Мобильная версия сайта Главная страница » Новости » Видеосюжеты » На Новгород-Сіверщині понад дві тисячі людей залишились без стоматолога\nЧетверг, 4 Июня 2020 18:13 | Просмотров: 688\nІз зубним болем їдуть за 45 кілометрів у пошуках найближчого стоматкабінету. Близько 200 жителів Грем’яча та навколишніх сіл зібрались на протест, щоб повернути ставку сільського стоматолога. Єдину лікарку, яка обслуговувала дві тисячі пацієнтів, скоротили з 1 квітня, коли розпочалася медична реформа вторинної ланки. Щоб скористатися своїм правом на безкоштовне лікування в екстрених ситуаціях, беруть таксі і їдуть за 45 чи 70 кілометрів у пошуках фахівця.\nУ центрі Грем’яча зібралося понад дві сотні людей - місцевих жителів та приїжджих з навколишніх сіл. Вони хочуть, щоб повернули у Грем’яч стоматолога. Лікарку скоротили з 1 квітня.\nНа дверях стоматологічного кабінету замок. Обладнання забрали в районну лікарню.\nОлена Фурсенко, жителька села Грем’яч, каже: «У нас стоматолога скоротили, у дітей зуби болять, у мене ось болить. Півтора тижні зуб болить, вже і знеболювальні не допомагають, а виходу нема, що робити?»\nНайближча лікарня, де стоматолог є, - у Новгороді-Сіверському, за 45 км звідси. Але там на прийом не потрапити, каже жителька Грем’яча Тетяна Аношко.\n«Заболів зуб у дитини... Повезли у Новгород-Сіверський. Сказали, що лише по екстреній можуть вирвати. Дитині 10 років, зуб постійний. Поїхали на Паркову до приватного: «До 15 років не беремо». Все... Поїхали до приватного в Шостку. Туди приїхали – машина зламалася, о 21-й притягнули. Такий же транспорт. Ну хіба так можна?»\nМісто Шостка Сумської області - у 70-ти кілометрах. Прямого автобусного сполучення з Грем’ячем нема. Їхати треба на таксі або власним транспортом.\n«Ну 800грн. таксі, а так - 10 літрів пального як мінімум і пломба 250грн», - каже житель села Грем’яч Юрій Аношко.\nЖителька Грем’яча додає: «Коронавірус – автобуси не ходять. У людини гострий біль. На Новгород як добратися? Винаймають транспорт... Хто за скільки домовиться. Там також шукають стоматологів – хто б їм видалив чи пролікував зуби. Так це що, вихід?»\nУ селі лікування зубів обходилося людям дешевше - платили тільки за витратні матеріали.\nМикола Груша, член виконкому, каже: «Якщо тут запломбувати зуб - 50 грн., може і дешевше».\nДоговори на дитячу стоматологію та екстрену дорослу на весь Новгород-Сіверський район підписала одна райлікарня. Проживає тут близько 26-ти тисяч людей. Дитячий стоматолог зараз перекваліфіковується, працюватиме на ставку. Ще півставки у дорослого лікаря. Як лікувати жителів віддалених сіл, Грем’яцький сільський голова Олексій Карцан запитував у районного керівництва та в райлікарні. Йому сказали, що є два виходи, передбачені реформою.\n«Першим – це оформитись, як приватні підприємці, і займатись цією діяльністю. А друге – піти по госпрозрахунку від центральної районної нашої лікарні», - сказав Олексій Карцан.\nВідкривати приватний кабінет лікарка з Грем’яча Марта Жигалко не хоче. Каже, що вміє лікувати, а в бухгалтерії і веденні бізнесу не розуміється. Щоб перейти на госпрозрахунок, райлікарня повинна розробити розцінки, а пацієнти мають бути готовими за ними платити.\n«Розцінки мають бути, прейскурант цін має бути, але цього прейскуранта нема. Десь треба його шукати, або, кажуть, складайте самі. Коротше, проблеми з цим», - каже Марта Жигалко.\nЗ розрахунками допоможуть, для цього стоматологині треба приїхати в райлікарню, каже в.о. головного лікаря Віктор Бондаренко. Але коли вони будуть готові, сказати не може.\n«Поки що, моя інформація, ніхто в районах платних послуг для госпрозрахунку для стоматологічних послуг не розробив і не затвердив у кінцевому результаті».\nВ ціну послуг для грем’ячан буде входити оренда приміщення, обладнання, комунальні, витратні матеріали та заробітна плата самої лікарки.\n«Хто їй буде платити, як вона буде заробляти кошти – от в чому проблема. Тому що лікарня, так як було раніше – на глобальному бюджеті всім порівну, прийняв ти 20 людей, чи 120 – зараз такого не передбачається», - говорить Віктор Бондаренко, т.в.о. головного лікаря Новгород-Сіверської райлікарні.\nЖителі Грем’яча та сусідніх з ним сіл склали лист-звернення до Національної служби здоров’я та Мінохорони здоров’я з проханням відновити ставку стоматолога. Її підписали 192 людини.\nТеги: медреформа, стоматолог, Грем’яч, UA: Чернігів


Фіброміалгія (міофасціальний больовий синдром, синдром хронічної втоми, м'язовий біль) - для 2-4% жінок і чоловіків звичайний стан.\nФіброміалгія - захворювання хронічне, пов'язане зі стресом, зниженням імунітету і інфекцією, що супроводжується болем і чутливістю м'язів, сухожиль і суглобів.\nБіль, як правило, поєднується з почуттям ранкової втоми, відчуттям набряку кінцівок, швидкою стомлюваністю м'язів і відчуттями «мурашок» і поколювання. Порушується сон, з'являються проблеми з пам'яттю, головні болі, тривога, депресія, можуть бути судомні болю в животі, діарея.\nЛікарі відзначають одну особливість - хворіють люди певного психологічного типу, найчастіше жінки, емоційні, але з добре розвиненим самовладанням.\nЗ чого все починається і як лікувати\nПочинається хвороба з стресу. Це може бути травма, хірургічна операція, психічний стрес або перевтома. Ресурси організму виснажуються, і в першу чергу це стосується імунної та нервової систем.\nОрганізм піддається атаці інфекцій, які в ньому були присутні раніше в режимі тихого носійства: віруси герпесу 1-го, 2-го, 6-го типів, цитомегаловірус, хламідія, мікоплазма, токсоплазма, стрептокок. У відповідь на інфекції в крові активується «імунний спецназ» - клітини, які нападають не тільки на чужорідні мікроорганізми, а й на власні тканини, м'язи та сухожилля. Виникає запалення, а слідом - біль, яку не здатний зняти прийом лікарських препаратів.\nЛікування при фибромиалгии включає регулярний відпочинок і адекватну кількість сну, щоденне фізичне навантаження, застосування акупунктури і хіропрактікі, масажу і медитації, лікувальних трав і гомеопатії.\nАкупунктура (електроакупунктура) успішно використовується для полегшення симптомів фибромиалгии. Голки підключаються проводками до дуже слабкого струму. Китайська і японська акупунктури розрізняються розміром голок і діями практика. Пацієнт вибирає той метод, який йому більше підходить. Застосовують також лазерну акупунктуру.\nХіропрактика часто використовується при лікуванні болю чутливих точок, болі в спині, шиї і плечах, головного болю, болю в м'язах. Хіропрактика концентрує увагу на хребті людини, рухливості хребців. Всі дії хиропрактік виконує руками за допомогою натискання, розтягування і особливої техніки швидких ударів. Результат - зниження болю і поліпшення загального стану пацієнта.\nРекомендовані різні техніки масажу: шведський масаж (розтирання, розминка, погладжування), глибокий масаж тканин, нервово-м'язовий масаж.\nБіорегулірованіе - особливий вид терапії, техніка релаксації, при якій електроприлади вимірюють реакцію організму на стрес. В основі цього методу лежить ідея про те, що люди можуть використовувати інформацію про події в їхньому організмі процесах, щоб свідомо їх контролювати. Метод допомагає від багатьох видів болю.\nГомеопатія грунтується на використанні того препарату, який у великих дозах викликає симптоми, які проявляються у пацієнта. Гомеопати використовують маленькі дози розчинів рослинних, тварин і мінеральних речовин для лікування захворювання.\nКоли людина медитує, організм перемикається на більш спокійний, умиротворений режим. Медитація - це відпочинок душі і тіла, шлях до гармонізації душевного і фізичного здоров'я.\nПри виборі альтернативної терапії потрібно бути дуже обережним. Слід обов'язково проконсультуватися з лікарем, який допоможе підібрати відповідний метод, оскільки багато хто з них можуть мати протипоказання.


Мiсто Янголiв (Ирина Грабовская) / Проза.ру\nМісто Янголів усміхнулося білосніжною усмішкою молочного туману. Вчора воно плакало срібним дощем, а сьогодні усміхається білосніжно…\nДівчина-чужоземка дивилася здивовано навкруг. Вона ще не до кінця звикла до думки про це місто, але вже відчувала його дивну душу своєю юною натурою. Щось підказувало їй – десь там, у глибині, в грудях, на дні свідомості – про цю нову сторінку її життя, нову сторінку, врешті-решт, історії Міста Янголів.\nУсе було для неї дивним – і височезні бетонні гори, іменовані хмарочосами, і довжелезні асфальтові шляхи, названі магістралями. Все зовсім не таке, як у неї вдома, – ніде не було ні мальовничих рисових плантацій, ні квітучої сакури, ні пахучого чаю...\nАле найбільш дивними були люди. Кожен у своїх турботах, кожен ховає очі, опускає голову, кожен виглядає дуже зайнятим, але, по суті, загубленим у цьому Місті Янголів.\nДивним було ще одне. У цьому місті було все. Все, чого лиш забажає душа, і навіть більше. Але в цьому місті було все - крім янголів. І в цьому була найбільша загадка для дівчини: Місто Янголів – без янголів.\nЗвісно, вони були тут: колись давно, мабуть, ще до появи отих чудернацьких магістралей і хмарочосів. Але тепер їх тут нема. Може, їх вигнали люди?\nМісто Янголів дивилося сизим вечором у тихі води ріки, обплетеної мостами. У ті води сизими очима дивилася і чужоземка.\nВона стояла на мосту і думала: а може, янголи повернуться у Місто Янголів? Може, не все ще втрачено? Адже це зовсім не погане місто і воно, певно, заслуговує на те, щоб тут жили янголи.\nДівчина все думала і думала, стояла і стояла, а потім раптом зовсім якось дивно і несподівано впала з мосту. Вона гадала, може, янголи захочуть допомогти їй, підняти, підхопити, прилетять – і побачать, яке це чудове місто, та й захочуть тут лишитись...\nАле янголів не було. Вони не прилетіли. Не прилетіли і п’ять хвилин по тому, і годину по тому. Не прилетіли вони й наступного дня, і наступного тижня. Все було дарма. Місто Янголів так і залишилося без янголів.\nБільше ту дівчину не бачили в місті: ні біля хмарочосів, ні біля магістралей, ні на мостах. Може, вона й залишилася в Місті Янголів, але хіба ж роздивишся обличчя людини, яка опускає голову?\nНаступного дня Місто Янголів знову плакало срібним дощем...\n© Copyright: Ирина Грабовская, 2009\nСвидетельство о публикации №209082100642\nДругие произведения автора Ирина Грабовская\nЗвісно, що в тому місті янголів не буваЕ... То лиш легкий спогад про білі крила, що несуть Добро, та Любов... Ні, то місце, де влаштувався Люцифер, що заманював світлі, довірливі душі чудовою назвою, та химерою достатку...\nВик Михай 02.02.2010 16:09 • Заявить о нарушении\nДякую за ваш відгук:) Рада, що мій твір породжує нові думки:)\nИрина Грабовская 08.02.2010 14:12 Заявить о нарушении\nНаписать рецензию Написать личное сообщение Другие произведения автора Ирина Грабовская


