Головна Реферати українською Дисертації та автореферати РОЗРОБКА ПАРАМЕТРІВ ГІДРОДИНАМІЧНОГО СПОСОБУ ЗАПОБІГАННЯ РАПТОВИХ ВИКИДІВ ВУГІЛЛЯ І ГАЗУ ПРИ ПРОВЕДЕННІ ПЛАСТОВИХ ВИРОБОК\nСИЛІН Дмитро Павлович\nРОЗРОБКА ПАРАМЕТРІВ ГІДРОДИНАМІЧНОГО СПОСОБУ\nЗАПОБІГАННЯ РАПТОВИХ ВИКИДІВ ВУГІЛЛЯ І ГАЗУ\nПРИ ПРОВЕДЕННІ ПЛАСТОВИХ ВИРОБОК\nСпеціальність: 05.15.02. – “Підземна розробка родовищ корисних копалин”\nРобота виконана в Інституті геотехнічної механіки Національної\nакадемії наук України (м. Дніпропетровськ)\nНауковий керівник - доктор технічних наук Софійський К. К.,\nзавідувач відділом проблем технологій підземної розробки вугільних родовищ Інституту геотехнічної механіки Національної академії наук України (м. Дніпропетровськ)\nОфіційні опоненти: доктор технічних наук, професор Колоколов О. В.,\nпрофесор кафедри підземної розробки родовищ корисних копалин Національної гірничої академії України (м. Дніпропетровськ)\nкандидат технічних наук Гаврилов В. І.,\nстарший науковий співробітник відділу проблем розробки родовищ на великих глибинах Інституту геотехнічної механіки Національної академії наук України (м. Дніпропетровськ)\nПровідна установа – Комплексний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут з проблем Центрального району Донбасу (ДонНДІ) Мінпаливенерго України; лабораторія технології розробки пластів, схильних до газодинамічних явищ (м. Горлівка)\nЗахист відбудеться “_8_” _червня_ 2001 р. о 1330 годині на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 08.188.01 при Інстітуті геотехнічної механіки НАН України за адресою: 49095, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, 2-а.\nЗ дисертацією можна ознайомитись у бібліотеці Інстітута геотехнічної механіки НАН України за адресою:\n49095, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, 2-а.\nАвтореферат розісланий “_7_” _травня_ 2001 р.\nд-р техн. наук ПЕРЕПЕЛИЦЯ В.Г.\nАктуальність теми. Подальший розвиток гірських робіт пов'язано зі збільшенням глибини розробки вугільних пластів, що супроводжуються підвищенням гірського тиску і температури порід, газоносності, частоти й інтенсивності газодинамічних явищ. А у Донецькому басейні кількість і середня інтенсивність викидів вугілля і газу набагато вища, ніж в інших басейнах. Застосування існуючих заходів боротьби з викидами призводить до значного збільшення витрат, зниження продуктивності праці і підвищення собівартості вугілля, а їх надійність і ефективність не дозволяють застосувати їх в усіх очисних і підготовчих виробках. Тому питання розробки параметрів гідродинамічного способу запобігання раптових викидів при проведенні пластових виробок є актуальним для вирішення важливої народно-господарської задачі підвищення безпеки праці і збільшення темпів проведення виробок.\nЗв’язок роботи з науковими програмами, планами, темами. Матеріали дисертації зв’язані з планами науково-дослідних робіт ІГТМ НАН України. Виконані дослідження здійснювалися в рамках науково-технічної проблеми “Розробити технологічні схеми способу пошарового руйнування напружених газонасичених середовищ при нетрадиційній гідродинамічній дії” (№№ держреєстрації 0183U341345 і №0114U042676), та програми Мінвуглепрому України “Розробити системи контролю, способи та технології управління станом крайнапружених і вибухонебезпечних гірничих порід та вугілля” (№№ держреєстрації UA01015901P і 0195U016052).\nІдея роботи полягае у використанні закономірностей зміни фільтраційних властивостей вугілля в процесі гідродинамічного впливу на викидонебезпечний вугільний пласт для переведення його в невикидонебезпечний стан при проведенні підготовчої виробки.\nМета і задачі дослідження. Метою роботи є обгрунтування параметрів гідродинамічного способу запобігання раптових викидів вугілля і газу при проведенні підготовчих виробок по викидонебезпечним вугільним пластам.\nОб'єкт дослідження - напружено-деформований стан викидонебезпечного вугільного пласта.\nРеферат на тему: РОЗРОБКА ПАРАМЕТРІВ ГІДРОДИНАМІЧНОГО СПОСОБУ ЗАПОБІГАННЯ РАПТОВИХ ВИКИДІВ ВУГІЛЛЯ І ГАЗУ ПРИ ПРОВЕДЕННІ ПЛАСТОВИХ ВИРОБОК


Зв’язок з Великою землею устновлена | Історичний документ | Історія\nЗв’язок з Великою землею устновлена | Історичний документ\nВажким виявилося літо 1942 року. Фашистські полчища рвалися до Волги, на Кавказ. Конче їм потрібна була нафта. У газетах, листівках і радіопередачах гітлерівці надсадно кричали про свої перемоги на півдні, про те, що ось-ось візьмуть Сталінград, Ленінград, Москву. Всілякими пропагандистськими трюками вони намагалися впливати на населення окупованих районів, деморалізувати партизанів і підпільників, послабити силу ударів.\nНе приховую, ми з тривогою спостерігали у ті дні за посиленою перекиданням фашистських військ і техніки на схід і жалкували, що не маємо зв’язку з Великою землею: як знадобилися б там наші відомості! І раптом Михайло Носко приносить від Володимира Вашкевича радісну звістку: кукшевичским товаришам вдалося встановити зв’язок з групою десантників, що приземлилися в станьковских лісах.\nНезабаром Вашкевич познайомив мене і Павла Хмелевського з командиром цієї групи, Михайлом Мінаковим і розвідницею Анею Хромової. Зустрілися ми в лісі недалеко від Кукшевичей. Мінаков — високий, стрункий, по-військовому підтягнутий — найменше походив на майстра виробничого навчання ремісничого училища, яке залишив лише місяць тому.\n— Чим ми зможемо вам допомогти? — запитав я у Мінакова.\n— Нас цікавить багато. Перекидання на залізниці та шосейних дорогах живої сили і техніки противника, гарнізони в Мінську і Дзержинську, моральний стан гітлерівських військ, дії окупантів. Словом, треба знати все, що робиться тут, всюди мати свої очі і вуха.\n— Очі є, а от з вухами поганенько, — пожартував я. — У школі тікали з уроків німецької мови, а тепер шкодуємо про це.\nЩоб забезпечувати розвідгрупу цікавить її інформацією, комітет поклав на підпільників нові обов’язки. Олексій Шалай, працював черговим по станції Койданово, повинен був повідомляти відомості про рух поїздів. За залізницею стала вести спостереження також Валя Жданович. Доповідати про зміни в гарнізоні Дзержинська зобов’язали Михайла Белькевича. Цінні відомості здобував Павло Шатилло. У коменданта Гевеке бував начальник управи Дмитрієв, до нього заходили офіцери місцевого гарнізону. В такі хвилини Павло, припавши вухом до дощаній перегородки, що відділяла його кімнату від тієї, де жив Гевеке, уважно слухав і запам’ятовував усе, про що говорили гітлерівці (він непогано знав німецьку).\nСміливими та винахідливими помічниками групи Мінакова стали Микола Юрай і Євген Вашкевич з села Шатилы. Правда, гітлерівцям вдалося напасти на слід цих розвідників. Неждано-негадано вони нагрянули в село, схопили обох, скрутили їм руки колючим дротом і на очах односельців піддали тортурам.\n— З ким пов’язані? Кому передавали відомості?! — кричав на них поліцейський, тикаючи дуло пістолета в обличчя то одному, то іншому.\nПідпільники мовчали. Вони загинули, але товаришів своїх не видали.\nВсе літо ми підтримували контакт з Мінаковим. Це була єдина жива нитка, що зв’язувала нас з Великою землею.\nРозвідники цінували нашу роботу. Влітку 1942 року Мінаков включив у свою групу подпольщицу Ганну Римар (Безнос), а восени його заступником став Володимир Вашкевич.\nРобота в підпіллі вимагала особливої обережності, змушувала враховувати кожну дрібницю. Не завжди вистачало нам цих якостей. Одного разу я ледь не потрапив у лапи ворога. Їздив на велосипеді до Юховичу. Повертаючись у місто, побачив біля скверу Павла Хмелевського. Окликнув його. Потім, не злазячи з велосипеда, повільно їхав по алеї скверу і розповідав йому про справи в загоні. Ми і не помітили, як ніс до носа зіткнулися з поліцейським Швабом та начальником жандармерії.\n— Чому ехайт на велосипед по скверу? — гримнув жандарм ламаною російською мовою. — У поліцію!\nЯ катил велосипед в досить неприємному супроводі. Справа ясна — велосипед в поліції заберуть, міркував я. Можуть навіть побити. А якщо надумають обшукати? В кишені пістолет.\nОднак мені несподівано пощастило: у сквер увірвався табун коней, яких конюх поліції гнав з пасовища. Мої супроводжуючі кинулися до нього. Я негайно ж скочив на велосипед і щодуху помчав по вулиці, потім звернув у провулок і тільки тоді зітхнув з полегшенням.


«Сімейство ведмедів на сноуборді» перемогло на 5-му Всеукраїнському фестивалі снігових скульптур у ТК «Буковель» — briz-info\n«Сімейство ведмедів на сноуборді» перемогло на 5-му Всеукраїнському фестивалі снігових скульптур у ТК «Буковель»\nВже традиційно у Буковелі відбувся фестиваль снігових скульптур « Казкова країна Буковель». Завданням п’ятого всеукраїнського фестивалю було розкриття теми «Відпочивай активно у Буковелі». Участь у ювілейному фестивалі снігових скульптур взяли 10 команд із усієї країни - в кожній по троє чоловік.\nЗа процесом створення просто неба казкового дива зі снігу впродовж трьох днів тривалості фестивалю мали змогу спостерігати всі охочі. Дітлахи тупцювали здебільшого біля міньйонів або ж посіпак, які з явились у Буковелі завдяки студентам Львівської академії мистецтв. До речі, саме ця скульптура отримала приз глядацьких симпатій. Мультиплікаційних зірок зі снігу хотіли навіть розфарбувати - проте правила конкурсу не дозволяють ані додаткових аксесуарів, ані фарб.\nПерше місце отримала скульптура сімейства ведмедів на сноуборді. Як то кажуть, сімейний відпочинок на сімейному курорті! Друге місце в Слоника на сноуборді, а третє в сноубордистів на хвилі.\nВ складі журі, минулорічні переможці фестивалю снігових скульптур, мистецтвознавці, представники курорту та, звичайно ж, глядачі.\n«Туристичний комплекс «Буковель» завжди був і залишається оазою для митців та творчих людей. Ми проводимо різноманітні пленери, мистецькі акції, запрошуємо представників різних стилів та видів мистецтва до нас, аби зробити курорт милим для ока. Поступово на території комплексу з’являються різноманітні мистецькі творіння. Хоч і не на довго, але скульптури зі снігу прикрасять площу біля головної ялинки Карпат та додадуть позитивного настрою нашим гостям. Шкода, що вони з закінченням зими розтануть ,проте вже наступного року будуть нові, я впевнена ще цікавіші», - наголосила Олександра Мечева представник курорту в журі конкурсу.\nЯк зазначили, члени журі, з кожним роком зростає майстерність скульптур та більше уваги приділяють деталям.\nМитцям, яких визнали переможцями цьогорічного фестивалю - подарункові скіпаси та проживання на гірськолижному курорті, де сніг - обов язкова умова доброго відпочинку. Що ж до парку снігових скульптур - ці творіння зустрічатимуть із відпочивальниками тутешній оксамитовий сезон.\n«Зима добігає свого завершення, але лижний сезон продовжується. Цього року цілу зиму погода тішила Буковель снігопадами, завдячуючи цьому ми маємо дуже багато снігу на трасах і сезон триває. Ну а ми в свою чергу, даруємо туристам шалені знижки, адже вже за тиждень, з 26 лютого, стартує «Оксамитовий сезон», а це означає що катання та проживання буде набагато дешевшим», - зазначає речниця ТК «Буковель» Оксана Островська.\nВ міському парку встановили дві нові скульптури


500 грн1000 грн2000 грн3000 грн\nЗагальна назва : Подарунковий сертифікат\nДумаєте, що подарувати своїм друзям чи рідним, які полюбляють рослини? У нас є чудова ідея подарунку! Подарунковий сертифікат від "Зелених Янголів" - це те, що гарантовано сподобається любителям рослин! 73% наших клієнтів, що взяли участь в опитуванні, відповіли, що хотіли би отримати такий подарунок на Новий Рік.\nДіапазон номіналів нашого сертифікату дозволить обрати його в якості корисного та приємного подарунку абсолютно на будь-яку подію!\nПереваги нашого сертифікату:\n- красивий презентабельний вигляд\n- номінали від 500 до 3000 грн\n- можливість використати сертифікат протягом року (з моменту оформлення).\nДо сертифікатів з номіналом від 1000 грн додаємо подаруночки-сюрпризи від "Зелених Янголів"\nЗагальна назва Подарунковий сертифікат\nНаш подарунковий сертифікат можна презентувати на будь-яку подію! Гарантовано сподобається люителям рослин :)\nПодарунковий сертифікат 11 міс. тому


Дитячі дивани та меблі в дитячу кімнату\nМеблі в дитячу, обираємо дитячий диван\nВсі батьки бажають для своєї дитинки кращого. Це також стосується і меблів в дитячу кімнату. Дуже важливо, аби малеча затишно себе почувалася у власній кімнаті. І при всьому цьому дитячі меблі обов'язково б були безпечними, надійно закріпленими, без гострих країв та маленьких з'ємних детальок.\nВ нашому магазині ви з легкістю зможете підібрати дитячі дивани та інші необхідні вам речі для інтер'єру в дитячу. А ваше чадо з задоволенням буде залишатися грати та відпочивати в своїй улюбленій кімнаті.\nНа нашому сайті представлений великий асортимент диванів в дитячу, різні за кольорами, тканинами та дизайнами:\nДивани для хлопчиків(в формі машинок, корабликів та інші);\nДивани універсальні, для хлопчиків та дівчаток(в формі ведмедика, сонечка і т.д.);\nДивани для підлітків та інші.\nДитячі дивани у нас всяких розмірів та з різними способами розкладання, так що ви зможете вибрати те що потрібно вам і вашій дитині. Коли таке спальне місце складене, то займає зовсім мало місця, а це не мало важливо, бо діти люблять простір для ігор. А коли диванчик розкласти, то для спання його вдосталь не те що малечі, а й дорослій людині.\nДля дитячих меблів у нас використовуються тільки якісні матеріали, різна деревина для корпусу,, натуральні тканини і наповнювачі, високоякісна і безпечна фурнітура, пружинні та безпружинні блоки та інші. Придбавши меблі в нас, будьте впевнені, що вони прослужать вам багато років!


