватися, що до 40% чоловіків, що скаржаться на безпліддя, страждають, самі не знаючи того, страшною гидотою на ім’я варикоцеле?\nДоктор Іванісевіч не був задоволений результатами лікування даного захворювання. І не апендикс він шукав ліворуч, та ще й поза черевної порожнини. Шукав він і перев’язував насіннєві вени, щоб кров з ниркової вени не закидалися в яєчкові, розсудливо розсудивши, що з власним відтоком венозної крові яєчкові вени як-небудь та впораються. Ні закидання – ні варикоцеле, сказав він і встав до стахановському верстата. 30000 операцій за життя – це не так вже й мало, погодьтеся. От і назвали одну з найбільш вдалих операцій з лікування варикоцеле його ім’ям. На знак подяки.\nА на світі до цих пір живе і процвітає якийсь доктор Мармара. Заздрісний, мабуть, людина. Бо взяв і придумав операцію власного імені – подпаховую перев’язку яєчкові вен. Механізм лікування той самий – немає зворотного закидання – ні варикоцеле. І кричати став по лікарським форумів, конференцій і різним конгресам, що його метод краще, ускладнень менше, косметичний ефект зашибісь і травми практично немає! Госпіталізація не потрібно! Наркоз не потрібно! Можна під місцевою анестезією! Легко!\nПродажні американці взяли методику доктора Мармара за "золотий стандарт" і нині в чортовій Піндоссіі проводять тільки її …\n-Чи обов’язково оперувати цю злощасну штуку? – Запитаєте Ви і по хижому блиску в очах хірургічних ДІЛАНЯН зрозумієте, що він – тільки за. Погасимо на секундочку блиск цей, перейнятий у скальпеля і невинно-стерильного мікрохірургічного пінцета і грунтовно відповімо на це питання.\nПоказаннями до операції з приводу варикоцеле є зменшення яєчка більше, ніж на 10% і порушення в спермограмме. Так говорить Американська Асоціація Урології. Європейська їй вторить. На маленьку заміточка. Варикоцеле має різні ступені вияву, іноді – видно лише час допплеровском обстеженні. Але вираженість змін в яєчку від ступеня варикоцеле не залежить … І не впливає на показання до операцій. Тобто оперувати потрібно всяке варикоцеле із зазначеними вище симптомами, а не тільки той, який на око видно. Але це так, для нотатки.\n-А от Ви, вельмишановний доктор ДІЛАНЯН, – єхидно скаже колега, – не згадали про склеротерапії! А також – про лапароскопічної перев’язці цих самих вен. Неук Ви! Не даремно з фізкультури заліки купували за банку кави! Не дарма прогулювали заняття з політології!\nЩо є ця сама склеротерапія? Беруть хвороби і просять його лягти під аркоскоп. Злісний доктор одеватся у свинцеву захист, бо рентген – променів боїться, робить малесенький розріз на мошонці, знаходить варикозно розширену вену і вводить туди тоненький, але довгенькі катетер. Трубку таку. За якої в вену вводить контрастну речовину. Контрастом воно тому, що рентген промені поглинає і показує, куди, власне, доктор зараз введе склерозан. Речовина, спаюючим вени.\nВсім, хто знає мене особисто, відомо, що я гарячий прихильник лапароскопії. Але розсудіть самі. Загальний наркоз. Три дірки на животі. Маленькі, але дірки. Обов’язкова госпіталізація. Кліпування металевою скріпкою. І парадокс – ризик наркозу більше ризику самої операції!\nНу як так? Саме тому в Біблії оперують хірургів, в "Атласі урологічних операцій" Хінмана чорним по білому написановбивчі рядки: "До цих пір не визначені показання до лапароскопічної перев’язці яєчкові вен".\nА ось Вам операція Мармара. Місцева анестезія. Ну, або спінальна, це вже як захочете. Маленький розріз. У два сантиметри. Перев’язка всіх розширених вен під лупою, що дозволяє не пошкодити лімфатичні судини. Косметичний шов. У п’ятницю прооперували, ввечері – додому, в понеділок – на роботу. Чудово!\nЗдоров’я – штука хитка … Бережіть його. Бажаю всім вам, вашим близьким і рідним – крпчайшего здоров’я.\nРейтинг запису: 5 Коментарі (39)\nНавіть не знаю, що більше похвалити, – ваш літературний талант або те, як кваліфіковано ви проводите екскурс по чоловічому тілу нижче пояса, – тобто, в певному сенсі – по найцікавішою його частини …\nОсобливо вдячна за малюнок вени з клапанами. Нарешті зрозуміла, як вони влаштовані.\nмоє асоціативне мислення, Доктор, заводить мене іноді в такі дебрі, що мені навіть важко вибудувати повний ланцюжок асоціацій … до чого це я?\nЗнайшов у мережі по вашій наводці розповіді і романи Ломачинська. Після "Записок юного лікаря" Булгакова не читав нічого більш цікаво написаного лікарем про свою професію. ))) Дякую.\nДозвольте нескромно порекомендувати Вам свої скромні праці:\nЧитав ваш блог. Вражений! Буду тепер одним з багатьох ваших постійних читачів-шанувальників.\nРобите ви це чудово. І лікар, з усього, теж відмінний. Моє повагу!\nДякуємо за докладну розповідь. Перебуваю в стадії роздумів з приводу запропонованої опараціі синові. Діагноз – варікацітеле. Але він був поставлений в 15 років. була зроблена спермограма. Матеріалу для спермограми було мало, але результать поганенько. Зараз сину майже 19. Знайомий уролог заспокоює – не поспішайте, мовляв і з варікацітеле чоловіки дітей мають. Думаю. Син поки що не розуміє важливості такого моменту. Нічого робити не хоче. Наболіло в дестве, сам себе витяг в здоровий спосіб життя. Тепер від усього відмахується. А я переживаю як би пізно не було\n1. зменшення розмірів яєчка 2. Погіршення показників спермограми.\nПоказано, що чим раніше проведена операція, тим більше можливість уникнути безпліддя.


Обласний фтизіопульмонологічний центр отримав благодійну допомогу - Piвнe-Paкуpc\nКрім того, Центр отримав шість функціональних ліжок, які, за словами його директора Федора Авруки, вони давно потребували. І, завдяки небайдужим людям, нарешті зможуть використовувати в роботі.\n«Пацієнти нашого закладу потребують такого обладнання. Це не тільки зручність та комфорт, а й належний догляд за хворими», – зазначив Федір Аврука.\nНагадаємо, що Рівненський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Рівненської обласної ради є одним з тих медичних підприємств, які в період воєнного стану першочергово надають медичну допомогу як жителям Рівненщини, так і переселенцям. Останні, зокрема, можуть тут пройти необхідні обстеження, а також отримати спеціалізовані ліки.\nТак само в медичному центрі функціонує спеціалізований кабінет, який приймає охочих отримати щеплення від COVID-19. Переселенцям цю послугу надають першочергово.


Наш професійний дайвінг магазин Акваланг надає найвигідніші умови на будь-яку покупки\nЯкщо ви давно не відчували захоплюючих емоцій та адреналіну, то дайвінг допоможе вам в цьому. За допомогою занурення під воду ви зможете ознайомитися з красою морського дна і його мешканцями. Якщо ви коли-небудь замислювалися зайнятися дайвінгом, то ми радимо вам хоча б раз випробувати ці неймовірні емоції. Дане заняття дуже цікаве, захоплююче і екстремальне, проте величезним його недоліком є небезпека даного процесу.\nНапевно ви не хочете, щоб існували будь-які загрози для вашого життя в процесі занурення. В першу чергу ви повинні потурбуватися про високоякісної і надійної екіпіровці, яка зробить ваше занурення не тільки цікавим, але і безпечним для вашого життя. Якщо ви в перший раз вирішили відпочити і розглянути всю красу підводного світу, то ми рекомендуємо вам зробити це разом з інструктором. Це буде гарантом того, що в процесі занурення у вас не виникне жодних технічних проблем, паніки та інших непередбачених ситуацій.\nСпеціалізована екіпірування повинно бути не тільки якісним, але і правильно підібраним саме для вас. Ваша екіпірування повинна складатися з костюма, балонів, маски, трубок і інших приладів і аксесуарів, які допоможуть вам вивчити підводний світ. Якщо ви придбаєте неякісні вироби, то може підвищитися ризик переохолодження.\nНа сьогоднішній день великою популярністю користуються інтернет магазини, адже вони надають можливість не тільки здійснювати покупки, не виходячи з дому, але і добре економити, адже тут, як правило, ціни на порядок нижче, ніж в звичайних магазинах. Дайвінг магазин "Акваланг" з радістю готовий запропонувати вам величезний асортимент екіпіровки, призначеної, як для професійного дайвінг, так і для любителів даного процесу.\nНа нашому сайті ви зможете більш детально ознайомитися з усіма важливими вас питаннями, а також оформити своє замовлення на придбання товарів для дайвінгу. У нас ви зможете придбати екіпіровку незалежно від вікової категорії, адже у нас представлені товари, як для дорослих, так і для дітей. Ми цінуємо кожного свого клієнта і тому завжди докладаємо максимум зусиль, щоб кожна ваша покупка була не тільки зручною, але і простий для вас.\nНаш магазин дотримується доступною цінової політики і тому встановлює досить низькі ціни на свої товари. Також вас порадують регулярні знижки та акції, які нададуть вам можливість придбати будь-який товар за смішною ціною. Також ми відрізняємося оперативною доставкою по всій території України, що дозволить вам дуже швидко отримати своє замовлення за вказаною адресою.


