Футболка «Пауерліфтинг» — 169 грн\nФутболка UKRAINIAN POWERLIFTING\nПауерліфтинг (powerlifting) — той вид спорту, в якому Україні дійсно є чим пишатися. Українські пауерліфтери регулярно здобувають медалі на чемпіонатах Європи та світу. Нашим землякам належать десятки світових рекордів з пауерліфтингу, які досі не побиті.\nПопри нестачу коштів та слабку підтримку держави наші спортсмени рік за роком, перемагаючи на міжнародних змаганнях, здіймають прапор України над п’єдесталом пошани.\nПід час війни на сході України чимало українських пауерліфтерів пішли захищати свою батьківщину і, на превеликий жаль, дехто з них загинув у боях. Щоб допомогти нашим воякам, ми створили цю футболку. Частина коштів, отриманих від її продажу піде на потреби українських вояків, поранених хлопців та їхніх родин.\nКрім цього, купивши цю футболку «Пауерліфтинг», ви отримаєте універсальний елемент гардеробу. Під час прогулянки містом зустрічні перехожі одразу пізнаватимуть у вас спортсмена. Також ця футболка добре підходить для тренувань, оскільки зроблена з натуральної бавовни і добре вбирає піт. Футболка має оптимальну щільність тканини — 160 г/м². Футболки з меншою щільністю занадто легкі і «просвічуються», у більш щільних на тренуванні буде некомфортно.\nФутболка «Пауерліфтинг» підійде як для чоловіків, так і жінок, які займаються спортом (дивіться таблицю розмірів).\nВідмінна якість футболок\nМатеріал — 100% бавовна, щільність тканини 160 г/м².\nЗображення на футболці зроблене спеціальною фарбою з використанням технології шовкографії, а тому тримається значно краще традиційних «плівочних». Воно без проблем витримає десятки праннів, а тому цю футболку можна прати після кожного тренування. Єдине обмеження — прасувати цю футболку потрібно з вивороту, оскільки полімерна фарба може розплавитися під впливом великої температури праски.\nНапис на футболці — UKRAINIAN POWERLIFTING (макро-фото для оцінки якості друку)\nОдиничні екземпляри футболок з шовкографією дуже дорогі, але ми робимо великі тиражі, тому ціна футболок на нашому сайті дуже доступна, а якість — висока.\nЦіна футболки 169 грн\nРозмір XL —


Посадка цибулі можлива декількома способами, і одним з них є посів цибулі насінням.\nЩоб прискорити проростання цибулі, рекомендується загорнути насіння в мокру ганчірку і почекати близько 3 днів, поки вони трохи «проростуть».\nДля цибулевих насіння грядки необхідно готувати з осені, удобрюючи грунт необхідними речовинами. За два дні перед посадкою необхідно приготувати гарячий (близько 50 градусів) розчин мідного купоросу (одна столова ложка на відро води) і полити їм грядки з розрахунку 2 літрів приготовленого розчину на квадратний метр землі. Потім накрити грядки плівкою і витримати протягом двох днів.\nНасіння цибулі можуть вражатися грибковими захворюваннями, тому перед посівом рекомендується прийняти профілактичні заходи: загорнути насіння в клапоть тканини і чверть години витримати в не дуже гарячій воді, а потім тільки одну хвилину в холодній воді.\nПосів цибулі насінням краще всього виконувати в кінці квітня. Підготовлені грядки глибиною близько двох сантиметрів поливають, щоб земля була вологою, і тільки потім висівають насіння.\nПісля того, як цибуля зійде, його необхідно прорядіть, залишаючи відстань між рослинами близько півтора сантиметра. Приблизно через місяць процедуру слід повторити, тільки тепер відстань повинна бути не менше 5 сантиметрів.\nПроростання насіння з грунту відбувається близько 20 днів. Сходи цибулі необхідно помірно поливати, грунт слід регулярно розпушувати, а також видаляти бур’яни.\nПолив лука припиняють за деякий час до збору врожаю. Після збирання цибулі необхідно його просушити і сортувати.


Смажений лагман - 5 рецептів приготування / рецепти | Brovarnya Rivne - Найактуальніша інформація з усього світу!\nВідомим блюдом середньоазіатської кухні є смажений лагман. Особливо до смаку припаде це ситну страву чоловікам, адже соковите м'ясо з золотистою скоринкою чудово поєднується з тушкованими овочами і локшиною.\nПеред тим як приготувати смажений лагман, необхідно придбати спеціальну локшину. Її також можна зробити самостійно, однак це займе більше часу.\nДля традиційного рецепту потрібні:\nЛук шаткують квадратиками і пасерують в казані з олією.\nМ'ясо кришать кубиками і обсмажують з цибулею.\nДодають морква, нашатковану соломкою.\nКладуть дрібно посічену зелень.\nЯк м'ясо підійдуть свинина, баранина і яловичина.\nЗдивувати домочадців можна блюдом узбецької кухні.\n500 г відвареної локшини;\nріпчаста цибуля (головка);\n15 г кумина (зіри);\nЦибулю, моркву, баклажани, помідори і картоплю очищають і нарізають кубиками, перці - соломкою.\nБаранину подрібнюють кубиками і обсмажують на олії в сковороді з товстим дном. В кінці додають трохи води і тушкують в закритому казані.\nПізніше додають перці, зіру.\nФормують лагман по узбецьки наступним чином: в раздаточное блюдо викладають порцію локшини, поверх кладуть м'ясо з овочами і прикрашають кінзою.\nМ'ясо курки дуже ніжне, що значно зменшує час приготування. Блюдо виходить соковитим і ситним.\nЩоб його приготувати, беруть такі продукти:\nКурку нарізають середніми шматочками.\nОбсмажують їх до зарум'янювання на маслі.\nВідправляють овочі до м'яса і перемішують.\nСмажать під кришкою близько п'яти хвилин.\nВикладають томати і морква до решти продуктів.\nКартоплю чистять і нарізають кубиками. Додають в казан.\nВливають в ємність томатний і соєвий соуси, воду.\nМлоять інгредієнти 15 хвилин на тихому вогні.\nВідварюють локшину для лагмана в підсоленій воді.\nПодають локшину з підливою, посипавши зеленню.\nЛагман, приготований за традиціями східно-турецького народу, передбачає використання певних спецій. Тонкість страви полягає в підготовці соусу сай. Сама ж локшина повинна бути приготовлена витягуванням.\nдва перцю болгарських (червоних);\nДодають пару ложок гарячого олії соняшникової. Приправа лазу-Чанг готова.\nТепер готують підливу сай. Для цього м'ясо ріжуть на кубики завтовшки два см.\nОвочі кришать соломкою, квасоля ріжуть навпіл.\nУ казані на розпеченому олії обсмажують м'ясо до золотистої скоринки.\nПо черзі закидають в казан лук, перці, селера. Продукти солять, перчать.\nПотім в посуд відправляють редьку, шинкованную соломкою, квасоля і баклажани.\nРазом з соком кладуть помідори і приправу лазу-Чанг.\nГасять 15 хвилин під кришкою.\nПодають лагман по-уйгурських в піалах або супових тарілках.\nСмажений лагман "Цомян"\nполовину маленької ложки хадж;\nДля м'ясного маринаду беруть такі компоненти:\nЛокшину відварюють і нарізають на середні кубики по 10 см.\nМ'ясо кришать великими, але тонкими шматками. Солять, перчать.\nДодають до нього половину сирого яйця, крохмаль, соєвий соус, 50 мл рідини. Залишають маринуватися на годину.\nЛук шаткують півкільцями, червоний перець і капусту - квадратами, селера і квасоля - кільцями.\nУ глибокій сковороді розігрівають рослинна мало і відправляють туди м'ясо.\nПрисмачують продукти сіллю, перцем, приправою хадж.\nВикладають пасту з томатів. Пасерують інгредієнти три хвилини, помішуючи.\nДодають до м'яса і овочів локшину, перемішують і тримають на вогні дві хвилини.\nСмажена локшина з м'ясом і овочами Цомян готова.\nНезмінними компонентами лагмана є локшина і підлива з бараниною, яловичиною і овочами. Сучасна інтерпретація страви допускає використання в приготування курки, свинини. Деякі господині додають в лагман печериці.\nВажливо не переварити локшину. Інакше вона буде нагадувати кашу. Її не можна зводити в процесі варіння. Час приготування - 5-6 хвилин. Готову локшину промивають прохолодною водою і збризкують соняшниковою олією.\nЯкщо немає казана або ємності з товстими стінками, можна приготувати страву в мультиварці. Для цього підійдуть режими "Жарка" і "Гасіння".