Верховна Рада України на позачерговому засіданні у вівторок, 27 квітня, ухвалила за основу законопроєкт №5065 про фінансові послуги та фінансові компанії. За відповідне рішення проголосувало 247 народних депутатів.\nЯк раніше пояснювали в НБУ, документ встановлює межі для всіх фінпослуг в Україні та єдині базові підходи до регулювання та захисту прав споживачів. Крім того, він містить норми щодо регулювання менш ризикового сегмента фінансових установ: фінансових компаній та ломбардів.\nІ визначає два типи послуг: фінансові та супровідні. До перших належатимуть страхування та перестрахування; надання коштів у кредит; залучення коштів, що підлягають поверненню; фінансовий лізинг; факторинг; надання гарантій; торгівля валютними цінностями; фінансові платіжні послуги; послуги на ринках капіталу; послуги у сфері накопичувального пенсійного забезпечення.\nДо другого виду — послуги агентів та брокерів, а також допоміжні послуги (інформаційні, інкасаторські, бюро кредитних історій). Фінпослуги вимагатимуть обов’язкової ліцензії, тоді як допоміжні — лише реєстрації.\nНаразі чинним є закон “Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг”, який було ухвалено 2001 року й відтоді комплексно не переглядався.\nНагадаємо, наприкінці квітня Нацбанк затвердив вимоги до структур власності надавачів небанківських фінансових послуг і визначив чіткі критерії їхньої прозорості.\nКрім того нещодавно в НБУ затвердили тимчасові умови для отримання ліцензій небанківськими фінустановами.


Прізвищем землячки планету нарекли - Piвнe-Paкуpc\nПрізвищем землячки планету нарекли\nПригадується, як урочисто, в присутності батьків, у залі органної та камерної музики під час обласного зльоту молоді “Творче обдарування” нагороджували призерів і переможців учнівських олімпіад та конкурсів. Серед іменних ознак виділимо премії імені Грицька Чубая (в галузі української філології) та імені Мотрі Братійчук (в галузі фізики).\nЯкщо про поета-шістдесятника, уродженця Рівненщини (нещодавно відзначалася 25-та річниця його смерті) нині вже відомо чимало, то про Мотрю Братійчук, по суті, мало відає широкий загал, бо її ім’я лише зараз повертається до земляків.\nПовертається, на жаль, тоді, коли талановита землячка вже скінчила свій земний путь. Тим часом, уродженка села Верба, що в Дубенському районі, здобула заслужене визнання в наукових колах не лише України, але й багатьох інших країн. Ось що вдалося дізнатися про неї.\nДоля була не вельми прихильною до єдиної дочки заможного хлібороба Василя Братійчука, грамотного, начитаного, авторитетного в сільській громаді, якого після вересневих подій 1939 “совєти” визнали куркулем. Вірні люди попередили непримиренного до зла й несправедливості активіста “Просвіти”, церковного хориста, що його мають заслати у Сибір. І вирішив вербчанин урятуватись від напасті, але під час переходу кордону на Захід був затриманий і загинув у одному зі страшних таборів ГУЛАГу. Ніхто не знає і тепер, де його могила.\nМотря гарно закінчила середню школу №1 в Дубні, стала студенткою Київського державного університету імені Тараса Шевченка. Кілька разів через батька її намагалися “вичистити” з ВНЗ “пильні вартові” більшовицької ідеології, та заступилися авторитетні професори. Вдалося отримати диплом, навіть до аспірантури вступила, обравши дещо незвичну спеціальність - “астрофізика”. Бо любила полісянка зоряне небо над рідною Україною, мріяла прилучитися до його таємниць і прислужитися незвіданій науці.\nУ 1957-му молода викладачка організувала при Ужгородському університеті станцію наукових оптимальних спостережень за штучними супутниками Землі. Через 12 літ на базі станції відкрито відділ космічних досліджень проблемної лабораторії фізики електронних зіткнень, керівником якого була до останніх днів життя. Чи не парадокс: дочку репресованого “неблагонадійного” допустили до державних таємниць, її даними послуговувались високі чини аерокосмічної галузі?\nЗа 74 роки, відведені долею, пані Мотря встигла багато. Стала “Відмінником народної освіти України”, лауреатом премії Академії наук СРСР та премії Української астрономічної асоціації, була членом Міжнародного астрономічного союзу. І громадської роботи не цуралась: організувала студентський мистецький клуб “Евріка”, плідно працювала у Всеукраїнському жіночому товаристві імені Олени Теліги. Кандидат фізико-математичних наук, професор, вона заснувала в Ужгородському державному університеті аспірантуру з астрономічних напрямків, де отримали путівки у велику науку понад 300 фахівців галузі. Учнями її були два члени-кореспонденти НАН, шість кандидатів наук. А ще прізвище Братійчук стояло на 120 друкованих працях: наукових дослідженнях, методичних розробках, популярних брошурах. Недарма 1996 року міжнародний астрономічний союз присвоїв малій планеті №3372 прізвище нашої землячки, визнавши її авторитет у науковому світі. До речі, єдиній серед українських вчених-жінок. Астероїд відкрили 12 років тому працівники обсерваторії Криму.\nРідко приїжджала на вулицю Воля, де пройшли дитячі роки, в гості: робота у вузі, відрядження на теоретичні семінари, міжнародні конференції, колоквіуми. Вийшло так, що була одинокою, та любила рідню, всіляко підсобляла. Доглядала стареньку племінниця Руслана, котра закінчила математичний факультет Ужгородського держуніверситету. Вона і провела тітку в останню дорогу. Похоронена Братійчук у рідній Вербі, могила її поруч із могилою матері, Марії Лук’янівни. А доглядає місце вічного спочинку великої трудівниці її двоюрідна сестра Олександра Буханська.\nЧимало цікавого вона розповіла про родичку, показала окремі документи, що стосуються невтомного ветерана астрономії та космонавтики. Зацікавили мене співчуття, що надійшли у Вербу. Московські вчені звуть Мотрю Братійчук “піонером у організації спостереження за штучними супутниками Землі”; співробітники Кримської обсерваторії НАН сумують через втрату вченого з великої букви, прекрасної душі людини; їх колеги з Одеської астрокосмічної обсерваторії-лабораторії підкреслили “життєлюбство, високий професіоналізм, шляхетність” науковця; пулковські астрономи відзначили “великі організаторські здібності прекрасного вченого і керівника славного колективу”; у телеграмі з Кримської астрофізичної лабораторії є рядок про важливу роль “великого дослідника, дивної людини розвитку астрономії України”. Академіки з Вірменії, Грузії, Москви, Харкова, високі чиновники Міністерства освіти і науки України наголошували на відданості вербчанки великій науці.\nЦе я до того, що на Дубенщині мало зроблено для пошанування всесвітньовідомої вченої. Не з’явилася меморіальна дошка на школі, де вона вчилась, не назвали одну з вулиць села її іменем. В Ужгороді заснували регіональну премію імені Братійчук для молодих учених-астрофізиків, а от у районі пообіцяли таку премію для кращих членів МАН, та далі слів діло не пішло. Невідома доля книги “Через терни - до зірок”, що мала познайомити широкий загал із непересічною постаттю, вихідцем із поліського краю. Прикро, та юні вербівчани не знають дороги до її могили. А у високості десь пливе небесне тіло, назване на честь ученої. Хочеться вірити, що і на малій батьківщині вона буде належно поцінована.\n30.10.2008 Василь Яноші, Дубенський район\n• Чому не варто кип’ятити воду двічі  (483)\n• Щоб овочі в холодильнику були тривалий час свіжими, помістіть туди звичайну губку  (460)\n• Пиріг з зеленою цибулею  (450)\n• Гостра бюджетна пандемія…  (428)\n• 5 хитрощів, як правильно використовувати фольгу  (425)\n• Живи до ста!  (355)\n• Як позбутися шпори на п’яті  (238)\n• Про здобутки Рівненщини - у річницю президенства Володимира Зеленського  (233)\n• Аудитори Рівненщини з початку року попередили порушень за процедурою закупівель на понад 72 млн грн  (232)\n• Рівнян запрошують на дитячий кінофестиваль «Children Kinofest» онлайн  (231)\n• Масштабна спецоперація на Рівненщині: викрили мережу «реабілітаційних центрів»  (227)\n• Бюджет і ми…  (227)\n• Коли відкриються рівненські садочки?  (217)\n• У Здолбунові підпалили авто підприємця  (216)\n• Живи до ста! (355)\n• Про здобутки Рівненщини - у річницю президенства Володимира Зеленського (233)\n• Аудитори Рівненщини з початку року попередили порушень за процедурою закупівель на понад 72 млн грн (232)\n• Рівнян запрошують на дитячий кінофестиваль «Children Kinofest» онлайн (231)\n• Масштабна спецоперація на Рівненщині: викрили мережу «реабілітаційних центрів» (227)\n• Бюджет і ми… (227)\n• Коли відкриються рівненські садочки? (217)\n• У Здолбунові підпалили авто підприємця (216)\n• Що робити, якщо дитину покусали комарі (216)\n• У двох ДТП травмувалося п’ятеро осіб (72)\n• На Рівненщині розпочався перший етап аудиту земель (70)