Впровадження програмно-методичного комплексу «Впевнений старт: середній дошкільний вік» – Тернопільський обласний комунальний інститут післядипломної педагогічної освіти\nВпровадження програмно-методичного комплексу «Впевнений старт: середній дошкільний вік»\n15 Лютого, 2021 15 Лютого, 2021 Вельгач Андрій\nРозвивати дітей і навчатися самому – реалії для сучасних педагогів! Особливо це актуально для вихователів, які перші починають працювати та спілкуватися з дітьми покоління «Альфа», а ще їх називають «діти смартфонів» або «Google babies».\nНа допомогу сучасним педагогам-дошкільникам розроблена програма і навчально-методичний комплект «Впевнений старт: середній дошкільний вік». Саме про них вихователі ЗДО області мали можливість почути на семінарі-практикумі, який 09 лютого цього (2021) року відбувся в онлайн просторі Тернопільського ОКІППО (платформа GoogleMeet).\nПро особливості дітей 4-го року життя, як сприймати цих дітей, і як із ними ефективно комунікувати розповіла Жизномірська О.Я., викладач кафедри педагогіки і психології та інклюзивної освіти, канд.псих.наук.\nПредставила програмно-методичний комплекс «Впевнений старт» для дітей середнього дошкільного віку, його переваги у використанні для педагогів, дітей та батьків, особливості та ефективність проєкту Бачинська Н.Я., методист відділу дошкільної та початкової освіти. Хочемо відмітити про цілісність навчально-методичного комплекту (Програма + Книга вихователя + Набір розвивальних завдань + Альбом + Портал), крім того є Книга для батьків, хрестоматія літературно-художніх творів з методикою використання «КОЛО КНИГИ», набір плакатів. Онлайн ресурси, які отримали вихователі від авторів проєкту, а це сайт vstart.com.ua та facebook-сторінку Впевнений старт: Педагогам, продемонструвала Зубаль І.М., новий методист відділу дошкільної і початкової освіти.\nПро досвід впровадження і результати використання програми в ЗДО поділилась Королюк О.Й., вихователь-методист КДНЗ “Країна дитинства” Великогаївської сільської ради. І враження від роботи з комплексом «Впевнений старт: середній дошкільний вік» передала учасникам семінару Караба М.М., вихователь ДНЗ “Країна дитинства”. Марія Михайлівна поділилась, як вони з дітьми прожили тему «Хто у казці живе?».\nДякуємо учасникам семінару за зацікавленість до теми та бажаємо усім професійного зростання, натхнення до роботи і задоволення від проживання кожного дня!\nБільш детальну інформацію про семінар-практикум, презентації, методичні рекомендації та інформаційні ресурси можна знайти на блозі «Дошкільна освіта Тернопільської області» (zdo-tokippo.blogspot.com).\n← ВІТАЄМО ПЕРЕМОЖЦІВ ТА ЛАУРЕАТІВ ІІ (ОБЛАСНОГО) ТУРУ ВСЕУКРАЇНСЬКОГО КОНКУРСУ «УЧИТЕЛЬ РОКУ – 2021»\nТренінг «Ключові уміння» →


Мене звати Іра. В цьому блозі я хочу розказати про деякі речі, які, на мою думку, дуже корисно знати всім. Будь-ласка, надсилайте коментарі на мою електронну адресу. Русскую версию блога Вы можете посмотреть по этой ссылке http://irina-info.blogspot.com/\nХотіла би розказати вам про книжку Далай-Лами "Искусство быть счастливым", прочитання якої я вважаю найважливішою подією в своєму житті.\nОсь як вона потрапила мені в руки. В першій половині 2007 року у мене була найгостріша за все життя душевна криза, пов’язана з хворобою шлунку, яку я не могла ніяк вилікувати. Причинами цього були наша жахлива медицина і моя нелогічність в діях. Що я не робила, краще не ставало. Це перейшло в таку депресію, що я плакала щодня, інколи – кілька разів в день. Одного дня депресія дійшла до того, що я плакала кілька годин підряд, навіть тоді, коли готувала чи розраховувалась на касі в магазині. Пішла посидіти до Дніпра, і тут зі мною сталось щось таке, що можна порівняти хіба що з "Матрицею", коли Нео ковтнув червону таблетку і зрозумів "реальні розклади". Відчуття було, мабуть, найгостріше за все життя.\nЯкимось загадковим чудом через три дні мені в руки потрапила книжка Далай-Лами і Говарда Катлера "Искусство быть счастливым". Я просто побачила її в подруги на полці. Що цікаво, в ній говорилось про речі, які я сама зрозуміла\nтри дні тому, сидячина на березі Дніпра.\nІ з того часу мені стало настільки краще! Життя з темно-сірого перетворилося на світле, і продовжує бути світлим вже більше, ніж пів року. І це після пів року хвороби і депресії! Як результат, я майже вилікувалась, тому що прочистився розум, і я логічніше підійшла до лікування. Я змінила роботу з нелюбої на ту, якою завжди хотіла займатись – в благодійній організації. Зник давній комплекс. І ще купа корисних змін. Та що там казати…\nЦе не релігійна книга, а щось типу психологічної . Успішний американський психолог прийшов до Далай-Лами взнати прості рецепти щастя. Просто цей психолог завдяки свої діяльності помітив, що традиційна психологія далеко не завжди може допомогти людині, і прийшов до Далай-Лами взнати, як можна швидко змінити своє життя на краще.\nВ принципі, в книжці – основні буддиські ідеї, але подані так, що це зрозуміло західному читачу. Взагалі, коли Далай-Ламу спитали, як він вважає, буддизм – це релігія чи філософія, він відповів: «По-моєму, буддизм – це здоровий глузд». І я так вважаю. Книжка написана ну дуже просто, психолог задає прості питання, а Далай-Лама дає прості відповіді.\nЯ розумію, можливо, книжка не покращить ваше життя так відразу, як це сталось зі мною. Може, у мене просто були передумови сприйняти це і втілювати в життя. Але спробуйте!\nСкачати можна тут http://elinahealthandbeauty.com/Books/dls.htm\nОпубліковано Ірина о 19:40\nВ цій статті я говоритиму про лактоововегетаріанство – це коли людина їсть рослинну продукцію, молочні продукти і яйця, оскільки розуміюсь в цьому виді вегетаріанства.\nДуже раджу Вам подивитись фільм "Гамбургер без прикрас" (короткий 14-хвилинний фільм можна безкоштовно скачати з сайту vita.org.ru, посилання справа)\nДля мене дуже великим відкриттям було взнати, що вегетаріанство більш корисне для здоров’я, ніж невегетаріанство. Чому великим? Тому, що якби я знала про це, то стала вегетаріанкою ще в 2000 році, але весь цей час я жила з думкою, що така їжа неповноцінна.\nТе, що вегетаріанство корисніше, вже багато років тому довели західні медики. Ви досі можете почитати в українських дієтологів, що вегетаріанство шкідливе, але це викликано ефектом запізнення, про який я говорила в статті про українську медицину.\nОтже, є три причини стати вегетаріанцем.\nТварина не хоче помирати через вбивство. Так само, як і ми. Для мене це основна причина вегетаріанства.\nВзагалі, мої батьки і бабусі пробують довести мені, що м"ясо і рибу треба їсти, але вони забувають, що самі виховали в мені таке ставлення до тварин. Змалку мене вчили: "Ніколи не муч живе!", "Все живе хоче жити", "Не можна мучити навіть комашок" і т.д. Тобто просто так вбивати не можна, а для їжі і одягу - можна. Але хіба для їжі і одягу - це не "просто так"?\nМ’ясо-рибна промисловість серйозно шкодить навколишньому середовищу. Тварини викидають в атмосферу багато парникових газів, забруднюють води. Крім того, вирощування м’яса – неефективне перероблення рослинної продукції. В 70-их роках в США бестселером стала книга американської аспірантки, в якій доводилось, що якби американці зменшили споживання м’яса всього на 10 відсотків, то за рахунок рослинної їжі, яка б вивільнилась, можна було б нагодувати всіх голодуючих всього світу.\nВегетаріанці в середньому значно здоровіші, ніж не вегетаріанці. Вживання тваринної їжі значно підвищує ризик серцево-судинних (найчастіша причина смерті) та ракових захворювань. Я знаю це не лише з наукових даних. Моя бабуся і дідусь все життя їли багато м’яса та сала і думали, що цим роблять собі добро. Але дідусь помер, не доживши навіть до 65 років. Лікарі казали, що його судини просто забились холестерином. У бабусі теж проблеми – тиск реально доходить до 270! Подібний спосіб харчування – результат безграмотності і неосвідченості українців.\nВзагалі в розвинених країнах в середньому 5 % вегетаріанців і веганів. А всього на Землі приблизно 15 % вегетаріанців!\nНе обов’язково знати сучасні наукові дані, щоб розуміти, що в м’ясі і рибі немає незамінних речовин. Достатньо згадати, що цілі нації – індійці та деякі африканські нації завжди були вегетаріанцями в абсолютній своїй більшості. Хіба могло так багато людей протягом віків доживати до глибокої старості без незамінних речовин – білків, вітамінів та мінералів? І не просто доживати, а славитись здоров’ям та довголіттям.\nВи можете почитати прекрасну статтю з приводу харчування вегетаріанців і веганів. Там вся інформація наведена на основі світових наукових досліджень\nЯ сама вегетаріанка, тому я знайшла цю інформацію, щоб бути впевненою у своєму здоров’ї, а тепер передаю цю інформацію Вам.\nМ’ясо треба їсти, щоб в організм поступали білки.\nБілків багато навіть в зернових та картоплі, не кажучи вже про молочні продукти, яйця, гриби, бобові, соєві продукти та горіхи. Подумайте, свиня, щоб наростити м’ясо, харчується тільки рослинною продукцією.\nЗі шкільного курсу біології ми знаємо, що білок може перетворюватись в організмі на жири та вуглеводи. Саме так і відбувається в організмі м’ясоїдів. Вони їдять м’ясо, в якому багато білка. Але цей білок організму отримувати не обов’язково, йому достатньо білка з рослинної їжі. А білок м’яса просто перетворює на вуглевод і, як результат, просто на енергію (хто пам’ятає з біології схемку з АТФ). Хіба ж це раціональна трата ресурсів, якщо для того, щоб виростити цей кілограм м’яса, було потрачено 10 кг рослинної продукції?\nІснує 20 амінокислот, з них 9 незамінних (організм їх не виробляє, вони поступають тільки з їжею). Всі вони є в рослинній продукції, і ця інформація вже є навіть в Вікіпедії. Ось посилання http://en.wikipedia.org/wiki/Essential_amino_acid Ось частина статті з Вікіпедії.\n(короткий переклад: всі незамінні амінокислоти є в рослинній продукції).\nЩе одним відкриттям було для мене взнати, що м’ясо не настільки багате білками, як ходять чутки. Насправді в крупах від 10 % білку, наприклад, в гречці 12,6, а в макаронах – 12,5 %. При цьому в свинині… 13, 8% білка! Тобто майже стільки ж, як в гречці і макаронах. Тепер мені буде що відповідати татові на слова «А як же білки?». В інших видах м’яса цієї складової не набагато більше. Якщо білка 20 % - то це вважається м’ясо, в якому дуже багато білка, але частіше його менше 20 %.\nВ м’ясі – залізо, а в рибі – фосфор.\nЦих речовин багато і в інших продуктах, у вегетаріанців при нормальному харчуванні не виникає анемії або інших хвороб через недостаток цих мікроелементів.\nПро те, де міститься фосфор\nНижче - витяг зі статті\nСодержание фосфора в 100г продукта:\nРыба - 250мг (Усваивается около 175мг)\nФасоль - 540мг (Усваивается около 216мг)\nОвсяная, перловая, ячневая гречневая крупы - 350мг (Усваивается около 140мг)\nГорох - 320мг (Усваивается около 135мг)\nХлеб - 200мг (Усваивается около 80мг)\nА также фосфор содержится в количестве от 60 до 100мг в ягодных культурах, орехах, петрушке, капусте, моркови, чесноке, шпинате.