Субота, 22 січня, 19:12:47\n22.04.2017 12:33 — Агенцiя\nФахова дискусія на цю важливу для батьків, педагогів, вихователів тему пройшла 20 квітня з ініціативи медіа-центру «Моє місто» в приміщенні обласної бібліотеки ім. В.Короленка.\nДо обговорення долучилися практичні психологи та викладачі, представники міського центру соціальних служб для дітей, сімї та молоді, навчальних закладів і обласного інституту післядипломної педагогічної освіти.\nВ нашій країні, на жаль, поширюються захворювання, обумовлені ризикованою поведінкою молоді, як-то: паління, наркоманія та алкоголізм, а через вагітність підлітків їм доводиться рано дорослішати та робити вибір між пологами і абортом, що в подальшому позначається на репродуктивному здоров’ї. Крім того, загрози здоров’ю і навіть життю наших дітей виникають через небезпечні захоплення (наприклад, селфі на дахах багатоповерхівок чи електроопорах, транспорті, що рухається, тощо), через депресії та втрату сенсу життя й моральних орієнтирів, схильність до суїцидів. Це ті щоденні виклики, які ставлять під загрозу існування нашої нації, і на які суспільство має реагувати вчасно й адекватно.\n- Навіщо підлітки ризикують? Вони експериментують, самостверджуються і досліджують, - переконана психолог, бізнес-тренер, начальник відділу зв'язків з громадськістю та ЗМІ Академії ДПтС, керівник Центру психолого-соціальної допомоги «Ресурс» Світлана Ющенко. - Часто високий ризик - це побічний продукт загостреної пізнавальної діяльності. Підліток прагне пізнати себе, спробувати різні стилі життя, показати оточенню, що стає дорослим, підвищити ступінь самостійності. Емоційне реагування мозку підлітка на подразники істотно вище, ніж у дітей і дорослих. Звідси і безпричинні, на наш погляд, вибухи емоцій, образливість та демонстративна поведінка. Підлітки віддають перевагу дії з високим рівнем емоційної напруги, схильні до імпульсивних вчинків, включаючи експерименти з наркотиками та алкоголем. Вони рідко думають про можливі негативні наслідки своєї поведінки і не здатні їх оцінити в повній мірі через свою незрілість.\nНа думку психологів, розумний ризик є цінним досвідом: так молоді люди визначають і розвивають свою індивідуальність, але їм не завжди вдається залишитися в рамках розумного. Якщо ж наші сини й доньки не підозрюють, що їхня поведінка є небезпечною, завдання дорослих - звести до мінімуму можливі негативні наслідки такої поведінки, а це можливо тільки за умови, якщо між дитиною та батьками є довіра, гарна комунікація та теплий контакт, коли потребам підлітка приділяється належна увага. Ситуація ускладнюється тим, що ризик – у традиціях нашого суспільства, і ми самі, дорослі, часто не готові жити без ризику, самі є недобрим прикладом для наших дітей. У нашому суспільстві вживання алкоголю, як і паління, на жаль, часто вважається нормою. Реальна інформованість молоді про наслідки шкідливих звичок мала. Всього близько 10% підлітків вважають, що ніколи не будуть ризикувати, тому що це неправильно.\nЩе одна гостра проблема, що обурила чернігівців – жорстокі бійки між підлітками. «Люди не народжуються жорстокими, ця риса, а жорстокість - риса особистості, що характеризується байдужістю до страждань людей або прагненням завдати їм страждання, набувається під впливом оточення, - переконана психолог-консультант, гештальт-терапевт, доктор фiлософiї, доцент Iнга Субботіна. – Ви напевно помічали, що всі маленькі діти поводяться егоїстично, а найбільш агресивний вік, за твердженням канадських психологів, - це 2,5-3 роки. Справа в тому, що малюк нічого не знає про соціальні норми і заборони, тому від батьків залежить, наскільки їм вдасться виховати в дитині доброзичливість, милосердя, чуйність, вміння співчувати іншому. Саме тому основні причини підліткової жорстокості слід шукати у дитячо-батьківських відносинах та процесі сімейного виховання».\nНа думку науковця Інги Субботіної, батьки виховують лише власним прикладом. Якщо розповідати дитині про милосердя, а за годину сваритися чи битися, малюк запам’ятає лише конфлікт. І тоді конфліктність, агресивність стане звичним способом його поведінки. Діти, які зазнали жорстокості з боку батьків, також стають схильними до прояву агресії та жорстокості. Причиною формування жорстокості, як не парадоксально, може стати і «сліпа» батьківська любов. Коли батьки надмірно оберігають дитину, нав’язливо про неї піклуються, то нехтують її індивідуальністю та самостійністю. Поступово у дитини зароджується бажання довести своїм батькам, що вона може чинити на свій розсуд і це часто виражається у жорстокій поведінці. Крім того, надмірна батьківська любов, вседозволеність, формує у дитини відчуття безкарності, що теж призводить до деструктивної поведінки. Інший полюс проблеми – байдужість до потреб дитини, ігнорування її думок і бажань.\nУвагу на ще одну небезпеку для дітей і підлітків звертає старший викладач ЧНТУ, керівник школи інноваційної освіти «Rainbow» Олена Пономаренко. Це різноманітні гаджети та технології, без яких неможливо уявити сучасний світ: планшети, ноутбуки, мобільні телефони, а також спілкування в соціальних мережах, комп’ютерні ігри. Саме підлітки швидше за будь-якого дорослого орієнтуються в цьому технологічному світі, однак чи завжди використовують для себе на користь?\n- Спершу хочу зазначити, що сучасне покоління, яке називають покоління Z, кардинально відрізняється від попередніх поклоніть, це електронне покоління, яке за 3-4 роки кардинально змінить ринок професій, буде змінювати всю систему економіки, культури, у них інші потреби, в тому числі – в освіті. Сучасна школа вже не задовольняє ці потреби, тому ми маємо говорити про зміну підходів, - наголошує Олена Пономаренко. – В 21 ст. людина має володіти такими навичками, як знання комп’ютера, іноземні мови, вміти комунікувати, і не тільки в межах міста чи країни. За радянських часів людина як прийшла на роботу, так на одному місці могла пропрацювала все життя, зараз реалії такі, що вона в середньому змінює від 7 до 12 професій. Людині треба знати, як себе презентувати, треба розвиватися упродовж всього життя. І такі можливості нам усім дає Інтернет, онлайн-курси, WEBінари, дистанційне навчання. Водночас, ми маємо навчити дітей правилам безпеки.