Як холмщаки врятували святиню\n(Холмська ікона Божої Матері)\nРозповідають, що князь Володимир привіз на Русь із Константинополя багато ікон, серед них і образ Пресвятої Богородиці, що його потім назвали Холмським. Ці ікони він отримав у дар від Візантії після свого хрещення. Дехто, одначе, стверджує, що ікона була в посазі його дружини – візантійської принцеси Анни. Хоч би як там було, святий образ потрапив на наші терени.\nЦього разу сто років пролежала ікона Божої Матінки під руїнами. Сто років не хотіла Вона являти Свій образ людям. Але врешті змилостивилася. Святиню віднайшли – і жахнулися, коли побачили, яких ран завдала іконі ворожа рука. Самоцвіти, які прикрашали мофорій Цариці Небесної, були видрані. На їхньому місці зяяли глибокі, до самої дошки, рани. На лівому плечі Богородиці була рана від шаблі, а на правій руці – від стріли. До того ж, весь образ потемнів і втратив яскравість барв. Ось що мусить терпіти Матінка Божа через гріхи людей. Проте любов Її до нас безмежна, вона може зрівнятися тільки з любов’ю нашого Спасителя. Тож, коли святиню урочисто перенесли до собору, Цариця Небесна знову стала являти через неї чудеса Своєї милості. Тільки до 1660 року в спеціальній книзі було зафіксовано сімсот чудесних випадків. А скільки їх сталося за всі віки!\nДо початку ХХ сторіччя вже було зроблено багато списків із Холмського чудотворного образа. На жаль, не всі вони точні. А в Холмської ж ікони є кілька особливостей, притаманних тільки їй. Іконописець прагнув донести до людей те, що відкрилося йому: особливу єдність Матері та Сина. Діва Марія з цього образа невимовно лагідним і водночас сумовитим поглядом дивиться на маленького Ісуса (а на більшості Богородичних ікон погляд Божої Матінки звернений до глядача, або заглиблений в себе). Дитятко напівлежить у Неї на руці, закинувши голову, й теж дивиться на Матір. Правою ручкою Ісусик благословляє, лівою – тримає сувій, ніжки Його схрещені. Майстер зобразив так Предвічне Дитя не випадково. Він хотів показати нам, що Богородиця – Храм, в якому Христос як священик творить молитву. Те, що Дитятко напівлежить на руках Марії, символізує майбутню жертву Божого Сина. Це прообраз зображення Христа в гробі.\nПроте через кілька років і українські монастирі потрапили під пильне око НКВС. Холмщаки, які жили в Києві, вирішили врятувати святиню (хоч би й ціною власного життя) – і стали ховати її у своїх родинах. І Пречиста Діва не полишала їх за їхню щиру відданість і віру. Так, видатний український історик Наталя Полонська-Василенко засвідчила в листі до митрополита Іларіона (Огієнка), що, коли Холмський образ зберігався в неї, сталося чудо: її чоловіка, засудженого до десяти років ув’язнення, звільнили через вісім місяців. У найнебезпечніші роки, з 1933 по 1943, цей безцінний скарб переховувала в себе родина протоієрея А. Юнака. А потім він зумів перевезти святиню назад до Холма.\nОднак, коли в серпні 2000 року перший етап реставраційних робіт був завершений, члени волинського товариства «Холмщина» дійшли висновку, що прийшов час відкрити таємницю образа. Вирішили передати ікону у власність української держави. Так Холмська чудотворна ікона Пресвятої Богородиці, символ незалежної України й найбільша її святиня, опинилася в Музеї волинської ікони. Холмщаки виконали свій святий обов’язок перед Богом і Батьківщиною – через усі лихоліття пронесли святиню та зберегли її для України.\nПроте знову, як і з Волинським чудотворним образом, постає запитання: чи іконі місце в музеї? Як відповісти вченим на їхні слушні зауваження, що старовинний образ потребує відповідних умов зберігання? «А в церкві ж кіптява від свічок, – кажуть вони. – У церкві незліченні руки й губи тягнуться до безцінної ікони!» Як же відповісти вченим, щиро стурбованим тим, аби зберегти реліквію для нащадків? Хіба переконають їх наші слова про те, що з ікони, навіть найсвятішої, найстаровиннішої, не можна робити ідола. Що образ пишуть, аби молитися перед ним, а не милуватися в музейній експозиції. Що саме молитви очікує від нас наша Заступниця. Врешті, може, всі негаразди останніх часів, які потрясають Україну, пов’язані з тим, що дві найбільші святині нашої Батьківщини гибіють у музейних залах, надійно сховані від молільників? Але чи повірять у це ті, від кого залежить подальша доля ікон? Що ми можемо протиставити їм? Нашу щиру й гарячу молитву, ось що!


Богдан спровокував мережу фото із вибитими у себе зубами і синцями на обличчі – новини України Depo.ua\nБогдан спровокував мережу фото із вибитими у себе зубами і синцями на обличчі\nКерівник Офісу президента (ОП) Андрій Богдан оновив на своїй сторінці у Facebook головну світлину: на ній він нібито із вибитими зубами і синцями на обличчі\n3 листопада 2019 23:29\nПро це передає Depo.ua з посиланням на сторінку керівника ОП у Facebook.\nНова світлина стала головним фото профілю Богдана.\nУ мережі вже відреагували на такий тролінг керівника ОП. Так, журналіст Юрій Бутусов запитав у коментарі під фото, чому у Богдана на зображенні вибиті усі передні зуби, адже у "вкиді" щодо його бійки з головою СБУ Іваном Бакановим йшлося про один.\n"Іван, наче, тільки один зуб вибив, а решта хто? Ви що там, нову нараду провели?" – написав Бутусов.\nНагадаємо, 2 листопада у ЗМІ з'явилася інформація, що на Банковій побилися Іван Баканов і Андрій Богдан. Однак сам голова ОП спростував чутки, оприлюднивши фото з провокаційним написом.\n3 листопада у Зеленського спростували інформацію про бійку між головою СБУ та Богданом.\nТакож повідомлялося, що інформацію про бійку очільника Офісу президента (ОП) Андрія Богдана та голови Служби безпеки України (СБУ) Івана Баканова міг поширити перший заступник керівника спецслужби Владислав Бухарєв.\nОкрім того, на цю ситуацію відреагувала дівчина Андрія Богдана Анастасія Слічна.