\nПро те, де міститься залізо http://oglyadach.com/news/2005/12/16/47137.htm\nпродукт - розмір порції - к-ть заліза(mg)\nгов’яжая печінка - 85гр - 7.5\nпечінка курчати - 3 невеликих шт. - 7.4\nвисівки - 1/2 стакана - 6.2\nпшоно - 1/2 стакана - 6.0\nмолюски - 85гр - 5.2\nустриці (сирі) - 85гр - 4.8\nкурага - 85 гр - 4.0\nсвиняча відбивна - 85гр - 3.3\nбіфштекс (з пісного м'яса) - 85гр - 3.0\nпечені боби - 1/2 стакана - 3.0\nмигдаль - 57 гр - 2.7\nсливовий сік - 1/4 стакана - 2.6\nпроростки пшениці - 28 гр - 2.5\nзелена квасоля - 1/2 стакана - 2.1\nсливи - 5 великих - 2.0\nУ мене просто дибом волосся стає, коли я думаю, як багато людей думають, що треба їсти рибу і м’ясо і , бо «там фосфор і залізо»! Скільки тварин помирає через такі упередження!\nДля об"єктивності скажу, що основні речовини, з якими можуть виникнути проблеми, це вітаміни B12 і D. Але більше їх нестача характерна для веганського харчування (коли люди не їдять також молочних продуктів і яєць), якщо не вживаються додатково ці вітаміни. Крім того, дефіцит вітаміна B12 характерний також для багатьох невегетаріанців. Дефіцит вітаміна D легко попередити, якщо людина буває на сонці.\nНаші предки здавна їли м’ясо.\nУявіть, як багато середній селянин їв м’яса, коли не було холодильника. Хіба вони могли собі дозволити хоча б раз в місяць зарізати свиню? Спитайте своїх стареньких бабусь, в кого вони ще залишились. А в нас як їдять м’ясо? Кожного дня. Отже, наші предки дуже рідко їли м’ясо.\nМ’яса коли поїси, то довго не хочеться їсти.\nМожливо. Але хіба це може бути виправданням жорстоких вбивств тварин? Хіба не можна просто їсти частіше?\nЧоловікам треба їсти м’ясо.\n… До чого тут стать? Хіба у жінки інший обмін речовин? Ми що, інший вид?\nОбійтись без вбивства тварин неможливо. Наприклад, щодня ми вбиваємо мільйони бактерій.\nАле ж бактерії не відчувають болі, адже у них немає нервової системи, а тварини, яких їдять – відчувають. А ось мурашок в квартирі я намагаюсть не вбивати, просто робити так, щоб вони не розмножувались.\nТварин для того і вирощують, щоб ми їх їли.\nЄ батьки, які продають своїх дітей на донорські органи – сама бачила зйомки. Такі батьки теж могли б сказати: «А ми дітей спеціально для цього народили!» Тоді можна сказати у відповідь: «А чи не краще взагалі не народжувати живе створіння, щоб воно потім не мучилось?»\nВ дикій природі тварини теж вбивають один одного.\nТак. Я сама спостерігала, як котеня грається з мишкою – дає їй втекти, а потім знову ловить. Жорстока смерть, чи не правда? І все одно звірі вбивають майже завжди для їжі. Але ж ми, люди, наділені тим, чим не наділені звірі – співчуттям. Ти більше, що наш організм побудований так, що нам не потрібно їсти плоть.\nВід того, що я не з"їм тварину, їх менше вбивати не стануть.\nЯкщо за рік ви не з"їсте 200 тварин, то в вашому місті трішечки впаде попит на тварин. В результаті, за рік з"їсться припустимо не 10 000, а 9 800 тварин і їх наступного року трішки менше завезуть у ваше місто, а перед цим трішки менше вб"ють. Якщо ж кількість вегетаріанців виросте до 5 відсотків, як в цивілізованих країнах, то уявіть, скільки тварин будуть невбиті!\nДля того, щоб виконувати тяжку фізичну працю, необхідно їсти м’ясо.\nВзаємозв’язок між фізичними здібностями споживанням м’яса не доведений. Вегетаріанцями є тенісистка Мартіна Навратілова, олімпійський чемпіон з легкої атлетики Карл Л’юіс, баскетболіст Денніс Родман і інші спортсмени. Крім того, вегетаріанцями є Наталі Портман, Річард Гір, Пол Макартні, Далай-Лама і безліч інших відомих людей.\nЯ стала вегетаріанкою півтора року тому. Стала почувати себе не гірше, а набагато краще. Щоправда, це не лише через вегетаріанство.\nПісля пів року вегетаріанства зробила загальний аналіз крові – все добре. Гемоглобін 122 при нижній межі 110. Після 9 місяців знову робила аналіз, гемоглобін 126.\nКрім того, я не ношу шуб і дублянок.\nВідразу відповім на запитання, як моя родина ставиться до того, що я вегетаріанка. Чоловік мене підтримує, його мама теж майже вегетаріанка вже 15 років. Він різко зменшив споживання м’яса і риби, їсть їх дуже мало.\nВ сім’ї я м’яса, риби, креветок і інших живих створінь, ясне діло, ні для кого не готую. При мені такого всього вже теж не готують.\nМама ставиться до цього з розумінням, бо брат теж був 2 роки вегетаріанцем. Тато пробував мене переконати антинауковими доводами типу «тобі ж родити!», але я розказала йому наукові факти, і йому не було як далі сперечатись.\nСтавлення українських дієтологів до вегетаріанства.\nЯкщо Ви поцікавитесь, то помітите, що українські дієтологи негативно ставляться до вегетаріанства. Виникає питання: чому західна наука довела користь вегетаріанства, а наша його заперечує? Як каже мій гастроентеролог Пучков, немає сенсу доводити закон Ньютона в кожній країні.\nПричини дві. Перша – наші лікарі часто не знайомі з досягненнями західної медицини. Вони не мало користуються інтернетом і не дуже рідко хто знає англійську. В дієтології тут ситуація не унікальна, цій темі присвячений майже весь розділ мого блогу про українську медицину.\nАле ситуацію ускладнює іще одна причина: вони як особистості, а не як лікарі, не хочуть визнати, що смерть цих тварин не має сенсу, що вони самі їдять живих створінь, яких насправді їсти не потрібно.\nЗ цього приводу у мене був сумний курйоз. Я пішла до авторитетного дієтолога – к.м.н. Наталії Міхньової. Вона ніби читає іноземну літературу, їздить на міжнародні конференції. Вона мені сказала, що так, вона не проти вегетаріанства, воно може бути збаланстованим. Це було в середу 26.12.07\nВ п’ятницю 28.12.07 я зустрілась з вегетаріанцями і розказала, що нарешті є грамотний дієтолог, який погоджується з корисністю вегетаріанства. Мене похвалили і дали статтю про вегетаріансто в недавньому номері журналу «Time Out». Але в ньому я побачила статтю цього дієтолога, яка швидше переконувала проти вегетаріанства, ніж за.\nТак що якщо ви читаєте статтю, що вегетаріанство взагалі шкідливе, не вірте, а щодо певних фактів, перевіряйте кожен факт в англомовному інтернет-просторі. Я завжди спробую відшукати Вам необхідну інформацію, якщо Ви не знаєте англійської.\nОтже, в м’ясі і рибі немає незамінних речовин. Якщо ви не хочете припинити вживати тварин, то ви можете хоча б зменшити споживання м’яса і риби, їсти свиню, а не курку (щоб отримати 100 кг м’яса, треба вбити набагато більше курей, ніж свиней), їсти менеш цього всього на свята («Кому весілля, а курці смерть»). Зробити хоча б якісь кроки на шляху до вегетаріанства – в ваших силах!\nЯк вижити в умовах української медицини\nОскільки текст великий, я виділила основне жирним шрифтом, щоб той, кому лінь все читати, зрозумів основні ідеї.\nВ Україні існує дуже недосконала медична система. Причиною цього є те, що лікар не несе жодної відповідальності за своє лікування. Його не можна ні судити (в судовому процесі експертами виступають інші лікарі, які завжди «прикривають» своїх колег); немає медкомісій, які б контролювали діяльність лікаря; немає обов’язкової перевірки кваліфікації лікаря; лікарі не борються за клієнтів, тому що медицини некомерційна; їх ніхто не звільнить, бо головний лікар не знайде заміни – зарплата мала; немає дієвих Національних протоколів, тобто єдиних стандартів лікування. Можна було б зробити такий експеримент: терапевт усім, хто приходить до нього з симптомами простуди, протягом пів року виписує послаблююче. Я впевнена: лікарю за це НІЧОГО не буде.\nНа мою думку, впровадженню Національного протоколу заважає така річ. Якби він був введений, держава мусила б забезпечити як мінімум всі можливості діагностики хвороб, а у неї на це немає грошей.\nЗвідки я це знаю? На жаль, зі свого гіркого досвіду. Я 10 місяців лікувала розлад шлунку, обійшовши 11 лікарів, які лікували шлунок (останні 2 виявились професіоналами, тому я вже, на щастя, поки що не лікуюсь, Боже допоможи).\nЦі лікарі без проблем дозволяють собі нести, що прийде в голову. Нижче я описую деякі з їхніх злих витівок.\nГрубі помилки лікарів, які я відчула на власній шкурі.\n1. Гастроентеролог з Київського діагностичного центру поставила мені діагноз «реактивний панкреатит» без жодного дослідження підшлункової. Знаєте, як приємно жити з таким діагнозом і щодня думати, що підшлункова не працює? Насправді вона виявилась абсолютно здоровою. Але мені ще пощастило. Моїй подружці Ірі сказали, що в неї панкреатит, і стали капати капельниці з трьох препаратів, від яких їй стало дуже погано. А потім, коли вона правильно обстежилась, виявилось, що підшлункова у неї абсолютно здорова.\n2. Гастроентеролог з Рівного Базюк не направила мене на аналізи на бактерію Helicobacter Pylori і не про лікувала її. Це при тому, що я вже кілька місяців мучилась з тим, що в нашій медицині називається «гастрит», а насправді це гастропатія. При цьому я втратила 10 кг за кілька місяців, тиск був 90 х 60, слабкість така, що я на табуретці не могла сидіти, а коли медсестра вводила в судину шприц, щоб взяти кров, кров не тягнулась, так слабо текла по тілу. Ця гастроентеролог дозволила собі сказати, що «цю бактерію придумали фармацевтичні компанії, щоб видурювати з людей гроші». І це при тому, що досліджено, що ця бактерія викликає приблизно 90 % раків шлунку, язв, гастритів, диспепсій! Це доведено десятками дуже авторитетних досліджень і більш ніж 15-річною практикою. Але наші лікарі мають свою «приватну думку». Звичайно, вони ж робили десятки досліджень на тисячах пацієнтів, вони ж мають незаперечні наукові аргументи! Та нічого вони не мають, такі слова викликані «ефектом запізнення». До речі, саме після вилікування цієї бактерії у мене і наступило значне покращення.\nХочу сказати, що гастроентерологія – це точно не єдина галузь медицини, де наші лікарі мають «приватну думку», яка відрізняється від тої, яка прийнята в цивілізованій медицині. Західні лікарі, а разом з ними і населення, знають, що вегетаріанство більш корисне для здоров’я, і тільки наші кричать: «А як же білки і залізо?!» Ну, тут хоча б можна здогадатись, чому вони так кричать: лінь переходити на вегетаріанство. А ось чому вони заперечують роль Helicobacter Pylori – це якась зла загадка.\n3. Ця ж лікар дала мені, цитую, «100 % гарантії», що я «на пів року забуду про проблеми зі шлунком після того, як пройду курс лікування в Моршині». Я потратила 400 доларів, але, звичайно ж, ні про що не забула, тільки додалась іще одна проблема – печія. Хіба ж їй шкода моїх грошей?\n4. Ця ж лікар приписала мені пити ферментні препарати, хоча підшлункова моя виявилась повністю здоровою.\n5. Ця ж лікар призначила мені препарат «Еглоніл», який за дією подібний до транквілізатора, в дозі, яка вдвічі перевищує потрібну, та ще й не на ніч, а вранці. Після цього я ходила, як в тумані, навіть лежати було важко. Коли я пожалілась на це, вона сказала: «Ну так відміняй його!». Хоча насправді цей препарат був мені потрібним, просто в іншій дозі.