Текстильні шпалери - купити тканинні шпалери в Києві, Харкові - мережа магазинів Маестро\n619 грн/рул. Залишилось 11 рул.\n619 грн/рул. Залишилось 12 рул.\n677 грн/рул. Залишилось 32 рул.\n677 грн/рул. Залишилось 12 рул.\n692 грн/рул. Залишилось 16 рул.\n677 грн/рул. Залишилось 15 рул.\n677 грн/рул. Залишилось 16 рул.\n677 грн/рул. Залишилось 14 рул.\nТекстильні шпалери - краще рішення для обробки стін, якщо в оформленні інтер'єру ви цінуєте респектабельність і натуральність матеріалів.\nТекстильні шпалери мають двошарову структуру. В якості основи використовуються флізелін або папір. Верхній декоративний шар складається з цільного полотна тканини (льон, шовк, бавовна) або з окремих натуральних або змішаних волокон ниток, що утворюють на поверхні текстильну фактуру і малюнок.\nКупити тканинні шпалери в Україні\nВ асортименті Маестро представлені тканинні шпалери для стін італійських і німецьких брендів. Ці покриття відрізняються ексклюзивним дизайном і відповідають всім європейським нормативам якості та екологічної безпеки.\nЗалежно від розмірів полотен і способу монтажу текстильні матеріали виробляються двох видів:\nшовні покриття - з шириною рулону від 0,5 до 1,5, які монтуються на стіни стандартним способом;\nбезшовні - мають ширину рулону, рівну висоті стіни. Для обклеювання приміщення використовується всього одне полотно, що дозволяє створити суцільне покриття.\nЛицьова поверхня текстильних шпалер може бути виготовлена як з натуральної тканини (льон, шовк, джут, бавовна, фетр шерсть), так і синтетичної (віскоза, поліамід). Властивості текстилю визначають гладеньку фактуру шпалер або, навпаки, ворсисту і матову. За способом забарвлення шпалери бувають як однотонними, так і з різнобарвним візерунком.\nДо особливих переваг текстильних шпалер відносяться хороші теплоізоляційні властивості і здатність поглинати звуки. Так, для обробки стін музичних класів, домашніх кінотеатрів та офісів, виробляються покриття зі спеціальною шумоизолирующей підкладкою.\nКупуючи тканинні шпалери, слід враховувати, що вони вимагають дбайливого догляду. Оптимальний варіант - сухе чищення пилососом і протирання поверхні м'якою тканиною. Використовувати вологе прибирання можна лише для покриттів, просочених водовідштовхувальними складами.\nШпалери на тканинній основі мають безліч переваг:\nзавдяки спеціальним просоченням, відштовхують пил, вологу і не накопичують запахи.\nФлізелінова основа надає тканинним обям додаткові якості:\nпростота монтажу, оскільки клей наноситься на стіну;\nмаскування дефектів стін;\nздатність добре пропускати повітря.\nМережа магазинів Маестро пропонує купити текстильні шпалери тільки перевірених часом брендів і за прийнятними цінами. У нас найширший в Україні каталог шпалер, що дозволяє вибрати варіант на будь-який смак.\nЦіна на текстильні шпалери в магазині Маестро\nЦіна на тканинні покриття формується в залежності від таких факторів, як тип основи, технологія виготовлення, якість барвників, складність орнаменту, наявність захисного покриття. Але головне - це натуральність матеріалів верхнього шару.\nТак, в наших салонах ціна рулону шпалер Erismann, з покриттям на основі бавовни та віскози, становить від 547 грн, а рулону AS Creation (з переважанням натурального шовку в декорі) - від 1395 грн. Різниця у вартості цілком виправдана: вироби з шовку відрізняються красивою тонкою текстурою, дивним блиском і довговічністю.\nПри цьому ви можете бути впевнені, що у нас найнижчі ціни в Україні. Наша компанія працює з європейськими виробниками шпалер безпосередньо, без посередників і націнок.\nШпалери на тканинній основі представлені в мережі магазинів Маестро. Ознайомитися з асортиментом ви можете в салонах, розташованих в Києві, Харкові чи по фото в каталозі нашого інтернет - магазину.\nЧому покупці нас вибирають:\nУ нас представлена тільки сертифікована продукція відомих виробників.\nКонсультанти магазину Маестро дадуть відповідь на всі ваші питання і допоможуть розрахувати потрібну кількість рулонів.\nУ нас можна замовити послуги професійного дизайнера.\nЗабезпечуємо швидку доставку товару в будь-яку точку України.\nЗавдяки постійному складського запасу, ми доставляємо замовлення максимально оперативно.\nЗапрошуємо вас відвідати наші салони в Києві і Харкові. Зробити замовлення можна за телефонами, вказаними на сайті або замовити зворотний дзвінок. Ми завжди раді допомогти вам!


За ескізами малюнків Василя Кричевського створюють пазли і сценічний одяг | Музей Івана Гончара\nЗа ескізами малюнків Василя Кричевського створюють пазли і сценічний одяг\n02 липня 2015 о 21:36 | Відбулося\nДо кінця літа у Києві, в Музеї Івана Гончара, триватиме міжмузейна виставка «Три виміри Василя Кричевського: від народної орнаментики до національного стилю». Цього прізвища кілька десятиліть не згадували в історії української архітектури і мистецтва. Але саме Василь Кричевський створив, зокрема, Музей Тараса Шевченка у Каневі і його багате орнаментальне оздоблення. За його планами побудовано дім Полтавського земства, який свого часу став зразком нового архітектурного стилю — українського модерну. (У цьому приміщенні тепер Краєзнавчий музей). Дослідник Вадим Павловський у виданій в 1974 році у США монографії писав: «Своєю строгістю, стриманістю й простотою рисунка, а поряд з тим — вибагливістю фантазії, абстрактні орнаментальні композиції Василя Кричевського нагадують фуги й інвенції Баха».\nНа нову виставку в Музеї Івана Гончара зібрали оригінали ескізів Василя Кричевського з Національного музею-заповідника українського гончарства в Опішні, Музею мистецької родини Кричевських, художніх музеїв Національного та Харківського, додали старих видань із Музею книги і друкарства України. Доповнили «Три виміри Василя Кричевського…» ескізами, вибійками та керамікою його учня і послідовника Олександра Саєнка. Актуалізували народне й авангардне за Кричевським також у графіті, писанках (на страусиних яйцях), оздобленні автівок і великих настінних пазлах на магнітах. Також представлені ескізи сценічного вбрання для співачки-письменниці Ірени Карпи з елементами від робіт Василя Кричевського від дизайнерiв-початкiвцiв. Гостей презентації «Трьох вимірів…» навіть частували зготованою у великому казані на подвір’ї Музею Івана Гончара стравою, рецепт якої є у «Кухарській книзі» дружини Василя Кричевського — Євгенії Щербаківської.\n«Концептуальна ідея виставки полягає у сучасному потрактуванні десятиліттями замовчуваних радянською системою світоглядних бачень, новаторських потуг і мистецьких здобутків визначного українського маляра, архітектора і графіка, творця Українського державного герба і нового українського стилю в архітектурі Василя Григоровича Кричевського, — каже Ігор Пошивайло, куратор «Трьох вимірів…», заступник директора Музею Івана Гончара. — Готувалися до відкриття десь iз півроку. Хотіли представити щось оригінальне й цікаве. Сфокусувалися на орнаментиці. Її важко презентувати, бо має камерний характер. Тому й вирішили актуалізувати ці духовні надбання. Значна частина експонатів виставки — з Музею гончарства в Опішні. (Нас інколи навіть плутають: музей Гончара і музей гончарства). Співпраця наша давня. Музей гончарства свого часу підхопив нашу ідею створення Музею родини Кричевських в Опішні, де за проектом Василя Григоровича 1916 року було зведено у стилі українського модерну будівлю гончарного навчально-показового пункту Полтавського губернського земства. Туди передали значну частину робіт майстра родичі зi США».\nДо закриття виставки планується приїзд зі Сполучених Штатів онука-тезки Василя Кричевського — Василя Лінде-Кричевського. Також організатори обіцяють презентувати новий документальний фільм про митця.\numoloda.kiev.ua (текст), Богдан Пошивайло (фото), НЦНК “Музей Івана Гончара”


Огляд мультіварок з режимом хлібопічки\nСучасні технології не стоять на місці, пропонуючи споживачеві все більше і більше цікавих приладів-помічників. Але як бути, якщо хочеться придбати все, а місця для цього фізично немає, враховуючи невеликі квадратні метри кухні? Купувати комбіновану техніку! Мультиварка з функцією хлібопічки (2 функції в одному пристрої) - один з тих прикладів, які здатні зайняти гідне місце на будь-якій кухні.\nМультиварка або хлібопічка? Не варто мучитися питанням. Технічний гібрид здатний і смачно приготувати, і спекти ароматний домашній хліб. Переваги в придбанні такого приладу очевидні:\nТехніка 2 в 1 виконає якісну термообробку всіх поміщених в неї продуктів. Крім можливості спекти хліб, додатково в агрегаті можуть бути представлені функції пароварки, жаровні і навіть йогуртниці.\nВеликий вибір рецептури представлених страв.\nПрилад дуже ергономічний і займає мінімум місця при своїх наявні можливості (2 прилади в одному пристрої).\nНе обійшлося без деяких недоліків:\nВажливо підібрати модель з замісом тесту - найчастіше вона вже апріорі є в подібних варіантах. І це породжує нові проблеми: функція виявляється досить вразливою і часто ламається, не дивлячись на механічний привід.\nНайчастіше в мультиварці задіяні тільки два місця розташування нагрівальних елементів - це бічні сторони і низ. Це створює додаткові проблеми для отримання золотистої скоринки.\nОсобливості роботи приладу мультиварки з режимом хлібопічки\nМожливість випікання хліба - це «фішка» подібних агрегатів. Процес ділиться на наступні етапи:\nКористувачеві залишається лише невелике завдання - зібрати всі інгредієнти в правильній пропорції в чаші приладу.\nПри бажанні можна відкласти приготування до ранку, щоб під час завтра насолоджуватися смачною випічкою, в цьому допоможе функція «відкладений старт».\nВесь процес займає не більше 3, 5 годин. Однак відразу діставати і різати продукт з хлібопічки-мультиварки не рекомендується. Варто трохи почекати - найкраще поставити свіжоприготований хліб на решітку для гриля. Таким чином дно товару не відволожиться, і виріб збереже нормальні м'якість і пружність.\nЗа відгуками користувачів, найкраще в таких приладах, де представлені 2 функції, виходить простий хліб з пшеничного борошна. А ось якщо використовувати темну муку, то такий продукт може вийти досить важким і не завжди пропечеться зсередини. Якщо ж в рецепті передбачені насіння, то виріб пропечеться повністю, але саме насіння можуть бути перемелений лопатою в чаші. Взагалі в мультиварці можна приготувати такі види хліба:\nкекс і інші варіанти.\nА ось і типові помилки у тих, хто тестує подібне чудо техніки в перший раз:\nЯкщо забути зняти захисний екран, то хліб зверху відволожиться і в цілому погано підніметься.\nЯкщо залишити хліб на підігріві на ніч, він може відволожитися внизу.\nОгляд популярних моделей 2 в 1\nНа полицях магазинів і сторінках сайтів-продавців представлений товар від різних виробників. Кожен з них по-своєму гарний.\nТехніка від Vitek включає в себе можливості 3D-нагріву. Добре, що у таких пропозицій є 2 чаші (в одній можна пекти хліб і дати йому «достоятися», а в другій приготувати інші блюда). Агрегат пропонує багато видів смачної випічки.\nЩо стосується мультиварки від Редмонд, то в ній теж представлені великі можливості. Неоднозначно те, що в багатьох моделях немає замісу тіста, але зате прилад здатний розтавати тісто. Вбудована програма може коригувати бажаний результат.\nУ моделі 0523AD бренду Polaris теж є можливість випікати хліб - для цього навіть передбачена мірна ложка, що має 2 ємності. Головне перед початком роботи - зняти захисний екран, що стоїть на кришці. У цьому режимі у приладу представлено 12 автоматичних програм. Окремо можна запрограмувати корочку і навіть розмір майбутньої буханки.\nМодель мультиварки MARTA MT-1 963 теж має можливість випікати хлібобулочні вироби. При цьому техніка можна підтримувати підігрів протягом 24 годин.\nА в приладі «2 в 1» VITESSE VS-576 не варто боятися, що кінцевий продукт підгорить: спрацює автоматичне відключення при перегріві.\nСьогодні дійсно реально встигати приготувати кілька продуктів за один відрізок часу - особливо, якщо на підмогу приходять прилади, що поєднують 2 важливі функції. Мультиварка і одночасно хлібопічка стане справжньою помічницею на будь-якій кухні, залишається тільки підібрати оптимальну для себе модель.\nЗ тих пір як закон дозволив населенню користуватися нелетальними засобами самооборони, Ешу (електрошокові пристрої) почали продавати чи не в підземних переходах. Насправді така зброя, хоч і не вимагає отримання ліцензії, підлягає обов'язковій сертифікації, а значить, купувати його слід тільки в спеціалізованому магазині, який може надати потрібний документ. Крім того, варто заздалегідь подумати, який саме шокер забезпечить вашу безпеку в вуличному конфлікті.Кращі виробники електрошокерів - яку фірму вибрати Незважаючи на велику кількість марок, що пропонують «цивільні» іскрові розрядники, л\nНоу фрост або краплинний холодильник - що краще?Пароочисник - кращий засіб для догляду за одягомЯк зробити ремонт соковижималки своїми рукамиВарильні панелі від провідних виробників: кому віддати перевагу