Аналіз ставлення Помісних Церков до «ПЦУ» або чому «грецький світ» затріщав по швах – Raskolam.net\nАналіз ставлення Помісних Церков до «ПЦУ» або чому «грецький світ» затріщав по швах\n19 серпня 2021, 11:19\nПереможна хода «процедури визнання» українського церковного розколу істотно сповільнилася. Незважаючи на гучні заяви глави «ПЦУ» про те, що найближчим часом його організацію визнають ще в двох-трьох Помісних Церквах, звучать вже не вперше, проте до справи так і не доходить.\nТака ситуація свідчить про те, що серед Помісних Церков немає однозначного ставлення до «Православної Церкви України», штучно створеної Константинопольським патріархом. З церковно-канонічної точки зору, основною перешкодою в цьому питанні є відсутність канонічно звершених і визнаних хіротоній у значної частини духовенства українського розколу.\nМало хто готовий просто прийняти як даність рішення патріарха Варфоломія про легалізацію канонічних повноважень єпископату «ПЦУ». Це й не дивно, адже як можна легалізувати те, чого не існувало. На тему «хіротоній» в українському розколі було написано купу дослідницьких матеріалів, і, що характерно, не тільки в середовищі Російської Церкви, а й відомими богословами з усього Православного світу.\nФактично, наукове церковне середовище вже дало відповідь на питання визнання «ПЦУ». Всі сходяться в тому, що саме канонічні хіротонії можуть стати основним кроком, який зміг би спростити питання їх легалізації в церковному середовищі. Однак, як можна розуміти із заяв розкольників, – вони на це не підуть. Таким чином, в більшості Православних Церков вирішили дотримуватися канонічного порядку. Проте, зовсім під іншим кутом розглядається це питання, коли в справу включається церковна політика. Саме вона, на жаль, зараз переважає над канонічним правом, формуючи зовсім інший порядок в середовищі Помісних Православних Церков.\nЦеркви «слов’янського басейну»\nЄдиним фронтом щодо «ПЦУ» виступили Помісні Церкви так званого слов’янського басейну. До таких ми відносимо Руську, Сербську, Польську та Чеських земель і Словаччини. Про Руської Церкви мови взагалі не йде, оскільки створення «ПЦУ» в своїй основі є цілеспрямованою атакою на російське Православ’я. Разом з тим, в різні часи, від дня надання горезвісного Томосу, цікаві процеси спостерігалися в Польщі, Сербії та Чехословаччини ( дві держави об’єднані не за територіальним, а за церковним принципом, – ред).\nСпочатку, після тріумфу українських розкольників, в цих Церквах однозначно висловилися про неможливість визнання цієї структури, проте вкрай обережно поставилися до того, яку саме характеристику дати ролі патріарха Варфоломія в цьому питанні. Згодом, тільки Сербська Церква назвала дії глави Фанара в Україні «неканонічними». Польська Православна Церква не засудила патріарха Варфоломія, але категорично відмовилася від будь-яких зносин з «ПЦУ». Цікаво, що Церква Чеських земель і Словаччини не висловила соборного рішення про український розкол, обмежившись приватними заявами Предстоятеля і окремих представників єпископату. Синод цієї Церкви прийняв рішення утриматися від оцінок цієї ситуації, до вирішення питання на всеправославному рівні.\nСправедливості заради, варто відзначити, що навіть в середовищі єпископату ПЦЧЗС знайшлися ті, хто поспішив публічно визнати «ПЦУ». Так, 20 листопада 2019 року, єпископ Шумперкскій Ісая (Сланінка) взяв участь в «богослужінні» в Михайлівському соборі ПЦУ в Києві. Дізнавшись про цю ситуацію, Предстоятель Православної Церкви Чеських земель і Словаччини засудив дії єпископа Ісаї, пригрозивши, в разі її повторення, санкціями Синоду.\nЯк би там не було, період турбулентності в середовищі цих Церков пройшов. Незважаючи на те, що кожного з Предстоятелів по кілька разів встиг відвідати спеціальний представник США з питань свободи віросповідань, слов’янські Церкви залишилися непохитні, неодноразово висловивши свою підтримку Українській Православній Церкви і Її очільнику – митрополиту Київському і всієї України Онуфрію. Їх позиція була підтверджена і в цьому році, коли представники цих Церков взяли участь в урочистостях, приурочених до чергової річниці Хрещення Русі.\nАлбанська і Болгарська Православні Церкви відразу після створення «ПЦУ» були максимально стримані в оцінках, як щодо дій патріарха Варфоломія, так і до церковної ситуації в Україні. Причина цього – серйозний вплив Константинопольського патріархату на ці географічні території, які в різний час були підпорядковані саме йому. Предстоятель Албанської Церкви архієпископ Анастасій взагалі вибухнув критикою щодо патріархів Варфоломія та Кирила, звинувативши першого в односторонніх діях в Україні, а другого – в небажанні йти на поступки щодо українського церковного питання. Проте, в Албанської Церкви заявили про те, що українські розкольники позбавлені благодаті, а церковну кризу в Україні можна вирішити тільки на Всеправославному зборах.\nПісля цього з боку Албанської Церкви більше не звучало жодних заяв на цю тему. Хіба що, варто згадати спростування представником архієпископа Анастасія заяви Думенко про те, що «ПЦУ» незабаром буде визнана Албанською Церквою. Ця заява була опублікована на початку 2021 року і, як запевняють з албанської сторони, в позиції Предстоятеля і Синоду АПЦ нічого не змінилося.\nЗ придихом зустрічають в Україні новини про чергове засідання синоду Болгарської Церкви. З 2019 року ця Помісна Церква так і не висловила свого ставлення до «ПЦУ» і української церковної кризи. Разом з цим, варто зазначити, що в середовищі єпископату БПЦ утворилася досить істотна коаліція, що підтримує саме канонічну УПЦ. В усякому разі, публічних опонентів у цієї групи в Болгарії немає.\nОстанні публічні заяви представників Болгарської Православної Церкви з приводу українського розколу звучали на початку 2021 року і були спровоковані згаданою вище заявою глави «ПЦУ» про «швидке визнання» його структури серед Помісних Церков, в список яких він включив так само і БПЦ. Митрополит Ловчанський Гавриїл сказав наступне: «Священний Синод БПЦ призначив єпископську комісію для детального вивчення питання, пов’язаного з розколом в Україні, і презентації відповідної доповіді на засіданнях Синоду Болгарської Церкви. Поки такого звіту не було». У своєму коментарі митрополит Гавриїл також ще раз підтвердив свою православну позицію щодо українського розколу: «Я, як єпископ і митрополит БПЦ, категорично заявляю, що в Україні існує тільки одна священна канонічна Церква. І це Українська Православна Церква на чолі з Блаженнішим Митрополитом Онуфрієм».\nТаким чином, позиція «балканських» Церков більше на користь УПЦ, ніж «ПЦУ». Албанці, очевидно, самоусунулися від вирішення цього питання, переклавши всю відповідальність на винуватців його виникнення. Разом з цим, в АПЦ, навіть з урахуванням існуючої кризи в Православ’ї, заявили про підтримку в цій ситуації Константинопольського патріарха. Болгари так само не проти патріарха Варфоломія, але і не за визнання «ПЦУ». Здається, що чільні представники єпископату цієї Церкви, які виступили на підтримку УПЦ, не дадуть можливості будь-яким чином розвинути цю ситуацію на користь українських розкольників.\nРумуно-Грузинська «порохова бочка»\nНі холодною і не гарячою можна назвати позицію із зазначеного питання представників Румунської та Грузинської Церков. Не можна сказати, що ці Церкви сильно залежні від якихось зовнішніх чинників, навпаки – вони цілком самодостатні, як всередині своїх країн, так і на зовнішній арені. Однак відношення Румунської та Грузинської патріархій до українського церковного питання знаходиться в залежності від багатьох факторів.\nЯкщо взяти, наприклад, Румунську Церкву, – ні для кого не секрет, що в зв’язку з територіальною близькістю до України, вона має відповідні домагання на прикордонних територіях. Сьогодні на території Чернівецької області України проживає численна румунська діаспора, що складає Буковину. Буковинці – фактично окремий субетнос, що розмовляє румунською мовою, дотримується румунських традицій і звичаїв. Природно, це позначається і на церковному житті. Хоча Буковина в більшості своїй представлена саме парафіями Української Православної Церкви, в цих храмах Богослужіння проходять румунською мовою і по румунській традиції.\nСаме цим фактором користуються в «ПЦУ», пропонуючи румунам, взамін на визнання, передачу значної частини парафій в Буковині, для створення на цій території якогось вікаріатсва під контролем Румунської Церкви. Пропозиція, треба сказати, приваблива, особливо з огляду на той факт, що Румунська Церква є передовою в питанні організації закордонних вікаріатств і облаштування богослужбового життя своїх діаспор. Складно сказати, чи розглядається така пропозиція в Бухаресті всерйоз. Однак, позиція Синоду РумПЦ з приводу визнання «ПЦУ», в якій всю відповідальність за подальше вирішення ситуації покладено на всеправославний консенсус, більше схожа на якусь тривалу паузу, ніж на виразну відповідь на конкретне запитання.\nСправедливості заради варто відзначити, що окремі представники РумПЦ послідовно дотримуються саме боку УПЦ в українському церковному конфлікті. На різних рівнях УПЦ і РумПЦ проводить різні зустрічі і спільні Богослужіння. Особливо важливу роль в цьому процесі відіграє етнічна приналежність нинішнього Предстоятеля УПЦ, який є вихідцем з Буковини. Хто знає, як розвивалися б події, якби цей хтось, наприклад, походив з центральної України. Проте, хоча в Бухаресті не переходять «червоних ліній», позиція РумПЦ залишається вкрай розмитою.\nЩо стосується ставлення до «ПЦУ» Грузинської Православної Церкви, то воно напряму залежить від взаємин ГПЦ і РПЦ. Виною всьому Абхазія і Осетія, які свого часу, внаслідок відомих всім подій, відокремилися від Грузії, не визнаючи над собою ані світської, ані церковної влади Тбілісі. Через це представники ГПЦ регулярно висувають претензії РПЦ, звинувачуючи Руську Церкву в тому, що Її духовенство, користуючись нагодою, постійно вторгається на канонічну територію ГПЦ, яка, поза всяких сумнівів, так само поширюється і на бунтівні республіки.\nКрім того, з огляду на схожість політичної ситуації в Грузії і Україні, а так само спільність політичного курсу цих держав, має місце втручання в питання визнання «ПЦУ» Грузинською Церквою з боку уряду України. Влітку цього року прем’єр-міністр України Денис Шмигаль відвідав Грузинську Патріархію. Пізніше, особисто міністр Культури України Олександр Ткаченко зізнався, що візит топ-чиновників країни до Предстоятеля ГПЦ був продиктований однією метою – схилити Патріарха Ілію до визнання «ПЦУ».\nВже сам факт того, що в Грузинської Патріархії допускають такі зустрічі, свідчить про те, що на грузинському напрямку в українських розкольників є гіпотетичні шанси. Більш того, сторона ГПЦ, за весь час існування «ПЦУ», жодного разу не обмовилася на адресу останніх критично. Ніяк не прокоментували в ГПЦ і саму зустріч Католикоса і українських чиновників. Разом з тим, 25 червня 2021 Патріарх Ілія направив поздоровлення з днем тезоіменитства на адресу Предстоятеля УПЦ. Збереження дипломатичних і церковних відносин ГПЦ і УПЦ є непоганим, хоч і не дуже надійним, знаком.\n«Елінський церковний світ» і його особливості\nНайскладнішою і неоднорідною у всій цій ситуації залишається саме Елладська церковна орбіта. До цієї групи ми включаємо всі Помісні Церкви, які знаходяться в прямій або опосередкованій залежності від Константинопольського патріарха. Ієрусалимський, Антіохійський і Александрійський патріархати, а так само Церкви Еллади і Кіпру настільки неоднорідні в своєму ставленні до українського церковного питання, що про кожну з них можна писати окрему публікацію. Ми ж спробуємо скоротити наявну з цього приводу інформацію до розгорнутих тез.\nПо суті, ці Церкви можна розділити на дві групи: які визнали і не визнали «ПЦУ». Але та група, до якої належать ті, що визнали, в свою чергу ділиться на ще одну підгрупу, в яку включаються єпископи, котрі стали в жорстку опозицію до свого керівництва. До тих хто не визнав український розкол, відносяться Ієрусалимський і Антіохійський патріархати. І якщо в Антіохійської церкви прямо говорять про те, що не сприймають навіть думки про визнання «ПЦУ», оскільки це суперечить канонічному порядку і може нашкодити їхнім стосункам з РПЦ (якими вони дуже дорожать), то позиція Ієрусалимської церкви пов’язана з рядом інших аспектів.\nЗвичайно, в першу чергу Ієрусалиму не вигідна підтримка глави Фанара в українському конфлікті, тому що Російська Церква зберігає значний вплив на Святій землі. Але є і другий, більш важливий момент, який став очевидним після зустрічі в Аммані в лютому 2020 року. Ієрусалимський патріархат узяв на себе роль миротворця, і ці дії носять не номінальний, а цілком реальний характер. Сам факт скликання наради в Аммані, є серйозним викликом або, якщо завгодно, рукавичкою, кинутою в обличчя главі Фанара, адже патріарх Феофіл прекрасно усвідомлював, що з боку Стамбула цей захід не отримає схвалення. Так, в принципі і сталося. Амманская зустріч піддалася жорсткій критиці з боку глави і представників Константинопольського патріархату.\nЯк наслідок, патріарх Варфоломій став дуже холодно ставитися до голів Ієрусалимської і Антіохійської Церков. Проте, таке ставлення взаємне. Наприклад, патріарх Феофіл відкинув запрошення глави Фанара на святкування 60-річчя його дияконської хіротонії. Не було на заходах і представників Антіохійського патріархату. Тим часом, створюється стійке враження, що демарш глави Ієрусалимської Церкви пов’язаний з бажанням в перспективі повернути собі заслужену першість в сім’ї Помісних Церков. В принципі, це було б набагато логічніше, адже Ієрусалим, на відміну від Константинополя, це реально існуюче місто, а не руїна загиблої Візантії в серці мусульманської держави.\nГоворячи про неоднорідність «еллінського світу», варто відзначити, що навіть в середовищі Церков, які визнали «ПЦУ», все не так однозначно. Як відомо, на офіційному рівні український розкол визнали Елладська, Кіпрська та Олександрійська Церкви. На сьогоднішній день ця «трійця» найбільш залежна від патріарха Константинопільського. З цього, навіть найглибші запевнення, які звучали від глав цих Церков на адресу Предстоятеля УПЦ, на перевірку виявилися порожніми словами. Що говорити, якщо за кілька років до створення «ПЦУ», патріарх Варфоломій, під час наради в Шамбезі, власними устами проголосив Блаженнішого Онуфрія єдиним митрополитом Київським і всієї України.\nОднак варто нагадати, яким чином здійснювалося визнання «ПЦУ» на Кіпрі, в Греції і Єгипті. Це дуже важливо, оскільки той спосіб, в який було прийнято дане рішення, наприклад, на Кіпрі і в Єгипті, перекреслює соборну природу Церкви, ставлячи під сумнів непорушні еклезіологічні принципи. Таким чином, якщо в Елладській Церкви визнання українського розколу відбулося після рішення Синоду, – тобто принцип соборності був дотриманий, – то архієпископ Хризостом і патріарх Феодор визнали «ПЦУ» одноосібно. Останніх двох навіть не збентежив той факт, що такий спосіб прийняття рішень обурив істотну частину єпископату в обох Церквах. Порушивши принцип соборності, глави Церков Кіпру та Олександрії пригрозили всім незгодним санкціями, аж до втрати займаних кафедр.\nВарто віддати належне тим архієреям «Елладського світу», які не погодилися визнати розкол в Україні. На щастя, такі знайшлися і в Греції, і на Кіпрі, і в Африці. У всіх цих Церквах оформилася ситуація, яку з розумінням прийняли в РПЦ і УПЦ. Нагадаємо, Синоди РПЦ і УПЦ постановили зберегти Євхаристійне спілкування з тими архієреями Греції, Кіпру та Африки, які не визнали «ПЦУ». Фактично, цей напівзахід став тією тонкою ниткою, яка не дає можливості остаточно розірвати спілкування з зазначеними Церквами.\nДоречі, демарш єпископату цих Церков не залишився без уваги їх Предстоятелів. Спочатку на адресу цих архієреїв лунали погрози, але коли вони не справили належного ефекту, глави Елладської, Кіпрської і Олександрійської Церков зменшили натиск, пустивши ситуацію на самоплив.\nМіж іншим, дуже характерною особливістю щодо глав Церков Греції і Кіпру є те, що за весь час існування «ПЦУ» вони ні разу не співслужили з Єпіфанієм Думенко. Останній раз відмову в пропозиції співслужити з главою «ПЦУ» від архієпископів Ієроніма і Хризостома патріарх Варфоломій отримав до ювілею дияконської хіротонії. Хризостом і Ієронім, пославшись на пандемію, послали на урочистості своїх представників. Але чого ж вони злякалися, якщо буквально недавно демонстративно пройшли вакцинацію від коронавируса? Таке ігнорування Єпіфанія Думенко наводить на думку про те, що, в крайноьму разі, глави Кіпрської і Елладської Церков залишають собі можливості для маневрів, в разі примирення з РПЦ і УПЦ. Єдиним, хто в підсумку таки співслужив з Думенко, став патріарх Феодор. Після цього він ледь не поклявся у вірності главі «ПЦУ», хоча, є відчуття, що навіть в середовищі розкольників знають ціну словам глави Олександрійського патріархату, який роком раніше буквально співав похвальні оди Предстоятелю УПЦ.\nВисновки і короткострокові перспективи\nЗрозуміло, що в найближчим часом, ситуація навколо легалізації главою Фанара церковного розколу в Україні, не вирішиться. Патріарх Варфоломій вже фактично підтвердив свій візит в Україну, який має початися 20 серпня. Цей візит носить, перш за все, політичний підтекст, адже розкольникам так потрібна хоч якась підтримка, особливо в ситуації, коли ніхто більше не поспішає їх визнавати, а ті, хто вже визнав, цураються від них, як від прокажених. Очевидно, що час грає проти «ПЦУ».\nПроте, такий розклад грає саме на користь канонічної УПЦ, оскільки за цей період вже вдалося (і однозначно ще вдасться) донести представникам Помісних Церков реальну картину згубності дій глави Фанара в Україні. Разом з цим, саму «ПЦУ» один за іншим, стрясають великі скандали, відомості про які виходять далеко за межі держави. УПЦ же в цей час зуміла згрупуватися, і ось уже вкотре демонструє всьому Православному світу, що саме Українська Православна Церква на чолі з митрополитом Онуфрієм, є Церквою більшості громадян України.\nЧи далеко до гіпотетичного «Аммана-2», про який зараз багато говорять в експертному середовищі – питання відкрите і вельми актуальне. Але навіть якщо такі збори і відбудуться, вони повинні стати більш результативними, ніж перший «Амман», який можна вважати пробним каменем. Збори заради зборів важливі, але без чітко поставлених цілей – непродуктивні. Якщо вже і збирати другий «Амман», – необхідно попередньо опрацювати кілька важливих завдань. По-перше, розширити кількість учасників. По-друге, затвердити в позиції тих, хто вже висловився з приводу розколу в Україні. По-третє, дотиснути тих, хто не визнав «ПЦУ», але і не дав чіткої відповіді щодо українського питання. І останнє – зробити все можливе, щоб позбавити Помісні Церкви від цього традиційного плазування страху перед патріархом Константинопільським. Зрештою, Православ’ю чуже Папство, яке Фанар зараз намагається нав’язати всій Церкві. Що стосується визнання «ПЦУ», то у них завжди залишається можливість виправити свою помилку.\ntagАлбанская Православная Церковь, Анализ, Антиохийская Церковь, Болгарская Православная Церковь, Грузинская Православная Церковь, Иерусалимская Церковь, Польская Православная Церковь, Православная Церковь, ПЦУ, Румынская Православная Церковь, УПЦ