\nВи можете подумати: де Іра відкопала такого непрофесійного лікаря? Ні, ця лікарка вважається однією з найкращих в Рівному! До неї стоять черги в прямому значенні цього слова. Просто у людей не дуже є вибір в Рівненській області, а також розуміння, що таке хороший лікар, а що таке – поганий.\n6. Лікар з Мар’юк з Моршина призначила антихелікобактерний курс з антибіотиком метронідазолом, який може призвести до серйозних проблем з печінкою. Цим препаратом вже взагалі стараються не лікувати.\n7. Коли її колега Фурманюк з Моршина, яка сидить в сусідньому кабінеті, побачила це, вона сказала: «І хто це тобі таке виписав? Метронідазол тобі пити не варто!» І… призначила мені антихелікобактерний курс, який складається всього з двох препаратів, а не з трьох, як це потрібно. Коли я поцікавилась, а чи вб’є це бактерію, вона відповіла: «Повністю!». Звичайно ж, вона так, які лікар Базюк, робила десятки досліджень на тисячах пацієнтів і має незаперечні наукові аргументи. Помітьте, що лікарі, які сидять в сусідніх кабінетах, мають абсолютно різний на найважливішу річ в гастроентерології – лікування бактерії Helicobacter Pylori.\n8. Лікар Мар’юк з Моршина накричала на мене і сказала, що мені треба до психіатра, коли побачила, що я вже просто плачу з відчаю в її кабінеті.\n9. Жодна з лікарів за 9 місяців лікування не провела належного знищення цієї бактерії.\n10. Жодна з лікарів за 9 місяців лікування не розібралась, а чи дотримуюсь я правильної дієти.\n11. Жодна не порадила вести щоденник, в якому я записую, що мені підходить, а що ні.\n12. Лише одна надала список продуктів, які можна їсти, і то продиктувала, а не дала роздрукований.\n13. В ході лікування я помітила, що в ЖОДНІЙ лікарні України:\nА) не робиться дихальний тест для перевірки, а чи знищилась вище згадана бактерія після лікування антибіотиками, хоча існує 10 % вірогідності, що навіть при правильному лікуванні вона не знищиться. На практиці це відбувається так. Люди тратять на діагностику і лікування від сотні до кількох сотень гривень (для регіонів це серйозні гроші, пів зарплати). Думають, що вона у них вилікувалась. При цьому у кожного десятого бактерія залишається і робить свою темну справу. Адже, впевнена, практично нікому лікар не каже: «Щоб перевірити, чи вбилась у Вас ця бактерія, їдьте в Київ і платіть 250 гривень за дихальний тест».\nБ) не робиться аналіз Еластаза 1 для визначення зовнішньо секреторної функції підшлункової залози. Я знаю, що існує ще один, менш досконалий тест, але і його мені в жодному місці не робили, тому я не знаю, чи хоч він застосовується.\nА ще один мій знайомий розказав, що приїхав в Трускавець лікувати теж гастроентерологічні проблеми. Пішов до чортирьох лікарів, і всі чотири... поставили різні діагнози! Оце прикол! Один з цих лікарів взагалі на нього не подивився, просто виписав ліки, втупившись в папери.\nЦей знайомий, працюючи в керівництві серйозної фармацефтичної фірми, спілкується з тисячами українських лікарів, і він про більшість з них такої ж думки, як і я.\nІ це лише частка тих фактів, які я знаю про українську медицину.\nВсе вищесказане не стосується двох моїх останніх лікарів – професора Передерія В’ячеслава Григоровича і лікаря Пучкова Костянтина Сергійовича з київської клініки BYK. Це просто щастя, що в нашій країні існує справді європейська клініка з лікування гастроентерологічних хвороб.\nХоча і вона не без недоліків. Перша лікарка, до якої я потрапила в цій клініці, приймала мене 3 хвилини, не розпитала про дієту, не зробила досліджень на вище згадану бактерію. Це ще раз доводить, що нікому не можна беззастережно довіряти, всіх потрібно перевіряти власною головою, навіть якщо ви прийшли в найкращу в Україні клініку.\nПісля походу до цієї чергової некомпетентної лікарки спасло мене те, що в клініці я купила книжки професора Передерія, які і показали мені, як діяти далі. Якщо у Вас зараз є гастроентерологічна хвороба, раджу почитати ці книжки. Написані дуже просто, після їх прочитання складається розуміння, як лікуватись. Саме їх прочитання стало поворотним моментом, після якого я почала адекватно лікуватись. Їх можна купити в клініці BYK або взяти почитати у мене.\nПеред тим як потрапити в BYK, я вирішила так: буду пробувати всі методи лікування, які існують. Почну з тих, які видаються більш ефективними, і якщо вони не будуть допомагати, буду пробувати інші, рухаючись від більш ефективних до менш ефективних. Перші три позиції списку виглядали так:\n1) Офіційна медицина\nАле, на щастя, допоміг мені перший же пункт. Я вирішила: щоб точно знати, що офіційна медицина безсила, треба пролікуватись якнайкращим способом. Пішла в BYK – і вийшло, поки що до наступних пунктів нема потреби переходити. Побачимо, як далі буде, Боже допоможи!\nВзагалі, біда того, що кожен лікар говорить свою власну, неповторну ахінею в тому, що вони дезорієнтують. Уже не знаєш, кому вірити, кому ні, і чи існує якесь адекватне лікування. Отже,\nЯкщо ви серйозно хворієте, Вам варто пам’ятати таке:\n1) Треба спробувати толково пролікуватись за допомогою офіційної медицини. Для цього потрібен нормальний лікар. Але в нашій медицині царює щось подібне до анархії. Світові здобутки не враховуються. Лікарі не знають англійської і не користуються Інтернетом. А якщо їм навіть на блюдечку приносять, як потрібно лікувати, вони не обтяжують себе зайвою інформації: а для чого напружуватись? Адже про бактерію Helicobacter Pylori їм не раз казали, але вони на це просто забивають з незрозумілих нікому причин. Не всі пацієнти, так як я, мають доступ до Інтернету, хороших фахівців. Вони просто не завжди можуть оцінити, чи правильно їх лікують. Проте це робити обов’язково треба. У всіх вище описаних випадках розум підказував, що лікар робить щось не те. Адже я читала про свою хворобу, і просто по логіці видно. В наступному розділі я описую свій метод пошуку і перевірки лікаря.\n2) Потрібно пам’ятати, що в лікарнях інколи просто не існує належних діагностичних можливостей. Лікар може знати, що при таких-то симптомах треба робити такий-то аналіз. Але він Вам про це не скаже, тому що в даній місцевості цей аналіз просто не робиться. Це стосується, наприклад, Еластази 1 і дихального тесту на бактерію, про які я говорила вище. Якби лікарі казали мені, що ці аналізи треба зробити, то я б принаймні знала, що мені треба шукати можливості зробити ці аналізи. Але мені про це ніхто не казав.\n3) Потрібно читати про свою хворобу хороші книги, які враховують світові здобутки. Я не кажу, що потрібно займатись самолікуванням, ні! Але потрібно бути на певному рівні, щоб мати змогу оцінити лікаря.\n4) Особисто я, якщо якісь серйозні проблеми зі здоров’ям у мене чи в близьких, буду шукати найкращого в Україні фахівця. І не має значення, що за його прийом потрібно інколи заплатити 100 доларів. Перш ніж я потрапила до нормальних фахівців, я потратила більше 1 000 доларів. Про нерви, час і пів року без роботи по стану здоров’я я вже не кажу. Всім потрібно добре усвідомлювати, в якій країні ми живемо – напівафриканській, і то в Африці багато країн більш розвинуті, ніж наша.\n5) Є сенс відразу шукати лікаря сусідніх, більш розвинутих країнах. Наприклад, в Варшаві. Тому що я не впевнена, що в інших галузях медицини в Україні існують такі хороші клініки, як BYK в гастроентерології.\n6) Лікуючись, потрібно пам’ятати, що не варто чекати, що лікар обов’язково вилікує, адже медицина не всесильна. Але потрібно вимагати, щоб лікар зробив все, що він може.\nМій метод пошуку лікаря.\nЗараз я виробила свій власний метод пошуку хорошого лікаря в Україні. Фактично, я проводжу повноцінне розслідування, як слідчий, який хоче з"ясувати якісь факти. Починаю з того, що вводжу в яндексі ключові слова і шукаю клініку або інтернет-сторінку лікаря. Інколи треба спробувати повводити різні ключові слова, доки знайдеться потрібна інформація. Коли читаю сторінку, оцінюю таке:\n- Авторитет лікаря, його здобутки, дипломи, участь у конференціях;\n- Ті ж факти про клініку.\nЯкщо знаходжу підходящу клініку, то часто йду до найдорожчого лікаря, до професора. Вам не обов’язково іти саме до найдорожчого, але я вже дую на холодне після того, як обпеклась на гарячому. Якщо я не впевнена в компетентності лікаря, я передзвонюю йому і не соромлюсь поставити запитання. Наприклад, я недавно дзвонила до дієтолога і казала: «Я вегетаріанка. Чи знаєте Ви, що вегетаріанство більш корисне? Чи знаєте Ви, дефіцит яких вітамінів виникає у веганів?» Цей дієтолог не міг дати відповіді, тому я до нього не пішла. (Звичайно, не завжди доречно дзвонити лікарю, треба дивитись по ситуації)\nПеревіряти лікаря треба також під час консультації. Я роблю це так:\n- записую факти, які він мені сказав (в тому числі на диктофон), і оцінюю, чи є вони досить логічними і як вони співвідносяться з тим, що я вже знаю (наприклад, якщо лікар не призначає якогось аналізу, який є обов’язковим в певній ситуації, я вже роблю висновок, що лікуватись в нього не буду, тому що це дуже груба помилка);\n- дивлюсь на загальну культуру проведення консультації.\nНасправді дуже багато можна взнати, проаналізувавши ті факти, як в нас є і які ми можемо знайти в книжках та Інтернеті. Ще один приклад. Ми з сім’єю бачили, що в лікаря Базюк просто десятки пацієнтів за день, тому що вона працює в державній лікарні, в якій всім плювати на її загруженість. Логічно, що такий лікар не може приділяти достатньо уваги кожному пацієнту і саморозвитку. Це вже був сигнал, щоб шукати іншого лікаря, але ми не оцінили цього факту. В результаті – кілька сотень дарма витрачених доларів і велика кількість хвилювань.\nНе бійтесь потратити час, щоб подумати своєю головою, поритись в інтернеті, почитати книжки, записати факти на папірчику і проаналізувати їх! Згадайте, скільки часу нам потрібно було, щоб вивчити арифметику в перших классах. Невже ми не можемо потрати час і зусилля, в десятки разів менші, щоб вилізти з цього всього?\nБагато хто шукає лікаря по знайомих. Але цей метод видається мені прийнятним,але значно гіршим, тому що не факт, що ваш знайомий адекватно оцінив компетенцію лікаря. (Лікар Базюк теж була нашою знайомою, але лікувала мене відповідно до своїх звичайних методів). В принципі, знайомому можна задати запитання: «Чому ти вирішив, що лікар компетентний? Можеш мені детально пояснити?»\nНе варто орієнуватися лише на вік і досвід лікаря. Лікарю Пучкову, який мені допоміг – 26 років, але незрівнянно кращий за всіх тих дурних тіток, вибачте мені.\nОтже, шукаючи лікаря і лікуючись, потрібно застосовувати всю свою логіку і важливі рішення лікаря перевіряти, звіряючись з тим, що написано в інтернеті.\nЯкщо Вам потрібен справді хороший лікар, то я вже знаю таких:\nЯкщо ж Вам потрібен хтось інший, можете звернутись до мене, я вже натренована в цьому ділі, крім того, у мене є знайомі дуже хороші лікарі, і, якщо що, можна їх спитати.