\nВ Інтернеті підліток часто шукає нових друзів, нові захоплення, любов. Певною мірою це позбавляє дитину від почуття самотності. Вона ідентифікує себе, вступаючи в різні групи і спільноти, приміряє різні ролі і вирішує, що саме підходить йому, Втім, зворотний бік такого спілкування — відхід від справжнього життя, неможливість налагодити контакти з реальними людьми. Батьків має занепокоїти, коли підліток живе тільки «віртуальним» життям, і крім комп’ютера його нічого не цікавить! Він нібито замикається на своїх переживаннях, перестає ділитися та спілкуватися з рідними, старими друзями, коло його захоплень суттєво змінюється, успішність у школі погіршується. Не залишайте таку дитину без уваги! За потреби – зверніться до фахівця, який допоможе з’ясувати, що насправді відбувається з вашим сином та донькою, чи не виникла у нього залежність, і порадить, як правильно поводитися в цій ситуації, аби зберегти з підлітком контакт.\nДо речі, як знайти такого компетентного фахівця? Певні критерії перераховує Інга Субботіна: він повинен мати вищу психологічну освіту і бажано - спеціалізацію в якомусь психотерапевтичному напрямку (гештальт-терапія, позитивна психотерапія, когнитивно-поведінкова терапія тощо); важливо, щоб він сам регулярно проходив психотерапію, звертався до супервізора; запитуйте відгуки та рекомендації його клієнтів; справжній психолог не буде використовувати якісь магічні обряди, «чистити карму» та вчиняти щось подібне. Досвідчений спеціаліст не дає універсальних «рецептів» і «100% гарантії», не береться за заочне «перевиховання» когось із ваших близьких, поважає вашу індивідуальність і не приймає за вас важливі рішення. Навпаки, покладається на вашу здібність вирішувати свої проблеми самостійно й дбайливо підтримує в цьому процесі.\nНа думку учасників фахової дискусії, дуже важливо формувати нульовий рівень толерантності до насильства загалом – у родинах, у закладах освіти, у суспільстві! У школах варто підняти статус психолога та соціального педагога, створювати куточки «релаксації» або рекреаційні куточки – місця, куди може прийти дитина, якщо їй погано і вона потребує допомоги. Щодо батьків, педагогів і вихователів, для них головна порада: станьте для дитини справжнім другом! Знайдіть спільну тему, розмовляйте, обговорюйте, станьте цікавим співрозмовником, не соромтеся вчитися у своєї дитини! Запитуйте, з ким дитина дружить, чи не ображають її в школі, вчіть спілкуватися з іншими. Підберіть спільно з підлітком гурток чи секцію, нехай «живі» друзі стануть кращими співрозмовниками, ніж віртуальні. Важливо пам’ятати: як би ви свою дитину не виховували, вона все одно буде схожою на вас! Якщо норма вашого життя - агресивне ставлення до інших, жорстокість у родині чи нехтування своїм здоров’ям, шкідливі звички – не варто очікувати від сина чи доньки чогось іншого. Батькам дуже важливо проявляти активну позицію, співпрацювати з дирекцією школи, психологом, соціальним педагогом, класним керівником. Тільки спільні зусилля можуть дати добрі результати!


Верховна Рада VIII скликання - Фонд «Демократичні ініціативи» ім. Ілька Кучеріва\nКабмін затвердив концепцію і стратегію реформи МВС і стратегію розвитку органів внутрішніх справ України. Крім того, Кабмін затвердив ще три нормативних акти, які поклали початок реалізації положень концепції реформи МВС. Зокрема, це закон України, який регулює питання про можливість ліквідації низки підрозділів МВС: Головного управління із боротьби зі злочинністю, транспортної та ветеринарної міліції.\nПорошенко підписав антикорупційні закони і закон про прокуратуру.\nВ Україні нині налічується 430 059 вимушених переселенців. Про це повідомляє Агентство ООН у справах біженців в Білорусі, Молдові та Україні. 18 992 особи були змушені виїхати з анексованого Росією Криму. 411 067 внутрішньо переміщених осіб залишили свої домівки на території Донецької та Луганської областей через військові дії.\nУкраїна ще на рік отримала торговельні пільги від Європи. За проект регулювання ЄС, що припускає продовження пільг Євросоюзу для України на один рік - до 31 грудня 2015 року, після доповіді Габріеліуса Ландсбергіса під час сесії Європарламенту в Страсбурзі проголосували 497 депутатів, проти - 78, утрималися - 56.\nВиступаючи під час засідання дискусійного клубу "Валдай" в Сочі, президент Росії Путін назвав санкції, введені Заходом проти Росії, помилкою, яка завдає шкоди всім. Володимир Путін наголосив, що на США незаслужено «звалилося величезне благо» у вигляді світового лідерства. Путін назвав санкції, введені Заходом проти Росії, помилкою, яка завдає шкоди всім. Глава РФ також зазначив, що твердження про те, що Росія намагається «відновити імперію» і зазіхає на своїх сусідів, є безпідставними. Крім того, Путін зізнався, що саме він допоміг екс-президенту Віктору Януковичу втекти з Києва до Криму в лютому 2014 року.\nВолодимир Путін фактично визнав, що почав повномасштабне вторгнення, щоб не відпустити Україну в Європейський Союз. Про це на своїй сторінці у Facebook написав екс-віце-прем'єр Росії, політик і бізнесмен Альфред Кох.\n«Путін, фактично, зізнався, що ще на самому початку заявляв: якщо Україна піде з його сфери впливу і остаточно зробить європейський вибір, то він спровокує там громадянську війну і здійснить збройне вторгнення. Коли з ним відмовилися говорити в такому тоні, він образився і назвав це «відмовою від цивілізованого діалогу»,– написав політик.