Європейське середньовічне місто - Підручник з Всесвітньої історії - 7 клас - Бонь 2015 - Нова програма\n§11. Європейське середньовічне місто\nКарта Гамбурга. 1572 р.\n1. Виникнення міст\nОписи середньовічних авторів і малюнки художників тієї доби змальовують міста як густо забудовані, невеликі за площею поселення, оточені одним, двома або й трьома рядами мурів, ровами, масивними вежами, призначеними для захисту жителів від частих ворожих нападів.\nПроте спочатку це були невеликі поселення ремісників і торговців. Зазвичай вони мали кілька десятків дерев’яних хатин, ринок і церкву.\nМіста переважно виникали навколо помешкань правителів, церковних можновладців, феодалів, воєначальників, на торговельних шляхах, біля мостів і переправ, бухт.\nЗростали населені пункти, що виникли з римських прикордонних укріплених поселень, відроджувалися деякі античні міста\nПоступово королі, графи, барони й рицарі почали зводити в найбільших містах міцно укріплені замки, які ставали їхніми резиденціями.\nТраплялося й навпаки: спочатку феодали споруджували замки, а згодом навколо них щільно розташовувалися будинки ремісників і селян. У мирний час городяни займалися своїми повсякденними справами, а в години небезпеки могли сховатися у фортецях феодалів.\nІснує кілька теорій походження середньовічного міста\nРоманістська - міста виникли на місці давньоримських поселень.\nМаркова - міста виникли на землях, які належали громаді - марці.\nВотчинна - міста виникли з ремісничих поселень, що належали феодалам.\nОкрім того, існує замкова, монастирська, ринкова та інші теорії.\nЗамок у Дуврі\nУ середні віки кількість міст постійно зростала. Зростала і їхня площа Париж займав 400 га, Лондон - близько 290 га, Флоренція - близько 500 га На кінець Середньовіччя в містах проживало 15 % населення. У Парижі, Мілані, Венеції, Флоренції чисельність жителів наприкінці XIII - на початку XIV ст. не перевищувала 50 тис. осіб у кожному. Ці міста вважалися величезними. Переважна більшість міст мала до 2 тис. жителів.\nУ часи війни та епідемій частина селян, які шукали в місті кращої долі, поверталися додому.\n2. Населення та зовнішній вигляд міста\nНайпоширеніші назви міст часто мали корінь «бург» (з німецької - «укріплене поселення»). Відтак мешканців міст у Німеччині називали бюргерами, у Франції - буржуа.\nДо міст тікали залежні селяни, які бажали звільнитися від влади феодала Піднесенню міст сприяв розвиток ремесла й торгівлі, вдале розташування на торговельних шляхах і поблизу центрів сільськогосподарського виробництва Так, середньовічні міста Франції були зосереджені в родючих долинах річок Шельди й Маасу.\nАмброджо Лоренцетті. Плоди доброго правління. Фрагмент фрески з ратуші у м. Сієні. 1338 р.\nМісто Кельн. Середньовічна гравюра\nНайбільшим містом Франції був Париж. Символом величі міста став Собор Паризької Богоматері, який будували з 1163 по 1250 рр.\nЖиття в містах буяло. Крім ремісничого й торгового люду, на міських вулицях зустрічалося чимало шукачів кращої долі. Ті, хто шукав роботу, збиралися на ринку по понеділках. Найчастіше їх наймали для перенесення вантажів, прибирання, різноманітних підсобних робіт.\nКупці привозили із заморських країн тканини та інші товари, наймали на роботу підмайстрів, надаючи житло та знаряддя праці. У суботу ввечері видавали заробітну платню. У понеділок підмайстри знову збиралися на ринку з надією отримати нову роботу.\nСередньовічні міста оточували укріплення. Мури посилювалися вежами, які, зокрема, захищали прохід до воріт. Через рів було перекинуто міст. Варта завжди чатувала на мурах і вежах. Вузькі вулиці виходили на невеликі майдани.\nЖитло городянина, так само як і місто загалом, мало захищати від небезпеки. Вікна були невеликими, вузькими й захищеними ззовні. Найпершою з громадських споруд у центрі міста зводили церкву (собор). Довкола церкви впритул одна до одної розташовувалися крамниці купців та майстерні ремісників. У святкові дні на площі біля церкви проводили театральні вистави на релігійну тематику.\nМіста Середньовіччя потопали в багнюці під час дощів та задихалися від пилу за сонячної погоди. Брукувати вулиці міст, як і лагодити водогони, почали в XII ст. Першість у цих життєво необхідних вигодах тримав Париж. Щільність забудови міст, вузькі вулиці й антисанітарія були причинами частих пожеж і епідемій.\nДзвін собору відраховував час, а в разі небезпеки попереджав громадян про напад, пожежу, епідемію та ін.\nЗгодом у містах з’явилися нові громадські споруди: ратуша - приміщення міської ради, криті ринки, лікарні, будинки архів - міських ремісничих об’єднань.\nРатушу зазвичай споруджували з каменю чи цегли. На нижньому поверсі розміщувалися складські приміщення або арсенал. На наступному поверсі знаходився парадний зал і приміщення для засідань. Стіни та стелю парадного залу прикрашали розписами. Найчастіше зображували біблійні сцени або сцени Страшного суду. Ратуша також мала вежу, де зберігалися міські хартії - грамоти про привілеї, надані громадянам міста феодалами, печатка, скарбниця. У вежі розміщувалася міська в’язниця. На найбільшому майданчику вежі ратуші висів дзвін, який сповіщав жителів міста про небезпеку.\nМіська комуна - у середні віки міська громада, що домоглася незалежності від феодала і права на самоврядування.\nМіста за Середньовіччя зазвичай були розташовані на землях феодала або короля, які вимагали від мешканців виконувати ті самі повинності, що їх виконували залежні селяни. Усе це гальмувало розвиток ремесел і торгівлі та спонукало городян до боротьби за незалежність від сеньйорів-феодалів і формування органів самоврядування. Здобуття містами права на самоврядування історики називають комунальною революцією, або комунальним рухом, У різних регіонах Європи міста здобували незалежність по-різному. Іноді, збагатившись на торгівлі, купували собі привілеї, закріпивши їх відповідними документами, - хартіями вольностей, іноді просто домовлялися з сеньйором.\nІз постанови про надання комуни жителям міста Лана Людові ком VI (1129)\n15. Будь-хто, прийнятий до цієї Громади, зобов’язаний буде протягом року або поставити собі будинок, або купити виноградник, або привезти до міста стільки рухомого майна, щоби бути спроможним задовольнити правосуддя, коли б випадково подав привід до якої-небудь проти себе скарги.\nЩо повинен був зробити прийнятий до комуни громадянин?\n1 березня 1162 р. міланські консули просять Фрідріха Барбароссу про помилування\nАле часто незалежність виборювали зі зброєю в руках. У 1160 р. у Мілані (Італія) відбулося повстання, під час якого жителі вигнали чиновників імператора Фрідріха І Барбаросси й проголосили комуну.\nІмператор штурмом захопив Мілан і наказав виселити мешканців, а саме місто зруйнувати, зорати землю й посипати її сіллю. У відповідь на це кілька північно-італійських міст об’єдналися в Ломбардську лігу.\nПід час однієї з битв об’єднані сили Ліги розбили армію Барбаросси, і Міланську комуну було поновлено.\nУ місті-комуні законодавча влада належала зборам громадян. Виконували волю громадян виборні посадовці, які в різних країнах називалися по-різному - капітани, прево, шерифи, консули. Судову владу здійснювали суди присяжних. Містяни самостійно формували свої військові загони з городян або з найманих військових. Вони визначали кількість і розмір податків і формували бюджет, керувати забудовою території, спорудженням укріплень, мали право карбувати власну монету.\nПраво мати органи самоврядування дістало назву магдебурзького, за назвою німецького міста, жителі якого вперше вибороли його. У XIII ст. воно поширилося не лише в містах Німеччини, а й у Східній Європі, зокрема й в Україні.\n4. Ремесла, цехи\nМіста, що зростали, потребували все більше товарів для го родян. Усю необхідну продукцію або виробляли місцеві ремісники, або привозили купці. Міські ремісники об’єднувалися в особливі організації - цехи. Очолювали цехи обрані старшини - майстри. Помічниками в них працювали один-два підмайстри й кілька учнів.\nУ ремісників існувало повір’я, що не можна розголошувати секрети ремесла або передавати їх чужим. Тому всі вдосконалення, винаходи і просто технології виготовлення ремісничих виробів майстри або тримали в голові, або записували шифрами й передавали тільки родичам. Одним із творів, у якому було зашифровано секрети майстерності, був «Трактат про різні мистецтва» ювеліра й знавця металів Теофіла Пресвітера, створений у ХІ-ХІI ст.\nПідмайстри могли стати майстрами, закінчивши навчання й виготовивши виріб, який майстри на загальних зборах визнавали шедевром, тобто досконалим.\nНайнижчу сходинку в цеховій організації посідали учні. У XII—XIII ст. на те, щоб стати підмайстром, вони витрачали інколи кілька років. А до цього учні виконували найтяжчу й найбруднішу роботу в майстерні. З часом учні перетворювалися на звичайних найманих робітників.\nКожен цех мав свій статут, що регулював його життя, герб, прапор, свого святого, а в церкві - власний вівтар, власні ритуали, скарбницю. У цеху відбувалися спільні трапези, проводили іспити на звання майстра, укладали й затверджували угоди, скликалися цехові збори. На зборах обирали представників цеху до міських органів влади.\nЖан Коломб. Пекар. Після 1481 р.\n3 угоди про найм учня (1404)\nЯ, Йоганн Тойнбург, старий бюргер міста Кельна, оголошую всім, що віддаю добропорядному мужу, золотих справ майстру Айльфу Бруверу, мого законного сина Теніса, який виявив свою згоду, для вивчення ремесла золотих справ майстра у Кельні. Теніс зобов’язаний вірою служити вищеназваному Айльфу Бруверу 8 років без перерви, починаючи з дня Св. апостола Матвія.\n...Майстер Айльф зобов’язаний годувати мого сина всі зазначені 8 років. Я, вищеназваний Йоганн, зобов’язуюсь 8 років вдягати його.\n...Якщо станеться, що я, вищеназваний Теніс, втечу від вищевказаного Айльфа, мого майстра, буду самостійно займатися вищевказаним ремеслом до закінчення 8 років, то я зобов'язаний сплатити майстру Айльфу штраф 42 гульдени.\nЯкі зобов’язання мав хлопчик, вступаючи учнем до цеху, а які - майстер, що брав його на навчання?\nЗ цехового статуту франкфуртських сукноробів (1345)\n29. Хто робить сукна, повинен виготовляти їх завдовжки 33 лікті й без кайми; хто виробить сукно довше, платить майстрам 1 фунт.\n31. Кого застануть уночі за роботою, той платить 1 марку.\n47. Ніхто не має права переманювати від іншого людей, чи то робітника, чи робітницю. Штраф - півмарки.\nЯкі обмеження в роботі сукноробів встановлює документ? Про що це свідчить?\nЗбори проводили з ранку до обіду. Відкривав і вів збори старшина, він відстежував, щоб усі розміщувалися згідно з їхнім становищем у цеху. Потім двоє наймолодших представників цеху перевіряли, щоб ніхто не мав із собою холодної зброї. Лише після цього збори розпочинали роботу.\nОсновним завданням цеху було забезпечити майстрів роботою та оберігати від конкуренції. Цех стежив затим, щоб розміри майстерні не перевищували встановлених статутом, щоб майстри не виготовляли більше товарів, ніж потрібно, щоб навчати не більше ніж одного-двох учнів.\nСтруктура цехової організації\nЖан Бурдіжон. Ремісник. Кінець XV ст.\n5. Торгівля та лихварство\nНа початку Середньовіччя торгівля майже не розвивалася, бо старі торговельні шляхи занепали внаслідок вторгнення в Європу варварів і загибелі Західної Римської імперії. Згодом торгівля поволі відроджувалася. Поступово склалися нові торговельні шляхи. Основними для Європи були кілька зі Скандинавії Дніпром до Києва, а далі до Візантії й Персії (його називали «шлях із варяг у греки»); із Середземномор’я через Альпи до Франції; від Альп до німецьких міст, до Чехії й далі на схід та ін. Купці вели обмінну торгівлю і, власне, торгівлю за гроші. Гроші набули поширення в Європі з XII ст., їх мали право карбувати королі, великі феодали або ті, хто отримував на це спеціальний дозвіл. Монети різних країн і навіть міст мали різну вагу, різний вміст срібла, різну купівельну спроможність.\nТоргівля у феодальній Європі була непростою справою. Купці зазнавали збитків через численні митні збори на кордонах феодальних володінь, війни, піратів, напади вікінгів і арабів. Щоб протистояти цьому, купці об’єднувалися в торгові союзи - гільдії. Такі союзи мали власний флот, складські приміщення на міських ринках, своїх посередників і представників, нерідко наймали збройні загони для охорони товарів.\nЧасто ці представництва мали окремі морські причали та склади. Найбільшим об’єднанням купців був Ганзейський союз (Ганза, Любецький союз) - об’єднання вільних німецьких міст у XII—XVII ст. Його створили купці кількох країн, які об’єдналися (німецькою «союз», «об’єднання» - ганза) для захисту від нападів піратів та від поборів жадібних феодалів. Діяльність союзу була викликана активністю міських комун та їх купецьких об’єднань - гільдій. Перша згадка про Ганзу в документах зустрічається під 1358 р. Союз мав представництва у багатьох країнах, зокрема на Русі.\nКвентін Массейс. Лихвар з дружиною. 1514 р.\nУ 1300 р. до Ганзи входило понад 70 міст. Землі союзу поділялися на області, на чолі яких стояло одне з найбільших міст цього регіону. Воно підтримувало торговельні зв’язки з дрібнішими містами. Так, Кельн мав зв’язки з 29 містами. У містах були складські приміщення, готелі, торговельні агенти. Що три роки у м. Любеку збиралися з’їзди купців, на яких ухвалювали рішення, обов’язкові для усіх членів союзу.\nКупці Ганзи успішно торгували на узбережжях Балтійського й Північного морів та отримували особливі торговельні привілеї. Зокрема, Любек, Кельн і Гамбург мали королівські привілеї для торгівлі в Лондоні.\nЦентром економічного життя міста була ринкова площа. Сюди ремісники привозили свою продукцію, купці - товари місцевого виробництва та привезені з інших міст і країн. На ринку міські жителі купували одяг та взуття, прикраси, їжу. На ринковій площі відбувалися загальні збори городян, вершили суд, прилюдно страчували злочинців.\nУ великому місті були й окремі хлібні, масляні, соляні та інші ринки. На великі релігійні свята - Різдво, Великдень, на день місцевого святого - відбувалися ярмарки. Великої слави у середні віки зажили ярмарки в Лейпцигу та Франкфурті-на-Майні. У XV ст. з’явилися книжкові ярмарки.\nЩоб торгувати, купці змушені були користуватися послугами міняйл. Вони обмінювали за встановлену плату гроші, які мав купець, на ті, що були в обігу в місцевості, де\nвідбувався ярмарок. Розбагатівши, міняйли почали давати гроші в борг - позичати під відсотки, тобто перетворилися на лихварів. З’явилися й перші банківські контори, які надавали кредити. Церква засуджувала їхню діяльність. У сценах Страшного суду часто зображували лихваря, якого мішок з грошима тягне до пекла.\nТоргові ряди. Середньовічна мініатюра\nПерша банківська контора з’явилася в Північній Італії - у провінції Ломбардія. Сучасна назва «ломбард» походить саме від назви цієї провінції.\n6. Городянин - людина нового типу\nТоргівля й ремесло, що становили основу економічного життя міста, вимагали практичності й обачності. Ремісники й торговці мали швидко реагувати на нові умови торгівлі та зміни попиту на товари, налагоджувати відносини з колегами з інших міст і країн. Так само візники, водоноси, цирульники, писці мали швидко реагувати на зміну економічної ситуації, шукаючи клієнтів або задовольняючи їхні потреби.\nТаким чином, саме в місті сформувалася людина нового типу - ініціативна й діяльна. Її життя не обмежувалося домівкою чи найближчими родичами. Вона цікавилася справами в державі, оскільки від цього залежало її теперішнє й майбутнє життя. Це були люди з новими життєвими цінностями й пріоритетами.\nВенеційський банк. Середньовічна мініатюра\n1. Пригадайте опис давньогрецького або давньоримського міста й порівняйте його з середньовічним.\n2. Що таке самоврядування й чому міста прагнули його вибороти?\n3. Охарактеризуйте устрій і правила існування середньовічного цеху.\n4. За яких умов учень міг стати майстром?\n5. Яку роль у житті міста відігравав ринок?\n6. Чому жителя середньовічного міста називають людиною нового типу?\nСередньовічне суспільство за головну цінність мало землю. Найбільші власники землі були господарями життя. На цій землі працювали як вільні, так і залежні від землевласників селяни. Так само менші землевласники (васали) перебували в залежності й служили великим землевласникам (сеньйорам), які за цю службу надавали васалам землю. Середньовічне суспільство було поділене на замкнені стани, належність до яких визначала долю й життя людини. Крім трьох традиційних станів («ті, хто воюють» - світські феодали, «ті, хто моляться» - духовенство, «ті, хто працюють» - селяни) за часів Середньовіччя активними дійовими особами суспільного життя стали жителі міст, які поступово здобули більше свобод і прав.\nРоль християнської церкви в становленні середньовічного суспільства\nУ середні віки християнство як найпоширеніша європейська релігія було об’єднавчим чинником для європейської людності. Проте внаслідок боротьби між папою римським і константинопольським патріархом за верховенство над усім християнським світом відбувся розкол християнства на православ’я й католицизм. У XI ст. панівною в Західній Європі стала католицька церква на чолі з папою римським. Виникають монастирі й чернечі ордени. Чернечі ордени засновували лише представники католицької церкви. їхніми завданнями стало поширення християнства, подолання гріховності, сприяння розвитку освіти й культури, допомога хворим і знедоленим. Створені чернечими орденами монастирі перетворилися на осередки розвитку ремесла, торгівлі, освіти, культури.\nТрадиції людей, які професійно займались військовою справою, визначало їхнє суворе життя. Проте воєнні виправи поєднувались у рицарів із вишуканими ритуалами та піднесеним коханням до прекрасних дам. До сьогодні ми шануємо основні рицарські чесноти: щедрість, відвагу, готовність захищати батьківщину та слабших. Особливо цінувалося вміння тримати слово та чесність.\nМіста виникали й розвивалися як осередки торгівлі й ремесла. Вони стали тим місцем, де «саме повітря робить вільним». Особливо це було відчутним, коли міста здобули свободи, які згодом дістали назву магдебурзького права. Міське життя вирувало довкола храму й ратуші. Мешканці міст-комун самі обирали собі владу й контролювали її. Міста породили людину нового типу - вільну, діяльну й сміливу. Городянин не мав сеньора-покровителя, сподівався лише на власні сили та старання. Міста стали центрами культури, освіти й мистецтва. Тут існували ремісничі цехи.\nГосподарське та повсякденне життя людини в середні віки\nЖиття більшості людей доби Середньовіччя було сповнене важкої праці, переважно на землі. І хоча селяни, як і в давнину, мали найпростіший реманент, вони удосконалили обробіток ґрунту, застосовуючи сівозміни й залишаючи частину поля під паром. У містах стрімко розвиваються ремесла. Ремісники за професійною ознакою об’єднуються в цехи, які регулюють виробництво і збут продукції, а також мають вплив особисте й сімейне життя майстрів.\n1. Селяни, які жили в помешканні феодала, - це:\nА Надільні селяни\n2. Вершник у шоломі, обладунках, зі щитом, списом і мечем у середньовічній Європі - це:\n3. Феодал, який за раннього Середньовіччя був правителем прикордонної області того чи іншого королівства й мав надзвичайні повноваження, - це:\n4. Герцогами називали:\nА Військових вождів у племінних об’єднаннях германців\nБ Правителів прикордонних областей\nВ Королівських чиновників\nГ Власників кількох селищ\n5. Останню сходинку у світській феодальній ієрархії посідали:\n6. Єпископи керували:\nА Церковними провінціями\nГ Окремими парафіями\n7. Най численнішою групою населення у феодальному суспільстві були:\n8. Поняття «феод» означає:\nА Землі, які належали місту\nБ Землі, які передавалися за службу разом із селянами\nВ Обов’язок васала сплачувати гроші сеньйору\n9. Вільних селян в Англії називали:\n10. Основна подія рицарського турніру - це:\nА Рицарський парад\nБ Двобій найсильніших рицарів\nВ Битва рицарських загонів\nГ Вручення нагород\n11. Найтяжчою образою для рицаря було звинувачення:\nА У жорстокості\nБ У крадіжці\nВ У боягузтві\nГ У неробстві\n12. Ратуша - це:\nА Організація ремісників\nБ Місце роботи органів міського самоврядування\nВ Суд присяжних\nГ Військовий загін городян\n13. Місце зберігання грамоти про привілеї, надані громадянам міста феодалами, печатки, скарбниці:\nА Міський собор\nВ Цехова організація\nПовстання проти Фрідріха І Барбаросси\nПраво на смоврядування міста\nСтатут ордену вимагав щоденної праці та роздумів над різними релігійними творами. Ченці повинні приязно ставитися один до одного, жити просто й скромно\nВели мандрівне життя, не засновуючи власних монастирів, відрізнялися від інших ченців рясою коричневого кольору та великими чотками\nУ статуті ордену наголошувалося, що кожен з ченців, немов пес, повинен захищати віру, церкву й Господа та докладати всіх зусиль, щоб випалювати гріхи з душ відступників. Тому емблемою ордена було зображення собаки зі смолоскипом у зубах.\nУтворення Ломбардської ліги міст\nУтворення Ганзейського союзу\nПоява книжкових ярмарків\nВиголошення клятви рицаря\nПостування кандидата в рицарі