Пророцтва Вольфа Мессінга на 2021 рік для України\nHome / Предсказания / Пророцтва Вольфа Мессінга на 2021 рік\nViktoriya 1 июля, 2021 Предсказания Комментариев нет\nПророцтва Вольфа Мессінга на 2021 рік для України – це невеликий фрагмент тексту, який трактується довільно, йому надається той сенс, який хоче бачити черговий автор. Відразу варто згадати, що в ньому немає ніяких згадок про вставання з колін і прийдешньому економічному процвітанні, які постійно цитуються на патріотичних сайтах. Як немає і пророкувань про прийдешнє військове протистояння двох країн-України і Росії, зате є слова про швидке потепління у відносинах між ними.\nОсобистість знаменитого Менталіста досі викликає неоднозначне ставлення-люди, налаштовані скептично, називають його шарлатаном, у якого безсумнівно були видатні здібності. Саме вони сприяли успіху в уявленнях бродячого цирку, з яким він кілька років подорожував. Його знаменита книга написана журналістом м.Хвастуновим, і всі фантастичні відомості були не просто придумані співробітником «Комсомольської правди», а й схвалені естрадним артистом.\nПеревірка історичних відомостей показала, що кожен прогноз від Вольфа Мессінга (навіть за умови, що він автор гучної книги) написаний в період, коли він лікувався у знаменитого психіатра від численних фобій. Людям властиво бажання заглянути в майбутнє, тому всілякі пророцтва і передбачення від астрологів і віщунів – постійна тема, предмет пильної уваги. Ті, хто хоче вірити в їх правдивість, навмисно пропускають невдалі передбачення і акцентуються на тому, що в якійсь мірі збіглося з реальними подіями.\nОднак навіть найвідоміший факт, на думку адептів, що підтверджує пророцтва Вольфа Мессінга-вказівка дати закінчення війни (8 травня), можна витлумачити двояко. Одні люди впевнені, що він вказав правильну дату – день підписання капітуляції фашистською Німеччиною. Інші нагадують, що рік їм не називався, треті-що 8 травня не було закінченням війни, тому що радянським солдатам ще довелося брати участь у розгромі мілітаристської Японії.\nНа українських сайтах, в безпорадних публікаціях, можна зустріти згадки, що довільно витлумачені передбачення Мессінга на 2021 рік для України знайдені в якихось нових, невідомих світу рукописах. Нічого подібного не відбувалося після смерті народного артиста РРФСР.\nВсе, що було відомо і раніше, – з одного і того ж джерела. І як би не хотілося цього українським авторам, ніяких нових не було виявлено, а зміст старих давно відомо і навіть частково знаходить підтвердження:\nВ. Мессінг писав свої передбачення по роках, тому не можна говорити, що він несвідомо помилився і події відбулися раніше або пізніше зазначеного терміну.\nВін передбачав Росії економічні складнощі протягом п’яти років, які приведуть до її зміцнення. Все так і є, введені Америкою і Європою санкції створили певні труднощі, але призвели до розвитку власної промисловості через необхідність імпортозаміщення.\nВін говорив про кризу влади в Білорусії і про те, що республіка з честю вийде з цього складного періоду. Правдиві передбачення 2021 від Вольфа Мессінга – в тому, що він безпомилково охарактеризував тактику РБ – вона вміло лавірує між двома таборами і примудряється не тільки залишатися стабільною, але і отримувати певні бонуси.\nУ тому ж, 2021 передбачене поява нового пророка, який повинен відкрити спільну світову релігію і привести земні народи до миру, процвітання і братерства. Поки нікого підходящого для цієї ролі немає на горизонті. Про це говорила і Ванга, але це не означає, що незабаром на Землі з’явиться новий Месія.\nЩо ж стосується Росії і України, у яких будуть складнощі через страшну інфекцію, то для РФ це незабаром має змінитися на процвітання і нові економічні досягнення-і це за словами Мессінга. Ніякого розпаду, падіння або руйнування, як цього хотілося б авторам деяких публікацій, в РФ не очікується.\nУкраїна: правда і вигадка\nПередбачення Вольфа Мессінга на 2021 рік для України підтверджує його здатність до передбачення, що вже виявилася шістьма роками раніше. Він говорив, що країна буде втягнута в тривалий і кровопролитний конфлікт, і так воно і виявилося.\nМессінг стверджував, що винуватцем громадянської війни буде влада, яка призвела її до такого варіанту подій. У В. Мессінга стверджується, що в результаті цього конфлікту вона втратить частину своїх територій – Крим вже повернувся на свою історичну батьківщину, не виключено, що і Донбас, де гине мирне населення – люди похилого віку і діти, теж віддасть перевагу інший шлях.\nНікому з українських патріотів-русофобів не подобається, що передбачення Вольфа Мессінга 2021 рік для України містить твердження про потепління відносин між країнами, намічене якраз на 2021. Про нього свідомо замовчують, замінюючи фразами»встане з колін, впевнено піде до економічного процвітання, отримає сильного союзника за океаном”.\nІ Ванга, і Вольф Мессінг згадують про те, що через пару десятиліть США втратить роль світового диктатора, стане країною, з якою ніхто не буде рахуватися. Не можна трактувати пророцтва вибірково, відкидаючи те, що не підходить і перебріхуючи залишився в свою користь. Військового протистояння, на думку великого Менталіста, між Росією і Україною не буде. Як і не буде нових документів, на які можна посилатися в довільному тлумаченні всім відомого тексту.\nАдже в ньому ні рядки про союзництво, тим більше, повноправне, з Америкою. А економічне процвітання, можливо, почнеться тільки після того, як країна вийде з-під зовнішнього управління і знову налагодить взаємовигідні відносини з найближчими сусідами.\nАле якщо вірити пророцтвам Мессінга не вибірково, а повністю, то незабаром і справді з’явиться новий, великий пророк з універсальною релігією, який приведе всі народи землі до миру і благоденства. Залишилося вирішити, чому в. Мессінг був упевнений, що Китай в цей період почне Ядерне бомбардування Кореї і Японії, і Росії доведеться втручатися, щоб вирішити конфлікт в Азії. Будемо сподіватися, що не всі його передбачення збудуться, як це було і раніше.


Як правильно зберігати імбир | harchi.info\nЯк правильно зберігати імбир\nІмбир - потужний суперфуд, який володіє протизапальною та антибактеріальною властивостями. І у свіжому, і у меленому вигляді ця східна спеція - справжня скарбниця вітамінів та мікроелементів, у боротьбі з інфекційними захворюваннями та застудою - просто незамінний інгредієнт. При цьому, доведено, що у свіжому вигляді він є набагато кориснішим, ніж у сушеному. Термін придатності кореню імбиру коливається від місяця до 2 років залежно від того, як ви зберігаєте спецію. Давайте дізнаємось, як зберегти корисні властивості імбиру в домашніх умовах якомога довше.\nПеред тим, як придбати імбир, зверніть увагу на його зовнішній вигляд: корінь повинен бути гладким, твердим, шкірка тонка, без глибоких зморшок і сильно випираючих волокон. Корені середньої товщини, зазвичай, найбільш молоді та свіжі - їх і вибирайте. Ідеальне місце для свіжого імбиру - холодильник. У спеціальному непроникному пакеті із зажимом від зберігатиметься до 3 тижнів.\nУ випадку, якщо під рукою немає харчового пакету, його може замінити рушник і пакет. Для цього обгорніть нечищений імбир рушником, не залишаючи відкритих ділянок, а після покладіть у паперовий пакет, попередньо випустивши з нього все повітря. У такому вигляді спеція може зберігатися протягом декількох тижнів.\nЩе один спосіб - помістити чищений імбир у банку з алкоголем (особливим попитом у цьому випадку користуються горілка та херес). Також можна використовувати саке, рисовий оцет або рисове вино, але перші 2 варіанти є більш підходящими - горілка і херес менше всього змінюють смакові якості та аромат імбиру і впливають на його корисні властивості, зберігаючи їх протягом 2-3 місяців.\nРетельно запакований пакет з сушеною спецією можна тримати і на дверцятах холодильника, і в кухонній шафі, куди не проникає сонячне проміння. У цьому випадку імбир збереже свої властивості до 2 років.\nУ герметично запакованій тарі подрібнений у порошок корінь імбиру протримається о півроку. Зберігати його потрібно при кімнатній температурі, а відкривати тільки перед використанням.\nЩоб заморозити корінь імбиру, необов’язково його чистити і ділити на частини. Для цього знадобиться герметичний морозильний мішок або контейнер. Однак корисні властивості у замороженому вигляді спеція втрачає, проте смаковими якостями імбир буде тішити вас протягом півроку.\nЩо відбувається з організмом, коли ми додаємо у їжу імбир\nЩо треба знати про імбирний сік\nЯкі продукти слід зберігати у морозилці\nЧтв, 04/23/2020 - 10:00 23/04/2020 10:00


Огляд материнської плати Fujitsu-Siemens D2841-A11, Сторінка 1. GECID.com\n::>Материнські плати > 2009 > 08 > Fujitsu-Siemens D2841-A11\nОгляд материнської плати Fujitsu-Siemens D2841-A11\nЗавдяки попереднім оглядам материнських плат компанії Fujitsu Technology Solutions ми вже змогли зрозуміти, що данні рішення мають максимальну надійність, збільшений життєвий цикл і підвищений діапазон робочих температур, що дозволяє використати їх для рішення різного роду завдань як у промисловості, так і у корпоративному сегменті, тобто для побудови на їх основі потужних робочих станцій і серверів початкового рівня.\nСьогодні ж ми розглянемо найпростіше рішення в асортименті компанії Fujitsu Technology Solutions у порівнянні з раніше протестованими - системну плату Fujitsu-Siemens D2841-A11. Дане рішення засноване на чіпсеті Intel G41 Express з вбудованою графікою Intel GMA X4500. Чіпсет Intel G41 Express підтримує процесори з частотою системної шини 1333/1066/800 МГц включаючи останні чотирьохядерні моделі Intel Core 2 Quad 9-ї серії.\nСпецифікація материнської плати Fujitsu-Siemens D2841-A11:\nПідтримка процесорів Intel 06 й 05A з тепловиділенням 95 Вт.\n2x DDR2 DIMM слота з підтримкою до 8 ГБ пам'яті стандарту DDR2 800/667\nIntel GMA X4500 з підтримкою Direct 10\nBroadcom BCM5784M (10/100/1000 Мбіт/с)\nПідтримка Wake-on-LAN, Link Status Change and Magic Packet, bootix PXE Support\nАаудіо-кодек Realtek ALC663\n8 портів USB 2.0 (4 на задній панелі, 4 внутрішніх)\n1 x роз’єм FDD\n1 x роз’єм для корпусного кулера\nПідтримка Recovery BIOS, SM-BIOS (DMI), BIOS and CPU Microcode Update via disk (stable user settings), Quick Boot, Logo Boot, Quiet Boot, Plug & Play, Automatic DRAM and PCI Configuration, BIOS Support for S.M.A.R.T., Advanced Power Management, ACPI S3/S4, Wake on time from S5\nДіаграма чіпсета Intel G41 Express\nОсновою системної плати Fujitsu-Siemens D2841-A11 є чіпсет G41 Express, відмінною рисою якого є інтегроване графічне ядро Intel GMA X4500 з підтримкою API DirectХ 10. Не менш суттєвим є і те, що даний «3D-прискорювач» дозволяє здійснювати апаратне декодування HD-фільмів, знижуючи навантаження на центральний процесор при програванні відеоконтенту високої роздільної здатності.\nЯк і всі розглянуті нами материнські плати Fujitsu-Siemens, модель D2841-A11 має формат поставки ОЕМ, що не передбачає наявність упаковки. Плата поміщена у звичайний антистатичний пакет і не має додаткової комплектації, крім CD з драйверами та заглушки інтерфейсної панелі, хоча при необхідності набір аксесуарів можна погодити з постачальником.\nЗ особливостей компонування елементів і роз’ємів системної плати варто виділити нестандартне розташування фронт-панелі, що розпаяна над 24-контактним роз’ємом основного живлення, а не як звичайно в нижній частині плати. Безпосередньо сам роз’єм основного живлення, втім, як і 4-контактний роз’єм ATX12V додаткового живлення процесора, розташований теж не зовсім звичайно - зміщені в центральну частину плати. І якщо до роз’єму додаткового живлення прокласти кабель буде не складно, то з укладанням проводів фронт-панелі і роз’єму основного живлення напевно виникнуть труднощі.\nКрім цього незручно розташовані роз’єми паралельного порту LPT і дисководу FDD. LPT-порт чомусь розмістили у верхній частині плати за панеллю зовнішніх портів, а роз’єм для флопі-дисководу розміщений під нижнім слотом PCI. Доведеться проявити кмітливість, щоб обережно прокласти шлейфи до зазначених інтерфейсів.\nЩе один недолік - при встановленні довгої двослотової відеокарти засувки оперативної пам'яті виявляються заблокованими. Якби слот PCI Express x16 поміняти місцями з PCI Express x1, то ситуація докорінно змінилася б у кращу сторону і слот PCI Express x1 не перекривався б відеокартою, і засувки оперативної пам'яті були б вільними.\nАле, глянувши на малюнок вище, запропонований нами варіант компонування одразу ж переходить у розряд неоптимальних, тому що якби роз’єм PCI Express x16 був замість PCI Express x1, то всі роз’єми SATA II перекривалися б довгою відеокартою. Адже навіть з високо піднятим роз’ємом для відеокарт, два з чотирьох портів SATA II ідуть щільно з двослотовою відеокартою і підключати до них інтерфейсні кабелі незручно. Правда, якщо встановлення довгої двослотової відеокарти в Fujitsu-Siemens D2841-A11 не передбачається, то і незручностей із засувками ОЗП та портами SATA II не буде.\nСистема охолодження материнської плати Fujitsu-Siemens D2841-A11 складається з всього лише одного невеликого алюмінієвого радіатора на північному мосту. Але навіть такого скромного рішення цілком достатньо для підтримки оптимальних температур компонентів системи, що гріються, тому що в процесі тестування ні північний, ні південний мости сильно не грілися.\nПівденний міст ICH7 відповідає за підтримку 4 портів SATA II і 8 портів USB. Оскільки Fujitsu-Siemens D2841-A11 є бюджетним рішенням, то і підтримкою RAID системна плата похвастатися не може. Ще одним фактором, що обмежує можливості материнської плати, є відсутність порту IDE, що хоч і не критично при нинішньому поширенні пристроїв SATA, але все-таки буде серйозним обмеженням для тих, хто вирішив оновити платформу.\nFujitsu-Siemens D2841-A11 має два слота під оперативну пам'ять стандарту DDR II з робочою частотою 800/667 МГц і максимальним об'ємом до 8 ГБ. Мінімальним об'ємом пам'яті, необхідним для успішного запуску системи, є один модуль на 512 МБ.\nЩе однією важливою особливістю роботи підсистеми оперативної пам'яті Fujitsu-Siemens D2841-A11 є жорстка прив'язка таймінгів (затримок) ОЗП до її частоти. А якщо казати точніше, то щоб пам'ять запрацювала на частоті 800 МГц, таймінги ОЗП повинні бути 6-6-6-24. Якщо зменшити таймінги хоча б в одному з чотирьох основних параметрів ОЗП, то плата автоматично понизить частоту оперативної пам'яті до 667 МГц. Збільшення таймінгів пам'яті зроблено з єдиною метою - підвищити стабільність роботи підсистеми пам'яті і виключити випадкові помилки при записі/читанні даних.\nСлоти розширення материнської плати Fujitsu-Siemens D2841-A11 представлені двома роз’ємами PCI, одним PCI Express x1 і одним PCI Express x16. Якщо врахувати що системна плата має розміри MicroATX то даний набір слотів є цілком достатнім.\nЗвукова підсистема представлена досить розповсюдженим аудіо-кодек Realtek ALC663. Даний кодек дозволяє формувати шестиканальний звук за схемою 5.1, що дозволяє розглядати Fujitsu-Siemens D2841-A11 не тільки як робочого корпоративного «коня», але і як основу мультимедійної системи середнього рівня.\nПоруч з роз’ємом додаткового живлення процесора розташований мережний контролер Broadcom BCM5784M. Даний контролер дозволяє передавати дані по мережі зі швидкостями 10/100/1000 Мбіт/с, а завдяки підтримці додаткових технологій, таких як bootix PXE Support, з його допомогою можна здійснювати завантаження системи з вилученого комп'ютера не маючи в наявності жорстких дисків, оптичних приводів та інших пристроїв, застосованих при завантаженні операційної системи на клієнтському комп'ютері. З одного боку, такий підхід дозволяє скоротити витрати на обладнання, але з іншого, до мережного ресурсу, з якого проводиться вилучене завантаження клієнтських ПК, пред'являються підвищені вимоги надійності.\nЯк ми вже помітили раніше, фрон-панель має на платі нестандартне місце розташування вище 24-контактного роз’єму основного живлення материнської плати. Доступ до неї не перекривається ніякими слотами і роз’ємами, але тягти відповідний кабель до неї буде не завжди зручно.\nМатеринська плата оснащена трифазною системою стабілізації напруги живлення процесора. З одного боку, така схема за сьогоднішніми мірками є простою, але з іншого боку - цілком виправданою, якщо врахувати, що індустріальні материнські плати Fujitsu-Siemens позбавлені можливостей розгону на рівні BIOS. Єдиним зауваженням по живленню є роз’єм додаткового живлення ATX12V, що є 4-контактним, а не восьми. При використанні старших чотирьохядерних процесорів такий роз’єм може не забезпечити стабільність подаваної напруги на CPU. Імовірно тому, а також через скромний стабілізатор, плата має обмеження по підтримці чотирьохядерних процесорів - тільки моделі з TDP не вище 95 Вт.\nІнтерфейсна панель зовнішніх портів оснащена наступними роз’ємами:\nВ цілому досить скромний набір портів і відеовиходів, дійсно характерний недорогим рішенням початкового (офісного) рівня.\nЗалежно від поставлених цілей і завдань замовника, материнська плата Fujitsu-Siemens D2841-A11 може комплектуватися спеціальним DVI-D адаптером D2823-A11, який дозволить підключити сучасний цифровий монітор. Даний DVI-D адаптер встановлюється в слот для відеокарт PCI Express x16 і дозволяє одержати ще один вихід на монітор, причому цифровий. При цьому основний відеовихід D-Sub інтегрованого відеоадаптера може використовуватися як вторинний, дозволяючи підключати до плати одразу два дисплеї без необхідності встановлення відеокарти з двома відеовиходами. Максимальну роздільну здатність, що підтримує DVI-D адаптер D2823-A11 є 1920 х 1200 крапок з частотою оновлення 60 Гц. Також можливе встановлення нестандартної роздільної здатності залежно від моделі монітора.\nЗавдяки підтримці драйвером обидва відеовиходи (аналоговий материнської плати та цифровий адаптера DVI-D D2823-A11), можна використати також і у стандартному зовнішньому відеоприскорювачі з двома виходами, тобто в режимі «клон» (дублювання зображення на обох дисплеях) і в режимі «розширений робочий стіл» (перетаскування вікон на вторинний дисплей). Відзначимо, що адаптер DVI-D D2823-A11 підтримується всіма платами Fujitsu-Siemens, які основані на чіпсетах Intel Q43 Express і Intel Q45 Express, включаючи розглянуті нами раніше моделі D2836-S1 і D2831-S11.\nМатеринська плата Fujitsu-Siemens D2841-A11 оснащена модифікованою компанією Fujitsu версією BIOS - Phoenix Secure Core BIOS Version 6.00. У таблиці нижче наведений ряд основних особливостей даного прошивання BIOS.\nМожливість вилученого включення ПК через мережний контролер\nЗаборона на виконання коду в області ОЗП, виділеній під дані.\nАвторегулювання швидкостей вентиляторів\nОб'єм оперативної пам'яті, виділюваний для вбудованого відеоадаптера\nУ пункті меню «BOOT» можна задати не тільки порядок завантаження із зовнішніх пристроїв, але і вказати які саме пристрої будуть виключені зі списку завантаження.\nКрім цього, материнська плата Fujitsu-Siemens D2841-A11 має ряд спеціалізованих особливостей і технологій:\nТехнологія Multi Boot - дозволяє робити завантаження з будь-яких зовнішніх пристроїв, що підключаються через USB;\nТехнологія Silent Drives - дозволяє перемикати дисководи і оптичні приводи в безшумний режим за допомогою BIOS;\nRecovery BIOS - оновлення ушкодженої BIOS.