\nВ Україні пройшли позачергові вибори народних депутатів до Верховної Ради України. У виборах взяло участь 29 партій та майже 3,5 тисячі кандидатів-мажоритарників. В окупованому Криму вибори не проводилися.,так як не було голосування й у 9 округах Донецької та 6 округах Луганської областей, які підконтрольні проросійським бойовикам. Тому українці обирали не 450, а 423 депутатів. До парламенту пройдуть партії, які наберуть 5% голосів, та мажоритарники, які наберуть найбільше голосів у своїх округах.\nБільшість українців проголосувала за список партії «Блок Петра Порошенка» на позачергових виборах до Верховної Ради. Про це свідчать результати Національного екзит-полу, проведеного Консорціумом, до якого входять Фонд «Демократичні ініціативи імені Ілька Кучеріва», Київський міжнародний інститут соціології (КМІС) та Центр Разумкова. Згідно з результатами, Блок Петра Порошенка набирає 23,1%, «Народний фронт» – 21,2%, «Об’єднання «Самопоміч» – 13,4%. Також до Верховної Ради проходять «Опозиційний блок» – 7,6%, Радикальна партія Ляшка – 6,4%, ВО «Свобода» – 6,3% та ВО «Батьківщина» – 5,5%.\n26 жовтня в Україні пройшли позачергові парламентські вибори, які відбулися за змішаною системою: 225 депутатів було обрано за пропорційною системою, 198 – за мажоритарною. Згідно з результатами Національного екзиту-полу’2014, до нової Верховної Ради за пропорційною складовою потрапляють 7 політичних партій: Блок Петра Порошенка з 23,1%, «Народний фронт» з 21,2%, Об’єднання «Самопоміч» з 13,4%, Опозиційний блок з 7,6%, Радикальна партія Олега Ляшка з 6,4%, Всеукраїнське об’єднання «Свобода» з 6,3% і Всеукраїнське об’єднання «Батьківщина» з 5,5%. Інші партії, серед яких «Громадянська позиція», Комуністична партія України, «Сильна Україна» і «Правий сектор», відповідно до результатів екзит-полу, не змогли подолати прохідний 5-відсотковий бар’єр.\nХто став переможцем, а хто – невдахою – виборчої кампанії?\nЯкою буде політична конфігурація майбутнього парламенту?\nНезважаючи на те, що результати Національного екзит-полу поки не підтверджено офіційними даними, оскільки підрахунок голосів ще триває, вони дають приблизне уявлення, які партії та з якими показниками можуть пройти до наступного скликання парламенту. При цьому дані екзит-полу помітно відрізняються від останніх соціологічних опитувань, які прогнозували дещо інший розподіл голосів виборців. Останньому, втім, є пояснення. По-перше, переважну більшість партій-учасниць виборів було створено якраз напередодні чи навіть у ході виборчої кампанії, тому їхня підтримка серед населення формувалася у дуже стислі терміни. По-друге, за тиждень до виборів аж 32% виборців ще не визначилися, за кого голосуватимуть 26 жовтня.\nПершою відносною несподіванкою став недостатньо високий показник лідера виборчих перегонів – Блоку Петра Порошенка (БПП), якому прогнозували перемогу з великим відривом. Падіння його показника до менш ніж чверті голосів виборців, утім, можна пояснити кількома факторами. З одного боку, ця партія сильно залежала від рівня підтримки її неофіційного лідера Президента Порошенка, чия популярність серед населення протягом останніх місяців повільно, але невпинно рухалася вниз. З іншого боку, із БПП злий жарт, вочевидь, зіграла впевненість у переконливій перемозі, що зробила її виборчу кампанію недостатньо виразною.\nЗ агітацією, натомість, не було проблем у «Народного фронту» (НФ), який витратив на неї найбільше коштів. Важливу роль відіграла й активна приступність лідера НФ прем’єр-міністра Арсенія Яценюка на телебаченні протягом останнього тижня перед виборами, що забезпечила йому відчутний приплив прихильників. А зважаючи на те, що БПП і НФ перебувають на одному електоральному полі, жвава і всеохоплююча кампанія останнього на тлі млявої самоагітації першого призвела до практичного вирівнювання їхніх результатів, хоча спочатку рейтинг БПП був суттєво вищим.\nНадзвичайно вдалою виявилася виборча кампанія «Самопомочі», лідером якої є мер Львова Андрій Садовий. По-перше, їй вдалося сформувати різносторонній список, який включав активістів громадянського суспільства, молодих бізнесменів і представників батальйону «Донбас», а також був позбавлений людей, які раніше представляли державну владу. Подібний акцент на нові обличчя доповнила ефективна виборча кампанія, яка зосереджувалася на позитивних змінах, обіцяних виборцям цієї партії. Така стратегія «Самопомочі» дозволила їй заволодіти більшістю виборців із одного електорального поля з «Громадянською позицією» (ГП) Анатолія Гриценка, головною помилкою якого стала відмова від реклами на телебаченні та надмірно критичне забарвлення агітації. У результаті цього остання не змогла подолати прохідний бар’єр, хоча на старті кампанії мала дуже непогані шанси опинитися навіть у трійці переможців.\nЗ іншого боку, Опозиційний блок (ОБ), який включає переважно колишніх членів Партії регіонів, зумів наростити свою популярність саме на невдоволеннях населенням ситуацією в країні. Його електорат був із самого початку суттєво обмежений внаслідок вилучення виборців із Криму та значної частини Донбасу, а також апатії колишніх прихильників екс-президента Віктора Януковича, тому за своє проходження до парламенту ОБ був змушений боротися з сусідами по електоральному полю – «Сильною Україною» (СУ) та Комуністичною партією Україною (КПУ). Перемогу ОБ у цій боротьбі можна пояснити передусім більшими фінансовими й адміністративними ресурсами в базових для нього південно-східних регіонах, які й стали запорукою його проходження в парламент за рахунок невдах СУ і КПУ.\nРанній фаворит виборів – Радикальна партія (РП) Олега Ляшка – натомість, став жертвою завищених очікувань і агресивної контрпропаганди з боку суперників. Спираючись на кілька яскравих, але простих посилів, РП не змогла доповнити їх іншими компонентами успішної виборчої кампанії – її список був відверто слабким, а агітація надто монотонною. Крім того, на голосування виборців вплинули й атаки на РП через підконтрольні її опонентам ЗМІ, передусім канал «1+1» бізнесмена й голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації Ігоря Коломойського. У підсумку значна частина прихильників РП розчарувалася в ній під кінець виборчої кампанії.