Поліція Чернігівщини допомагає громадянам впоратися із наслідками погодних умов - Лента новостей Чернигова\nПоліція Чернігівщини допомагає громадянам впоратися із наслідками погодних умов\nПоліцейські Чернігівської області заздалегідь розробили алгоритм дій на період ускладнення погодних умов. Тож сьогодні вони приходять на допомогу як до одиноких людей, так і до водіїв транспорту, що застрягли в сніговому полоні.\nУ різних населених пунктах Чернігівщини поліцейські розчищають територію біля приватних володінь, щоб одинокі громадяни у поважному віці змогли безпечно дістатися до продуктового магазину або аптеки. Окрім того, ми допомагаємо водіям вибратися зі снігових заметів. Якщо ви побачили, що через негоду хтось потрапив у складну ситуацію, не залишайтеся байдужими – викличте на допомогу аварійні служби або зателефонуйте «102», — сказав начальник Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області Володимир Нідзельський.\nУ всіх районах області запрацювали 329 пунктів обігріву. Вони розміщені переважно в медичних закладах, адміністративних установах та біля складних ділянок автодоріг. Адреси стаціонарних пунктів обігріву в Чернігівській області ви можете знайти тут.\nПравоохоронці звертаюся до водіїв — будьте максимально уважними та обережними на дорозі, неухильно дотримуйтеся Правил дорожнього руху. Дбайте про власну безпеку та безпеку оточуючих.


👩🏫 Репетитор Англійська мова Підготовка до ДПА (4 клас) в Івано-Франківську - Букі\nРепетитор Англійської Івано-Франківськ, Підготовка до ДПА (4 клас)\nАнглійська мова Підготовка до ДПА (4 клас) Івано-Франківськ - найкращі викладачі на сайті Букі\nВаш успіх - головна мета моєї роботи! Цікаві презентації у Skype; в т.ч. аудіо та відеоматеріал, навчальні ігри. Велика бібліотека найкращих книг. Вітаю! Можу допомогти Вам у вивченні польської та англійської мов. Працюю з усіма віковими категоріями. Готую до вступу в університет (в т. ч. за кордон) та до співбесід в посольстві. - Маю досвід викладання польською мовою в університеті та викладання англійської, російської, польської та української мов для іноземців; - проживала, навчалась та стажувалась у Польщі; - готую до державних сертифі...\nПрактикую тільки індивідуальні методики для підготовки до ЗНО, олімпіад чи школи, та для покращення рівня володіння англійською та німецькою мовами. Групові заняття - 100 грн. Індивідуальні заняття - 250 грн. Швидкість і якість засвоєння іноземної мови залежить від багатьох факторів: мотивації і особливостей учня, атмосфери на уроці і методів, які використовує вчитель. Для того, щоб навчання було якомога ефективнішим, поєдную цілий ряд методик викладання: комунікативну методику, Presentation-Practice-Production та ін. Вони дозволять досягти я...\nВідповідальна, комунікабельна, оптимістична, пунктуальна, цілеспрямована, наполеглива у досягненні потрібних результатів,бажання вдосконалюватись У 2012 році закінчила факультет іноземних мов за спеціальністю "Англійська мова та література" у Прикарпатському національному університеті ім. В. Стефаника. Досвід викладання англійської мови в школі - 8 років. Знаходжу індивідуальний підхід до кожного учня. Учні завжди досягають потрібних результатів. Методи викладання залежать від потреб учнів: комунікативний підхід, допомога у виконанні домашн...\nДипломований викладач англійської мови. Працюю з учнями шкільного віку, зі студентами, а також з дорослими, які прагнуть володіти англійською мовою. Мій досвід викладання більше 5 років. За цей час я багато подорожувала та мала змогу спілкуватись з іноземцями, що допомогло мені зрозуміти важливість англійської мови у сучасному світі. Також жила 4 місяці в Америці, де спілкувалась з носіями англійської мови. При плануванні своїх уроків я враховую те, що навчання має забезпечувати: - активну участь учнів у процесі навчання; - можливість застосу...\nПідготовка до екзамену EILTS( General or Academic). Підготовка до ЗНО, Підготовка до ДПА (9 клас), 10 - 11 класи. З 2015 року інтенсивно поглиблюю знання у структурі підготовки до екзамену EILTS. Офіційно екзамен EILTS здавав три рази. Останній сертифікат EILTS(General).(Advanced level-C1). Активно готуюсь до здачі екзамену EILTS ( C2 Proficiency). Володію досвідом спілкування та ведення ділової англійської мови. Три роки працював у закордонній нафтогазовій компанії, де всі проекти велися англійською мовою. У...\nАнглійська мова Українська мова Польська моваБільше Молодші класи\nР-н Коновальця-Сахарова. Пропоную послуги репетитора з англійської мови для дітей шкільного віку. Закінчена вища освіта за спеціальністю англійська філологія (бакалавр + магістр). Досвід роботи репетитором - 5 років. Вивчення мови з нуля або з певного рівня. Навчання базується на цікавих для учня темах. Також допомагаю із виконанням домашнього завдання. Займаюсь офлайн, проживаю на вул. Курінного Чорноти.\nЯ репетитор з англійської мови, працюю з маленькими дітками, учнями та дорослими. Буду рада допомогти тим, кому потрібні знання з англійської :) Отримала сертифікат TESOL у 2016 році, в ОАЄ. Працювала рік у Helen Doron Center (з дітками від 3-х років). Helen Doron надав можливість пройти курси з вивчення комунікативної методики та гарний досвід роботи з маленькими. Жила 2,5 роки за кордоном, тому є гарний досвід у спілкуванні. Завжди підходжу індивідуально до плану навчання учнів :)\nМоя головна ціль - закохати вас у англійську мову, а не зубрити її Студентка четвертого курсу Прикарпатського національного університету ім. Василя Стефаника, спеціальність - англійська та китайська філологія. Працюю викладачем англійської мови вже третій рік, загалом працювала більше, ніж з 10-ма учнями, 4 з яких підготувала до ЗНО 2021. Також маю досвід викладання групових занять. Обожнюю вчити мови, а ще більше - передавати ці знання своїм учням. Стараюся знай...\nЯ володію англійською мовою з 14 років, знаю рівень А1-А2 B1-B2 C. Вмію спілкуватися з дітьми і навчу багато корисного. Я студентка третього курсу Прикарпатського національного університету, факультет іноземних мов, спеціальність:філологія (англійська мова ) і з радістю готова прийняти вашу дитину на додаткові заняття з англійської мови.У мене добрі навички англійської мови, вмію спілкуватися з дітьми, зможу навчити багато корисного , а головне потрібного. Навчу читати, писати, говорити і також граматики, яка стос...\nОсвіта: Vistula University Warsaw\nСпеціалізація: розмовна англійська. Працювала вожатою в англомовному таборі в Німеччині, навчалася в Польщі і в Португалії англійською мовою. Допоможу: - підняти рівень розмовної мови - зрозуміти граматику без зубріння - збільшити словниковий запас - поясню новий матеріал - підготую до контрольної/екзамену і просто проведу заняття цікаво. Маю ДОСВІД РОБОТИ як з маленькими дітьми від 4 р., школярами так і з дорослою аудиторією. Івано-Франківськ та онлайн.\nНадаю уроки англійської мови для дітей різного віку. Шкільна програма або ж додаткова. Можливі уроки по скайпу Навчалася в школі з поглибленим вивченням англійської мови. Зараз навчаюся на 4 курсі в Прикарпатському університеті імені Василя Стефаника. З дітками знаходжу спільну мову та заохочую до навчання. Можу навчати дитину за шкільною програмою або за додатковою. Використовую мультимедію для вивчення слів та пісень, навчальні ігри.\nРепетитор і викладач англійської з досвідом роботи понад 9 років. Навчання з легкістю і хорошим настроєм гарантую!) Досвід роботи з дітьми від 4 років і до 40 років. Даю базу яка в першу чергу допоможе вільно володіти мовою і будувати мовлення відповідно Англійської мови так, як вона відрізняється за словотворенням, будовою речень і передаванням думок. Розширюю словникой запас різноманітним базовим матеріалом з різних галузей знань і допомагаю зробити його активним для приємного, і впевненого спілкуванням з но...\nРепетитор з англійської мови.. Пропоную індивідуальні заняття з англійської мови для учнів різного віку! Дипломований викладач з досвідом роботи (5 років). Допоможу у підготовці домашніх завдань і додатковому вивченні мови, покращу знання граматики, лексики і вміння спілкуватися. На своїх заняттях використовую сучасні підручники іноземних видавництв (електронний варіант), аудіо- та відеоматеріали. Після першого заняття розробля...\nАнглійська мова Фітнес тренер Інструктор йогиБільше Правознавство Юриспруденція\nМені 39 років. У 2018 р. захистила дисертацію, наукова ступінь к.ю.н. Здобуваю освіту на ф-ті іноз.мов ПНУ ім.В.Стефаника. Фітнес інструктор. Підготовка до ЗНО, ДПА та до олімпіад. Досвід більше п'яти років. Підготовка до вступу у вищі навчальні заклади. Також робота з існуючими програмами шкільних курсів правознавства та університетські курси теорія держави і права, історія вчень про державу і право, цивільне право, правознавство. Допомагаю у вивченні англійської мови дітям молодших класів та дошкільного віку. Моє хоббі - спорт, здор...\nРепетитор з англійської мови. Навчаю як дорослих (початківців), так і дітей. Виконання домашніх завдань а також додатковий матеріал. Багато цікавих завдань та цікаво поданий матеріал, кожних два тижні тест для перевірки того, що вивчили, можливо від двох до п'яти уроків в тиждень. Всі учні мають позитивні результати, як дорослі так і школярі.\nРепетитор з англійської мови. Люблю працювати з дітками. Я старанна та наполеглива студентка факультету іноземних мов. Постійно вдосконалюю свої знання на різноманітних курсах. Допоможу полюбити англійську так, як люблю її я. Доступне пояснення і креативний підхід - мої сильні сторони. Вміло поєдную класичні методи викладання із сучасними. Пропоную допомогу не тільки у виконанні домашнього завдання, але й поясненні та поглибленні навчального матеріалу.\nI'm Elvis Opare. I'm very fun to work with, organized and motivating. I make learning easy but also very informative with great interactive methods. I have been on educational programs both in Harvard, USA and in West London in the UK. Aside completing medical school in 2019 from Ivano-Frankivsk National Medical University, I have gone on to about finishing my post-graduate degree in Psychiatry. Over the years, I have met people from diverse cultural backgrounds and love getting to know and understand their culture most especially their langua...\nРепетитор з англійської мови. Я дуже люблю дітей, тому можу легко знайти до них підхід і зроблю все, щоб зацікавити їх у вивченні мови) Навчатиму ваших дітей англійської мови з початкового рівня. Допомагатиму зрозуміти шкільну програму і навіть більше, виконувати домашнє завдання. Розвиватиму їхній словниковий запас корисними та цікавими фразами на різноманітні теми. Робота на занятті складатиметься з читання, писання, слухання та говоріння.\nРепетитор англійської мови для дорослих Івано-Франківськ\nАнглоговорящий репетитор Івано-Франківськ\nКурси англійської 5 клас Івано-Франківськ\nРепетитор native speaker Івано-Франківськ\nАнглійська віддалено дорослим Івано-Франківськ\nПідготовка до ДПА з репетитором 4 клас - Обирайте кращих викладачів на сайті Букі Англійська мова Івано-Франківськ - Репетитори\nРепетитори англійської мови Підготовка до ДПА (4 клас) Івано-Франківськ - Ваш репетитор на сайті Букі. Кращі репетитори, відгуки клієнтів, рейтинг вчителів\nЧасто задавані питання про Репетитор Івано-Франківськ Англійська мова\n🥇 Як правильно обрати репетитора Англійської мови Підготовка до ДПА (4 клас) в Івано-Франківську?\nЩоб вибрати найбільш оптимального Репетитор Івано-Франківськ Англійська мова, рекомендуємо звернути увагу на наступні параметри викладача: ставка за годину роботи, кількість позитивних відгуків, район викладання, досвід роботи і наявність диплома про освіту.\n💰 Скільки коштують заняття з репетитором Англійської мови Підготовка до ДПА (4 клас) в Івано-Франківську?