На Львівщині вчились формувати "гендерно правильний" бюджет - Четверта студія\nНа Львівщині вчились формувати “гендерно правильний” бюджет\nНовини 18 Травня, 2019 49\nПро це йшлося на тренінгу «Бюджет, який працює для всіх: гендерно орієнтоване бюджетування» у Львівському Центрі розвитку місцевого самоврядування, створеному за підтримки Програми U-LEAD з Європою та Мінрегіону України, – пише “Укрінформ”.\n“Під час тренінгу ми не розробляємо гендерно орієнтовані бюджети ОТГ, але постараємось зрозуміти їх суть, методику застосування і користь для громад”, – зазначила директор Львівського ЦРМС Галина Гречин.\nЗа словами тренера Наталії Рябушенко, традиційно розподіл коштів відбувався за принципом: є заклад, є приміщення і потрібно їх утримувати. Утримувати школу, клуб, бібліотеку, інші установи. Проте світовий досвід показав, що коли на перше місце ставлять людину, її потреби та інтереси, то використання коштів стає більш ефективним. Адже бібліотека – це не лише те місце, де можна отримати книжку. У них, як правило, працюють жінки з хорошою освітою, є комп`ютерне забезпечення, тобто, є можливість отримати послугу, навчитися користуватися комп`ютером для осіб старшого віку, для яких комп`ютер – єдина можливість поспілкуватися із рідними, котрі знаходяться далеко.\n“Якщо дорогу проектує чоловік, який їздить автомобілем, вона для нього найкраща, коли рівна, без переходів, світлофорів та інших елементів, що “заважають” рухові. Водночас якби за проектування дороги взялися пішоходи, візочники, матері з дітьми, їх би найменше хвилювала проїжджа частина, вони б надали увагу тротуару, його безпеці, наявності світлофорів, переходів тощо. І тільки сівши за один стіл, ті, хто їздять, і ті, хто ходять, могли б домовитися про ту дорогу, яка була б корисною для всіх”,- зазначила Рябушенко.\nПринцип гендерного бюджетування – це спроба використати гроші таким чином, щоб вони задовольняли потреби реальних людей — чоловіків і жінок, які живуть у територіальній громаді, а не витрачались на утримання закладів і приміщень, як це робилося раніше.\nГендерний підхід до бюджетування в Україні грунтується на низці фактів, таких як: чоловіків на 8% менше, ніж жінок, вони живуть на 10 років менше, аніж жінки, серед сильної статі високий рівень захворюваності на туберкульоз (70%) ВІЛ-СНІД (60%) Понад 40% всіх нинішніх 16-річних юнаків не мають шансу дожити до пенсії внаслідок зменшення тривалості життя чоловіків. Понад 30% чоловіків ніколи не стануть батьками з причин низького рівня репродуктивного здоров`я, більше 90% із них не знають про існування лікаря-андролога. Смертність серед чоловіків працездатного віку (28 – 45 років) у 4 рази більша порівняно із жінками.\nПозначки: децентралізація, Львівщина