\nЯ думаю так. Хоч у мене не раз крали дорогі речі (мобільний телефон, рідкокристалічний монітор, гроші), шкода від цих крадіжок не йде в жодне порівняння зі шкодою, яку спричинили мені злочинні українські лікарі. А які могли бути наслідки всього цього! Адже всі 10 місяців я жила з сильним хвилюванням. Моя двоюрідна тітка померла в віці 32 років від раку шлунку. Залишила трьох дітей, найменшому з яких було 4 роки. Це при тому, що так званий гастрит у неї продовжувався всього пів року. А у мене хвороба тривала довше, і я знала, що у мене існує так звана «генетична обтяженість». Це коли в когось з рідні були подібні хвороби, які закінчились летально.\nПережила я багато, навіть сумнівалась інколи, скільки ще проживу. Було таке враження, що взагалі нічого не можу їсти. А треба було небагато: підібрати з лікарем дієту і пропити антибіотики. Після всього пережитого дуже хочеться допомогти іншим, хто переживає подібне. Як я можу це зробити? Поширюю книжки Передерія, розказую про свій досвід і про клініку.\nВзагалі, цивілізована медицина - це страхова медицина, як це робиться на Заході. Прикол от в чому. Коли ви хворієте, страхова компанія направляє до лікаря і платить за все. При цьому, з одного боку, кваліфіковані спеціалісти компанії слідкують, щоб вам не призначили зайвих аналізів і лікування, бо платити-то їй з власної кишені, з іншого - слідкують, щоб всі необхідні аналізи і ліквання ви отримали, бо компанії не вигідно, щоб люди хворіли, особливо довго і безрезультатно лікувались. Тому що коли ідеш в клініку в Україні, складнувато, не будучи спеціалістом, визначити, а чи справді потрібні всі ці аналізи на 300 у.о.? Але і відмовитись боїшся - а раптом щось важливе пропустиш. Тому, хто має можливість користуватися послугами страхової медицини - користуйтесь. В цьому є ще той плюс, що з"являється відчуття впевненості (хоч якесь), можна менше заощаджувати "на чорний день", а більше тратити, наприклад, на благодійнсть :)\nМожливо, вам здалось, що я ідеалізую європейську медицину. Насправді я ідеалізую те, що нам треба втілювати в медицину світові підходи (вони формулюються і з американських досягнень, і з китайських, і з інших), особливо шляхом впровадження протоколів лікування. І щоб досягнути цього, я би віддала багато часу і зусиль.\nОтже, будьте пильні і пам’ятайте, що про вас в цій країні не подумає ніхто, якщо ви самі про себе не подумаєте і не проборетесь.\nБагато я тут наговорила, але не знаю, як скоротити текст, жодну інформацію не можу викинути. Якщо ви хворієте, прочитали це все і все одно інформація не допомогла – звертайтесь до мене, подумаємо разом, думаю, позитивні результати це дасть.\nІ ще одне. Для мене вдале лікування стало можливим після того, як прочистились розум і логіка. Це сталось після того, як мені в руки потрапила книжка Далай-Лами «Искусство быть счастливым»\nОпубліковано Ірина о 19:38 4 коментарі:\nХотіла би розказати про речі, які роблять моє життя легшим і безпечнішим.\nЯ думаю, його потрібно носити всім, тому що ми живемо в країні, в якій складна криміногенна ситуація. Чому б не мати його з собою завжди?\nЯ вибрала балончик «Кобра 1-Н» і усім членам своєї сім’ї купила по такому балончику.Він виробляється в Україні. Діюча речовина – алгоген. Ця речовина широко застосовується в світі, наприклад, американською поліцією. Балончик діє на відстані в середньому 2 метри, спричиняє задишку і сильне печіння в очах. Але, наскільки я розпитувала у виробників, він безпечний, тобто не спричиняє незворотних змін у здоров’ї. Діє також проти собак.\nЦей балончик значно кращий, ніж Терен, тому що Терен може не подіяти, а тільки роз’ярити нападника.\nКоштує приблизно 35 гривень. Є ще такий же струменевий балончик, але я вибрала аерозольний, тому що у відповідальний момент боюсь струменевим (тонкий спрямований струмінь) не потрапити в очі нападнику. Потрібно пам’ятати, що якщо користуватись аерозольним в ліфті, то цей газ потрапить в очі також тому, хто захищається.\nНосити його завжди потрібно в правій кишені, що в складній ситуації можна було інстинктивно його вийняти.\nВін спрощує приготування їжі як мінімум в два рази, тому що не потрібно весь час думати, щоб їжа не вибігла, не пригоріла.\nНаприклад, як я готую гречку. Поставила на плитку, включила таймер – 3 хвилини, і пішла займатись своїми справами. Коли таймер запікав, я підходжу – а гречка вже кипить. Ставлю ще на 30 хвилин , потім підходжу – а гречка вже готова. І не потрібно сидіти на кухні, щоб з нею чогось не сталось.\nКухонні таймери продаються в гіпермаркетах.\n"Прєлєсть" цього приладу в тому, що робота по приготуванню страви закінчується чисткою і нарізанням овочів (саме їх я щодня готую в пароварці). Вони готуються швидше, ніж при варці. Не потрібно "стояти біля мартена", пароварка сама вимкнеться. Прилад ідеально підходить тим, хто веде активний спосіб життя і не готовий поселитися на кухні.\nПриготовані овочі поливаю олією або кидаю масло, солю – і дуже смачно. І корисніше: по-перше, вітаміни менше втрачаються в овочах; по-друге, олія термічно не оброблюється і зберігає свої поживні властивості.\nОтже, переваги такі: поклав - і пішов; готує швидше; готує корисніше.\nЦіна – приблизно 150-250 гривень.\nПобутова хімія, якою користується середньостатистична сім’я, досить шкідлива. І для нас, і для навколишнього середовища. Ці товари містять фосфати і ПАР (російською - ПАВ), про них багато є в Інтернеті.\nАле вихід є. Наша сім’я користується товарами двох фірм: Frosch (продається в Космо і ДЦ) і Amway (продається через мережу агентів). Ці товари набагато ефективніші, ніж різні Fairy і Gala. Наприклад, Loc від Amway. Рідина безпечна для здоров’я і навколишнього середовища, навіть вазони нею поливати корисно. А як відмиває поверхні! Ви знаєте, як важко відмити мікрохвильову пічку, коли там все засохле? Але Loc миє просто чарівно! За свою безпечність, ефективність і перевіреність досвідом (Loc на ринку вже кілька десятиліть) цей товар отримав спеціальну нагороду ООН. Коштує 55 гривень, але вистачає дуже надовго! По собі знаю.\nРідина для миття цієї ж фірми "Dish Drops" також чудово миє, і вистачило мені попередньої пляшки на 7 з половиною місяців.\nАбо апельсинове молочко німецької фірми Frosch. Виготовлене з апельсинової шкірки і мармурової пудри, а миє ванну ефективніше, ніж Domestos. І знаєш, що здоров’ю не зашкодить. Коштує 11 гривень.\nПорошок для прання я використовую Amway або дитячий, наприклад, Альонка. Він також досить безпечний для тіла і навколишнього середовища, і гарно пере.\nОкуляри з антибліковим покриттям.\nПри користуванні ними значно менше болять очі при роботі на комп’ютері. Принципу роботи так і не можу зрозуміти, але вони діють. Коштують самі скельця і робота приблизно 300 гривень, плюс оправа. Але воно того варто. І мій чоловік, і свекруха ними також користуються. У мене окуляри – без діоптрій, тільки з антибліковим покриттям, але можна і з діоптріями зробити.\nФурнітура до мобільного телефона.\nА ось тут я хочу розказати не про те, чого в мене нема. У мене нема пристроїв Hands free і Blue tooth. Вони дуже шкідливі, особливо Blue tooth. При їх використанні випромінювання телефона поступає через вухо прямо в мозок завдяки тому, що сигнал передається не по повітрю, як це відбувається, коли ми тримаємо трубку біля вуха, а через тверду матерію. Про це мало де пишуть, бо виробники телефонів – глобальні корпорації, які дуже ефективно контролюють ЗМІ. Про шкоду цих пристроїв я прочитала в англомовній статті, і була в шоці!\nТа і взагалі по мобілці намагаюсь багато не «тріпатись». Рідко коли говорю більше 5 хвилин. З тієї ж причини – шкідливе випромінювання телефона. Також небажано, щоб під час розмови телефон торкався до вуха - як і у випадку з фурнітурою, шкідливе випромінювання потрапляє в голову через тверду матерію.\nЦе пристрій, який робить так, що в кімнаті набагато легше дихати. Особливо він ефективний зимою, коли немає можливості залишати вікна відчиненими на ніч.\nМи з чоловіком помітили, що якщо ввімкнений іонізатор, ми висипаємось краще.\nМи його використовуємо для того, щоб запасатися фруктами і овочами на зиму. Я знаю, що в таких фруктах і овочах зберігається більше вітамінів, ніж в свіжих привозних типу апельсин.\nТакож морожені фрукти та овочі можна зараз купувати в магазині. Такі фрукти і овочі заморожуються через кілька годин після збору, і це зупиняє руйнування вітамінів. Головне, щоб ці продукти не розморожувались і повторно не заморожувались перед вживанням.\nПри консервації з термічною обробкою (типу маринування) залишається мало вітамінів. А ось соління і квасіння - корисне.\nОпубліковано Ірина о 19:37\nМітки: корисні речі\nХотіла би сказати кілька слів про українських дітей, позбавлених батьківського піклування.\nВ Україні 102 000 дітей по дитбудинках та інтернатах! Вони почувають себе самотньо без батьківського піклування. Як допомогти їм? Дарувати подарунки? Так, це потрібно. Але найбільше вони потребують теплоти.\nЯк дати їм цю теплоту? Найкраще це можуть дати прийомні батьки.\nПричина такої кількості дітей в дитбудинках та інтернатах в тому, що українці не відчувають, що вони повинні нести відповідальність і допомагати іншим живим створінням, які потрапили в скруту. Радянська держава привчила, що турбота про людей, які перебувають в скруті – це справа держави. Але держави нема! Її утворюють самі ж люди! Якби хоча б кожна п’ятисота сім’я взяла одну дитину, то дитбудинки і інтернати зникли б! Так є в розвинутих країнах. Там, якщо знаходять дитину, відразу поміщають її тільки в прийомну сім’ю, бо державних закладів просто нема. Вони непотрібні, там всіх дітей відразу розбирають.\nЯ особисто мрію одну дитину народити, а одну або двох взяти в прийомну сім’ю. Якщо Бог дасть. До речі, держава непогано стимулює прийомні сім’ї – 1 000 гривень на одну дитину дають (а ось якщо оформити усиновлення - грошей не дають або дають мало). Раджу і вам про це задуматись.\nДетальніше про це можна почитати в книжці «Приемные ангелы» Наталії Міщенко. Ця жінка, успішна севастопольська бізнесвумен, маючи свого хлопчика, всиновила двох дівчат і написала про це книжку. Я її на волонтерських засадах розповсюджую по київських магазинах, може ще хтось надумає всиновити дитину. Книжка є у мене. Також про неї можна тут почитати: http://www.usinovlenie.org/\nОпубліковано Ірина о 18:10\nМітки: прийомна сім’я\nОпубліковано Ірина о 12:40 1 коментар:\nфільм "Гамбургер без прикрас"\n+380 (95) 197-14-68\nкорисні речі (1)\nприйомна сім’я (1)