Ковідний паспорт — УСИ Online\n> Ковідний паспорт\nПавел Поламарчук 19 июня 2021, 09:27\nПереглядаючи коментарі під дописами френдів, вже щеплених двома дозами, та тих, що очікують другого щеплення, помітив, що навіть освічена аудиторія не розрізняє міжнародне свідоцтво про вакцинацію і так званий «ковідний паспорт».\nОтже, офіційні роз’яснення щодо Міжнародного свідоцтва про вакцинацію (текст з сайту МОЗ і офіційної фб-сторінки МОЗ).\nОсоби, щеплені двома дозами вакцини від COVID-19, вже можуть отримати в Україні Міжнародне свідоцтво про вакцинацію — документ про зроблені щеплення, який відповідає міжнародним медико-санітарним нормам.\nСлід відрізняти таке свідоцтво від “ковідного сертифікату” (він же “ковідний паспорт”, “зелений сертифікат” тощо) — документу, який зараз розробляється в Україні з урахуванням вимог ЄС та ВООЗ та планується до запуску з 1 липня 2021 р.\n· вже затверджене, його вже можна отримати, якщо ви завершили цикл імунізації від COVID-19;\n· свідчить про те, що людина повністю вакцинована від COVID-19;\n· можна отримати лише в паперовому форматі;\n· видається в будь-якому медичному закладі, підключеному до електронної системи охорони здоров’я;\n· використовуватиметься для перетину державних кордонів тих країн, які визнаватимуть це свідоцтво.\n· зараз розробляється в Україні за зразком Digital Green Certificate ЄС та Smart Vaccination Certificate ВООЗ, планується до запуску в липні;\n· міститиме інформацію не тільки про вакцинацію, але й про негативні результати ПЛР-тестів чи про одужання після COVID-19;\n· видаватиметься як в електронній, так і в паперовій формі, міститиме QR-код;\n· можна буде отримати в паперовій формі в закладах охорони здоров’я, а в електронній — через “Дію”;\n· планах зробити 2 версії: внутрішній — для користування всередині країни, і зовнішній — для виїзду за кордон;\n· через те, що міжнародні вимоги до такого сертифікату ще не затверджені, його формат може модифікуватися, щоб він відповідав вимогам ЄС та ВООЗ.\n12 ноября, 11:03 Критерії госпіталізації при COVID-19


Україна впродовж квітня поступово нарощує імпорт природного газу, зокрема, на 19 квітня заявку на його поставки через Словаччину збільшено в 1,6 рази, свідчать дані газотранспортного оператора Eustream.\nТак, добова заявка на 19 квітня становить 9,4 млн куб. м проти 5,8 млн куб. м на 14-18 квітня, 4,5 млн куб. м на 12-13 квітня, 2,4 млн куб. м на 7-11 квітня, 1,3 млн куб. м на 5-6 квітня і 1,2 млн куб. м на 1-4 квітня.\nЗагалом, за даними ПАТ "Укртрансгаз", імпорт газу до країни з Європи (Словаччина, Угорщина, Польща) виріс з 5 млн куб. м у перших числах квітня до 13,2 млн куб. м 14-17 квітня.\nЗа розрахунками агентства "Інтерфакс-Україна", за збереження заявлених на 19 квітня обсягів імпорту та поточного внутрішнього видобутку в трпавень країна увійде з запасами у сховищах близько 7,9 млрд куб. м.\nУ 2017 році Україна розпочала активне закачування газу до ПСГ з травня, у 2016 році - з кінця липня.\nЯк повідомлялося, Україна в 2017 році збільшила імпорт природного газу на 26,8% (на 2 млрд 971,7 млн куб. м) порівняно з 2016 роком - до 14 млрд 50,1 млн до куб. м.\nУкраїна вже майже 2,5 року (з 26 листопада 2015 року) не імпортує природний газ за контрактом із російським "Газпромом", закуповуючи ресурс виключно на своєму західному кордоні. При цьому "Газпром" 1 березня 2018 року відмовився відновити поставки газу до України, повернувши внесений "Нафтогазом" авансовий платіж близько $125 млн, порушивши рішення Стокгольмського арбітражу, що відкоригував ціноутворення в контракті між компаніями.\nТеги: #газ #укртрансгаз #імпорт #словаччина #заявка #eustream