20 Січня 2017 09:09\nГривня буде найбільш стабільною валютою 2017 року.\nКоливання її оцінюють у 0,6%. Такі дані оприлюднив у рейтингу валют Bloomberg, пише Газета.\nЦе найменший показник коливань з-поміж інших валют світу, які аналізували автори рейтингу. Другим за Україною в цьому списку йде Гонконг з 0,9%, третя - Саудівська Аравія - 1,2%.\nУ той же час Україна ввійшла до списку найбільш ризикованих країн. Коефіцієнт ризику оцінили в 21,5%. Найменш ризикованими стали Норвегія, Швеція, Швейцарія, Гонконг, Німеччина.\nАналітики прогнозують, що інфляція в країні наступного року сягне 10%. Найменше зростання цін пророкують Швейцарії - 0,3% за рік. Найбільше - Венесуелі. Там очікується інфляція у 403,5%.\nГривня – найперша у світі за зростанням до долара, – Reuters 3 Серпня 2019 14:29\nВже відсьогодні: в обігу нові 100-гривневі банкноти 9 Березня 2015 10:46\nНа Волині відремонтують низку автомобільних мостів. Перелік 22 Травня 2020 19:31\nТа ну..... Показати IP 20 Січня 2017 09:13\nДай Боже нашому теляті вовка з'їсти....\nЯ не видусь Показати IP 20 Січня 2017 09:17\nАхаха...Що ви курите???\nСоколадний пЕ...тух Показати IP 20 Січня 2017 09:25\nОптиміст Показати IP 20 Січня 2017 09:28\nМечты - мечты , какая радость . Ушли мечты осталась г - ть ...!!! До дня сміху ще далеко, хто так шуткує в черговий раз ... Обіцянка ,- це цянка ...як безвіза до ЄС ...\nВсезнайко Показати IP 20 Січня 2017 09:49\n1 Показати IP 20 Січня 2017 09:52\nВи що курите я тоже це хочу....\nввв Показати IP 20 Січня 2017 10:01\nпісля таких заяв...(обвал)...\nLSD Показати IP 20 Січня 2017 10:12\nДавайте замість того щоб покращуватись по всім параметрам виберемо параметр за яким у нас гарний показник (зовсім не розуміючи що цей параметр означає на фоні інших) і похвалимося гарною статистикою ... Вцілому стяття з розряду "шонібуть"\nАнонім Показати IP 20 Січня 2017 10:24\nа з 2018 всі країни світу будуть створювати валютні резерви у гривнях\nВолиняка Показати IP 20 Січня 2017 11:41\nГонтарєва викупила Блумберг?\nУмка Показати IP 20 Січня 2017 12:16\nСьогодні, що, перше квітня?\nАнонім Показати IP 20 Січня 2017 12:23\nце очевидно : гривня впала туди, звідки падати вже неможливо, а для її підйому ніяких передумов не спостерігається - стабільність гарантована\nАнонім Показати IP 20 Січня 2017 12:46\nСтабільно дешевшати буде. Коливань не прогнозується. Це мали на увазі\nМда Показати IP 20 Січня 2017 20:22\nА тепер та ж новина з нормального інформагенства: Bloomberg: гривня стане найстабільнішою з нестабільних валют світу в 2017 році http://economics.unian.ua/finance/1733192-bloomberg-grivnya-stane-naystabilnishoyu-valyutoyu-svitu-v-2017-rotsi.html Журналісти з ВН, знайшли звідки передруковувати новини. Стидоття.