\nРезультати двох чинних парламентських партій, які, згідно з даними екзит-полу, замикають перелік «прохідних» – «Свободи» і «Батьківщини» – стали наслідком звуження їхньої попередньо роздутої популярності до ядра їхнього електорату. Отримавши карт-бланш на минулих парламентських виборах, «Свобода» не змогла повноцінно його реалізувати в очах своїх виборців і на цих виборах була змушена конкурувати за голоси одразу з більш і менш радикальними суперниками по спільному електоральному полю – «Правим сектором» (ПС) і «Самопоміччю», відповідно. «Батьківщина», у свою чергу, втратила левову частку своєї команди, яка перейшла до БПП і НФ, та була змушена спиратися лише на харизму свого лідера Юлії Тимошенко. Остання, в свою чергу, продемонструвала, що досі не змогла належним чином адаптуватися до нових постмайданних реалій, і тому її переважно застаріла риторика не викликала резонансу в багатьох колишніх виборців.\nОчевидно, що результати виборів будуть неповноцінними без урахування переможців мажоритарних округів. Однак ситуація у цій частині виборів навряд чи радикально змінить політичну конфігурацію парламенту. З одного боку, найбільше мажоритарних депутатів отримає лідер перегонів БПП, певною частиною додаткових депутатів поповниться НФ, а всі інші партії будуть змушені задовольнитися малим. З іншого боку, попри те, що до парламенту потрапить ще близько 100 депутатів-самовисуванців, більшість із них у відповідності до традицій українського парламентаризму тяжітимуть до співпраці з владою.\nУ сукупності попередні результати виборів дають змогу спрогнозувати можливі конфігурації майбутньої парламентської коаліції, яку депутати, згідно з конституцією, мають сформувати в 30-денний термін. Очевидно, що кістяк нової коаліції утворять БПП і НФ, представники яких були головними партнерами у владі до виборів і за їх результатами можуть разом отримати близько або дещо більше 200 депутатів. При цьому внаслідок високого результату НФ у його лідера Арсенія Яценюка суттєво зросли шанси зберегти свою посаду прем’єр-міністра.\nВідкритим лишається питання, хто долучиться до цього союзу. З одного боку, БПП і НФ можуть сподіватися на підтримку певної частини самовисуванців, які заради приєднання до коаліції можуть формалізуватися в окрему парламентську фракцію. При цьому ця фракція може включати представників колишньої влади, які вирішать співпрацювати з новою парламентською більшістю.\nПартнерів БПП і НФ можуть так само знайти і серед інших партій. Найбільш природним союзником для них поки що виглядає «Свобода», яка має досвід співпраці з колишніми інкарнаціями двох лідерів виборчих перегонів як у стінах парламенту, так і в складі уряду, однак цього разу вже не зможе претендувати на таку кількість посад, яку мала до цього. Теоретично до складу більшості може увійти й «Самопоміч», однак таке рішення представлятиме для цієї сили серйозну дилему. З одного боку, її лідер Садовий, який залишиться мером Львова, вочевидь, буде не проти долучитися до владної команди та отримати свою порцію впливу на державну політику. З іншого боку, багато членів цієї партії будували свою агітацію на критиці представників чинної влади і тому рішення приєднатися до неї у складі коаліції може загрожувати їм репутаційними втратами.\nЧленом коаліції має шанс стати й «Батьківщина», однак БПП і НФ можуть звернутися до неї радше у випадку невдачі на інших переговорних фронтах. Якщо Порошенкові та Яценюку удасться сколотити стабільну коаліцію без «Батьківщини», останню можуть залишити за її бортом, побоюючись надмірних амбіцій Тимошенко. Утім, навіть у такому разі «Батьківщина» радше виступатиме ситуативним союзником більшості, на підтримку якої остання зможе розраховувати в багатьох випадках.\nПрактично напевне не буде в складі коаліції РП Ляшка. Перебування поза її межами буде вигідно й самому Ляшку, який будує свою політичну кар’єру переважно на опозиційній риториці та не бажає втрачати імідж асоціаціями з владою, і коаліції БПП-НФ, привабливість РП для якої як партнера суттєво впала після відносно невдалого результату останньої. Однак у контексті голосувань за важливі законопроекти РП навряд чи постійно йтиме наперекір більшості, оцінюючи вигоди від підтримки того чи іншого рішення з прагматичних міркувань.\nЄдиною яскраво вираженою опозиційною силою в парламенті закономірно стане ОП, до якого долучиться частина самовисуванців, що перемогли в Донецькій, Луганській, Одеській і Харківській областях. Його вплив у Верховній Раді, втім, буде не надто значним, а кількість депутатів – далекою навіть від мінімального блокувального пакету обсягом у 150 депутатів, який би міг не допустити внесення змін до Конституції провладною більшістю. Відповідно, ОП у парламенті радше виконуватиме роль представництва інтересів фундаментальних противників чинної влади, зосереджених у кількох південно-східних областях, однак не матиме потужних важелів впливу на прийняття державних рішень.\nТаким чином, дані Національного екзит-полу’2014 засвідчили високу вірогідність проходження до наступного парламенту сімох політичних сил, переважна більшість з яких відверто чи помірковано підтримують чинну владу. Зважаючи на їхні рейтингові показники та попередні очікування щодо результатів виборів у мажоритарних округах, можна спрогнозувати, що в новому парламенті буде утворено коаліцію, кістяк якої складуть Блок Петра Порошенка і «Народний фронт». Їхніми союзниками, натомість можуть стати деякі мажоритарники-самовисуванці, а серед партій – передусім «Свобода», а також, можливо, «Самопоміч» чи «Батьківщина». Опозиція в парламенті буде представлена в обличчі Опозиційного блоку та частини самовисуванців і, скоріше за все, матиме маргінальний вплив на роботу парламенту.