Пищальники і стрільці (кінець XV - перша половина XVII ст.)\nПерша згадка про існування в російській війську загонів "піщальніков" (стрільців з пищалей) ставляться до початку XV в. У Писцовой книгах цей термін згадується в записах 1505-1506 рр. Більш докладні відомості про них відносяться до 1510 року, коли було здійснено підпорядкування Москвою Пскова. За свідченням псковських літописців, це були досить великі загони, що складаються з воїнів, озброєних ручним вогнепальною зброєю за державний рахунок. У складі прибув тоді з великим князем в Псков війська було 1000 "піщальніков казенних і комірів". Залишаючи місто, Василь III залишив в ньому гарнізон, що складався з 1000 дітей боярських і 500 новгородських піщальніков.\nПісля приєднання до Москви вже Псков мав висилати на службу до великого князя своїх земських даточних (сошного) людей і в їх числі піщальніков. Вони брали участь в численних війнах Москви з Великим князівством Литовським. Так, взимку 1512/1513 рр., Виступаючи в похід на Смоленськ, Василь III взяв з Пскова 1000 стрілків, що відіграли помітну роль під час цієї невдалої облоги. Саме псковські пішальнікі були послані на штурм Смоленська, але не змогли захопити місто і відступили з великими втратами.\nПищальники в складі загонів даточнихлюдей брали участь у військових діях на східних і південних рубежах Московської держави. Починаючи з 1512 року вони беруть участь в обороні південного кордону. Воєводи, які командували зосередженого там армією, повинні були їх "розделіті по полком, скільки, де гоже бити на березі". Збереглися точні свідоцтва про участь піщальніков в походах російського війська проти Казанського ханства.\nВажливі відомості про мобілізацію даточнихлюдей і піщальніков для війни з волзькими татарами містять "Розрядний і Разметнов списки, про збір з Новгорода і Новгородських пятин ратних людей і пороху, з нагоди походу Казанського". Названий документ датований вереснем 1545 г. Поруч із кінними ратниками, що виставляються мешканцями Новгорода і його передмість, по воїну з 3 "білих з нетяглих дворів" (1111 дворів "наряджали" 370 чоловік) і по воїну з 5 тяглих дворів (8013 дворів; 1603 людини). Пізніше норма збору даточнихлюдей збільшилася відносно заможних новгородців. Намісники і гості, повинні були виставляти по 1 людині з двору, купці-суконники - по 1 особі з двох дворів. Крім воїнів зі звичайним озброєнням влади наказали зібрати в похід "2000 чоловік піщалніков, половина їх 1000 осіб на конех, а інша половина 1000 чоловік піших". Всі зібрані в похід пищальники повинні були мати з собою фарбовані (можливо одноколірні) однорядки або сермяги, ручну пищаль, запаси пороху і свинцю. Інші міста Новгородської землі (Стара Русса, Порхов і ін.) Також виставляли воїнів, озброєних ручними пищалями. Відправлені в Нижній Новгород загони піщальніков ділилися на сотні, командували якими сотники, призначувані, очевидно, з числа дітей боярських.\nУ нашій історичній літературі досі залишається не спростованими твердження А.А. Зіміна про те, що пищальники "утворили військо, становлять переважно з людей по приладу, посадских за своїм походженням". Відсутність єдиного командування (загони піщальніков підпорядковувалися городовим прикажчика), централізованого постачання (пищальники з міст озброювалися за свій рахунок, виняток становили казенні пищальники, озброює за рахунок збирався з монастирів "піщальний наряду"), забезпечення їх служби у воєнний час шляхом розкладу відповідної земської повинності на певне число посадських дворів, не дозволяє погодитися з висновками Зиміна. Незважаючи на озброєння і, безсумнівно, більш високу бойову значення в порівнянні з посошная людьми, навіть дуже великі загони піщальніков залишалися допоміжними підрозділами.\nСкладність вивчення часу і обставин появи в складі російського війська піщальніков пов'язана не тільки з разюче малим кількістю джерел, в яких згадуються пищальники, але і з тим, що в документах того часу терміном "пищальники" часто позначалися і артилеристи - гармаші і затинщики.\nПищальники набиралися з міського населення і на відміну від "палиці" виставлялися на службу не з сохи, а з посадского двору. Населення повинно було постачати піщальніков зброєю, бойовими запасами, одягом і продовольством. Існували й "казенні" пищальники, які одержували вогнепальну зброю від уряду. Навряд чи вони отримували грошову або продовольче зміст з державної скарбниці, хоча П. Іовій записав в свій час, що Василь III "заснував загін кінних стрільців", проте ніяких інших свідчень існування такого підрозділу не виявлено. Тим часом цей фрагмент "Книги про московитському посольстві" Іовія містить багато похибок в описі російського війська. Так, на помилкову думку П. Новокомского, російські продовжували використовувати в цей час щити, лише деякі з них мали шаблі, борючись зазвичай списами, булавами та стрілами.\nЯк зазначалося, включалися до них до складу похідного війська загони піщальніков, як і інші загони даточнихлюдей, призначалися для безпосередньої участі у воєнних діях, помітно відрізняючись від загонів "ціпки", які виконували переважно інженерні роботи, лише в крайньому випадку вводилися в бій або посилалися на штурм. У бойових діях пищальники брали участь в кінному і пішому строю, в останньому випадку їх доставляли на війну на возах або судах.\nПоява загонів піщальніков дозволило уряду вперше широко застосувати ручне вогнепальна зброя, посиливши кінноту, озброєну, переважно луками зі стрілами і сулицями (дротиками). Головним недоліком ополченського організації служби піщальніков був її тимчасовий характер, необхідність підніматися в похід зі своєю зброєю і за свій рахунок. Основний тягар цієї повинності лягала на "чорних людей", неодноразово протестували проти її обтяжливих умов. Влітку 1546, під час підготовки чергового походу на Казань, спалахнув заколот новгородських піщальніков. За повідомленням літописця, скориставшись виїздом Івана IV з Коломни, за містом "начаша государеві бити чолом піщалнікі ноугородскіе, а їх було чоловік з п'ятдесят". Іван IV не захотів прийняти їх челобитья і наказав відігнати новгородців, але "піщалнікі все стали на бій і почялі битися ослоп і ів пищалей стреляти, а дворяни з луків та шаблями, і бисть бій великий", з убитими і пораненими з обох сторін. Новгородці "государя не пропустили тим самим місцем до свого стану проїхати", і йому довелося повертатися в Коломну іншою дорогою. Розгніваний Іван IV наказав дяку В.З. Гнільевскому розслідувати інцидент і встановити, "на чиє науку бути це супротівство". Винними були визнані троє бояр: кн. І.І. Кубенской, Ф.С. і В.М. Воронцови, мабуть переадресував скаргу піщальніков вищої інстанції, за що і були страчені. Втім, з "супротівства" піщальніков великий князь і його радники зробили необхідні висновки.\nУ 1550 р на зміну пищальникам-ополченцям прийшло стрілецьке військо, спочатку складалося з 3 тис. Чоловік. Стрільців розділили на 6 "статей" (наказів), по 500 осіб у кожній. Командували стрілецькими "статтями" голови з дітей боярських: Р. Жолобів-Пушешников, Д. Дяк Ржевський, І. С. Черемесінов, В. Фуніков-Прончищев Ф.І. Дурасов і Я.С. Бундів. Дітьми боярськими були й сотники стрілецьких "статей". Розквартирували стрільців у приміській Воробйової слободі. Платня їм визначили по 4 руб. в рік, стрілецькі голови і сотники отримали помісні оклади. Стрільці склали постійний московський гарнізон, брали участь у військових діях, прийнявши бойове хрещення під Казанню в 1552 р\nНа джерело комплектування нової категорії служивих людей "по приладу" проливає світло нагадування про нього як "виборних стрільців ів пищалей". Мабуть, в стрільці були відібрані кращі з піщальніков-ополченців, вихідців з тяглих посадських громад, які брали участь в походах, де вони на практиці освоювали військову справу. Тому, категорична заява Е.А. Разіна, що "стрільці складалися з вільних людей" має з великою натяжкою віднести лише до наступних "приладів" в стрілецьку службу. По суті, на цій же позиції стоять і автори колективної монографії "На шляху до регулярної армії", відзначили, що перший стрілецький "загін комплектувався шляхом набору вільних" охочих "людей, вільних селян і посадських". А.В. Чернов, що вирізняв, що "стрільці набиралися з місцевого населення", що "це були найбідніші представники посадского населення", слідом за цим починає стверджувати прямо протилежне: "Найбільшого поширення набуло залучення на стрілецьку службу" вільних охочих людей ". У стрільці приймалися тільки вільні люди (НЕ холопи і не селяни), взагалі не тяглі. Треба було, щоб вони надходили на службу за власним бажанням, були собою "ласкаві", тобто здорові і вміли стріляти ".\nВільні люди, як правило, "прибирали" не в стрілецькі "накази", а в загони городових козаків, та й ступінь добровільності майбутніх стрільців навряд чи відповідає чіткому поняттю "вибір" як спеціальної акції влади з відбору кращих воїнів-піщальніков. Проте, не виключено, що пізніше, при комплектуванні загонів городових стрільців, на службу "прибирали" і вільні люди, що дозволяло владі не чіпати тяглі посадські громади. Особливо поширена була практика "приладу" на службу вільних людей в південних містах, де їх було досить багато, що дозволяло швидко і у великій кількості набирати гарнізони для що будувалися "в Поле" російських фортець. В одному лише 1637 року для міст старанність, Корочи і Яблонового було зазначено "прибрати" з вільних людей 600 стрільців (по 200 чоловік в кожне місто). Про "приладі" на службу вільних людей, в тих випадках коли стрільців "убуде на Москві або на службі" повідомляв Григорій Котошихин. Мабуть, подібне практикувалося під час важких, затяжних воєн. Точно також комплектувалася стрілецька сотня Соловецького монастиря. "Звання своїх батьків" займали, як правило, стрілецькі діти, лише в крайньому випадку до ладу зараховувалися селяни монастирських сіл чи вільні люди.\nУ Москві та інших містах стрільців намагалися розміщувати в особливих слободах, розташованих, як правило, в найбільш безпечних місцях. Це пояснювалося специфікою безперервної служби, яка вимагала підвищеної мобільності стрілецьких сотень і наказів. Приладових людей селили або в самій фортеці (острозі), або на посаді, в безпосередній близькості від міських валів і стін і під їхнім прикриттям, як правило, за різного роду природними перешкодами. Так в Севську, при відновленні міста в 1623 р стрілецька Кобиляча слобода (разом з Козачої і Пушкарской) була влаштована на піднесеному місці, на лівому березі річки Марици, навпаки Малого і Великого "міст". Зі східного боку доступ в слободи перекривав Авілов струмок. Іноді підступи до стрілецьким слободам зміцнювали валами і надовбами.\nОтримуючи садибне (дворовий) місце, кожен стрілець зобов'язаний був побудувати будинок, дворові і господарські будівлі, розбити на присадибній ділянці город і сад. Як і інші "приладові" люди (гармаші, затинщики, козаки), стрільці отримували на "дворову селитьбу" відоме соціальна виплата від скарбниці - 1 руб. в XVI в і 2 руб. в першій половині XVII ст. В середині 1630-х рр. після влаштування гарнізонів в нових фортецях на південних "Украйна", де не вистачало необхідного будівельного матеріалу (перш за все "хоромного лісу"), гроші на "селитьбу" були збільшені до 5 руб .. Стрілець володів двором до тих пір, поки ніс службу. Після його смерті двір зберігався за сім'єю. У такому випадку будь-хто з дорослих його братів, синів і племінників міг бути "прибраний" на стрілецьку службу. Продати двір приладовим людям дозволялося лише в разі переведення на нове місце, при цьому виручені від продажу нерухомого майна гроші входили в суму, що видається стрільцю на переселення.\nНа випадок стану облоги часу жителям стрілецьких слобід, які перебували поза міських укріплень, відводилися облогові двори в фортеці чи острозі.\nЗ плином часу регулярним джерелом поповнення стрілецького війська стали підросли сини та інші родичі приладових людей. Поступово служба в стрільців перетворилася на спадкову повинність, яку можна було, склавши з себе, передати кому-небудь з близьких. "І бувають в стрелцов вічно, - записав Котошихин, - і по них діти і внучата, і племінники, стрілецькі ж діти, бувають вічно ж" Невдовзі після заснування 6 московських стрілецьких наказів було здійснено "прилад" стрільців і в інших містах. Як припустив П.П. Єпіфанов, в даному випадку на постійну службу перекладали "старих," вдатні "стріляти з рушниць, піщальніков". Уже в листопаді 1555 року, під час російсько-шведської війни 1554-1557 рр. в поході до Виборг повинні були взяти участь не тільки зведений наказ московських стрільців Т. Тетеріна, а й стрілецькі загони з "Білі, з Опочек, з Лук з Великих, з Пуповіч, з Себежа, з Заволочья, з Торопца, з Велижа". Всім їм за розпорядженням московської влади видати "пополтині грошей людині, для <...> неметцкіе служби" .При надходженні на службу, стрільці, як і інші "приладові" люди, представляли поручителів, в присутності послухів які засвідчували влади в належному виконанні кожним воїном своїх обов'язків. У науці існує дві полярні точки зору на організацію поручительства. І.Д. Бєляєв вважав, що новопріборних служивих людей брали в службу по круговій поруці всіх слобожан. Заперечуючи йому, І.М. Миклашевський стверджував, що при наборі нових стрільців вистачило б поручництва 6-7 старих стрільців, так як інтересами служби могли бути пов'язані лише окремі особи. Збережені поручні записи дозволяють говорити про існування обох форм. Добре відомі випадки, коли при утворенні нових гарнізонів діяла кругову поруку. У 1593 р в сибірському місті Таборах стрілецький десяток Т. Евстіхєєва ручився сотнику К. Шакурову "переможе себе один на одного, в вірній службі в новому місті Таборах". У XVII ст. в таких випадках стрільців-зведенцями ділили на дві половини, після чого кожна ручалася за іншу половину. Такий стан справ в 1650 р при формуванні стрілецького гарнізону в новозбудованому р Цареве-Алексєєва. До однієї половини були віднесені стрільці, перекладені з Єльця і Лебедяни, до іншої - з Оскола, Михайлова, Лівен, Черні та Ростова. У той же час в інших містах уряд дозволяло "прибирати" стрільців за порукою старослужащих воїнів. "Поручні записи" вимагали при зарахуванні на стрілецьку службу влади Соловецького монастиря. В цьому випадку необхідною умовою було поручництво всієї містилася монастирем стрілецької сотні.Стрельци брали участь у багатьох битвах Лівонської війни. Після переможного походу 1577 року, коли російські війська оволоділи майже всієї Прибалтикою, саме вони, поряд з дітьми боярськими, склали гарнізони знову завойованих міст і замків. Так, в Вольмаре (Володимирці Лівонської) було залишено 100 ореховских, 100 Івангородськоє і 100 ругодівскіх стрільців, в Вендене (Кьосі) - 100 Оскольський, 100 "перконскіх", 30 Великолуцького стрільців і т.д. Більшість їх полягло в боях, частина була виведена назад до Росії після укладення Ям-Запольського перемир'я 1582 року й Плюсского перемир'я 1583 І в XVI, і в XVII ст. найбільш привілейованою частиною стрільців були московські приладові люди, а серед них - стременні стрільці. Намагаючись визначити їх чисельність, А.В. Чернов писав, що відомості про них "" есьмь мізерні і обмежуються повідомленнями іноземців, які відвідували Росію ". Дійсно, по відношенню до XVI ст. Цей вислів відповідає істині. За твердженням Флетчера, московських стрільців налічувалося в кінці цього століття ок. 7000 осіб, з яких 2000 було придворними (кінними). Всього ж в Росії, на його думку, було 12 тис. стрільців. Д. Горсей вважав, що в 1571 році, під час навали Девлет-Гірея, в особистій охороні Івана Грозного їх було не менше 20 тис. і, схоже, в своїх розрахунках він був близький до істини. По аржерету, в кінці XVI - початку XVII ст. московських стрільців (аркебузирів) було 10 тис. чоловік. Він писав, що аркебузирів були "в кожному місті, наближеному на сто верст до татарським кордонів, залежно від розміру наявних там замків". Безсумнівно, що до кінця XVI ст. стрілецьке військо збільшилася, нараховуючи близько 20 тис. чоловік. за повідомленням С. Маскевича, на початку XVII ст. тільки в Москві було 20 тис. стрільців; 18 тис. з них польський комендант А. Гонсевский розіслав по віддаленим містам. Зазначена чисельність московських стрільців виглядає явно завищеною - навіть в середині XVII ст. в столиці несли службу не більше 8 тисяч стрільців. Мабуть, чекаючи приходу до Москви польської армії, Василь Шуйський зосередив тут стрілецькі частини і з інших міст. Вони і були згодом виведені зі столиці за наказом Гонсевского. Московських стрільців в той час залишалося небагато. У 1610-1611 рр. в столиці їх налічувалося всього 2500 чоловік. Після Московського повстання 1611 року і облоги міста земськими військами столичний гарнізон скоротився та його довелося формувати заново. У 1616 р в Москві було 2000 стрільців. Із закінченням військових дій проти шведських і польських військ в 1617-1618 рр. стрілецький столичний гарнізон став швидко збільшуватися. В 1629 році в Москві несли службу 8 стрілецьких голів, 40 сотників і 4 тисячі стрільців. Однак з цього числа 35 стрільців було послано в Галич, 15 - до Солі Вичегодской, 20 - на заставу у Великому Устюзі, 400 - в Путивль і Брянськ. У Москві залишалося 3535 стрільців. Через всього лише рік чисельність московських стрільців збільшилася в півтора рази. За розпису Стрілецького наказу в столиці перебувало 12 голів, 61 сотник і 6100 стрільців. 500 з них знаходилося в Вязьмі, по 400 - в Путивлі і Валуйки, 300 - в Брянську. У 1638 р в Москві за списками значилося вже 15 осіб стрілецьких голів, 76 сотників і 8100 рядових стрільців. З цього числа 4 голови, 20 сотників і 2000 стрільців були вислані на південну кордон до Яблоновому лісі, де йшло будівництво нової фортеці. У 1651 р чисельність стрілецьких полків зросла до 44 486 осіб, в московській службі в цьому році перебувало 18 наказів, 18 голів, 74 сотника і 8030 рядових стрільців. Однак, з цього числа приладових людей 6 наказів були виведені в інші міста: 3 наказу знаходилося в Казані, ще 3 в Астрахані, Яблонові і Путивлі. У Москві залишалося 12 голів, 50 сотників і 5556 стрільців в 12 пріказах.Как і раніше, стрільці ділилися на накази, по 500 чоловік в кожному. Стрілецькі голови були цілком самостійні, підпорядковуючись безпосередньо центральному установі - Стрілецькому наказом, відомому, по крайней мере, з 1571 року, але яке з'явилося, ймовірно, незабаром після заснування перших стрілецьких частин. Наказ відав комплектуванням, постачанням, озброєнням і, мабуть, навчанням, стрільців на території всієї держави, здійснюючи також адміністративно-військові і судові функції щодо стрільців.\nОсобливе становище московських кінних і піших стрільців визначали їх службові обов'язки. Стременні стрільці несли щодня охорону царського палацу, самого государя і членів його сім'ї. Піші стрільці зі складу розквартированих в столичному місті наказів, перемінюючись по тижнях, несли в Москві вартову службу. Як було показано вище, московські стрільці часто посилалися в інші міста для тимчасового, а іноді і постійного посилення гарнізонів перебували в прикордонних фортецях. На початку 1640-х рр. уряд прийняв рішення про влаштування на життя в південних містах Яблонові, Усерде, Коротше, Чугуєві, Вільному і Хотмишске 1200 московських стрільців. В.А. Александров намагався виявити архівні свідчення про виконання цього рішення, але відшукав лише документи про переведення в 1647 р 200 московських стрільців в Усерд. Тому дослідник засумнівався в реалізації урядового рішення і, переплутавши Усерд з Карповим зазначив у своїй дисертації: "Крім Карпова, куди було переведено, як нам відомо, 200 стрільців з Москви, ніяких відомостей про переведення московських стрільців на південь нам не зустрічалося". Тим часом, в іншому московському архіві (СР РДБ) збереглися матеріали про те, що в 1642 р на "вічне життя" в м.Чугуїв були переведені 200 московських стрільців. Ця обставина свідчить про те, що розпорядження уряду про посилення гарнізонів південних міст було виконано.\nУ воєнний час стрільці брали участь у походах і бойових діях у складі війська, під час штурмів міст першими йшли на приступ, в польових боях з татарськими арміями стрільці розміщалися в "гуляй-місті" (обозі).\nМосковські стрільці отримували за службу велике грошове і хлібне платню. У XVI ст. воно становило: щорічно по 4 руб., 12 чвертей (72 пуди або 1 т. 152 кг.) жита і стільки ж вівса. Старший командний склад призначався виключно з числа службових людей "по батьківщині" - дворян і дітей боярських. Стрілецькому голові, який командував наказом (полком), платили щорічно 30-60 руб., Він мав великий помісний оклад, як правило, 300-500 чвертей землі. Стрілецькі сотники, крім землі, отримували 12-20 руб., П'ятидесятники - 6 руб., Десятники - 5 руб. грошового платні. На відміну від інших приладових людей московським стрільцям видавалася з державної скарбниці сіль (п'ятдесятників - по 5 пудів; рядовим - по 2 пуди) та щороку сукно "на сукню". В середині XVII ст. грошове платню московським стрільцям дещо збільшилася: рядовим виплачувалося по 5 руб., десятників - по 6 руб. і п'ятидесятників - по 7 руб. Хлібного платні отримали відповідно 7? , 8 3/8 і 9 чвертей жита і стільки ж вівса.\nУ 1616 р платню городовим стрільцям було збільшено "перед колишнім з доданням". Рядовим стали платити по 3 руб. і видавати хлібного платні по 6-7 чвертей жита і вівса на рік. Стрілецькі сотники отримували по 10 руб. Християни віри євангельської - по 3 р. 50 коп, десятники - по 3 р. 25 коп. Приблизно таке ж платню встановили для стрільців, найнятих на службу Соловецької обителлю. У XVII ст. соловецькі стрільці отримували 3 руб. грошима, 3 чверті жита і 3 чверті вівса. Як і государевим приладовим людям, платню їм видавалося два рази в рік. Озброювалися соловецькі стрільці за рахунок монастиря. Командували ними два п'ятидесятника. Половина Соловецької стрілецької сотні несла службу в монастирі, інша половина - в Сумському і Кемском острогах. Всього на утримання стрільців монастир витрачав 380 рублів на рік.\nГородові стрільці розташовувалися гарнізонами, чисельністю від 20 до 1000 і більше осіб, переважно в прикордонних містах. Значне число стрільців знаходилося на північно-західному кордоні, особливо в Пскові і Новгороді. Стрілецькі сотні і накази стояли в південних і "пониззя" прикордонних фортецях, де багато хто з них несли кінну службу. Однак там вони були менш помітні - на цих "Украйна" були інші ратні люди, особливо козаки, що несли не тільки "польову", але і "міську" службу. Як і московські стрільці, городові служиві люди "по приладу" забезпечувалися з казни грошовим, хлібним і земельним платнею. Земельні угіддя відводилися їм відразу на весь підрозділ (наказ, сотню). Єдиних окладів земельного платні для стрільців, мабуть, не існувало. Грошове платню рядових городових стрільців було в кілька разів менше московського окладу, в XVI ст. складаючи, як правило, 2 руб. Десятники в містах отримували по 2 руб. 25 коп., П'ятидесятники - 2 руб. 50 коп., Сотники - 10 руб., Не рахуючи хлібного платні, дорівнював 6 - 7 чвертей (36-42 пуди або 576-672 кг.) Жита, "вівса по тому ж". Однак, в 1623 р грошову платню городовим стрільцям почали підвищувати. У грамоті, надісланій з Москви в Псков воєводам кн. А.В. Хилкову і І .. Наумову, щодо гдовского стрільців наказувалося: "Вчинити прибавку п'ятидесятником - три рублі з половиною, десятником по три рублі з четью, рядовим по три рублі людині, а хліб як і раніше". В середині XVII ст. в Кольському острозі стрілецьке грошову платню становило:\nГолові - 25 руб.\nСотникам - 12 руб.\nП'ятидесятників - 4 руб.\nДесятників - 3 руб. 75 коп.\nРядовим стрільцям - 3 руб. 50 коп ..\nХлібне платню на Колі становила 2 чверті жита, 4 чверті вівса і 1 чверть ячменю.\nСтрілецькі війська були досить мобільні, тому їх часто перекидали для посилення тієї чи іншої ділянки кордону. Так, в XVII ст. в літній час на південну "Україна" перекидалося велике число стрільців з Москви і прикордонних північно-західних російських міст: Великого Новгорода, Пскова, Вязьми, Торопца, Острови, Гдов, Ладоги, Ізборських, Опочки, Старої Руси, Заволочья. Ці частини покликані були підсилити оборону рубежів, піддавалися татарським і ногайським нападам. У 1630 р в похід на Дон були спрямовані стрільці і козаки зі складу гарнізонів південноруських фортець. Всього 1960 чоловік. З деяких міст взяли більше половини тих, що були там приладових людей. Так, Воронеж, де знаходилося 182 стрільця і 310 козаків, виставив в армію 100 стрільців і 180 козаків. У тому ж році 30 тульських і михайловских стрільців і козаків були відправлені в Мещовск, 50 деділовскіх і Лебедянського - в Масальський. Іноді стрільці з прикордонних міст, найбільш досвідчені у військовій справі, направлялися на "річну" службу в іншу, менш захищену прикордонну фортецю. В цьому випадку їх намагалися замінити в своєму місті людьми служивих, перекинутими з більш спокійних з військової точки зору повітів. Так, і 1629, і в 1638 рр. в Терках несли річну службу 500 астраханських піших стрільців, а в Астрахані несли службу: в 1629 р - 500 стрельцов- "годовальщіков" з Казані, а 1638 року - 1 325 "казанських і приміських, і нижегородських стрільців".\nУ мирний і у воєнний час городові стрільці несли гарнізонну службу. Вони охороняли фортеця і острог (стояли на варті по стінах, башт, у міських і обережними воріт), урядові установи (розправу хату, митницю, "наряд", "зелейние" (порохову) казну і т.п.). В обороні міст їм відводилася головна роль. Не випадково в 1617 р новий углицкий воєвода П. Дашков, який знайшов у ввіреному йому місті, з раніше перебували там приладових людей 6 гармашів, написав в направленому до Москви донесенні таку характерну фразу: "а у всіх твоїх государевих городех без стрелцов <...> облога міцна не живе ".\nСтрільців посилали в якості охоронців в повіти за відсутнім, на селітряні промисли; для супроводу послів, різних припасів, грошової скарбниці, злочинців; їх залучали до виконання судових вироків. Під час війни городові стрільці цілими наказами чи сотнями призначалися в різні полки війська. Майже всі стрільці, за деяким винятком, несли службу в пішому строю. У далекі походи вони, як правило, вирушали на підводах. Кінну службу несли московські "придворні" стрільці, стрільці в Осколі (в 1638 р крім 70 піших тут було 100 кінних стрільців), Єпіфаній (в 1637 р в місті перебувало 37 кінних і 70 піших стрільців) і так званих "пониззя міст" - Астрахані (у 1635 р там було 573 кінних стрільця; в 1638 р "по окладу" - 1000, в наявності - 772 людини), Терках (за списком - 500 кінних стрільців, в наявності - 347), Казані, Чорному Яру , Царицині, Самарі, Уфі (по 100 кінних стрільців), Саратові (150 кінних стрільців). Несучі кінну службу стрільці отримували казенних коней чи гроші на їх покупку.\nОзброєння стрільців складався з ручної пищали (ручніци, самопали), бердиш і шаблі. Кінні стрільці навіть на початку XVII ст. мали на озброєння луки зі стрілами. Крім зброї, стрільці отримували з казни необхідне спорядження: порохівниці, свинець і порох (у воєнний час 1-2 фунта на людину). Перед виступом в похід або службову "посилку" стрільцям і городовим козакам видавалося необхідну кількість пороху і свинцю. У воєводських наказах утримувалося суворе вимога про видачу боєприпасів "при головах і при сотників, і при отаманів", покликаних стежити, щоб стрільці і козаки "склавши руки зілля і свинцю не втрачали", а після повернення "буде стрелби не буде", воєводи повинні були порох і свинець "у стрелцов і у козаків имати в государеву казну".\nВлада домагалися від стрільців професійного володіння зброєю, особливо вогнепальною. У творі англійського мандрівника Е. Дженкинсона збереглося докладний опис стрілецького огляду, що стався в Москві 1557 р Більш детально це джерело буде розглянуто в наступному розділі, в розділі, присвяченому навчання ратних людей.\nНа відміну від дворянської кінноти стрільці навчалися не тільки стрільбі, а й військовому строю, носили особливу формений одяг. У XVI ст. у московських стрільців вона була двох видів - повсякденна (так званий "носильний каптан") з сірячинній тканини сірого, чорного або коричневого кольору і парадна - довгі червоні каптани і високі шапки з хутряними вилогами. Городові стрільці також мали суконні каптани і шапки, але матеріал на пошив обмундирування видавався їм набагато рідше, ніж московським стрільцям.\nЗ нашої точки зору, вже в першій половині XVII ст. стрілецькі частини носили характер регулярного війська. Слід звернути увагу, що незважаючи на заняття торгово-промисловою діяльністю, значна частина стрільців була покликана на службу не тільки у воєнний час, але майже щороку висилалась на службу в міста, розташовані на південних кордонах країни. Цьому збереглися документальні підтвердження. Так, в 1638 р в Одоев перекинули 300 в'яземськ стрільців (з 500 значилися в цьому місті), 200 стрільців з Опочки (з 300); в Крапивне стояло 500 псковських стрільців (з 1300) і т.п. Тоді ж на південь до Веневу, були перекинуті 500 новгородських стрільців (50% загального числа). У пониззі містах відправка стрільців в порубіжні фортеці стала звичайною справою. У 1638 р 500 астраханських піших козаків перебували в Терках, 200 казанських стрільців направили "для городового справи" в Уфу, де побоювалися калмицького нападу, 500 казанських стрільців перебували в Астрахані; з 50 Тетюшського стрільців - 10 були в Чорному Яру, там же несли службу 10 з 20 Лаішевском і 10 з 40 Арск стрільців, 20 алатскіх "приладових" людей з 49 служили в Астрахані, разом з ними були 180 стрільців з Свияжска, 50 з Чебоксар , 50 з Козмодемьянска, 40 з ЯДЕРНОЇ, 20 з Цивільска, 30 з Царьова-Кокшайска. З Царева-Санчурска, де значилося 200 стрільців, 30 було послано в Чорний Яр для тимчасової служби, а 40 переведено туди "на життя". З Кокшайска відправили 40 воїнів: 20 стрільців - на час, 20 - "на житье". З Уржума "на річний службі" в Астрахані перебувало 60 стрільців, "на життя" - 50 Уржумського стрільців. Курмишскіе приладові люди служили в Царицині, Саратові і Астрахані. До далекої прикордонній службі не притягувалися лише стрільці з Алатиря, Ломова і Васільгорода. Щодо останнього виняток зробили через нечисленність гарнізону і явною нездатності що знаходилися там служивих людей "по приладу" виступити в похід. У Васільгороде, де мало бути "по окладу" 50 стрільців, на ділі їх було всього 17, та й ті - "старі і калік".\nВідомо, що масове озброєння піхоти вогнепальною зброєю в поєднанні з новими прийомами взаємодії в польовому бою піхотних, кавалерійських і артилерійських частин, призвело до появи лінійної тактики, остаточно склалася в роки Тридцятилітньої війни. У нашій літературі неодноразово висловлювалося твердження, що вперше у військовій історії лінійні бойові порядки застосувало російське військо в битві під Добринич 21 січня 1605 р саме цим пояснюючи перемогу армії Ф.І. Мстиславського і В.В. Шуйського. Опис ходу битви під Добринич повністю спростовує це припущення. Під час битви стрільці обстрілювали поляків залпами через возів з сіном, заздалегідь вишикувавшись в кілька шеренг. У бою піхотні частини (стрілецькі накази) не робили ніяких перебудувань, залишаючись на своєму місці до кінця битви. Єдиною відмінністю битви під Добринич від більш раннього бою на р. Узруй (21 грудня 1604 г.), є наявність згаданих возів з сіном, прикрившись центр російської позиції з фронту і флангу. Усередині цього польового зміцнення перебували стрільці, звиклі в польовому бою діяти під захистом "гуляй-міста" або "обозу" .У той час стрілецькі частини ще не могли маневрувати на полі бою. Головною ударною силою залишалася дворянська кіннота, чиї дії прикривали стрільці, що не змінювали своєї позиції, фланги або тил якої, як правило, спиралися на обоз або на острожки, пристрій яких було засвоєно російськими воїнами з досвіду нідерландських і шведських військових інженерів. Відсутністю подібного прикриття пояснюється поразка війська Ф.И. Шереметєва під Суздалем восени 1609 р Невдале розташування піхотних частин під с. Клушино обумовило загибель армії Д.І. Шуйського в битві 24 червня 1610 г. Однак, як показує результат битви під Бронниця влітку 1614 р в зіткненнях з добре навченими іноземними найманцями, острожки не завжди виручали російських воїнів. Втім, атакована шведами 14 липня 1614 року в таборі під Бронниця і розбита ними армія Трубецького в основному складалася не з стрільців, а з ополченців і козаків, за рівнем бойової підготовки і озброєння на той момент практично не відрізнялися один від друга.Учітивая вищесказане, необхідно відкинути відому тезу А.В. Чернова про нібито перевагу російських стрільців над західноєвропейськими мушкетерами, яким доводилося в бою прикриватися копейщиками, тоді як російські воїни "могли одночасно вести вогневої бій і бій холодним зброєю, тобто були придатні до самостійних дій". Навряд чи було настільки благополучно. Інакше незрозуміло прагнення московського уряду заснувати в Росії полки солдатського, рейтарского і драгунського ладу, перетворивши одні стрілецькі частини виключно в гарнізонні війська, інші ж, за рахунок систематичного навчання, підняти до рівня региментов "нового ладу". Процес перебудови московської армії не був швидким і простим, проте бажання створити боєздатні збройні сили досить чітко проглядається в діях всіх російських царів XVII в.