#міські_переГОНи: Ярослав Рущишин - Діло\n#міські_переГОНи: Ярослав Рущишин\nДмитро Посипанко | 17 липня 2020\tДумка\nТрадиційно в п'ятницю продовжую вас знайомити із потенційними кандидатами на посаду Львівського міського голови у рубриці #міські_переГОНи.\nСьогодні трохи розповім вам про найімовірнішого кандидата від партії “Голос” – Ярослава Рущишина. Принаймні, він єдиний із цієї партії, хто був помічений у наочній агітації станом на зараз.\nОсь такими білбордами заклеїв Львів Ярослав Рущишин. Але потім сталася уся ця епопея із складанням мандату Святославом Вакарчуком, яка поставила Рущишина у дуже незручне становище. Бо тепер він на бордах не з лідером своєї партії, а з політиком, який двічі примудрився скласти повноваження народного обранця. Гроші були витрачені немалі, тому ми і далі мусимо споглядати цей недолугий дует.\nПовернімося до постаті героя нинішньої розповіді. Ярослав Рущишин минулого року був обраний народним депутатом України від партії “Голос” по мажоритарному окрузі №117, як безпартійний кандидат. Член фракції “Голос” у парламенті, яка від сьогодні оголосила про свою опозиційність до монобільшості “Слуги народу”. Секретар Комітету з питань економічного розвитку. Це поки що перша каденція для Ярослава Рущишина в законодавчому органі влади. Хоча досвід обранця у нього таки є. У 2006-2010 роках був депутатом Львівської обласної ради від Блоку “Наша Україна”. На президентських виборах 2004 року був довіреною особою Віктора Ющенка, а у 2019 році – Петра Порошенка. Більше в політиці поміченим не був.\nВласник компанії “Троттола”, яка займається пошиттям одягу, співзасновник Мистецького об’єднання “Дзиґа”, співзасновник та член наглядової ради Львівської бізнес-школи Українського Католицького Університету та засновник більше 40 організацій. До 2019 року був членом Наглядової Ради ГО “Центр UA”. У 2003-2004 роках був співвласником “Львівської Газети”. Ось ніби й усі найцікавіші кар’єрні щаблі пана Рущишина.\nСоціологи щонайменше з початку 2020 року почали міряти рейтинги Ярослава Рущишина. Одразу після того, як він на початку лютого презентував своє власне бачення програми міста Львова. От, для прикладу, Соціологічна агенція “Фама” в лютому нарахувала йому 2,3%, а в липні – 4%. “Социс” у червні показав тих самих 4% підтримки Рущишина у Львові. Ніби-то і є позитивна динаміка, однак з такою швидкістю росту популярності у цьому році важко на щось розраховувати. Думаю, що такі темпи зростання рейтингів Ярослава Рущишина можуть вивести його в реальні опоненти Садовому в 2025 році, коли і відбуватимуться чергові вибори на мера Львова. Можливо саме тому нардеп “Голосу” говорить лише про “Львів майбутнього”, не пропонуючи нічого для Львова сьогодення. Але найбільш цікава теза з його бачення Львова майбутнього – це зробити Львів містом №1 у світі (!!!) і повернути Львову славу метрополії, до якої стікаються найкреативніші, найуспішніші люди зі всього світу (???). Адекватність і реалістичність такої програми оцінюйте самі.\nЯ уже писав, що в далеких 2003-2004 роках Ярослав Рущишин був співвласником “Львівської Газети”. Зараз уже немає ані цієї газети, ані жодного іншого медіа у власності пана Рущишина. Домовлятись про участь в ефірах місцевих телеканалів і радіостанцій представникам “Голосу”, включно із Ярославом Рущишиним, не надто виходить. Тому основний акцент в кампанії буде робитись на онлайн-медіа і соціальні мережі.\nПро його соцмережі я зараз розповім усе, що мені вдалось віднайти. Але розпочну із короткого огляду його майже річної роботи в стінах Верховної Ради України.\nНайцікавішим є те, що за 11 місяців своєї роботи народним депутатом Ярослав Рущишин не подав жодного депутатського запиту. А якщо подивитись на хронологію його виступів у сесійній залі, то ми побачимо, що нардеп Рущишин всього лише 18 разів брав слово для виступу і 17 з них – він виступав зі свого депутатського місця. Так, він лише один єдиний раз виходив за трибуну парламенту. І сталося це, до речі, зовсім недавно – 3 липня.\nНабагато краща ситуація в пана Рущишина із законотворчою діяльністю. За час депутатства він значиться, як автор і співавтор аж 44 законопроектів, хоча лише 4 з них стали законами.\nТому висновок напрошується дуже простий. Ярослав Рущишин не надто полюбляє публічність, а от писати законодавчі ініціативи йому виходить досить непогано. Правда, тепер, із переходом “Голосу” в опозицію, шанси на прийняття його законопроектів в цілому, як законів, дорівнюють практично нулю.\nА тепер про соцмережі, з яких максимально багато комунікуватиме зі своїм виборцем Ярослав Рущишин.\nЯк і попередні два кандидати на міського голову Львова, Ярослав Рущишин має дві сторінки у Facebook – приватну і публічну. Однак вони називаються по різному. Приватна – “Yaroslav Rushchyshyn”, публічна – “Ярослав Рущишин”. Одразу попереджаю, що якщо у пошук вводити прізвище Рущишина кирилицею, то ви знайдете лише публічну сторінку. занадто складно співставити Фейсбуку написання прізвища Рущишин кирилицею і латинкою. У пана Рущишина на приватній сторінці 4958 друзів при ліміті в 5000. Тому, якщо хочете з ним подружитись, то поспішайте – місць мало. Може хіба хтось підкаже нардепу, як зробити так, щоб за його сторінкою можна було просто стежити (без додавання у друзі). Це реально спрощує життя і відпада потреба вести два акаунти. Не можу також сказати, що веде цей акаунт Ярослав Рущишин дуже відповідально. Переважно це один допис на тиждень, деколи може бути частіше, але і на пару тижнів він теж може випасти з нього. Публічна сторінка створена минулого року, у ході кампанії до парламенту – 10 червня 2019 року. Станом на сьогодні там понад 3,8 тис. вподобань. І це реально дуже мало, як для політика загальнодержавного рівня і потенційного кандидата на міського голову Львова. З моменту створення цієї сторінки у Facebook, Ярослав Рущишин вклав у неї немало-небагато $2376, а от за останній тиждень практично на неї не витрачався. Менше $100 – це не ті витрати, які сприяють серйозній комунікації.\nА от контент у Ярослава Рущишина достатньо різноманітний: він постить партійні картинки і гасла, трохи розповідає про свою діяльність у Верховній Раді України, проводить прямі включення і стріми, під час яких відповідає на якісь питання якихось віртуальних виборців. Але найбільший акцент пан Рущишин робить на спільноті Українського католицького університету, яким чи не найбільше пишається у своїй біографії. Мені важко оцінити наскільки правильно, чи неправильно він це робить. Але темпи зростання його популярності, мабуть, дають відповіді на усі питання щодо його виборчої стратегії.\nЯрослав Рущишин є очільником обласного осередку партії “Голос” на Львівщині і виконувачем обов’язків міського осередку цієї ж партії. Тому сторінки цих парторганізацій у Facebook будуть максимально працювати на нього.\nСторінка “Голос Львівщини” має понад 5,7 тис. вподобань і на її популяризацію протягом червня 2019 – липня 2020 потрачено понад $1,6 тис. Небагато. Але ще є час для активізації. А от сторінкою міського осередку “Голос Львова” взагалі ніхто всерйоз не займається. Півсотні вподобань і $107 на рекламу за рік – це зовсім не не серйозно.\nЗовсім нещодавно для Ярослава Рущишина створили акаунти в Instagram, Telegram і Youtube.\nВ інста у нього поки що 1276 підписників, але уже 186 дописів. Тішить те, що контент для мешканців Інстаграму в команді Рущишина роблять не таким, як для мешканців Фейсбуку. Значить розуміють різницю у цільових аудиторіях. В Телеграмі Ярослав Рущишин своїм 86-и підписникам “розповідає про підприємництво, політику і Львів майбутнього”. Особливою активністю він там не відзначається, адже останній його допис там був ще 2 липня і запитував він своїх підписників (а їх нагадаю аж 86), як вони оцінюють відставку Смолія з посаду глави НБУ. В Ютубі теж похвалитись великими досягненнями важко – 4 відео і 271 підписник на його канал.\nРеально з такими “досягненнями” у соціальних мережах дуже складно сподіватись на якийсь пристойний результат 25 жовтня цього року. І не лише в боротьбі Ярослава Рущишина за пост міського голови Львова. Мені видається, що якщо “Голос” так і надалі працюватиме і комунікуватиме, то шансів на створення фракцій в обласній та міській радах, у них ставатиме все менше і менше. А от бажаючих поласувати їхніми відсотками у Львові і області – предостатньо.\nТрадиційно нагадую, що #політичнийтреш має свій телеграм-канал https://t.me/political_trash, і там є не лише ті, про кого розповідають #міські_переГОНи, але й багато комунікаційних фейлів від львівських політиків. Тому заходьте туди і підписуйтесь на оновлення.\nТеги:вибори, Ярослав Рущишин\nНацполіція може впроваджувати «таємних агентів» для викриття системи підкупу виборців\nГолова Верховної Ради прогнозує, що явка на виборах у жовтні становитиме 55-65%


Під дію закону про люстрацію потрапили 6 черкаських посадовців податкової та СБУ | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nШестеро колишніх посадовців Головного управління Міндоходів у Черкаській області та управління Служби Безпеки України потрапили під дію Закону України "Про очищення влади", повідомляє "Прес-центр".\nНа сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", з’являються нові прізвища. Серед них побільшало і черкащан.\nНагадаємо, згідно Закону України "Про очищення влади"вже звільнилипрокурора Черкаської області Віктора Миколенка та його першого заступника Володимира Вегеру. Також з органів внутрішніх справ звільнений колишній заступник начальника УМВС України в Черкаській області, Іван Корсун, який був призначений начальником Управління МВС України в Полтавській області.


переклад з татарської мови, переклад на татарську мову\nписьмовий, усний, нотаріально завірений переклад з татарської мови, переклад на татарську мову;\nпереклад з татарської мови, переклад на татарську мову дипломів, свідоцтв, прав, атестатів, довіреностей, трудових книжок;\nпереклад з татарської мови, переклад на татарську мову установчих документів, технічних документів (креслень, інструкцій, посібників);\nпереклад з татарської мови, переклад на татарську мову медичних документів (висновків, історій хвороби, довідок, фармацевтичних текстів);\nПро татар кажуть, що це привітний народ, зі своїми традиціями і побутом, який славиться щирістю, палким серцем і вибуховим характером. Навіть у англійців, через цю, притаманну татарам, рису, неслухняного й впертого хлопчика прийнято називати "young tatar", що перекладається як "мале татарченя". Так і татарська мова – не тільки дуже гарна, а ще й з "перчинкою".\nОтже, татарська мова є національною мовою татар і державною в республіці Татарстан. Вона належить до тюркських мов. В її розмовній формі прийнято виділяти три діалекти: західний (мішарський), казанський (середній) і східний (сибірсько - татарський). Сучасна літературна татарська мова лексикою та фонетикою наближена до казахського діалекту, а морфологією - до мішарського.\nТатарська писемність за довгі роки свого становлення зазнала безліч змін. Так, до 1927 року вона будувалася на основі арабської графіки, з 1927 по 1939 рік татари користувались латинськими літерами, а ось з 5 травня 1939 року й по теперішній час використовується адаптована кирилична абетка.\nА, чи відомо Вам, що в нашому повсякденному вжитку є слова, що з`явились саме завдяки татарській мові? Наприклад, згідно з Тлумачним словником В. І. Даля та Енциклопедичним словником Ф. А. Брокгауза та І. А. Єфрона, всім відомий заклик "ура" походить від татарського дієслова "ур", що перекладається як "бий".\nТа й за можливість щороку у серпні ласувати смачнючими кавунами, ми завдячуємо татарам, адже саме вони завезли цього смаколика до наших теренів. Власне, як і безліч неповторних татарських страв, традицій і музики, що пробирає до кісток. Хоч татарська мова і нелегка для українців, та все ж ми чудово розуміємося з цим яскравим, щирим народом.