Free From Spots Mag - Контрацепція й акне\nLa Roche-Posay 03/04/2017 18/09/2020\nКонтрацепція й акне\nКонтроль за народжуваністю, контроль жирності шкіри та контроль ризику. Реальна дія протизаплідної таблетки.\nПротизаплідна таблетка. Ця маленька суперстар наче Бейонсе, Пінк чи Адель у світі медичних препаратів. І неважко зрозуміти чому. Окрім ефективного захисту від небажаної вагітності, вона дарує й додаткові переваги, зокрема позбавлення від гормонального акне. Як це працює?\nЯк пероральні контрацептиви усувають акне?\nОдна з причин появи акне – гормональний дисбаланс. Тестостерон (так, у дівчат він теж є) й інші подібні гормони змушують шкіру виробляти більше себуму, що сприяє появі нових прищів. Естроген у складі протизаплідних таблеток нейтралізує цей ефект, зменшуючи появу гормонального акне.\nПрепарат Діане-35 ще ефективніший, оскільки містить естроген та ципротерону ацетат. Разом вони протидіють андрогенам, зменшуючи вироблення шкірного сала та підтримуючи пори в нормальному стані.\nЧому вам варто замінити протизаплідні таблетки?\nІснує чотири покоління пероральних контрацептивів. Нещодавно вчені з'ясували, що таблетки другого покоління насправді безпечніші, ніж сучасні аналоги. Зокрема, ризик появи ТГВ (тромбозу глибоких вен) нижчий. Тому лікарі радять бути обережними й віддати перевагу протизаплідним таблеткам другого покоління.\nЯк зміна препарату позначиться на моїй шкірі?\nСучасні протизаплідні таблетки, зокрема Dianette, сильніші, ніж контрацептиви другого покоління. Тому після заміни препарату існує вірогідність виникнення абстинентного синдрому.\nПроте, якщо замість перорального контрацептива третього або четвертого покоління ви виберете безпечніший препарат другого покоління, то нічого не втратите. Адже немає наукового підтвердження, що таблетки останніх поколінь кращі для шкіри, ніж їхні попередники.\nЯка альтернатива протизаплідним таблеткам?\nЯкщо з якихось причин ви не можете приймати протизаплідні таблетки, проконсультуйтеся зі своїм лікарем щодо альтернативної стратегії боротьби з акне. Також ви можете ознайомитися з нашими порадами з догляду за проблемною шкірою.\nКілька типів акне, кілька типів жирної шкіри


Зарубежные новости 07.12.2021 0000 036 AUD 1 19.2708 07.12.2021 0000 933 BYN 1 10.7597 07.12.2021 0000 975 BGN 1 15.806 07.12.2021 0000 410 KRW 100 2.3155 07.12.2021 0000 344 HKD 1 3.5098 07.12.2021 0000 208 DKK 1 4.1561 07.12.2021 0000 840 USD 1 27.3791 07.12.2021 0000 978 EUR 1 30.9055 07.12.2021 0000 818 EGP 1 1.7426 07.12.2021 0000 392 JPY 10 2.4185 07.12.2021 0000 985 PLN 1 6.7241 07.12.2021 0000 356 INR 10 3.6305 07.12.2021 0000 124 CAD 1 21.3916 07.12.2021 0000 191 HRK 1 4.1071 07.12.2021 0000 484 MXN 1 1.2866 07.12.2021 0000 498 MDL 1 1.5456 07.12.2021 0000 376 ILS 1 8.647 07.12.2021 0000 554 NZD 1 18.5001 07.12.2021 0000 578 NOK 1 3.0011 07.12.2021 0000 710 ZAR 1 1.7144 07.12.2021 0000 643 RUB 10 3.7085 07.12.2021 0000 946 RON 1 6.2478 07.12.2021 0000 360 IDR 1000 1.8958 07.12.2021 0000 682 SAR 1 7.298 07.12.2021 0000 702 SGD 1 19.9964 07.12.2021 0000 960 XDR 1 38.2655 07.12.2021 0000 398 KZT 100 6.2514 07.12.2021 0000 949 TRY 1 1.9835 07.12.2021 0000 348 HUF 100 8.4807 07.12.2021 0000 826 GBP 1 36.2951 07.12.2021 0000 203 CZK 1 1.2157 07.12.2021 0000 752 SEK 1 3.0087 07.12.2021 0000 756 CHF 1 29.6632 07.12.2021 0000 156 CNY 1 4.293 07.12.2021 0000 944 AZN 1 16.0319 07.12.2021 0000 012 DZD 10 1.9655 07.12.2021 0000 764 THB 10 8.0788 07.12.2021 0000 986 BRL 1 4.8554 07.12.2021 0000 051 AMD 100 5.5964 07.12.2021 0000 784 AED 1 7.4093 07.12.2021 0000 704 VND 1000 1.1973 07.12.2021 0000 368 IQD 100 1.864 07.12.2021 0000 364 IRR 10000 6.4796 07.12.2021 0000 981 GEL 1 8.7225 07.12.2021 0000 422 LBP 100 1.8053 07.12.2021 0000 434 LYD 1 5.921 07.12.2021 0000 458 MYR 1 6.4737 07.12.2021 0000 504 MAD 1 2.9501 07.12.2021 0000 586 PKR 10 1.554 07.12.2021 0000 941 RSD 10 2.6319 07.12.2021 0000 417 KGS 10 3.2096 07.12.2021 0000 972 TJS 1 2.4095 07.12.2021 0000 050 BDT 10 3.1718 07.12.2021 0000 788 TND 1 9.4268 07.12.2021 0000 934 TMT 1 7.7755 07.12.2021 0000 860 UZS 1000 2.5247 07.12.2021 0000 959 XAU 1 48708.51 07.12.2021 0000 961 XAG 1 610.76 07.12.2021 0000 962 XPT 1 25613.42 07.12.2021 0000 964 XPD 1 48254.29\nМісячний апарат NASA зробив знімок Сатурна\n03.12.2021 | 00:00\nКамера на борту космічного апарату NASA Lunar Reconnaissance Orbiter (LRO) зробила фото Сатурна.\nНа центральному узбережжі Перу археологи виявили мумію, вік якої щонайменше 800 років. Про це повідомляє агентство Reuters.\nЧастину мозаїки давньоримського імператора Калігули 50 років випадково використовували як звичайний журнальний стіл. Про це повідомляє УНН з посиланням на CBS.\nПоліція Іспанії вилучила іберійський меч фалькату, виготовлений понад дві тисячі років тому, який продавали на онлайн-аукціоні. Про це повідомляє УНН з посиланням на The Guardian.\nПівденнокорейська компанія Kia показала оновлений позашляховик Kia Niro.\nСвітовий туризм втратить 2 трильйони доларів у цьому році: звіт ООН\nЧерез пандемію коронавірусу світовий туристичний сектор у 2021 році втратить 2 трильйони доларів доходів. Кількість туристів все ще на 76% нижча ніж до пандемії.\nАмериканська компанія Pfizer зможе адаптувати свою вакцину до нового варіанта коронавірусу Omicron за 100 днів. Про це заявила президентка Єврокомісії Урсула фон дер Ляєн під час пресконференції в Ризі (Латвія).\nЄвропейський Союз Латвія\nАерокосмічна компанія SpaceX запланувала запуск нової групи інтернет-супутників Starlink\nАмериканська компанія SpaceX планує у середині тижня вивести на орбіту нову партію інтернет-супутників Starlink. Це буде вже 33 вивід на орбіту групи інтернет-супутників із травня 2019 року. Про це повідомляє УНН з посиланням на Spaceflight Now.