Як вибрати хобі для себе: вишивка, в`язання, валяння\nLadyvUkr.xyz » Будинок і родина » Домоведення » Вибираємо хобі - рукоділля\nУ сучасному світі ручна робота цінується все вище, а майстринь стає все менше. Зроблена вручну річ по праву вважається більш якісної, безпечної, та й створена вона з любов`ю, з частинкою душі від автора.\nБудь-який вид творчості - це як хвороба. Часом не вистачає часу, ресурсів, грошей, але людина все одно не залишає мистецтво. Так що рукоділля як хобі може бути досить прибутковим заняттям, хоча в першу чергу все ж хобі - це захоплення для душі. Виходячи з того, скільки шедеврів можна зробити руками, з`явився спеціальний розділ для подібних хобі - рукоділля.\n1 В`язання, валяння, вишивка\n2 створюємо шедевр\n3 «Паперове» хобі\nВ`язання, валяння, вишивка\nПро в`язання ми знаємо з самого дитинства. Наші мами і бабусі зв`язали не один светр, шапку або шарф, та й на уроках праці в школі всіх нас вчили тримати в руках спиці. На сьогоднішній день трохи призабуте заняття переживає новий сплеск популярності і як наслідок, став захопленням для багатьох жінок, дівчат, а часом навіть чоловіків!\nЯкщо ви ще не вміє в`язати, але дуже хочете навчитися - не біда. У мережі є маса відео та фото уроків з детальними поясненнями. Насправді, в`язати прості лицьові петлі простіше простого, а з часом ви і зовсім будете створювати шедеври. А з огляду на, кількість доступних матеріалів, знайти нитки потрібного кольору або спиці для новачків не складе ніяких труднощів.\nЯкщо спиці для вас трохи дорогувато, то зверніть увагу на такий вигляд творчості - в`язання гачком. Це заняття з`явилося давним-давно і все пам`ятають всілякі серветочки, дитячі шапочки, шалі створені через в`язання гачком. В даному випадку, навчиться дуже легко, а результат вас точно порадує.\nОсобливою популярністю зараз користується «вовняний» вид рукоділля - валяння. Ми часто можемо побачити в мережі іграшки та інші вироби, які виглядають як справжні. І правда, за допомогою валяння можна створювати приголомшливі речі!\nЄ два способи валяння: сухе і мокре. І якщо в першому випадку вам знадобляться спеціальні голки, то в другому досить мила, бамбукового килимка і тазика з водою. Валяння - це ущільнення вовни шляхом сплутування її волокон. Незважаючи на те, що на перший погляд все здається досить складним, створювати шедеври під силу кожному.\nМабуть, найпоширенішим видом рукоділля є вишивка. Ручною вишивкою зараз оформляють одяг, створюють картини, серветки, скатертини, прикрашають постільну білизну. Краса і оригінальність робіт залежать від вибору тканини, ниток, техніки вишивання. Часом все це вимагає граничної точності і уваги, зате результати дійсно вражають.\nРукоділля - це не тільки плетіння з ниток або шиття. Своїми руками умільці створюють безліч прекрасних речей зі скла, дерева, глини.\nТак, наприклад, мозаїка здатна створити справжні твір мистецтва - чудові картини з маленьких шматочків скла, плитки або каменів. З давніх часів ми можемо насолоджуватися результатом роботи наших предків, так чому ж не спробувати самій?\nДля любительок працювати з фарбами, хорошим хобі стане малювання по склу. Для цього не обов`язково вміти добре малювати, досить мати багату фантазію і зовсім небагато терпіння. До речі, крім скла можна використовувати інші предмети - кухонне начиння, стіни, меблі. Розфарбовування цих предметів називається розписом.\nДо подібних видів рукоділля відноситься і створення вітражів. Вітражі - це не тільки великі вікна в храмах або інших будівлях. Це можуть бути світильники, лампи, шкатулки для прикрас, і багато чого ще. Вітраж - справа досить складна і потребує особливих матеріалів, однак якщо підійти до справи з усією серйозністю, ви здивуєтеся, на що здатні.\nБагато дівчат і жінки займаються плетінням. Це хобі зовсім не означає, що вам доведеться плести кошики з соломи, хоча багатьом це дуже подобається. До плетіння відноситься створення фенечек, інших прикрас. Крім того, даним видом є і бісероплетіння, яке не втратило своєї популярності та актуальності.\nДля тих, хто вважає за краще використовувати в якості матеріалу папір, існує два популярних виду творчості - квіллінг і скраббукінг.\nУ першому випадку, вам доведеться створювати картини або інші композиції з допомогою вузьких смужок різнокольорового паперу, які закручують в спіралі. Слід зауважити, що це досить складно, однак якщо запастися терпінням, можна створити чудові роботи, які нічим не поступаються вишивці чи малювання. Смужки різних кольорів продаються в магазинах рукоділля, та й коштують вони не так вже й багато.\nОстаннім в даній статті хочеться відзначити прекрасний вид творчої роботи - скраббукінг або оформлення альбомів. Це мистецтво відносно молоде і означає збереження фотографій, газетних вирізок та інших пам`ятних дрібниць. Ви будете вклеювати все це в альбом, прикрашаючи сторінки малюнками, квілінгу, приклеювати листочки, дрібні камінці.\nЗагалом, все, що душа забажає. Однак для того, щоб цю справу вийшло красивим і стильним, слід дізнатися про нього більш детально, переглянути приклади робіт інших майстрів. До речі, скраббукінгом часто називають і створення авторських блокнотів, записних книжок, оригінальних обкладинок, так що простір для дії просто величезний.\nЯк ви бачите, рукоділля - це набагато ширше поняття, ніж тільки в`язання та шиття. Так, не всі види ручної діяльності можна віднести до рукоділля. Садівництво або ковальська кування - це скоріше види ручного виробництва. Але, тим не менш, ті ж фігурна кування, або декоративне садівництво, можуть бути з величезною натяжкою прийняті як рукоділля.\nЯкий вид рукоділля вибрати - вирішувати тільки вам. Кожен з них хороший і унікальний у своєму роді. Є ще дуже багато видів ручної творчості, які допоможуть вам скоротати час, і згодом, навіть можливо стати відмінним хобі.\nМокре валяння з вовни: майстер-клас для початківців з відео-уроками\nВ`язання для новонароджених гачком зі схемами та описом - для дівчаток і хлопчиків\nПлед своїми руками, в`язаний з клаптиків: майстер-клас\nМакраме для початківців: уроки плетіння і майстер клас\nЯк зв`язати браслет в техніці брумстік