Еволюційний процес виникнення нових видів - презентація з біології\nЕволюційний процес виникнення нових видів\nГеографічне видоутворення Нові форми організмів виникають як результат розриву ареалу та просторової ізоляції. Наприклад,у Північній Америці мешкають види бобрів і норок,близькі до євразійських.\nЕкологічне видоутворення Спосіб видоутворення,при якому нові форми займають різні екологічні ніші в межах одного ареалу. Наприклад,кілька видів синиць нашої місцевості мешкають в одних і тих самих екосистемах і навіть утворюють змішані зграйки.Кожен вид відрізняються способом живлення, складом їжі,місцем гніздування,статевими інстинктами…\nЩо таке філогенез? Важливу роль у розвитку дарвінізму відіграв відомий німецький учений Е. Геккель. Він звернув увагу на те, що види змінюються в процесі свого історичного розвитку і дають початок новим видам у межах будь-якої систематичної групи. Е. Геккеля вважають засновником філогенетичного напряму в дарвінізмі. Філогенез (від грец. філон - рід і генезіс) - це конкретні шляхи історичних (еволюційних) змін окремих систематичних груп (від видів до царств включно) і всього живого. Для з'ясування філогенезу певної групи Е. Геккель запропонував зіставляти дані палеонтології, порівняльних анатомії та ембріології. Так, учені зв'язують викопні та сучасні форми в єдиний філогенетичний ряд-послідовність історичних змін організмів чи їхніх частин у межах певної систематичної групи (наприклад, послідовність змін черепа та кінцівок у предків коней).\nЕ. Геккель ввів поняття про монофілію (від грец. монос - один та філон - рід), тобто походження всіх нащадків від спільного предка. Це поняття він запропонував як основний принцип природної (філогенетичної) класифікації, а також розробив спосіб графічного відображення історичного розвитку у вигляді так званих філогенетичних дерев\nЩо таке біогенетичний закон? Біогенетичний закон одночасно відкрили двоє вчених: Е. Геккель та Ф. Мюллер (закон Геккеля - Мюллера): індивідуальний розвиток (онтогенез) будь-якого організму є стислим повторенням історичного розвитку (філогенезу) виду, до якого він належить. Так, було показано, що наявність однакових початкових фаз зародкового розвитку (зигота, бластула, гаструла тощо) вказує на спільне походження всіх багатоклітинних тварин. Поява на відповідних фазах розвитку у зародків різних класів наземних хребетних тварин зябрових щілин свідчить про їхнє походження від рибоподібних предків\nУ чому проявляються адаптації живих істот до умов середовища життя? З позицій учення Ч. Дарвіна були пояснені різноманітні адаптації живих істот до умов середовища життя. Зокрема, вивчено різні види захисних забарвлень, форми тіла і поведінки організмів (переважно тварин), які роблять їх менш вразливими для ворогів. Тварини із захисними забарвленням і формою тіла у разі небезпеки, маскуючись, приймають певну позу\nНаприклад, завмерши, гусінь метеликів-п'ядунів або тропічні комахи-паличники стають схожими на сухі сучки і зовсім непомітні на рослинах. У помірних широтах завдяки сезонним линянням ссавці й птахи набувають темного літнього чи світлого зимового забарвлення, що відповідає тлу довкілля. Деякі тварини здатні змінювати забарвлення залежно від фону середовища - камбала, восьминоги, хамелеони та інші. За явища демонстрації, навпаки, забарвлення і поведінка тварин роблять їх помітними на тлі довкілля. Попереджувальне і погрозливе забарвлення та поведінка сигналізують ворогам про неїстівність таких тварин (колорадський жук, сонечко) або їхню добру захищеність (жалоносні оси, бджоли, отруйні змії)\nМімікрія (від грец. мімікос — наслідувальний) - це здатність до уподібнення за забарвленням, формою чи поведінкою організмів одного виду (моделей) особинами іншого (імітаторами). Дві форми мімікрії відкрили англійський учений Г. Бейте та німецький - Ф. Мюллер. Мімікрія у рослин - це окремі пристосування, що нагадують інші види. Так, у деяких рослин квітки не мають нектарників, однак вони нагадують квітки гарних нектароносіїв і цим приваблюють комах-запилювачів. Квітки деяких тропічних орхідей за формою і забарвленням нагадують самок певних видів метеликів. Самці цих комах запилюють їх при спробах парування.\nЯке значення для філогенетичних досліджень має вивчення гомологій та аналогій, рудиментів і атавізмів? Гомології (від грец. гомологія - відповідність) - це відповідність загального плану будови органів різних видів, зумовлена їхнім спільним походженням Унаслідок адаптацій до різних умов життя гомологічні органи в різних видів можуть значно відрізнятися між собою, і єдність їхнього походження встановлюють лише на підставі досліджень індивідуального розвитку, даних палеонтології тощо. Прикладами гомологічних органів є передні кінцівки (нога, крило, рука, ласти тощо) різних хребетних тварин або видозміни кореня вищих рослин (коренеплід, коренева бульба тощо).\nАналогії (від грец. аналогія - подібність) - це подібність будови органів різного походження, які виконують однакові функції Аналогічними органами є, наприклад, крила птахів і комах, зябра риб, молюсків і ракоподібних, у рослин - колючки, які є видозмінами пагона (глід) чи листків (барбарис, кактуси).\nРудименти (від лат. рудиментум - зачаток) - це органи, недорозвинені чи спрощені у особин певного виду внаслідок втрати своїх функцій протягом філогенезу, наприклад, залишки тазового поясу у китів, недорозвинені очі кротів, лускоподібні листки верблюжої колючки.\nАтавізми (від лат. атавіс - предок) - прояв у окремих представників виду станів ознак, притаманних їхнім предкам. Наприклад, інколи народжуються люди із хвостом, густим волоссям на всьому тілі, з багатьма сосками.