Головна/Здоров'я/Китайські олівці містять небезпечний свинець\nКитайські фахівці попереджають: гризти олівці небезпечно. Ця звичка пояснює підвищену концентрацію свинцю в тілі дітей, що проживають поблизу хімічних заводів.\nЧитайте також: Вченими розширено список хімікатів, що руйнують мозок дитини\nОтруєння свинцем – один з найпоширеніших видів отруєнь важкими металами. Як правило, страждають діти 1-5 років. В тіло метал може потрапити з забрудненого пилу. Він провокує симптоми хронічної інтоксикації і призводить до пошкоджень усіх відділів головного мозку.


Курт Кобейн — біографія, факти з життя\nКурт Кобейн народився 20 лютого 1967 в Абердіні, штат Вашингтон. Він найбільш відомий як вокаліст гурту «Нірвана» (Nirvana). Мелодійні рок-пісні, виконувані Куртом у складі групи «Нірвана», з'єднали стилі панк і поп.\nГрупі вдалося продати мільйони альбомів на початку 1990-х. Їхня пісня «Smells Like Teen Spirit» стала справжнім гімном у 1991 році, довгий час протрималася на вершині хіт-парадів. Пісня також допомогла грандж-року підвищити свої позиції щодо поп-музики Майкла Джексона. Можна сказати, що після цього Сіетл, що знаходиться неподалік від міста Абердін (де народився Кобейн), було завдано на музичну карту Америки.\nПотім були випущені такі альбоми, як «Bleach» (1989), «Nevermind »(1991),«In Utero»(1993). Деякий час «Нірвана» була самою «гарячої» групою в світі. Однак слава доставляла Курту незручності, була його спокусником.\nУ 1992 Курт одружився на актрисі Кортні Лав. У 1992 році у них народилася дочка Френсіс Бін. Незабаром в житті Кобейна виникла проблема з наркотиками.\nНезважаючи на успішну кар'єру і славу, Курт Кобейн наклав на себе руки 5 квітня 1994 року, вистріливши собі в рот.\nДеякі шанувальники співака продовжують вірити, що його вбили. Однак біля тіла Курта була знайдена передсмертна записка. Слідчий по вбивству встановив, що співак застрелився сам. Все ж залишаються фанати, що продовжують стверджувати, що смерть Кобейна підстроєна.


Фільтрувати матеріали за датою: П'ятниця, 29 грудня 2017\nHome Освіта Фільтрувати матеріали за датою: П'ятниця, 29 грудня 2017\nП'ятниця, 29 грудня 2017 16:15\nБліц-огляд: Яким видався 2017-й рік для Черкаського району\nЗа підсумками обласного конкурсу на кращу сільську раду за результатами роботи у 2016 році Мошнівська сільська рада посіла третє місце та отримала 30 тисяч гривень від обласної ради на благоустрій.\nВідбувся перший сольний концерт гурту «Time» зі Степанок в Черкаському міському будинку культури ім. І. Кулика. Четверо дівчат вперше запалили черкаську публіку і свою зірку.\n25-річчя із дня заснування відзначив танцювальний колектив з Лесьок «Едельвейс».\n1 квітня стартувала урядова програма «Доступні ліки». До переліку аптек-учасниць програми доєдналися 11 аптек та аптечних пунктів, які функціонують на території Черкаського району.\nУ Руській Поляні громада самотужки ремонтувала дороги, а в Ірдині та Нечаївці – молодь ремонтувала зупинки та облаштовувала дитячі майданчики.\nУ травні впродовж тижня в Черкаському районі працювала делегація посадовців та управлінців з німецького району Гота. У ході перемовин досягли домовленостей про співпрацю в сфері соціального захисту, енергоощадних проектів та охорони здоров’я.\nРій Будищенської ЗОШ І-ІІІ ступенів «Мошногірські яструби» представляв область на Міжнародних випробуваннях «Нащадки вільних» і єдині з-поміж 11 команд вибороли перемогу одразу у двох номінаціях.\n350 «котигорошківців» з 20 навчальних закладів відзначили ювілейну 30 туристичну гру-випробування.\nУ Центральну районну лікарню коштом районного бюджету придбали сучасну відеогастроскопічну стійку. Подібне обладнання є лише у третій та першій міських лікарнях Черкас, а також в Золотоноші.\nКращим державним службовцем Черкаської області стала спеціаліст управління праці та соціального захисту населення ЧРДА Ірина Бондарук. Вона представляла Черкащину на всеукраїнських випробуваннях.\nВ перших числах липня Черкащиною пронісся буревій. Він знеструмив 11 населених пунктів у Черкаському районі, зруйнував покрівлі на закладах соціальної сфери та приватних будинках. Найбільше постраждали жителі Мошнівського куща.\n19 учнів та вчителів Червонослобідської ЗОШ І-ІІІ ступенів 32 побували влітку в польському місті Балігрод. Візит відбувся в рамках участі школи в міжнародному проекті «Класна школа».\n10 жителів Черкаського району за результатами конкурсу мікрогрантів для сільського населення «Село: кроки до розвитку» отримали від ПАТ «Миронівський хлібопродукт» сертифікати на фінансування своїх проектів в розмірі до 40 тисяч гривень.\nНапередодні Дня Незалежності ввели в експлуатацію після реконструкції ДНЗ «Веселка» в Леськах.\nБілозірська ОТГ першою в Черкаському районі запровадила громадський бюджет. Шляхом відкритого голосування жителі Білозір’я та Ірдині відібрали три кращі проекти, які будуть профінансовані з місцевого бюджету на загальну суму майже 150 тисяч гривень.\nКазначеї Черкаського району в рамках всеукраїнської акції в одній із стін адмінбудівлі заклали капсулу часу з посланням до нащадків, яке можна буде відкрити через чверть століття – на 50-ту річницю Незалежності України. У жовтні вони долучилися до акції створення найдовшого прапора в Україні.\n30 серпня у Дубіївці відбулося урочисте відкриття сучасного футбольного міні-поля із штучним покриттям.\nНа початку вересня у Чорнявці урочисто відкрили українське підприємство з переробки меду «Біхайв», яке має австрійські інвестиції.\nВ першій половині вересня через посуху в Ірдині загорілися торфовища загальною площею 51 га. На Черкащині оголосили надзвичайну ситуацію. Пожежу ліквідовували більше місяця.\n1 вересня через зсув ґрунту в Червонослобідській ЗОШ №2 виявили просідання стіни. Навчальний процес в лівому крилі школи призупинили на місяць (в правому діти навчалися), поки тривали комплексні обстеження. За місяць навчання відновили на другому і третьому поверсі лівого крила, а на першому поверсі розпочалися ремонтні роботи. У кінці грудня їх завершили.\n29 вересня Центральна районна лікарня відзначила 60-річний ювілей.\n7 жовтня в Степанках перепоховали капітана цивільного захисту Володимира Ситника, який три роки тому загинув в Маріуполі.\n29 жовтня відбулися вибори сільського голови та місцевих депутатів Степанківської ОТГ. Результати оприлюднили 2 листопада після судового засідання. Перемогу здобув Ігор Чекаленко, колишній сільський голова Хацьківської сільської ради.\n6 грудня у Кумейках відзначили 380-ту річницю Кумейківської битви.\nУ районній лікарні села Мошни на початку грудня коштом з районного бюджету відкрили сучасний рентген-кабінет.\nВ Ірдині Білозірської ОТГ в грудні відкрили перше в Україні віддалене робоче місце адміністратора ЦНАПу, який надаватиме жителям селища на місці понад 60 адмінпослуг.\nУ кінці грудня у Свидівку за кошти з державного бюджету придбали соціальне житло для двох дітей, позбавлених батьківського піклування.\nПро фаршировану щуку, двох Дідів Морозів та спадковість традицій\nСічень – особливий місяць року. Його без перебільшення можна назвати святковим. Про плани та родинні традиції «Сільським обріям» вдалося розпитати декого з Черкаського району.\n«НА НОВИЙ РІК ГОТУЮ ГОЛУБЦІ, А НА РІЗДВО – ЩУКУ»\nВалентина Полулях, директор «Черкаського районного організаційно-методичного центру народної творчості»\n– Традиційно і Новий рік, і Різдво ми відзначаємо вдома, в родинному колі. Люблю готувати й прикрашати будинок. Отримую від цього насолоду й виходить добре. Зазвичай, на Миколая вже ставимо ялинку, – розповідає Валентина Миколаївна. – У нас дуже багато іграшок, але на зеленій красуні – особливі, які залишилися ще від мами. Я їх дуже бережу. На Новий рік Дідом Морозом буде мій чоловік – так плануємо розважити онучка, якому два роки та три місяці. Різдво для нас – свято більш значне. Зазвичай, у мене збирається вся родина. Попри свої 78, на «вогник» цього вечора до нас полюбляє зазирнути моя свекруха – в нас завжди були чудові стосунки. Приходять також свати та дідусь із бабусею невістки. Серед розмаїття різдвяних страв – «традиційний» холодець, але коронна – фарширована щука. Вона в мене виходить смачнюча. Один із секретів цього рецепту – молоко, яке потрібно додати до фаршу. Взагалі, фарширувати щуку робота кропітка, бо треба, зокрема, акуратно зняти шкірку, намастити її спеціями. Але я готую її щороку, тому вже «набила руку».\nВізьміть щуку (1,5 кг), 2 яйця, 250 г черствого батона, 300 мл молока (3,2%), 70 г сала, 5 морквин, 7 цибулин.\nОчистіть щуку від луски. Зробіть надрізи між зябрами та під хвостом, а також видаліть нутрощі. Відбийте щуку качалкою і акуратно зніміть шкірку, вивертаючи її навиворіт до хвоста. Зніміть м'ясо з кісток. Кістки покладіть в сотейник, залийте їх водою. Додайте лаврове листя, горошини чорного перцю та цибулину. Доведіть до кипіння і зніміть піну. Потім варіть бульйон впродовж 40 хвилин. Зріжте шкірку з батона і замочіть м'якуш в молоці на 10 хвилин. Курагу промийте і замочіть у воді на 5 хвилин. Наріжте дрібно цибулину і натріть моркву на великій терці. Обсмажте цибулю і моркву на рослинній олії. Двічі пропустіть через м'ясорубку філе щуки. До філе додайте подрібнене в м'ясорубці сало і відразу ж – гарячі обсмажені овочі. Потім додайте батон. Відокремте жовтки від білків. З кураги злийте воду і дрібно її наріжте. Жовтки та курагу додайте до начинки, все перемішайте і відбийте в мисці. Білки збийте в щільну піну і додайте їх до начинки, аккуратно перемішуючи. Начиніть шкірку щуки. Буряк і моркву почистіть – наріжте кільцями. Викладіть кільця овочів на деко шаром. Щуку з головою викладіть на овочеву подушку. Залийте її бульйоном і накрийте змащеною олією фольгою. Запікайте щуку при температурі 180 градусів 20 хвилин у фользі. Потім фольгу зніміть і запікайте ще 20 хвилин при тій же температурі.