Головна Реферати українською Соціологія Взаємозвязок територіальної організації продуктивних сил та систем розселення\nПередумови розміщення продуктивних сил — це умови, без яких розміщення й розвиток виробництва неможливі. Наприклад, розвиток гірничодобувної промисловості можливий лише за наявності у регіоні корисних копалин; бавовнярство потребує достатньої річної суми додатніх температур; верстатобудування може здійснюватися у регіонах з розвинутою промисловістю (споживач продукції) та за наявності значного контингенту висококваліфікованої робочої сили; виробництво товарів ширвжитку — за умов місткого внутрішнього ринку, зумовленого порівняно високою щільністю населення та певною його купівельною спроможністю тощо.\nЧасто передумови розміщення продуктивних сил випливають з історико-економічних особливостей розвитку регіону. До передумов відносяться також спосіб виробництва, технологічні особливості виробничого процесу, зумовлені науково-технічним прогресом, рівнем територіального поділу суспільної праці. Їх можна поділити на три великі блоки: природні, демографічні, економічні.\nВивчення впливу демографічних передумов і систем розселення на територіальну організацію продуктивних сил є метою даної роботи.\n- проаналізувати демографічні передумови розміщення продуктивних сил;\n- дослідити регіональну систему розселення як об'єкт територіального управління;\n- розглянути управління формуванням групової системи розселення.\n1. Демографічні передумови розміщення продуктивних сил\nДемографічні передумови можна поділити на такі основні структурні блоки:—\nчисельність населення країни (регіону), його динаміка, характер відтворення;—\nрозміщення населення на території, щільність населення, форми розселення, міграції;—\nстатевовікова структура населення, чисельність і динаміка трудових ресурсів, рівень їхньої кваліфікації;—\nструктура зайнятості населення;—\nнаціональний склад населення;—\nЗабезпечення потреб (хоча б елементарних) населення — найголовніший заохочувальний мотив виробництва. Отже, чисельність населення регіону — один із найважливіших факторів формування внутрішнього ринку. Іншим важливим фактором є купівельна спроможність населення.\nАналізуючи демографічні передумови розміщення продуктивних сил, треба враховувати чисельність населення регіону на даний момент і його динаміку в часі. Це необхідно для визначення цілої низки економічних показників: забезпеченості трудовими ресурсами на розрахунковий період, обсягу виробництва товарів народного споживання, обсягу коштів на соціальне забезпечення, розмірів будівництва житла, шкіл, лікарень тощо.\nПоказники народжуваності й смертності визначають динаміку природного приросту населення.\nРеферат на тему: Взаємозвязок територіальної організації продуктивних сил та систем розселення


Зростаємо мужніми » Озерський НВК\nСайт школи » Зростаємо мужніми\nАвтор: ozersk от 6-12-2018, 21:51\nВедучі підкреслили, що історія нашої армії не заплямована, бо українські вояки ніколи не були агресорами. а добросовісно виконували почесну місію – захищали рідну землю, що роблять і тепер.\nІ, нарешті, дві команди «Дужі» та «Силачі» , нагадавши присутнім, що всі вони козацького роду діти, відважні і рішучі, розпочали «запеклий бій», але не кулаками, а дружно змагаючись. Хлопчики емоційно, із задоволенням демонстрували свою повсякденну дитячу непосидючість, доброзичливу веселу вдачу, сміливість і кмітливість у цікавих, насичених великим патріотичним підґрунтям, конкурсах .\nНеабияку акторську майстерність продемонстрували учні Серко Ірина та Петрович Вадим . Вони сценічно, з великим почуттям гумору, але в той же час і глибоко патріотично, розказали життєву історію про те, як син з нетерпінням і гордістю якнайшвидше прагне нести службу в армії, а матір, сповнена страху за долю своєї дитини, всіляко намагається застерегти його від небажаних наслідків солдатських буднів.\nПісля того, як «помірялися силами» капітани, об’єктивний підсумок протистоянню двох команд підбило уважне журі. Перемогла команда «Дужі». Хлопці пообіцяли вирости мужніми, сильними, надійними і завжди бути опорою своєї сім’ї та народу.\nПо закінченню свята ведучі побажали всім представникам чоловічої статі козацької мужності, дідівської гідності, батьківської мудрості, непохитної сили волі та віри у власні сили, а нашій державі – мирного неба, благополуччя та процвітання. А хлопці 4 класу всім присутнім подарували пісню «Гей, розвивайся , дуб зелененький».\nШоу "Хто зверху"\n"Пізнай очима свою рідну Землю!"


Samsung Bada обігнала Windows Phone 7 на ринку смартфонів | Watcher\nSamsung Bada обігнала Windows Phone 7 на ринку смартфонів\nМобільна операційна система від компанії Samsung Bada обігнала одного зі своїх конкурентів, Windows Phone 7, на ринку смартфонів у світі.\nЯк свідчать дані останнього дослідження компанії Gartner, частка Samsung Bada у світі становить 1,9%, в той час як мобільний напрямок Windows (до якого входить як нова платформа Windows Phone 7 та попередня ОС Windows Mobile) – лише 1,5%.\nSamsung Bada, не зважаючи на невелику частку в світі, має своє коло розробників та користувачів. Вперше вона була презентована минулого літа на смартфоні Samsung Wave. Windows Phone 7 була презентована у жовтні 2010 року в Нью-Йорку. Тим не менш, минулого місяця Стів Балмер невтішно висловився про успіхи мобільної платформи Microsoft.\nЛідером, як і раніше, залишається мобільна ОС від Google, Android, частка якої на світовому ринку смартфонів сягнула 43,4%. Для порівняння, минулого року цей показник був всього 17,2%. До трійки лідерів також увійшли Symbian (22,1%) та iOS (18,2%):\nЧитати більше про: Samsung, Windows Phone 7, смартфони


У Коропці бунтують проти селищного голови - ПОГЛЯД\nУ Коропці бунтують проти селищного голови\n18:30 | 30.01.2019 16:16 | 30.01.2019 Irena 340 Views\n30 січня в Коропецькій громаді скликають позачергову сесію. Головним питанням стане голосування депутатів за дострокове припинення повноважень селищного голови Володимира Мельника.\nМісцеві активісти виявили, що під час однієї з минулих сесій голова зманіпулював депутатами і підписав рішення про виплату собі матеріальної допомоги. Також громадськість дізналася про факт начебто непогашеної судимості очільника Коропецької громади. В результаті активісти звернулися до правоохоронних органів, а народних обранців закликали дати належну оцінку діям керівника громади.\nЗа словами Андрія Кавчука, котрий займається юридичним супроводом конфлікту, є дві заяви в поліцію від активістів. «Перша стосується фальсифікації рішення про виплату голові матеріальної допомоги, — розповів адвокат. — Депутати казали, що не голосували за таке рішення. Тому за цією заявою вже відкрито кримінальне провадження. У другій заяві йдеться про те, що в 2015 році селищний голова був судимий і за вироком суду не мав права обіймати посади в органах місцевого самоврядування. Як з’ясувалося, в 2016 році за цим фактом правоохоронці вже відкривали кримінальне провадження. Також подано звернення в поліцію і від депутатів, аби отримати матеріали старих кримінальних проваджень. 28 січня до обласної та Генеральної прокуратур надійшли звернення від депутатського корпусу про проведення перевірки щодо законності перебування на посаді селищного голови. Також депутати надіслали Володимирові Мельнику звернення про скликання позачергової сесії на 30 січня».\nЯк пояснив “ВЖ плюс” Андрій Кавчук, скандальне рішення №902, яке активісти вважають підробленим, уже є в матеріалах селищної ради і стосується… земельного питання. А попередньо воно мало інший зміст — про виплату матеріальної допомоги голові в розмірі 17 тисяч гривень. Нині в селищній раді і цей документ оформили, але датували груднем 2018-го, хоча ухвалювали його в листопаді. Серед депутатів ради одностайності в розповідях немає. «Одні кажуть, що таке питання взагалі на сесії не розглядали, — каже Андрій Кавчук. — Інші — що було в порядку денному, але гроші мали йти на ремонт приватної машини голови. Ще інші твердять, що питання розглядали не в той день, коли його підписано. А секретарка селищної ради нам пояснила, що коли вона формувала рішення про надання матеріальної допомоги, вона допустила механічну помилку, сплутала нумерацію і випадково поставила на документ іншу «шапку». Дивує, що вона помилково таке зробила, а голова теж помилково підписав. Коли почалася перевірка поліції, усі рішення швидко впорядкували».\n“ВЖ плюс” звернулося за коментарем до Володимира Мельника. Він повідомив, що депутати таки голосували за виділення йому матеріальної допомоги. А факт судимості він не приховував від виборців. «Я консультувався з юристами, чи маю право йти на вибори, чи ні. Мені сказали, що можна. Інакше я б не балотувався», — пояснив голова громади.\n← Громада з Тернопільщини виборола нагороду в рейтингу бюджетної прозорості «Кришталь року»\nДопоможіть розірвати інформаційну блокаду, – Сергія Притулу просять підтримати Максима Голосного →


У дев’ятнадцять – політв’язень | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\nУ дев’ятнадцять – політв’язень\n9 Липня, 2009 Юлія СТАХАЛЬСЬКА Суспільство 2026\nЗіновій Комарницький поплатився тридцятьма роками свого життя за любов до України\nЦього року Хмельницьке обласне товариство політв’язнів та репресованих очолив літній, але дуже енергійний та життєрадісний чоловік – Зіновій Комарницький. Кількома роками раніше він став головою Хмельницької обласної управи Всеукраїнського братства ОУН-УПА.\n«Камера сьома. Ніколи не забуду»\nПан Комарницький родом із Львівщини, села Комарники, і з дитинства міг спостерігати результати репресивної діяльності тогочасної влади (народився у 1931 році). Розповідав, як ще малим став свідком розправи у в’язниці. Купа понівечених трупів на все життя відбилася у пам’яті.\nРайонна Боринська школа знаходилася навпроти будинку КДБ, і всі школярі споглядали обози з трупами чи черги на допити. Саме зі шкільної лави Зіновій Андрійович разом з друзями почали активну діяльність – розповсюджували антирадянські листівки, навіть прикріпили таке послання на дверях «будинку навпроти».\nЧерез ці листівки молоді люди згодом будуть арештовані й відправлені на примусові роботи. З паном Комарницьким це сталося посеред робочого дня. Після закінчення Самбірського педагогічного училища він працював учителем, на перерві після третього уроку за ним прийшли. На той момент Зіновію Андрійовичу було лише дев’ятнадцять років. Один із активних учасників їхнього «загону» під тиском КДБистів пішов на зраду.\n– Камера сьома, ніколи не забуду, – каже пан Комарницький. – Людей – близько сотні чоловік, як примари білі, ходять туди-сюди, знервовані, знесилені. Слідство тривало довго.\nПісля допитів, голоду у камері Зіновій Андрійович отримав двадцять п’ять років ув’язнення, п’ять років позбавлення громадянських прав з конфіскацією майна. На примусові роботи довелося їхати у Воркуту, на підземні роботи у шахтах. Пан Комарницький каже, що такий вирок був «милістю», бо прокурор вимагав розстрілу.\nЗагроза смертної кари нависла над Зіновієм Андрійовичем і у часи ув’язнення. Під час страйку робітників-в’язнів товариші його обрали членом страйкового комітету. Усіх комітетчиків після страйку повезли у тундру на розстріл. Але, як розповідає сам Зіновій Андрійович, він й досі не знає, який офіцер приїздив до них перед стратою, але після того їх знову «помилували» підземними роботами.\nНа шахті двадцять дев’ять, куди перевели Зіновія Андрійовича, також був страйк, але закінчився він значно трагічніше. Вже через місяць всім в’язням після роботи давали лопати зшкрябувати запечену на землі кров.\n«Вболіваю за Україну»\nПісля звільнення у 1956 році приїхав додому на Львівщину, одружився, мріяв про вчительську посаду. Переїздить на Одещину, куди змушені були переїхати його батьки з родиною, щоб уникнути виселення. Трохи вчителював на другій батьківщині, але недовго – минуле залишило відбиток.\nЗгодом переїздить на Хмельниччину. У Вовковинецькій школі-інтернаті викладав математику, потім історію, працював тридцять з лишком років.\nДружина, Стефанія Іванівна, теж вчителька. Минулого року подружжя відсвяткувало золотий ювілей.\nУ свої сімдесят вісім років Зіновій Андрійович активний громадський діяч, і каже, що й сьогодні дуже вболіває за долю України.