В Аргентині під розслідування потрапили одразу три президенти країни\nсереда, 16 січня 2019, 05:39\nПрокуратура Аргентини пред'явила обвинувачення колишньому президенту країни Крістіні Фернандес де Кіршнер у справі про відмивання грошей.\nЯк зазначає Reuters, рішення про пред'явлення обвинувачення було прийнято після того, як раніше затриманий бізнесмен Леонардо Фарина дав свідчення на допиті.\nВін заявив про причетність одразу двох екс-президентів Аргентини: Крістіни Кіршнер, яка очолювала країну в 2007-2015 роках, і її чоловіка Нестора Кіршнера - президента в 2003-2007 роках - до розкрадання і відмивання грошей, призначених на громадські роботи.\nУ причетності до цього злочину підозрюється й колишній міністр федерального планування, державних інвестицій і послуг Хуліо Де Відо.\nМинулого вівторка для допиту в цій справі правоохоронні органи затримали бізнесмена Ласаро Баес, який тісно пов'язаний з сім'єю Кіршнер.\nЯк повідомляв Укрінформ, аргентинська прокуратура веде розслідування і щодо чинного президента Маурісіо Макрі, у якого, згідно "панамських документів", можуть бути дві офшорні компанії. Федеральний прокурор Федеріко Дельгадо заявив, що необхідно встановити, чому глава Аргентини не вказав у своїй декларації компанії на Багамських островах, які він очолював, бувши мером Буенос-Айреса.