Від імені В.Путіна із Е.Джоном говорив російський телефонний хуліган – новини на УНН | 16 вересня 2015, 19:06\nСереда, 16 вересня 2015, 19:06 • Тоня Туманова • 20328\nКИЇВ. 16 вересня. УНН. Російський телефонний хуліган Володимир Краснов, відомий також як “пранкер Вован”, зізнався, що розіграв британського співака Елтона Джона, поговоривши з ним від особи президента Росії Володимира Путіна, передає УНН з посиланням на “Радіо Свобода”.\nВ.Краснов повідомив, що у “розіграші” також брав участь пранкер (телефонний хуліган) Олексій Столяров, який розмовляв з Елтоном Джоном від імені речника російського президента Дмитра Пескова. У понеділок, 14 вересня, Елтон Джон написав в інстаграмі слова подяки Володимирові Путіну за те, що президент Росії зателефонував йому й поговорив із ним.\n“Із нетерпінням чекаю на особисту зустріч із вами, щоб обговорити рівність ЛГБТ-спільноти в Росії”, — написав співак.\nПро своє бажання обговорити з Путіним проблеми ЛГБТ-спільноти британський співак заявив 12 вересня під час поїздки до Києва. В інтерв’ю BBC він зазначив, що вважає “безглуздою” позицію російського президента щодо прав геїв.\n15 вересня речник президента Росії Дмитро Песков заявив, що Володимир Путін не розмовляв телефоном із британським співаком і ЛГБТ-активістом Елтоном Джоном, як про те повідомив раніше сам співак. Він висловив сумнів, що запис в інстаграмі Елтона Джона зробив сам співак, бо, мовляв, він написаний “не зовсім грамотною англійською”.\nТеги: Путін, Елтон Джон\nКількість жертв вибуху на танкері з паливом у Південному Судані перевищила 100 людей


Фільм Кохання мало статися / Pyaar To Hona Hi Tha (1998) дивитись онлайн\nДивитись онлайн українською Кохання мало статися (1998)\nНaш фiльм рoзпoвiдaє сумну iстoрiю любoвi мoлoдoї крaсунi Сaнджaни. Сaнджaнa живe в Пaрижi i зaручeнa з Рaхулoм. Пiд чaс дiлoвoї пoїздки дo Індiї Рaхул зустрiчaє i нeспoдiвaнo для сeбe зaкoхується в свoю нoву знaйoму. Цeй пoцiлунoк любoвi нaпoвнює щaстям життя Рaхулa i вiн вирiшує рoзiрвaти змoвини з Сaнджaй. Алe дiвчинa нe здaється i вирiшує вiдпрaвитися дo Індiї рятувaти свoю любoв. Нa цьoму вaжкoму шляху їй дoвeдeться зустрiти нeмaлo випрoбувaнь. І пeршим вeликим випрoбувaнням будe для Сaнджaй зустрiч i щo пoслiдувaли пoтiм її вiднoсини iз злoдiєм Шeкхaрoм.\nФільм Кохання мало статися (1998) дивитись онлайн\nРейтинг: 6.7/10 (2,277 голосів)


[ 168 повідомлень ] На сторінку Поперед. 1, 2, 3, 4, 5 ... 17 Далі\nДодано: 25 січня 2015, 00:07\nА піхоти 54... Не думаю що кінноти замало)))\nДодано: 25 січня 2015, 00:27\nя й кажу що її вдосталь\nДодано: 25 січня 2015, 02:34\nзараз говоритиму про ту частину,що дісталась УД від Росії,вконтактній спільноті\nЩо за спільнота?\nале проаналізувавши за статистичним справочниками населення УД в бувшій російській частині,хочу зазначити ,що на Заході так і на Сході можна розгорнути лише по дві тер дивізії,бо інакше ніяк,єдиний варіант на Сході це окрему Кримську дивізію приписати до Катеринославського округу,тоді всі корпуси будуть по три дивізії,на Заході ж ніяк тільки дві.\nА можна подетальніше? Наприклад, в мирний час Волинь виставляє тіко один корпус+частини ОККО+річкова флотилія. (+звісно добровольців до 10 ак, МП, кавалерії і тд, але суттєво тут тіко 10 ак).\nФразу про кадрові дивізії та територіальні корпуси взагалі не зрозумів. Галичина з Закарпуттям - це десь 6,5-7 млн населення, частина з них неукраїнське.\nДодано: 25 січня 2015, 11:46\nПро спільноту вконтакті,мав наувазі групу "Аі УД",з якої вийшли всі модератори ,цього форума.\nЩодо статистики,не секрет,що корпусні округи не співпадали з кордонами губерній,тому взявши статистичний щорічник російської імперії за 1915 ,я порахував населення повітів,згідно реального поділу на округи,вийшло десь по 4000-4300 тис.на корпусний округ.\nТепер про аномалії,в реалі на заході до Волинського округу не були вклбчені 2 західних повіта Волинської губерні,та всі Білоруські крім Мозирського,от коли їх додати то виходить в районі 6000 тис,це я не знаю як там у нас з Холмщиною вірішеться,отже якщо з нею то 6 млн з хвостиком,тобто пропорцію на 5 дивізій витримуєм.\nНа сході мегакорпус по населенню Полтавський 5 з половиною млн.,бо реальний генштаб чомусь включив у нього північну частину Слобожанщини,також додавши сюди Таганрогський округ в 6,7,8 корпусах вийшло до 15 млн населення,що дало б змогу перкроїти ці території на максимум 14 дивізій,на 15 вже замало.\nТепер кого я вважаю кадровими: це сердюки,СС,Запорожці,Морпіхи,тобто ті хто у нас комплектується не по територіальному принцепу.\nЩодо галичини в літературі такий різнобій,від 4 до 7 млн,що я не знаю кому вірити,та й статистику хотілось би по повітах,є у Литвина в його україно -польській війні,але там ,нажаль,пораховано лише українське населення повітів,що дає рівно 360 тис.українців на кожну з 12 округ.\nДодано: 25 січня 2015, 16:49\nЩодо статистики,не секрет,що корпусні округи не співпадали з кордонами губерній\nВ нас приблизно співпадатимуть, відрізнятиметься додатковий (поза корпусом) набір.\nЧастина східних повітів Волині (Житомир та сусідні) перейдуть до Київської землі, губернський центр переїде у Луцьк чи Рівне.\nПрипятські повіти утворять Поліську землю. З неї комплектуватимуть головним чином ОККО та флотилію.\nЦе ми відрегулюємо. Можливо, це повязано з формуванням сердюків?\nА чому інші не кадрові? В нас територіальна система в сенсі міліційної не передбачена, в нас - територіальна система комплектування, тобто призовники попадають в корпус, розташований на території землі, з якої відбувся призов. Робиться для спрощення та пришвидшення мобілізації та збільшення спайки в частині. Ну і з метою логістики. Все інше в нас цілком кадрове.\nЩодо галичини в літературі такий різнобій,від 4 до 7 млн,що я не знаю кому вірити\nрізниця виникає через 2 фактори:\n1) рахують чи не рахують Буковину, Закарпуття та де проводять кордон на Лемківщині\n2) вказують українське населення чи все\nДодано: 25 січня 2015, 18:44\nШановний пане отаман,може це й не вірно,просто кадровими я обізвав,частини,що комплектуються не територіально.\nДруге,поясніть вашу позицію,скільки територіальних дивізій ви бачете,я 28 в корпусах,та окрему Кримську,не може все бути ідеально по три,майже у всіх каїн були винятки,крім поляків,які корпусами ніколи не воювали.\nЯкщо ви наполягаєте но30 дивізіях,то для Західного ,ще за рахунок Київського можна нарізати,то на сході тільки включати кримську в якийсь корпус,враховуючи,що там в севастополі будуть 4-й полк морпехів,та щось створюватимиться у військовий час,то хай собі воює разом з корпусом,та ж 13-а піхотна російської армії воювала разом з 34-. катеринославською в одному корпусі,й не сиділа в криму.\nДодано: 25 січня 2015, 20:05\nДруге,поясніть вашу позицію,скільки територіальних дивізій ви бачете\n33+3 (в еквіваленті) горних. Кримська територіальна лише частково.\nне може все бути ідеально по три,майже у всіх каїн були винятки\nВинятки були вже під час війни, в мирний час корпуси були переважно стандартні.\nДодано: 25 січня 2015, 20:37\nЩодо ідеальних тройчаток ви сильно помиляєтесь,Наприклад Румуни всього 7 корпусів=1 в4див+1 в2див,5 в3див.\nГерманія 19 корпусів:2 по 4 див.,8 по 2 див.,9 по 3 див.\nПро Радянський союз надіюсь згадувати сенсу нема.\nА взагалі хтось може викласти роспис нашої армії?\nДодано: 25 січня 2015, 21:14\nЕЕЕ, а коли це? Часом не під час 2СВ?\nДодано: 25 січня 2015, 23:24\nСаргій ви ж самі просили армію мирного часу,це 1938-39 роки.Доречі у французів лише 2 корпуси були в 2 дивізії всі інші в одну!Лише колоніальний в марселі мав 3 дивізії та кінний.