Чому я не розповідаю анекдоти про молдаван Ельвіра Кілару. Упереджене інтерв’ю із об’єктивно непересічною особистістю / 2017 / Статті / UZHGOROD.in - Закарпатський інформаційно-діловий портал\nЧому я не розповідаю анекдоти про молдаван Ельвіра Кілару. Упереджене інтерв’ю із об’єктивно непересічною особистістю\nТетяна Вашаргелі, газета "Неділя" 11 липня 2017 14:25 841156090 0157583\nЯкщо ви не хочете зажити собі неприємностей, у розмові із цією жінкою уникайте зневаги у розмові на три теми: про румунів, про військових і про журналістів. Ельвіра Кілару – провідний спеціаліст програм румунською мовою телеканалу «Тиса-1» (Флілії ПАТ НСТУ «Закарпатська регіональна дирекція»), румунка за походженням, дружина військового лікаря, журналіст за покликанням – людина із бездоганним почуттям гумору, геть його «відключає», коли мова заходить про найдорожчі для неї поняття.\nЗаповзята у відстоюванні принципів, нетерпима до несправедливості, обізнана у історії, начитана до непристойності, Ельвіра Олександрівна зберегла зворушливу здатність ображатися не невдалий жарт і «кидатися на будь-які амбразури», обстоюючи інтереси тих, кого вважає ображеними чи «затертими» у суєтно неуважному сьогоденні.\nСловом, саме про таких людей кажуть: про такого друга мріють усі, такого ворога – не побажаєш нікому! Я маю за честь називати її своїм другом!\nЩе до нашого близького знайомства від колег я почула цікаву історію. У румунських селах жінкам не годиться запросто відвідувати місцеві кафе та бари. Якщо ж чоловіки почують, що нахаба-таки порушила традицію, неодмінно обурюються. Проте, дізнавшись, що мова йде про «доамну» (пані) Ельвіру, шанобливо посміхаються: їй можна! Не знаю, скільки правди у цій легенді, однак вірю, що немало, такою повагою користується моя колега у своїй національній спільноті.\n- Ельвіра, так звідки з’явився цей поділ на молдаван та румунів?\n- Це – давня історія, викликана, виключно, ідеологічними міркуваннями. Я народилася і виросла у Молдові, але себе називаю румункою. Безперечно, це – один народ, частині якого після приєднання території його масового заселення до Радянського Союзу активно нав’язали «особливість». З чого це почалося? У першу чергу, із заборони, власне, румунської мови і переведення письма на кирилицю. До речі, навіть російські мовознавці визнають, що йдеться про єдину мову, а поділ її відбувся суто формально!\n- Проте Вам вдалося знати усі ці нюанси змалечку…\n- Практично, так. Бачите, я виросла у румунському середовищі, попри те, що батько мій був етнічним поляком. Нашим із сестрою та братом вихованням займався в основному дідусь, який жив у селі. Йому вдалося зберегти книжки, видані саме румунською мовою і за ними я вчилася читати…\n- Це був виняток?\n- Радше, так. Заборона на «румунське», як Ви розумієте, була пов’язана із суворими у сталінські часи покараннями. А їх боялися усі! Серед найяскравіших дитячих спогадів: по радіо передають інформацію (радіо висить під іконами), почувши яку дідусь вбігає до кімнати і змушує нас принишкнути. Прослухавши її, хреститься. На наше запитання, що сталося, відповідає: Сталін помер, і мовчки виходить з кімнати…\n- Для нього ця подія означала право читати книжки своєю мовою?\n- Не тільки! Його син, мій дядько, будучи ліцеїстом, поїхав на екскурсію до, згодом, Румунії, яку від’єднали в одну ніч. Із своїм сином дідусь зустрівся через 4 роки, увійшовши до румунських Яс у складі радянської армії. Його син був у ворожій формі… На той момент, на щастя, був підписаний мирний меморандум, і колишнім «ворогам» дозволили цілий день провести разом. Лише після смерті «вождя усіх народів» дядько насмілився відвідати батьківщину. Повірте, така, варта справжніх романів, історія є чи не в кожній румунській родині…\n- Однак, у вищій школі Ви вчили саме молдавську?\n- Так, по-перше, ми з Вами з’ясували, що ідеться про одну мову! По-друге, браку у румунській літературі в мене ніколи не було: дядько з Румунії регулярно постачав і, як відмінниця, я мала право користуватися закритими для широкого загалу бібліотечними фондами.\n- Чому це було важливо?\n- Тому що в Молдові нашу мову свідомо переводили у розряд «розмовної», не придатної для користування у всіх сферах людського буття. Приміром, засилля російської термінології, сталих висловів, відсутність властивих румунській лексичних новоутворень… Щоб Ви зрозуміли, наскільки це серйозно, наведу один приклад. Під час чергової перевірки в гуртожитку, перед якою ми поховали румунські книжки у ліжку - між простирадлами і матрасами – тлумачний словник румунської мови я демонстративно залишила на тумбочці. Перевіряючий суворо запитав, чому я не користуюся молдавським словником. Оскільки я знала, що такого не існує в природі, пообіцяла, як тільки він з»явиться, буду першою, хто його купить. Але серйозної розмови із деканом уникнути не вдалося…\n- Як я розумію, це не єдиний випадок зіткнення світоглядних принципів у цій царині?\n- Звичайно! Я, наприклад, посміла сказати, що улюбленим моїм персонажем є король Стефан Великий. Про це мій сусід по парті повідомив «відповідні органи», після чого дістала прочухана від впливового родича, який працював у міністерстві освіти. Потім, намагаючись влаштуватися на роботу перекладачем у «брендовий» туристичний «Супутник», отримала запитання, чиї – молдавські чи румунські – письменники… Я відповіла: «А ви бачите різницю?». Звичайно, на роботу мене не взяли…\n- Як же Вам вдавалося з таким непростим, прямо скажемо, характером і освіту здобути з відзнакою, і працювати в академії, і, врешті, пов’язати свій шлях із найбільш ідеологічною у радянські часи професією – журналістикою?\n- Ну, працювала я не лише в академії, скажемо! Можливо. Саме завдяки цьому навчилася, по-перше, думати, що кажу. По-друге, оскільки серед моїх улюблених предметів завжди були психологія і логіка, то думаю ще й, кому я і що кажу. А по-третє, у моєму житті завжди зустрічалися люди, які мені допомагали: не з родинних міркувань чи за гроші! Повірте, у житті хороших людей більше, аніж недобрих!\nЗауважимо: не лише доля, але й сама Ельвіра Олександрівна уміє обирати людей, уміє з ними говорити. Попри яскраво виражений лідерський характер, вона вправно «включає» за необхідності, дипломатичний хист, журналістську харизму, жіночий шарм, ба, навіть жіночу беззахисність. І всі ці якості - здобуті нею, радше, не життєвим набуттям, а непростим і щасливим для неї досвідом головної для неї професії – самовідданої дружини військового лікаря і мами двох красенів-синів.\n- Я знаю, що чималий і непростий період Вашого життя пройшов на БАМі. Як жилося у суворих сибірських морозах після сонячної Молдови?\n- Ой, дуже важко! Якщо чесно: після роботи і дороги додому я з півгодини стояла у коридорі і плакала, перш, ніж зайти у квартиру! Що Вам сказати? Холодно! Дуже холодно! Приміром, холодильників там не було, в принципі – не потрібні: пельмені замерзали після ліпки «природнім шляхом». Чоловік перешив із військового «тулупа» мені куртку, я носила валянці натягала під одяг усе, що могла. А старший син плакав уночі, що замерз – під його ліжком ми виявили справжню льодяну гору. Тоді нам змінили квартиру… Що зробиш – дружина військового повинна іти за чоловіком!\n- Мабуть, не лише неприємні спогади…\n- Ну, Ви попросили порівняти… Звичайно, ні! Головне тепло пов»язане із спогадами про людей, які там жили. Що таке Сибір? Це, в основному, нащадки російської, української інтелігенції, висланої на поселення. Зрештою, жорстокі природні умови змушували горнутися людей одне до одного. За однією стіною нашої квартири жили українці, за іншою – буряти. Немає в мене сьогодні м’яса – дасть бурят. А українець запропонує поділитися свіжатиною, яку мій чоловік принесе з полювання…\n- Чоловік – мисливець?\n- У минулому. Це був нетривалий, запальний період у його житті. Загалом же він – справжній захисник природи і ніколи не дозволить собі зашкодити будь-якій тварині.\n- А чим займалися тоді Ви, окрім зрозумілих усіх материнських і «дружинних» турбот?\n- Бачили б Ви вираз обличчя зав райвно, коли він після захвату від мого «червоного» диплому вчитався у фах: «викладач молдавської мови»! Що я буду з Вами робити?», - скрикнув. Але ж я володію французькою, гарно знаю російську літературу, історію… Словом, призначили мене у школу робітничої молоді. Це – люди різного віку, які не отримали середньої освіти.\n- Ви знаєте – не можу сказати… Хоча доводилося ходити у депо, на інші місця роботи: умовляти, ганьбити за те, що не ходять до школи. Але, коли мене на певний період перевели до школи, підмінити колегу, я попросилася назад: усе ж із дорослими людьми, мені здалося, працювати простіше.\n- Тобто, до переїзду на Закарпаття Ви займалися роботою у школі?\n- Загалом досвід роботи у стандартній школі становить трохи більше року. Хоча «школи» було достатньо! Приміром, був у моєму викладацькому житті період роботи у школі закладу закритого типу.\n- Так, це була чоловіча колонія, у якій утримувалися люди, що скоїли злочини різного ступеню тяжкості.\n- Страшно… Хоча, одного дня, після повернення з БАМу, у двері нашої квартири подзвонив кремезний чоловік із величенним букетом квітів. Це був мій колишній «учень», який дізнався про мій приїзд і був уже звільнений. Він прийшов зі мною поздороватися. Так що й такі люди були у моєму житті…\n- А чому Ви не поступали на журналістику?\n- А такого факультету не було на той час в Кишинівському університеті! Згодом мені пропонували перейти на нього, але я вирішила «дійти до кінця» зі своїми. Хоча журналістський досвід почався у мене зі шкільної стінгазети, а потім час від часу я дописувала до різних видань. Уже тут, на Закарпатті, куди перевели служити чоловіка, дізнавшись про редакцію програм молдавською мовою для румунів Закарпаття, прийшла влаштовуватися на роботу. Тодішній керівник телерадіокомпанії Дмитро Воробець, познайомившись, сказав: «Іди, працюй!». Місяць придивлялася і почала працювати.\n- Традиційне питання про перший матеріал…\n- Давайте, я краще скажу про найпам’ятніший. У селі Середнє Водяне ми відзняли сліпу бабцю, яка одиноко жила на вершині гори і щодня ходила за водою, орієнтуючись по колючому дротові, натягнутому у її дворі. Голова сільської ради просив не ганьбити село, показуючи цю вбогість, але нам видалося неможливим змовчати! Буквально наступного дня після показу фільму, стареньку забрали у село, до справжньої родини, у гарні умови. Оце - дієвість журналістики!\n- Великий перекладацький досвід додав Вам проблем чи втіхи?\n- По-різному складалося… Звичайно, були дуже складні в дипломатичному сенсі переклади, були технічно складні. Тут головне, навіть не дослівно перекладати, а передавати сенс сказаного. Люди зопалу можуть «ляпнути», можуть сказати зайвого, головне – дуже відповідально усвідомлювати: від твоєї уважності, готовності, знань інколи залежить чимало…\n- Доводилося мати справу із секретними темами?\n- Доводилося підписувати зобов’язання Мовчати! Люди – різні! Я – перекладач-синхроніст. І якщо мій співрозмовник володіє словом, то можна з початку речення зрозуміти, що він скаже далі. А інколи доводилося слухати абзаци, і так і не до кінця зрозуміти, що ж він хотів сказати. Завжди непросто!\n- Мені здається, що у 80-ті роки телебачення – загалом потужна сила і люди, що тут працювали, користувалися неабияким авторитетом!\n- Ви натякаєте на «зірковість»? Від цієї хвороби я отримала гарне щеплення ще у школі. У мене була чудова вчителька російської мови і літератури, завдяки якій, до речі, я обожнюю російську літературу! Оскільки я з 5-ти років спілкувалася із російськими дітьми, яких було багато у нашому містечку, то російською я володіла чи не найкраще в школі і завжди тягнула руку для відповіді. Так от вона мені сказала: «Є така російська приказка: проти овець ти – молодець, але проти молодця – і сам вівця! Пам’ятай, Ельвіро, ти не знаєш усього!». Ці слова я запам’ятала на все життя!\nПисати інтерв’ю з Ельвірою Кілару – справа складна. Захопливих історій з її життя не вмістять шпальти жодної газети; метафоричності і багатомовності її висловлювань не передасть , мабуть, жодний журналіст; готовності розповідати про коханого чоловіка і найкращих у світі синів не витримає навіть найуважніша подруга. Проте, кілька цитат, кілька фрагментів, кілька епізодів цікавого і насиченого життя цікавої особистості закарпатського медіа-простору, я дуже сподіваюся, переконали читача у тому, що моє упереджене інтерв’ю цілком виправдане об»активною не пересічністю моєї, улюбленої співрозмовниці!