Лондонський дует - майструємо самі\nСвій «Лондонський дует», тобто чайний столик і табуретку до нього я змайстрував для дачного чаювання. На природі поки що не було можливості зробити фотографії, т. к. для повного завершення роботи на столик ще потрібно вирізати шматок скла, щоб уберегти його від забруднення.\nСтолик я зробив з шматка ДВП розміром 55 см Х 85 см, що залишився від ремонтних робіт, і чотирьох брусків 2,5 Х 2,5 см, для ніжок використовував ікс-подібні складні ніжки від старого зламаного столика. Спочатку я дрібними цвяхами прибив шматок ДВП до брусків, потім роздрукував картинку лондонського автобуса на 9 аркушах формату А4, можна б було зробити відразу друк потрібного за розміром аркуша, але я виходив з можливостей свого не кольорового принтера. Потім я приклеїв всі листи клеєм ПВА створений на полотно, загинаючи краї паперу всередину на бруски. Найскладнішим етапом була акуратна стикування всіх фрагментів картинки. Після повного висихання клею я розмалював автобус червоної сухий художньої пастеллю, для цієї мети я вважаю, так само підійшла б фарба ТЕКС вологостійка Універсал з додаванням колір фарби ТЕКС Профі.\nНа маленькій непривабливою дерев'яної табуретці, як доповнення до столика, я вирішив намалювати прапор Великобританії. Для цього я спочатку прогрунтовал дерев'яну лаву, а потім пофарбував її білою ТЕКС ПФ-115 Універсал. Після повного висихання фарби я наклеїв на табуретку скотч таким чином, щоб можна було за один раз пофарбувати потрібні ділянки в червоні та сині кольори. Дуже акуратно завдав фарбу, не розмазуючи її, а просто притискаючи пензлик до поверхні, при цьому потрібно стежити, щоб фарба була не дуже рідка і не затікала під скотч. Для червоних і синіх смужок я використовував залишилася у мене давно заколерованую емаль, так само для цих цілей, я вважаю слушним було використовувати емаль ТЕКС ПФ-115 Універсал червоного і синього кольорів. Після закінчення фарбування, я обережно зняв скотч, і після повного висихання табурета тонкою кистю підфарбував всі невеликі нерівності смужок. Я дуже поспішав встигнути до завершення конкурсу, тому ще не встиг покрити табуретку лаком. Збираюся це зробити меблевим лаком ТЕКС НЦ-218 Універсал в два шари. Сподіваюся, що мій «Лондонський дует» подарує ще багато незабутніх дачних чаювань.\nФадєєв Ігор Олександрович, Казань р.\nПісочниця для онука - майструємо самі\nОригінальні вазони - майструємо самі\nПряниковий будиночок з картону - майструємо самі\nМодний табурет - майструємо самі\nВеселі парканчики - майструємо самі\nНове життя комода - майструємо самі


Скворчевський Владислав: «Ніколи не пізно вчитися, навіть якщо ти впевнений, що в тебе достатньо знань» | Телеканал СТБ\nТелеканал СТБ / Скворчевський Владислав: «Ніколи не пізно вчитися, навіть якщо ти впевнений, що в тебе достатньо знань»\nСкворчевський Владислав: «Ніколи не пізно вчитися, навіть якщо ти впевнений, що в тебе достатньо знань»\nТелеканал СТБ 01.08.2008\nСьогодні ми відправилися в гості до головного оператора телеканала СТБ, і за сумісництвом, цікавої й талановитої людини, Владислава Скворчевського.\n– Владислав, розкажіть, як Ви потрапили у «світ телебачення»?\n– У «світ телебачення» я потрапив у дуже цікавий спосіб, можна навіть сказати, що спонтанно. В 1989 році, я закінчував своє навчання в інституті ім. Карпенка-Карого, на курсі Федорова і Куща. Як і більшість хлопців збирався йти працювати у кіно, але перспективи в цьому напрямку майже не було, тому що кіно, на той момент, практично "вмерло". При цьому, під час розподілу, у нас на курсі, було всього лише, два оператори кіно, я й Олег Саган. Олег був старший за нас усіх, і для себе одразу вирішив, що йде працювати тільки в кіно. А всі інші перебували на стадії "визначення" подальшого шляху. У той час, завідувачем кафедри режисури, був Кісін. Коли він довідався про наше рішення, то влаштував "істерику": "Ми вас навчили, а ви тікаєте в кіно, а на Хрещатику, 26(Держкомітет телерадіомовлення СРСР), не вистачає дипломованих фахівців", – тоді я сказав,- "Раз ми так потрібні, то чому б не спробувати". Так я потрапив на телебачення, і от у жовтні 2009 року, буде вже 20 років, як я працюю на ТВ!\n– 20 років це серйозна дата, а от свою першу зйомку Ви пам’ятаєте?\n– Звичайно пам'ятаю. Як я вже говорив, в 1989 році я закінчував останній курс інституту, і дипломну роботу(це був фільм з 5-х частин) на кіностудії «Київнаучфільму». Як зараз пам'ятаю, у мене був один з останніх днів зйомок дипломної, і в цей же день, мені призначають зйомку на ПТС, концерту в Жовтневому Палаці. Я розумію, що можу елементарно не встигнути приїхати, і раптово мені на допомогу прийшов зам.директор картини. Йому було цікаво подивитися, як проходять зйомки, і він запропонував підвезти мене, і, в той же час, бути присутнім під час зйомок.\nІ уяви собі: Перший робочий день. Він – весь такий серйозний, на шикарній машині. Я, такий, весь із себе грамотний, з вищою освітою – тож ми приїжджаємо й отут мене головний оператор, Веніамін Соковський запитує: "Дитино, а ти знаєш, що є найголовнішим у багатокамерному телебаченні? Загальний план, от ним ти і займатимешся сьогодні". І мене це так образило, я відчув себе дуже приниженим. Я відразу розлютився на Кисіна, мовляв, відправив мене на ТВ, я потрапив на багатокамерну зйомку, і мене відправили просто стояти й чергувати на загальному плані!\nА потім, через якийсь час, я зрозумів, наскільки "правильну річ" мені сказав тоді Соковський! Якщо виникає ситуація, яку не може вирішити режисер, одразу вдаються до загального плану й картинка знову стає правильною й гарною. Це перший порятунок. А от якщо загальний план зняти погано, тоді все пропало.\n– Коли ви зрозуміли, що операторська майстерність, це те, чим ви хочете займатися?