Бейл вивів Уельс в лідери відбіркової групи на Євро-2016 - портал новин LB.ua\nГоловна — Спорт — 29 березня 2015, 12:14\nГарет і Ко розбивають стереотипи\nУ суботу відбулися відбіркові матчі Євро-2016 в групах В і Н.\nУ групі В були зафіксовані три великі перемоги. Бельгія, Уельс та Боснія розгромили Кіпр, Ізраїль і Андорру відповідно.\nАнглія здобула п\_'яту перемогу поспіль у відборі на Євро-2016\nУельс розгромив Ізраїль і очолив групу і має хороші шанси на перший у своїй історії вихід у фінал ЧЄ. У складі валлійців класний матч провів Гарет Бейл, який оформив дубль.\nВідзначимо, валлійці вперше з 1987 року не програли в семи поспіль офіційних матчах (4 перемоги і 3 нічиї), не враховуючи товариських ігор. Тоді вдала серія команди припинилася на восьми матчах. Окрім того, Уельс вперше з 2007 року забив три голи в гостьовому матчі. Тоді валлійці розгромили Словаччину (5:2).\n"Реал" готовий продати Бейла в МЮ\nУ групі Н Хорватія, розгромивши Норвегію, відірвалася від Італії на 2 очки. У складі "Картатих" голом відзначився Івіца Оліч, який забиває вже в четвертому відбірковому циклі до ЧЄ. Додамо, Срна і Віда провели на полі весь матч.\n"Скуадра Адзурра" на виїзді розійшлася миром з Болгарією, якій вперше керував Любомир Пенєв. Врятували Італію від поразки "оріунді" Соріано і Едер, які провели рятівний м'яч.\nАзербайджан під керівництвом Просінечки здобув першу перемогу у відборі, перемігши Мальту.\nПросінечки погодився очолити Азербайджан за 1,5 млн євро\nГрупа В Андорра – Боснія і Герцеговина – 0:3\nГоли: Джеко, 13, 49, 62\nБельгія – Кіпр – 5:0\nГоли: Фелаїні, 21, 66, Бентеке, 35, Азар, 67, Бачуайї, 80\nІзраїль – Уельс – 0:3\nГоли: Ремзі, 45+1, Бейл, 50, 77\nХорватія – Норвегія - 5:1\nГоли: Брозович, 30, Перишич, 54, Олич, 66, Шильденфельд, 87, Праньїч, 90+4 – Тетті, 81\nБолгарія – Італія – 2:2\nГоли: Попов, 11, Мицанський, 17 – Мінєв, 4 (автогол), Едер, 84\nГоли: Гусейнов, 4, Назаров, 90+2\nТемы: Євро-2016, збірна Італії, збірна Хорватії, Гарет Бейл, збірна Уэльсу\nРебров: Ярмоленко сам мусить вирішити, чи готовий він до Європи\nГоловний тренер київського "Динамо" Сергій Ребров в інтерв'ю програмі "Про Футбол" на телеканалі "2+2" заявив, що Ярмоленко заслужено потрапив у поле зору європейських клубів: "Ще… 12:12\nПерші поєдинки 1/16 фіналу Мастерсу в Маямі подарували кілька несподіваних результатів. Стен Ваврінка (8-й у світі) так і не зміг "зібрати себе докупи" і знову програв середнячку.… 12:05\n21-річний російський боксер Мурат Гассієв (20(14)-0-0) стане одним зі спаринг-партнерів Володимира Кличка в рамках його підготовки до бою проти американця Браянта Дженнінгса. Мурат… 11:59


Гіркота і солодкість людського життя в зображенні Буніна і Купріна | Твори\nГіркота і солодкість людського життя в зображенні Буніна і Купріна\nПисьменники Бунін і Купрін жили і працювали в один час. Тому цікаво розглянути у творах їх погляди на життя. Гіркота і солодкість людського життя – в чому вони бачать її. Гіркотою пронизані всі твори Івана Олексійовича Буніна. “Я хочу говорити про печалі”, – писав він. В його уявленні світ – це безодня, трясовина, безодня. Людське життя поруч з цією безоднею так ж нікчемна, як шкарлупка корабля на штормової хвилі.\nРозповідь Буніна “Пан із Сан-Франциско” нагадує притчу. Багатий п’ятдесятивосьмирічний американець, ім’я якого ніхто не запам’ятав”, “на розкішному, яскраво освітленому пароплаві” відправляється до Італії. Не отримавши від поїздки очікуваного задоволення, він помирає. Його смерть болісна і потворне; американець тут вперше викликає співчуття.\nНе менш бридко і огидно загальне лицемірство, що панує в цьому світі. Навіть закохана пара, так гарно танцює в салоні корабля, виявляється найнятої за гроші. Від все у цьому світі відгонить гіркотою, все фальшиво: і веселощі, і слава, і багатство…\n“Життя – нудний, зимовий день у брудному шинку, не більше…” – говорить капітан у “Снах Чанга”. У цьому оповіданні, так само як і в “Пана з Сан-Франциско”, дія розгортається по сусідству з безоднею. Собака, подібно господареві, страждає, мучиться і гине. Весь розповідь пронизаний болем і тугою за незримого вищого Господареві, до якого пішов капітан і якого в передсмертному захваті бачить старий Чанг.\nАле невже тільки гіркота письменник бачить у житті? Де порятунок від цієї безвиході? Можливо щастя, є насолода в людському житті?\nЯк не можна краще відповідає на ці питання рядок з “Темних алей”: “Усяка любов – велике щастя, навіть якщо вона не розділена”. Тобто солодкість людського життя, на думку Буніна, полягає в любові. Не в тому фальшивому її зображенні, яке ми бачимо в “Пана з Сан-Франциско”, а в цьому сильному почутті, яке здатне подолати будь-які перешкоди.\nЯскравий приклад такої любові – Надія з оповідання “Темні алеї”. Вона через усе життя пронесла любов до панові, колись соблазнившему її. Закохані не бачилися тридцять років і випадково зустрілися на постоялому дворі, де Надія – господиня, а Микола Олексійович – випадковий проїжджий. Він не в змозі піднятися до її високих почуттів, зрозуміти, чому Надія не вийшла заміж “при такій красі, яку…мала”. Як можна все життя любити одну лише людини? Між тим, для Надії Николенька на все життя залишився ідеалом, єдиним і неповторним: “Скільки не проходило часу, все одним жила. Знала, що давно вас немає колишнього, що для вас немов нічого не було, а от… пізно тепер докоряти, адже правда, дуже безсердечно ви мене кинули”. Змінивши коней, Микола Олексійович їде, а Надія назавжди залишається на постоялому дворі. Так, можливо, Надія нещаслива зараз, через багато років, але настільки сильно було те почуття, стільки радості і щастя воно принесло, що забути про нього неможливо. Тобто любов для головної героїні – щастя.\nВ оповіданні “Сонячний удар” любов виступає чимось миттєвим, спалахом, яка проноситься, залишаючи в душі глибокий слід. Знову ж закохані розлучаються, що доставляє страждання головному герою. Сама життя без коханої – це страждання. Він не знаходить собі місця ні в квартирі, ні на вулиці, згадуючи щасливі моменти, проведені з нею.\nЩоб переконатися в щирості почуттів, на думку Буніна, потрібна неодмінно трагедія. Але, незважаючи на весь їхній трагізм, світле почуття охоплює читача, коли перегорнута остання сторінка збірника: надзвичайна сила світла і… щирість почуттів властива героям цих оповідань.\nЛюбов у Буніна довго не живе – у родині, у шлюбі, у буднях. Короткий, сліпучий спалах, до дна озарившая душі закоханих, приводить їх до трагічного кінця – розставання, загибелі, самогубства, небуттю.\nАле тим не менше, в цих щасливих моментах, заради яких варто жити і переносити будь-які страждання, і полягає солодкість людського життя. Таким чином, гіркота і солодкість, на думку Буніна, тісно переплетені: щоб солодкість життя, треба до дна випити чашу її гіркоти…\nА в чому бачить гіркота і солодкість людського життя А. В. Купрін? Мені здається, думки Буніна і Купріна на цей рахунок схожі. Тільки у Купріна почуття гіркоти більш завуальовано, ніж у Буніна. У його творах немає тієї безодні, яка ось-ось поглине весь світ, і фальш і примітивність у відносинах людей не так кидаються в очі. “Княгиня Віра, у якої колишня жагуча любов до чоловіка давно вже перейшла в почуття міцної, вірної, щирої дружби…” – саме такими словами представляє нам автор головну героїню “Гранатового браслета”. Виникає питання: а чи була у неї взагалі коли-небудь справжня любов? Згодом ми знаходимо відповідь на це питання. Коли під час розмови з генералом Аносовым Віра сказала: “Візьміть… нас з Васею. Хіба можна назвати наш шлюб нещасливим?”, той спочатку довго мовчав, потім простягнув неохоче:\n– Ну, добре… скажімо – виняток…”\nТаким чином, ми бачимо, що герої живуть, керуючись не почуттями, а вигодою. А та непідробна любов, про яку Купрін говорить словами Аносова: “сильна, як смерть… для якої зробити будь-який подвиг, віддати життя, піти на мучення – зовсім не праця, а одна радість”, стає приводом для глузувань і причиною для загроз. Мені здається, саме в цій людської черствості і нездатності любити по-справжньому бачить письменник гіркоту людського життя…\nА солодкість у Купріна – любов. В “Гранатовому браслеті” головний герой кінчає життя самогубством, і штовхає його на цей вчинок нерозділене кохання до княгині Вірі. Можна було б припустити, що любов принесла йому лише страждання. Однак це не так. Любов його погубила, але хіба можна говорити про те, що вона була нещасною для Желткова? Я думаю, що не можна. Помирав Жовтків не зі страхом від передчуття смерті, а з приємним відчуттям того, що ця любов все-таки була в його житті. Про це свідчить вираз обличчя померлого: “Глибока важливість була в його закритих очах, і губи посміхалися блаженно і безтурботно…”. Для героя любов, хоча вона була не взаємна, була єдиним щастям. Про це він пише у своєму останньому посланні Вірі Іванівні: “Від душі дякую вам за те, що Ви були моєю єдиною радістю в житті, єдиною втіхою, єдиною думкою”.\nОтже, думки Буніна і Купріна з приводу гіркоти і солодощі людського життя багато в чому схожі. Для обох письменників насолодою життя, щастям є любов, що ламає всі перешкоди на своєму шляху і перемагає незважаючи ні на що. Гіркота, на їх думку, полягає в фальшивість і нещирості людських відносин і в тому, що почуття в більшості людей замінені холодною ощадливістю.\nРадість і горе, любов і страждання, солодкість і гіркоту – як все це переплетене в житті… Обидва письменника показують неминучість зустрічі і з тим, і з іншим. Без любові немає тієї гіркоти, а без гіркоти не було б і тієї насолоди в житті героїв. Все це можливо тільки у взаємозв’язку.