Військова присяга - Refine\nРеферати > Військова справа, ДПЮ > Військова присяга\nРитуал прийняття військової присяги як клятви воїна на вірність своєму народові, Вітчизні існує з давніх-давен. На території сучасної України його започатковано у IX ст. з приходом на наші землі скандинавів. Саме від них було запозичено цей обряд. Вступаючи до дружини, воїни клялися князеві у своїй вірності, і після цього дружинники вважалися побратимами.\nЗа княжої доби кожний полк і кожний його підрозділ мав прапор, труби, бубон — обов'язкові військові атрибути. Трубами та бубнами подавали сигнал до бою, до походу; прапор (стяг, хоругва) був символом і знаком, що об'єднував воїнів навколо князя. Усі прапори були однакової форми —: довге трикутне полотно на держаку. Відрізнялися вони забарвленням, зображеннями на них (зорі, місяць, знаки), а також тим, що прикріплялося на вершині держака (півмісяць, спис, волосся та ін.). За прапорами пізнавали, чиє то військо. Коли прапор піднімали над військом — це був урочистий знак до початку бою. Оберігав його стяговик. Навколо прапора в бою йшла завзята боротьба, всі воїни були зобов'язані боронити свій прапор. Вважалося за доблесть здобути в бою ворожий прапор: це була перемога, тріумф. Піднятий догори прапор означав, що військо добре б'ється, що його не переможено.\nГерб як символ держави виник за часів князювання Володимира Великого (?—1125). Тоді на монетах було вперше викарбувано тризуб, що став пізніше знаком могутності і сили Київської держави.\nУ козацькому війську відзнаки звалися клейнодами. Козацькі клейноди — булава, бунчук, печатка, прапори, бубни і труби (мал. 12, 13, 14). Булава та бунчук — відзнаки гетьманської влади. Бунчук — довга палиця (до 3 м) з металевим яблуком на кінці, з-під якого звисало кінське волосся. Печатка Запорізького війська була округлою, з гербом посередині, різних розмірів. Свої печатки мали військова канцелярія, кожний полк, інколи навіть сотня. У війську був один спільний прапор і були полкові та сотенні прапори.\nМали свої військові символи і січові стрільці: прапори, відзнаки роду військ, номери частин, військових посад та ін.\nУ березні 1918 р. Мала Рада УНР затвердила герб Української Народної Республіки — знак Київської держави часів Володимира (тризуб, оточений вінком із листя), великий та малий герби, відповідні печатки; було затверджено також військово-морський прапор УНР із зображенням тризуба.\nРитуал прийняття військової присяги на вірність Україні вперше був проведений Легіоном січових стрільців 3 вересня 1915 р.\nВІЙСЬКОВА ПРИСЯГА — КЛЯТВА НА ВІРНІСТЬ НАРОДОВІ УКРАЇНИ\nГромадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України, її складають в урочистій обстановці, зі зброєю в руках, біля Бойового прапора військової частини, перед строєм командирів і воїнів. Молодий воїн дає персональну клятву народові України, державі, називаючи своє прізвище, ім'я, по батькові.\nТекст Військової присяги:\nЯ (прізвище., ім'я, по батькові) вступаю на військову службу і урочисто клянусь народу України завжди бути вірним і відданим йому, сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції, законів України, зберігати державну і військову таємницю.\nЯ клянусь захищати Українську державу, непохитно стояти на сторожі її свободи і незалежності.\nЯ присягаю не зрадити народу України.\nВійськова присяга — документ юридичної сили, що має велике державне значення. Текст Військової присяги затверджено Постановою Верховної Ради України 6 грудня 1991 р. У ній сформульовано найважливіші вимоги, які ставляться до воїна і які він має неухильно виконувати в інтересах національної безпеки України. Коротко зупинимося на цих вимогах.\n«Бути вірним і відданим народові України». Складаючи присягу, воїн Збройних Сил України клянеться перед народом, державою бути вірним і відданим їм. Вірними і відданими рідній землі були запорізькі козаки, січові стрільці, борці з фашизмом у роки другої світової війни. Відданість народу, державі означає сумлінне виконання воїном своїх обов'язків щодо захисту свободи та національної незалежності держави. Вірність народу, державі означає чесне служіння інтересам усього народу, держави в цілому, а не інтересам окремих людей чи груп.\nНайтяжчий злочин — порушення Військової присяги, зрада народу і Батьківщини.\n«Сумлінно і чесно виконувати військовий обов'язок, накази командирів». Найважливіший обов'язок Збройних Сил України — забезпечення сприятливих зовнішніх умов для розбудови держави, підтримання високої боєздатності, готовності до збройного захисту незалежності, територіальної цілісності та недоторканності кордонів України. Це — обов'язок і кожного військовослужбовця. Бойова готовність Збройних Сил залежить не тільки від озброєності армії та флоту, високої організованості та дисципліни військ, а й від боєздатності кожного воїна. Щоб бути боєздатним, готовим до виконання військового обов'язку, необхідно старанно навчатися військової справи, опановувати знання та вміння, необхідні для майстерного володіння довіреною зброєю, військовою технікою. Сьогодні зброя і військова техніка є колективними засобами ведення бойових дій, тому недбале ставлення хоча б одного з воїнів до виконання своїх обов'язків може призвести до втрати боєздатності екіпажу, обслуги, підрозділу, до поразки в бою, а в мирний час — до пошкодження дорогої бойової техніки, приладів, зброї.\nНакази, розпорядження командирів видаються на основі Конституції, законів, статутів Збройних Сил України і відповідно до конкретної ситуації. Наказ командира — це закон для підлеглого. Невиконання наказів веде до зниження військової дисципліни, бойової готовності військ.\n«Неухильно дотримуватися Конституції, законів України», Кожний військовослужбовець є повноправним громадянином України, а тому він має неухильно дотримуватись вимог її Конституції та законів. Для цього слід знати зміст не тільки статутів Збройних Сил, а й інших законів України, що регламентують військову діяльність, права та обов'язки громадян.\n«Зберігати державну і військову таємницю». Служба у Збройних Силах пов'язана з тим, що воїни ознайомлюються із сучасною бойовою технікою і зброєю, їх секретними зразками, з новими військовими технологіями, документацією тощо. Така інформація не повинна дістатися зарубіжним спецслужбам і розвідкам.\nДо державної таємниці належать питання, що стосуються національної безпеки України: відомості про найновіші наукові, військові відкриття, винаходи, технології, про дислокацію підприємств оборонної промисловості, їх профіль і продукцію, про запаси й обсяг видобування особливо цінних корисних копалин, про стан промисловості, транспорту, державні запаси продуктів, хліба та ін. Військовою таємницею є інформація про дислокацію військових частин, їх чисельний склад, озброєність, зразки техніки, про будівництво військових об'єктів, бойову готовність військ, прізвища, військові звання командирів, адреси, номери телефонів військових частин та ін.\nЗберігати і не розповсюджувати державну та військову таємницю — обов'язок кожного громадянина, кожного військовослужбовця. Розповсюдження, передача такої інформації вважається злочином проти Батьківщини і карається згідно із законами України.\nДЕРЖАВНА ТА ВІЙСЬКОВА СИМВОЛІКА\nСтаттею 20 Конституції України визначено: «Державними символами України є Державний Прапор України, Державний Герб України і Державний Гімн України».\nДержавний Прапор України — стяг з двох рівновеликих горизонтальних смуг синього і жовтого кольорів. Великий Державний Герб України встановлюється з урахуванням малого Державного Герба України та герба Війська Запорізького законом, що приймається не менш як двома третинам» від конституційного складу Верховної Ради України.\nГоловним елементом великого Державного Герба України є знак княжої держави Володимира Великого (малий Державний Герб України) — тризуб.\nДержавний Гімн України — національний гімн на музику М.Вербицького із словами, затвердженими законом, що приймається не менш як двома третинами від конституційного складу Верховної Ради України.\nОпис державних символів України та порядок їх використання встановлюється законом, що приймається не менш як двома третинами Верховної Ради України.\nКожна військова частина під час формування отримує Бойовий прапор. Бойовий прапор військової частини Збройних Сил України є символом військової честі, доблесті і слави. Він нагадує кожному воїнові про героїчне минуле нашого народу, його мужність і героїзм в боротьбі за національну незалежність, про священний обов'язок бути вірним своєму народові, Батьківщині.\nБойовий прапор вручається військовій частиш на весь час її існування. Він знаходиться й охороняється у військовій частині, а під час бойових дій — в районі її розгортання. Втрата Бойового прапора через будь-які обставини є національною ганьбою, спричинює розформування військової частини, а справи тих командирів і військовослужбовців, які безпосередньо винні у цьому, розглядає військовий трибунал.\nПерейти на сторінку номер: 1 2 Версія для друку Завантажити реферат


Президент Туреччини Ердоган підписав закон про відправку миротворців до Азербайджану\nОзвучено терміни перебування турецьких військових на Кавказі\nПрезидент Туреччини Реджеп Ердоган підписав закон про відправку військ до Азербайджану\nПротягом року вони будуть задіяні в в російсько-турецькому спільному Моніторинговому центрі в Нагірному Карабасі, передає інформагентство Resmi gazete.\n"За заявою, підписаною між Азербайджаном, Росією і Вірменією, прийнято рішення про створення моніторингового центру з контролю за припиненням вогню. Туреччина завжди була і буде поруч з Азербайджаном", – йдеться в публікації.\nЗ метою моніторингу припинення вогню турецькі військові рік будуть в Карабасі. Цей термін обмежений законодавством Туреччини, згідно з яким, термін дії зарубіжної військової місії не може перевищувати один рік.\nВ указі зазначено, що відправка військових в Азербайджан "відповідає національним інтересам Туреччини", а рамки місії і чисельність військового персоналу будуть визначатися Адміністрацією Ердогана.\nЯк відомо, парламент більшістю голосів схвалив законопроект про відправку миротворців, який Ердоган подав 16 листопада.\nТаким чином Туреччина в черговий раз втратила ніс Росії, представники якої раніше заявляли, що ніяких турків в Нагірному Карабасі не буде, і що це – зона патрулювання тільки російських миротворців.\nТим часом президент Росії Володимир Путін пояснив, чому під час конфлікту в Карабасі РФ не прийшла на допомогу Вірменії. Він заявив, що цей регіон, згідно міжнародного права, належить Азербайджану. Крім того, за його словами, Вірменія сама винна, тому що не визнала НКР.\nРаніше пропагандист Соловйов заявляв, що у війні за Карабах Росія виходить зі своїх національних інтересів і їй все одно на інтереси Азербайджану, Туреччини, Вірменії та Карабаху.\nНагадаємо, Росія обдурила Азербайджан, в Держдумі зробили огидне визнання.\nОпубліковано: 18.11 17:53


На Запорізькій АЕС відбулося засідання комітету з культури безпеки | ЗАЕС\nНа Запорізькій АЕС відбулося засідання комітету з культури безпеки\nНа Запорізькій АЕС під головуванням генерального директора Петра Котіна відбулося чергове засідання комітету з культури безпеки. Під час зустрічі учасники заходу проаналізували виконання конкретних дій та заходів з культури безпеки та відкоригували плани на майбутнє.\nБезпечна діяльність підприємства, відсутність помилок є показником розвиненої культури безпеки. Запорізька АЕС в цій області має низку досягнень та утримує високий рівень. Атомна енергетика така галузь, де немає межі досконалості в тому, що стосується безпеки. І саме над цим працює комітет з культури безпеки на Запорізькій АЕС.\nВиступаючи на засіданні Петро Котін підкреслив, що треба більше уваги приділяти саме практичному застосуванню правил з культури безпеки кожному працівнику на своєму робочому місці, незалежно від рівня. Адміністрація станції прагне створити умови, в яких працівники не боялися б повідомляти про помилки, критично ставилися до своїх дій і не допускали безтурботності в питаннях безпеки.\nЗ метою забезпечення зворотного зв’язку на станції було проведене анкетування персоналу. Близько двох тисяч працівників та керівників відповідали на різноманітні питання стосовно відношень в колективах підрозділів, довіри, відкритості, своєчасного ознайомлення з нововведеннями та багато іншого. В порівнянні з минулим роком показники покращилися.\n«Дуже важливо, що всі показники безпеки і отримання зворотного зв'язку через анкетування персоналу про стан культури безпеки, політики «непокарання» на Запорізькій АЕС служать для коригування нашої діяльності і це вимагає подальшого розвитку. Розуміння особистої відповідальності та прихильності культурі безпеки в колективах станції росте», – підкреслив начальник управління професійного розвитку персоналу станції Павло Мішин.\nУспіх ведення такої політики багато в чому залежить від лідерських якостей керівників, а також створення ними відповідного соціально-психологічного клімату в колективах. Комітет з культури безпеки працює саме над розробкою конкретних заходів задля безпеки праці кожного, та підприємства в цілому.\nкультура безпеки, звіт, нарада