\n«БАТЬКО-ВІЙСЬКОВИЙ НАВЧИВ ГОТУВАТИ КУТЮ ВСІХ МОЇХ ДРУЗІВ»\nЛюдмила Григорчук, начальник відділу освіти Черкаської РДА\n– Для мене новорічні свята це, перш за все, родинні традиції. Окрім того, це спогади, пов’язані з дитинством: смак олів’є, яке полюбляю й зараз, хлопавки, – розповідає Людмила Василівна. – У нашій родині є традиції, частина яких збереглася й досі. Обов’язково на Новий рік клали під ялинку подарунки, перевдягалися в святкові костюми та готували оригінальні привітання.\nБатько в мене з Західної України, з Чернівеччини. Попри те, що був військовим, дотримувався традицій «від дідапрадіда». Зокрема, на Різдво обов’язково сам варив кутю. І навчив цьому не лише мене, а й усіх моїх друзів. Тата вже немає з нами дванадцять років, а традиції залишилися. Так і цьогоріч плануємо зустріти Новий рік у тісному родинному колі, зокрема, з мамою. А на Різдво планую відвідати старшого брата, який живе в Казані. Там частина нашої великої родини вже чекає, що осьось я приїду на гостини. Я ж планую приготувати для них «справжню кутю від тата». І вже підготувала у поїздку необхідні продукти.\nКутя «від тата»\n– Інгредієнти для куті беру, як то кажуть, за смаком, на око. Потрібні пшениця, обов’язково лущена, багато маку та горіхів, родзинки. Мак ретельно потерти або пропустити через блендер, – горіхи – подрібнити. Компоненти змішати й залити узваром. Його теж готую практично без цукру. Але якщо ви полюбляєте солодке, цукор додайте на свій смак. Так само, як і кількість родзинок. Ще один нюанс – всі інгредієнти на кутю змішую безпосередньо перед подачею на стіл, аби не прокисали.\n«ДВА ДІДА МОРОЗА КРАЩЕ, НІЖ ОДИН»\nАлла Мельник, керівник Черкаського районного радіомовлення, родом\n– Новорічні свята обов’язково відзначаємо в колі родини. Власне, на Новий рік ми можемо вдома залишитися, можемо піти кудись, – розповідає Алла Миколаївна. – Цьогоріч плануємо бути вдома. Серед сімейних новорічних традицій не лише подарунки, а й невеличкі конкурси та спільний похід на ялинку наступного дня. Торік у нас трапилася смішна новорічна історія: ми з чоловіком вирішили для молодшої доньки Анютки «замовити» Діда Мороза. І ось якраз в той момент, коли «гість із далекої Лапландії» розважав дитину, в домофон подзвонив мій старший брат, який також вирішив порадувати небогу й перевдягнувся в Зимового Діда. Першою кнопку прийому виклику натиснула якраз донечка.\n– Хто там? – запитала вона\n– Дід Мороз! – бадьоро відповів брат.\n– Так у нас вже є один, – відповіла донька. А, поміркувавши, додала. – Два Діда Мороза – краще, бо подарунків – більше!\n– На Різдво ж обов’язково готуємо 12 пісних страв, – ділиться секретами святкового меню Алла Мельник. – Зокрема, це пиріжки без творога та м’яса. Мама готує два види квасолі – з грибами та томатами. Варимо кисіль.\n«НАЙБІЛЬШИЙ ПОДАРУНОК – ПРИЇЗД ДІТЕЙ»\nЛариса Короп, завідувач ДНЗ «Яблунька», с. Худяки\n– Цьогоріч найбільше очікую не на свята, а на особливий новорічний подарунок – приїзд дітей. Наш син, Юрій Короп, військовий, АТОвець, зараз командир взводу, служить у Бердичеві. Донька Лілія навчається в КиєвоМогилянській академії. Серце прагне, аби родина нарешті зібралася разом, – поділилася Лариса Володимирівна. – Щоправда, готуватися до свят вдома ще не почали. Кінець року напружений період на роботі. Звіти, підготовка й проведення свят у нашому ДНЗ.\nЩодо «кулінарних планів», то з донечкою видивляємося в Інтернеті двійко якихось смачних салатів, качка – вже чекає в холодильнику… Донька готує смачнючий «Наполеон», тож попрошу, щоб спекла його. Наша родина також полюбляє голубці, то планую подати до столу і їх. Зазвичай, ставимо «живу» ялинку, але цьогоріч не переконана, що прикрашатиму вдома лісову красуню. Хоча торік придбала нові ялинкові прикраси. Головне ж на свята, не меню зі смачними стравами, і не ялинка, а тепле спілкування в родинному колі.\n«РОЛЬ ДІДА МОРОЗА ДОВОДИТЬСЯ ВИКОНУВАТИ ВПРОДОВЖ РОКУ»\nГригорій Константинов, волонтер, с. Мошни\n– Для наших воїнів та волонтерів Новий рік, як і для більшості людей, свято очікуване та особливе. Хоча роль Діда Мороза волонтерам доводиться виконувати протягом усього року.\nОсобисто я Новий рік зустрічатиму в родинному колі. Так у нас заведено. Уся сім’я збирається разом за святковим столом, ділиться спогадами та враженнями про рік, що минає. У новорічну ніч ми обдумуємо важливі плани на майбутнє та загадуємо бажання. А ще, так співпало, що в період новорічних свят багато моїх друзівволонтерів відзначають дні народження. З цього приводу у нас є власна традиція. Ми збираємося без попередніх домовленостей і «зізвонів» та їдемо у гості до іменинника. І знаєте, як показує практика, таке спонтанне свято може видатись значно веселішим та «душевнішим», аніж завчасно спланований захід.\nЗізнаюсь відверто, зустрічати Новий рік на передовій мені не доводилося. Бо, як я вже й казав, для нас це родинне свято – час, коли всі родичі збираються разом. А залишити рідню або наражати їх на небезпеку…такого я собі дозволити не можу. Тому подарунки військовим у зону АТО відвожу у перші дні нового року. Там наші хлопці чекають на гостинці не менше, аніж діти на Діда Мороза. Як і цей казковий персонаж, я приймаю замовлення напередодні свят. Це можуть бути різні речі – від спальних мішків та тепловізорів до оберегів і якоїсь традиційної символіки. Особливою популярністю у цей час користуються листи від рідних. Адже у святковий час кожному хочеться опинитись у колі власної родини, хоча б за посередництвом листів.\nОкрім того, на Різдво моя дружина готує для бійців всілякі смаколики – пироги, пиріжки, різдвяні страви, солодощі тощо. Подарунки збираємо за принципом «з миру по нитці». Допомагають сільські голови, підприємці та просто небайдужі громадяни.\nСпілкувались Ілона Левченко та Артем Яковлєв\nП'ятниця, 29 грудня 2017 10:04\nПрийомні сім’ї створені в Руській Поляні, Думанцях та Мошнах. Окрім того, в Думанцях функціонує дитячий будинок сімейного типу. Про це повідомляють у Службі у справах дітей ЧРДА.\n- Впродовж поточного року було усиновлено лише одну дитину. Право на усиновлення мають 23 дитини, - розповідає начальник Служби Людмила Северинчук. – Нині ми маємо чотири подружні пари, як кандидатів в усиновителі, та одне подружжя – в прийомні батьки. Пошук кандидатів в опікуни, прийомні батьки, батьки-вихователі, для подальшого влаштування дітей, не припиняється.\nЗагалом в Черкаському районі обліковують 13110 дітей. З них 111 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського перебувають на первинному обліку в Служби у справах дітей. З них сімейними формами виховання охоплено 103 дитини.\nП'ятниця, 29 грудня 2017 09:13\nЗа інформацією пологового відділення Черкаської центральної районної лікарні за тиждень в Черкаському районі народилося 5 хлопчиків та 9 дівчаток. Вітаємо родини з поповненням!


Прикраси для чарівних дам » Тячівська районна газета "Дружба"\nДружба » Новини » Тячівщина » Суспільство » Прикраси для чарівних дам\nПрикраси для чарівних дам\nПрикраси для волосся з камінців, які мерехтять, ніжні шпильки, чарівні діадеми, делікатні гілочки з квіточок-камінчиків, обручі та вишиті бісером пояси – усю цю красу створює дубівська майстриня Власта Бережник. ЇЇ вироби додають неабиякого шарму святковим і вечірнім нарядам місцевих красунь.\nСтворювати аксесуари для жінок рукодільниця почала близько трьох років тому. Каже, що першим виробом став обруч для донечки Ванесси, виготовлений на святковий захід у садочку, тож яскравий образ чарівної принцеси треба було доповнити оригінальною прикрасою. Майстриня використала підручні матеріали: старе намисто та ще деякі деталі з біжутерії. Результат творчого експерименту виявився вдалим. Обруч сподобався не тільки донечці, а й багатьом знайомим.\nІ тут посипалися замовлення на виготовлення різноманітних жіночих прикрас від подруг та рідних.\nВчитися Власті довелося інтуїтивно, бо навіть на Ютубі майстер-класів для таких хенд-мейд витворів тоді ще не було.\nУже наступні прикраси виготовляла із замовленої через інтернет фурнітури: зі скляних, керамічних та акрилових намистин, спеціального та ювелірного дроту.\nЗараз у колекції Власти Бережник безліч різноманітних оздоб – від маленьких браслетів та брошок до коронок та діадем для наречених. І все це багатство переливається різними кольорами, вабить погляд.\nЩоб виготовити одну прикрасу, тратить на це кілька кілька годин або й тиждень. Каже, все залежить від складності виробу та його об’єму.\n«Потрібне натхнення, – розповідає рукодільниця. – Коли нема настрою, то як би не старался, а створити декор не виходить – усе падає з рук».\nМайструвати для неї – це можливість проявляти свою креативність та творчу натуру. Адже у кожен виріб – чи то у набір декорованих шпильок, чи то у заквітчану гілочку – жінка вкладає частинку своєї душі.\nІ результати цієї творчої праці вражають. Навіть із відносно недорогих скляних чи пластикових намистин виходять дуже красиві аксесуари, які так же сяють, як і діаманти. Ці оздоби не втратять свого вигляду впродовж тривалого часу, а обійдуться дешевше, ніж ювелірні вироби. Та і ефект мають не гірший, ніж дорогі прикраси, адже здатні подарувати власниці відчуття королеви вечора.\n«Часто замовниці самі розповідають і показують, як має виглядати майбутній виріб. Однак буває, що дівчата не знають, яка прикраса краще доповнить святковий образ, тоді я пропоную свої варіанти», – розповідає Власта.\nЗазвичай, більшає роботи у рукодільниці у сезон весіль та перед випускними вечорами. Так, наречені замовляють діадеми, а дружки і випускниці – пояски, оздоблені бісером, обручі або ж браслети на руку, сережки.\n«За весільний сезон виготовляю від 3 до 5 коронок. Часто замовляють жінки й невеликі прикраси для доповнення образу на святкові вечори – сережки, брошки, оздоблені шпильки на волосся. А взимку декорувала рукавички та пов’язки на голову», – розповідає Власта.\nЦієї весни замовлень у майстрині дещо поменшало – неактуальні тепер весільні коронки чи комплекти з обручів та сережок для випускниць. Та все ж брошки, браслети й надалі мають попит серед мешканок селища. Адже, попри карантин, кожна пані та панянка хоче відчувати себе привабливою та впевненою, а прикраси від Власти Бережник саме такою й роблять свою власницю.\nШколам мистецтв – дарунки від районної влади