\n– Коли я ще був школярем. У сьомому класі, я вчився в художній школі й міг би стати художником, от тільки я був дуже непосидющим хлопцем, мені дуже швидко набридало малювати одне й те саме протягом місяця. Саме у цей час, моя тітка( яка була асистентом режисера) розповіла мені про захоплюючий світ кінематографа. Про те, що там можна знімати різні жанри, змінювати теми, і т.д. Мені все це так сподобалося, особливо з огляду на те, що картина малюють місяць, а то й більше, а тут можна постійно все змінювати. І я твердо для себе вирішив, що буду працювати із зображенням в кіно, а це і є робота кінооператора.\n– И звичайно, відразу після школи, ви пішли на кінооператора й закінчили інститут із червоним дипломом?\n– Якби ж все було так просто, то не було б настільки цікаво. Одразу після школи я намагався вступити, але марно. Тоді я пішов працювати кіномеханіком, мені було цікаво дізнатися якомога більше про камери: із чого вони складаються, як їх ремонтувати й т.д. Потім працював у кінотеатрі ім. Гагаріна, показував фільми(сміється), і тільки потім пішов працювати асистентом оператора, усе на ту ж кіностудію ім. Довженка. Я вважаю, що мені дуже пощастило, адже як під час навчання, я вже працював за спеціальністю, а головне, у мене була можливість навчатися й набиратися знань у великих майстрів.\n– А як батьки поставилися до Вашого вибору? Не вмовляли стати інженером або медиком?\n– Моя мама за професією – журналіст, а тато – авіаційний конструктор. Обидві професії дуже романтичні. Тому, спочатку, я мріяв стати льотчиком, але для цього потрібно було мати дуже міцне здоров'я. Так що з авіацією в мене не склалося. Проте, зараз можу похвалитися своєю фізичною формою, після того як потаскаєш багато років камери, загартовуєшся дуже сильно.\n– Увага, складне запитання, що є найскладнішим у Вашій роботі?\n– Найскладніше – це коли змінюється склад знімальної групи: режисери, автори програм і інші. На їхнє місце приходять нові люди, в основному молодь, яка багато чого не знає. І тоді немало часу йде на те, щоб порозумітися, об'єднатися, щоб вийшла гарна командна робота, у багатьох випадках доводиться вчити хлопців, багатьом з них, саме оператори допомагають "стати на ноги". От у цьому і вся складність.\n– Владислав, у художників є спеціальні закриті суспільства, так би мовити для обраних, а чи існує, якась "каста операторів"?\n– Є Гільдія кінооператорів України (з гордістю говорить співрозмовник). Там збираються й ТВ-оператори й кінооператори, більшість із них, починали свій професійний шлях в об’єднаній ТВ компанії України. Ці люди мають величенний досвід роботи й працюють над тим, щоб покращити зображення, а також, намагаються всіляко допомагати операторам початківцям. І мені здається, у них, це добре виходить.\n– Збираєтеся ви всі разом і починаєте досвідом ділитися і, тим часом, "байки труїти", а от який у вас найбільший казус траплявся?\n– Я був десь в Умані, нашу знімальну групу відправили знімати програму, а точніше кліп для цієї програми. Задум був наступний: гарна природа, листопад, осінь, все прекрасне й живе… Починаємо ми всю цю красу знімати, уже й день минув, і тут у мене вимикається видошукач. Підіймається паніка. Що робити, як знімати далі? А вертатися назад за новим видошукачем – дуже велика розкіш. У той же час, щоб виїхати на зйомку, потрібно було не тільки зібрати знімальну групу, але ще й дістати десь бензин( його тоді дуже важко було дістати), і всі ми це розуміли. І якщо з бензином питання можна було якось вирішити, то з природою домовитися неможливо. Адже не факт, що коли ми повернемося, на деревах ще буде листя, а не сніг. От так, набрали повні груди повітря… і продовжили знімати наосліп. Найсмішніше те, що коли приїхали назад і ледве дихаючи, вирішили переглянути усе, що назнімали, виявилося, що в навіть нічого вийшло! А це ще раз доводить, що практика в будь-якій професії важлива!\n– Владислав, яку б Ви дали пораду починаючим операторам?\n– Насправді, ніколи не пізно вчитися, навіть якщо ти впевнений, що в тебе достатньо знань, не обмежуйся ними. Іди вперед. Попрацюй з усією технікою, постійно вдосконалюйся, і шукай нові рішення, і тоді все вийде.\nНа цій славній ноті, ми з Владиславом завершили нашу розмову і домовилися незабаром зустрітися знову, щоб поставити ще море запитань


Пост-Factum\t» КОНКУРС\nВчасно оформивши передплату на “Поступ”, п’ятеро щасливців тепер стали власниками призів, якими їх нагородила улюблена газета “Поступ”. Приємно, чи не так, отримати приз усього лише за буденну річ, яку й так зробиш, не чекаючи за це якоїсь нагороди... Бо якщо вірити словам переможців, кожен свіжий номер “Поступу” й так забезпечує їм купу задоволення. Євген Волинський, для прикладу, який виграв у нашому конкурсі мобільний телефон, зізнався навіть, що має підшивку всіх номерів “Поступу”. Він також сказав, що є давнім симпатиком нашої газети, а тому довіряє інформації, яка з’являється на наших шпальтах. “Найбільше я шаную “Поступ” за його сміливість, – каже Євген Волинський. – Коли інші газети ще мовчать, ви вже даєте якісь коментарі з приводу тієї чи іншої ситуації” .\n“Так, огляд політичної ситуації у країні у вас найфаховіший. Тому я читаю “Поступ”, – зауважив Тарас Кудрик, інший переможець. Хоча що робити з призом (путівкою на 2-х чоловік у “Перлину Карпат”), що його він отримав за таку свою прихильність, він іще не знає.\nІнша переможниця, Звенислава Качмар, зізналася, що є прихильником Юзя Обсерватора і Кості Бондаренка. Тому сумнівів щодо передплати “Поступу” у неї не виникало. А що пані Звенислава – пестунчик долі, то, як вона зізналася, трохи мала надію перемогти. Так воно і сталося...\nОтже, наші палкі вітання всім переможцям і шанувальникам нашої газети! Намагатимемося й далі виправдовувати всі ваші сподівання. І не забуватимемо про призи... Так що читайте і вигравайте!