Хмельницька обласна рада – Сторінка 537 – Офіційний веб-сайт\nОбласна влада привітала юристів із професійним святом\n8 жовтня своє професійне свято відзначають юристи. Представників юридичної галузі Хмельниччини сьогодні у сесійній залі Будинку рад привітали керуючий справами виконавчого апарату обласної ради Валентина Поліщук та в.о. заступника голови – керівник апарату ОДА Олег Кузмінчук.\nМіжнародний інвестиційний форум «Розвиток промислового потенціалу м. Кам’янця-Подільського»\n10-11 листопада 2016 року в м. Кам’янець-Подільський (Хмельницька область) відбудеться Міжнародний інвестиційний форум «Розвиток промислового потенціалу м. Кам’янця-Подільського».\nУ Хмельницькому обласному інституті післядипломної педагогічної освіти відбулася обласна науково-практична конференція «Екологічна освіта: стан, проблеми, перспективи».\nУ Новій Ушиці навчалися депутати селищної ради\n4 жовтня цього року Хмельницьким центром перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних підприємств, установ і організацій на базі Новоушицької об’єднаної територіальної громади було проведено виїзний семінар для депутатів місцевої селищної ради.\n← Попередні 1 … 536 537 538 … 553 Наступні →


"Чоловіки - не наші батьки": Оля Полякова зізналася, хто забезпечує їхню сім'ю - MusicUkraine\n“Чоловіки – не наші батьки”: Оля Полякова зізналася, хто забезпечує їхню сім’ю\nАвтор admin На читання 3 хв Переглядів 11 Опубліковано 27.11.2019\nСпівачка не вважає, що чоловіки зобов’язані утримувати дружин\nВідома співачка Оля Полякова в цьому році відсвяткувала 15-ю річницю весілля зі своїм чоловіком Вадимом. Пара одружилася в 2004 році і виховує двох спільних дочок – Машу та Алісу. Раніше артистка намагалася не виставляти особисте життя напоказ, проте останнім часом стала більш відвертою. Так, в інтерв’ю “Каравану історій” вона розповіла, чи бувають у них з чоловіком серйозні сварки, а також зізналася, хто зараз головний годувальник у сім’ї.\nЗа словами Олі, у шлюбі партнери повинні бути щасливі – інакше потрібно щось змінювати.\n“Людям здається, що завдяки тому, що я п’ятнадцять років у шлюбі, точно знаю відповіді на всі питання. Мій досвід життя з чоловіком говорить про те, що люди повинні приносити одне одному щастя! І тільки в цьому випадку вони можуть жити разом. Якщо цього не відбувається, значить, потрібно працювати над стосунками, або міняти партнера. І нічого страшного в цьому немає”, – поділилася Полякова.\n“Часто ми сприймаємо розлучення або розставання як щось жахливе. У мене з чоловіком, звичайно, теж бувають розбіжності. Ми можемо кричати один на одного, заявляючи, що розлучимося. Але поки що це тільки крики. Досі ще жодного разу не дійшли до розділу майна. Тому що, як тільки заходить розмова на цю тему, він мені каже, що залишить мені все і піде. І я відразу думаю: “Ну як же можна розлучитися з такою ідеальною людиною?” Як говориться у відомому мультфільмі: “Така корова потрібна самому”, – зазначила зірка.\n“Про розлучення я навіть недавно говорила з моєю старшою дочкою Машею, якій чотирнадцять років. Запитала її: “Якщо ми з татом розлучимося, як ти до цього поставишся?” І вона відповіла: “Ти знаєш, я тебе зрозумію. Тому що всі мусять бути щасливі. І якщо ти більше не відчуваєш себе щасливою, то…” Потім вона, звичайно, додала: “Але я не думаю, що ви з татом нещасливі”. Мої діти відчувають всі!” – розповіла артистка.\nЩо стосується фінансів, то в їхньому житті були різні періоди – один час чоловік повністю утримував її, зараз же сталася зворотна ситуація.\n“Чоловік в самому початку мого шляху вклав свої кошти в моє просування. Але в якийсь момент через кризу сказав: “Давай сама”. Зараз я займаюся своїми справами, а він – своїми, і мої успіхи тепер стали надихати його! І його справи пішли в гору. У нас були різні періоди. Був час, коли він повністю мене утримував, а останні п’ять років – я його. І це абсолютно нормально. І мені так подобається, коли люди кажуть: “А ось вона свого чоловіка не кинула…” – розповіла Оля.\nСпівачка не вважає, що чоловіки обов’язково повинні утримувати дружину і дітей – адже вони обидва дорослі люди.\n“Я сподіваюся, так буде і надалі. І будемо ми фінансово незалежні один від одного рідні люди. Тому що я вважаю, що в нашій країні чоловіки вже не згодні, коли жінки хочуть, щоб їх утримували. І вони мають рацію. Оскільки наші чоловіки не наші батьки. Чому один дорослий чоловік повинен тягнути на собі другого, а інший до цього нормально ставитися? Я за останні два з половиною роки сама побудувала будинок, обставила його і вже в’їхала. Тепер почала будувати лазню”, – похвалилася Полякова.\nФото: karavan.ua, instagram.com\nзірки новини Оля Полякова шоу-біз


Значення пізнавальних процесів в роботі юриста\nРеферат на тему Значення пізнавальних процесів в роботі юриста\nЗначення пізнавальних процесів в роботі юриста 8 кб.\nСтан і розвиток пізнавальних процесів дітей молодшого шкільного віку 41 кб.\nЕтика і психологія в роботі юриста 8 кб.\nДіагностика пізнавальних процесів 78 кб.\nЕтика і психологія в роботі юриста 7 кб.\nРеферат Значення пізнавальних процесів в роботі юриста


Panda Jump Seasons - гра в якій ви панда і ваше завдання піднятися по деревах усе вище й вище. На шляху у вас буде багато перешкод, такі як божевільні мавпи, лисиці та птиці які заважають вам просуватися. При цьому вам необхідно збирати бонуси, при зборі яких ви отримаєте понад здібності: зберіть три однакових елемента поспіль і отримайте прискорення, а зібравши синю сферу ви станете невразливим для ворогів. Чимало людей, що грали в цю гру, особливо жирним плюсом відзначають її графіком, і з цим не посперечаєшся. Ну ми забалакались, завантажуйте і самі все побачите. Удачи!\n- Багато нових рівнів\n- Управління стрибками, атакою всього лише в один дотик\n- 4 види різних карт\n- Глобальна дошка пошани\napk13.2 MBверсія 1.0.8\nrun, runner, бігти, ігри для дітей, казуальні ігри, мультяшна, мультяшні, скакалки, тайм-кілер, екшен,


Загадки, прислів'я, прикмети та вірші про бджіл | Дитина\nЗагадки, прислів’я, прикмети та вірші про бджіл\nГоловна › Здоров'я › Дитина › Загадки, прислів’я, прикмети та вірші про бджіл\nЗагадки, прислів’я, приказки та вірші про бджіл\nБджоли, напевно, найбільш корисні для нас комахи з усіх комах земної кулі. Всі продукти життєдіяльності бджіл (а їх чимало: мед, прополіс, бджолиний віск, перга, маточне і трутневе молочко, обніжжя та бджолина отрута) людина використовує з великою користю для себе. Бджола – символ працьовитості і колективізму, користь в сільському господарстві від бджіл величезна, оскільки вони є одними з найактивніших запилювачів квіткових рослин.\nУ будиночку живуть хлопці.\nХоч вони і боляче жалять,\nЦілий день у працях,\nУ луках, у садах.\nВідвідати хочуть всі діти\nСамий солодкий будинок на світі.\nАле господарі дзижчать –\nСтрого будиночок вартують.\nЄ в саду бджолиний будиночок –\n– Хто живе в ньому? Солодкий гномик?\n– Бджоли, милий, в ньому живуть.\nТам візерунчасті соти,\nУ клітинах – мед, бджолиний працю…\nУ суєті невтомною\nБджоли всі їх облітають –\nТі годяться, ці – ні.\nБуде день – прийде старенька,\nВистачить всім – і нам, і бджіл…\nТільки вишня розцвіла\nПрилетіла в сад бджола.\nЯ давно стежу за нею,\nШукає мед вона: Жу-Жу!\n«Казка про м’яту»\nБджоли — високоорганізовані комахи. Зокрема, бджоли спільно здійснюють пошук їжі, води, житла при необхідності, спільно захищаються від ворогів. У вулику бджоли спільно будують стільники, доглядають за потомством, маткою. Кожна бджола виконує свою функцію. Молоді робочі бджоли годують молодняк, оскільки у них добре розвинене маточне молочко. Старші бджоли займаються спорудою житла — у них посилено працюють воскові залози. Бджоли середнього віку виконують роль санітарки, літні бджоли — вентиляторщицы. І лише старі бджоли займаються тим, що носять мед.\nДля отримання ложки меду 200 бджіл повинні під час збирати нектар протягом дня.\nЗа народними уявленнями, Бджоли водяться тільки у добрих людей, а лихих не люблять.\nБджолиний мед – одне з найперших ліків, використовуваних людиною.\nБджола є не тільки єдиним комах, але і єдиною живою істотою, мабуть, яке корисно абсолютно. Вона одна з небагатьох, які живуть не за рахунок когось або чогось, а виключно за рахунок нектару і пилку, які рослини віддають їй замість запилення.\nВсі продукти життєдіяльності бджолиної сім’ї, без винятку, мають харчову і лікувальну цінність. Навіть страшний бджолина отрута є ефективними ліками. Навіть після своєї смерті бджола приносить людям користь: з бджолиного підмору (загиблих бджіл) роблять ліки.\nТрутні самі меду не збирають, вони дуже сумирні, навіть жалити не вміють, але їдять мед, який бджоли заготовили на зиму. Якщо залишити зимувати в родині всіх трутнів, їм дуже багато їжі потрібно. У робочих бджіл їжі вистачає тільки для себе, тому трутнів чекає загибель.


Новий рік: Що подарувати Рибам | 1+1\nДізнавайся, як здивувати сюрпризом.\nНапередодні Нового року нам хочеться зробити приємне найближчим людям. Адже побачити їхні сяйливі усмішки — найкращий подарунок під ялинку. Для того, щоб вразити їх своїм сюрпризом було легко, пропонуємо тобі звернутися за порадою до зірок. Особливості кожного знаку зодіаку підкажуть, як зробити вражаючий презент. Сьогодні ми підготували декілька ідей для Риб.\nПредставники Риб загадкові та мрійливі. Вони мало цінують матеріальні блага, схильні довіряти своїм почуттям. Їх легко образити і важко повернути втрачену довіру. Рибам подобаються подарунки, які створені спеціально для них, мають особливий сенс, тому над презентом доведеться почаклувати, аби додати йому унікальності.\nПредставники цього знаку зодіаку оцінюють все не розумом, а емоціями. Тому практичні подарунки для них не підійдуть. Натомість варто зосередитися на сюрпризах, які подарують багато вражень. Вони точно довго згадуватимуть такий презент і будуть вдячні тобі. Обирай вечерю в ресторані чи політ на повітряній кулі, щоб вразити Риб до глибини душі.\nЗв'язок із водою\nНе дивно, що вода приваблює Риб. Дивуй абонементом в басейн, походом до аквапарку чи поїздкою на море. Таким подарунком вони точно будуть задоволені.\nРиби — творчі особистості. Вони цікавляться живописом, музикою, балетом. Можеш обирати будь-що: похід до театру, на концерт або картину, яка ідеально доповнить інтер'єр оселі.\nЇх дарувати важче, ніж будь-що інше. Якщо ти не знаєш, який жанр обрати, зупинись на романтичних історіях. Для мрійливих Риб такі книги — найкращий подарунок.\nРиби понад усе цінують увагу, витрачені час і зусилля для створення особливого для них подарунка. Не біда, якщо у тебе немає хисту до малювання чи рукоділля. Ти можеш написати вірш, зібрати спільні спогади, зробити вітальну листівку чи приготувати печиво. Покреатив — і Риби будуть у захваті.\nЩоб краще пізнати мрійливих Риб, дивись відео:\n3. Що подарувати Близнюкам на Новий рік?\n8. Що подарувати Терезам на Новий рік?\n9. Що подарувати Левам на Новий рік?\n10. Що подарувати Дівам на Новий рік?\n#новорічні подарунки #корисні поради #новий рік #найкращі подарунки #знак зодіаку #свята #зима з 1+1