Дев’ятого травня в усіх храмах Бердичівського благочиння були звершені заупокійні богослужіння за загиблими в роки Другої світової війни і молебні за мир та захисників Вітчизни\nДев’ятого травня з благословення Високопреосвященнішого Никодима, Архієпископа Житомирського і Новоград-Волинського¸в усіх храмах Бердичівського благочиння були звершені заупокійні Богослужіння за загиблими в роки Другої світової війни і молебні за мир в Україні та захисників Вітчизни. Біля меморіалів і пам’ятних знаків полеглим воїнам священики відправили панахиди. Богослужіння у Свято-Миколаївському соборі м. Бердичева звершив клірик храму протоієрей Зіновій Ромах.\n«Немає більше від тієї любові, як хто душу свою покладе за друзів своїх...»\nЦього дня до головного храму міста прийшли люди різних поколінь: поважного, молодого і зовсім юного віку, щоб помолитися за здоров’я захисників і упокій спочилих рідних та воїнів. Зі сльозами на очах згадувала Анна Нікітчук своїх батьків, які пройшли фронтовими дорогами від початку і до останнього дня війни 1941-1945-го років: «Захищали свою Батьківщину мої мама і тато: Марія та Костянтин Двоєглазови, вони поховані на Алеї Слави на міському кладовищі, а також батьки покійного чоловіка: Поліна та Семен Нікітчуки. Наша родина особливо шанує це велике свято – День Перемоги». Схилилася в молитві Анна Вовченко, її дядько Петро загинув 9-го травня 1945-го року у Німеччині, у мирний час помер чоловік Віктор, який був військовослужбовцем. Дев’ятого травня плачуть мої рідні, згадуючи з великою пошаною загиблих на фронтах війни дідів Василія, Миколая та Іоанна, які не встигли постаріти…\nВосьмого травня в Україні відзначається День пам’яті та примирення. Ця дата встановлена задля того, щоб вшанувати подвиг українського народу у перемозі в Другій світовій війні. Дев’яте травня – День Перемоги у війні 1941-1945-го. Уже минуло 72 роки…\nКлірик Свято-Миколаївського собору протоієрей Зіновій Ромах звершив Божественну Літургію. На заупокійній єктенії пом’янули спочилих у роки війни і піднесли молитву за «воїнів, що за віру і Батьківщину на полі брані життя своє поклали, від ран і голоду померли, в полоні й гірких роботах невинно замучених та убієнних і всіх, що Перемоги заради потрудилися». Цього дня у Свято-Миколаївському соборі були відправлені молебень за мир в Україні і захисників Вітчизни та подячний акафіст Господу Богу. «Слава Тобі за таємні і явні милості Твої. Слава Тобі за кожен подих смутку мого. Слава Тобі за кожен крок життя, за кожну мить радості. Слава Тобі, Боже, навіки…» День Перемоги – свято, коли в руках людей – бузок і тюльпани, коли в очах – посмішки та журба, а в серцях – радість і смуток за тими, кого сьогодні немає з нами… «Ми схиляємо нині голови перед пам’яттю спочилих, – слухали віруючі проникливу проповідь протоієрея Зіновія Ромаха. – Мільйони наших співвітчизників загинули у 1939-1945-й роках. Згадаймо простих людей, які стали на захист рідної землі, згадаймо воїнів та трудівників… А скільки тих, чиї імена не вписані в пам'ятні надгробки… Скільки безіменних героїв спочиває в землі… Вчора країна відзначала День пам’яті та примирення. Ми маємо розуміти чужий біль, істинна віра та, яка об’єднує людей, коли вони люблять одне одного, допомагають і підтримують ближніх. Із молит-вою ми ростемо, міцніємо та наближаємося до Бога, з молитвою досягаємо радості, сили і волі. Ми, живі, продовжуємо любити померлих. Любов є основою нашої молитви за спочилих… Сьогоднішній день – це торжество Перемоги над нацизмом у Другій світовій війні. Кожна нація має право на існування, на самовизначення. Наша нація – велика, працьовита і миролюбна. Це свято – торжество волі. Христос узяв на себе гріхи людства заради нашого спасіння, нашої свободи. Наші захисники воювали за спасіння своєї Вітчизни. Ми в неоплатному боргу перед полеглими у боротьбі за свободу і гідність людини та віддаємо данину глибокої поваги ветеранам Другої світової війни…»\nПротоієрей Зіновій Ромах звершив панахиду за загиблими у роки війни. Упокой, Господи, душі спочилих рабів Твоїх… Пом’яни у Царстві Твоєму православних воїнів, у боях убитих, і прийми їх у Свої небесні світлиці…\nУ День поминання убієнних воїнів духовенство Бердичівського благочиння вшановувало пам'ять загиблих та спочилих у роки війни\nДев’ятого травня в усіх храмах Бердичівського благочиння та під час мітингів біля меморіальних комплексів і пам'ятників були звершені панахиди за загиблими воїнами. Від малого до великого в цей урочистий і пам'ятний день люди зібралися для спільної молитви. Священнослужителі взяли участь в урочистостях у різних куточках району, зустрічалися з ветеранами, вітаючи їх з Днем Перемоги. Схиливши голови, молилися біля Меморіального комплексу в смт Гришківцях, Обеліску Слави у с. Великій П’ятигірці, пам’ятного знаку на честь загиблих воїнів-земляків у с. Реї та с. Скаківці, могил убієнних воїнів на кладовищі с. Маркушів, братських могил воїнів у селах Обухівці, Никонівці, Кукільні, Журбинцях, Осиковому, Малосілці, Гардишівці та інших населених пунктів Бердичівщини.\n«Немає більше від тієї любові, коли хто покладе душу свою за друзів своїх...» Пам’ятаймо, шануймо, не забуваймо… І дай нам Бог бути гідними їх подвигів та перемог. Вічна їм пам’ять…