Закон про ТСК і імпічмент передали Зеленському на підпис - новини України | СЬОГОДНІ\nПарубій підписав Закон про ТСК та імпічмент і передав його Зеленському\nЗакон регулює правовий статус і порядок діяльності тимчасових слідчих комісій\n"Сьогодні підписав закон України №1098 "Про тимчасові слідчі комісії, спеціальну тимчасову слідчу комісію і тимчасові спеціальні комісії Верховної Ради України" та передав його на підпис президенту України", - написав Парубій в Twitter.\nРаніше народні депутати підтримали у другому читанні та в цілому законопроект №1098 про тимчасові слідчі комісії і тимчасові спеціальні комісії парламенту (ТСК). За прийняття закону проголосували 279 народних депутатів.\nАвтори документа відзначали, що ухвалення даного закону було обумовлене необхідністю усунення прогалини в чинному законодавстві, що регулює правові та організаційні засади процедури усунення президента України з поста в порядку імпічменту.\nВідповідно до ст. 111 Конституції процедуру імпічменту ініціює парламент, справа про імпічмент розслідується ТСК, а усунення президента України в порядку імпічменту можливе тільки за рішенням Верховної Ради. Таким чином, процедура імпічменту є виключно парламентською процедурою.\nЗгідно з законодавством, підставою для ініціювання питання про усунення президента з поста в порядку імпічменту та створення ТСК є письмове подання про це, підписане більшістю народних депутатів. Внесене на розгляд Ради письмове подання про імпічмент має містити правове обґрунтування необхідності створення ТСК.\nТепер, згідно з ухваленим законом, регулюється правовий статус і порядок діяльності тимчасових слідчих комісій для проведення розслідування під час процедури усунення президента України з поста в порядку імпічменту. Підставами для створення ТСК можуть бути повідомлення про порушення Конституції, законів України. Також законом встановлюються особливості діяльності спеціальної тимчасової слідчої комісії Верховної Ради. Статус і порядок діяльності ТСК для проведення розслідування під час процедури імпічменту базується на статті 111 Конституції України.\nА тим часом у Зеленського анонсували внесення в Раду двох важливих законопроектів.\nімпічмент Парубій ТСК


ДИХАЛЬНА ГІМНАСТИКА ПРИ ДЦП | № 9 "Десняночка"\n« ПРІОРИТЕТНІ ЗАВДАННЯ ЗАКЛАДУ ОСВІТИ\nРОЗКЛАД РОБОТИ МУЗИЧНОЇ ЗАЛИ »\nДИХАЛЬНА ГІМНАСТИКА ПРИ ДЦП\nВересень 8th, 2021 | Author: Admin\nПідготувала: старша медсестра з ЛФК та масажу: Тарасюк Н.А.\nДіти, які страдають ДЦП, у більшості випадків не вміють плавно та глибоко дихати. Дихання у них частіш за все поверхове, не ритмічне, приривчасте, з затримкою видиху. Ці відхилення від норми у стані дихального апарату здійснюють негативний вплив на розвиток мови, нормалізацію працездатності, появу мимовільних рухів та обмін речовин в організмі.\nПравильне глибоке дихання сприяє зниженню тонусу спастично напружених м’язів, в тому числі і м’язів грудної клітини, збільшуючи тим самим надходження кисню в організм дитини. Тому навчанню дитини правильному диханню треба приділити особливу увагу.\nСидячі або лежачи, подмухати на султанчик, на прапорець, виготовлений з паперу, тканини.\nПодути на паперовий вітряк.\nЧерез трубочку (гумову або пластмасову) подути на ватні кульки. Ускладнити вправу можна за рахунок збільшення відстані (чим далі предмет, тим сильніший потрібен видих).\nДути на мильну воду крізь трубочку, роблячи багато дрібних бульбашок, потім – одна велика бульбашка.\nНадувати легкі гумові іграшки (підраховуючи кількість видихів, які були потрібні при надуванні).\nВиконувати видих з промовлянням шиплячих звуків.\nДути в дудочку.\nПовільне проспівування голосних звуків.\nТривалий видих через рот крізь соломинку у воду як найдовше, з метою здійняти багато бульбушок.\nПісля того, як дитина навчиться виконувати видих та вдих, треба вчити її узгоджувати дихання з рухами.\nПропонуємо вам декілька вправ, використовуючи які ви розвинете фізіологічне та мовленнєве дихання вашої дитини.\nВправи, де видих виконується з промовлянням звуків: «Маятник», «Гуси летять», «Жучок», «Гуси шиплять», «Рубаємо дрова», «Насос», «Паровоз», «Каша кипить», «Годинник» тощо.


Cівалка GRANO 400-29 | Компанія ТОВ «OMX»\nCівалка GRANO 400-29\nКод товару: 0500300200097\nСівалка GRANO 400-29(ГРАНО). 47 моделей традиційних зернових сівалок в Україні. Купити зараз. Працюємо до 23.00. Ціни з гарантією. Доставка. Сервіс в 17 філіях.\nТехнічні характеристики Cівалка GRANO 400-29\nКількість рядків, шт 29\nМісткість бункера для добрив, л 220\nМісткість бункера для насіння, л 450\nПотужність трактора, к. с. 100\nШирина міжрядь, мм 13.8\nСівалка GRANO 400-29\nСівалка механічна GRANO 400-29 – сучасна розробка європейського підприємства. Агрегат, розрахований виконувати посівні роботи, з одночасним удобренням ґрунту. Працює з різноманітними сільськогосподарськими культурами. Різного розміру, різної форми, з різною нормою висіву та глибиною загортання. Оптимальне рішення для підприємств з малими та середніми обсягами виробництва. Посівні роботи відбуваються у попередньо оброблений ґрунт. При оснащенні сівалки спеціальними сошниками, можливий посів у землю з наявними залишками. Сівалка працює сукупно з тракторною технікою. Розповсюдженні у сільському господарстві моделі. Оптимальна потужність 100 к.с.\nСівалка механічна GRANO 400-29. Застосування, економічна складова, висока функціональність інструментарію для агровиробництва\nСівалка зернова GRANO 400-29 – максимально комфортна у застосуванні. Відрізняється компактною конструкцією. Оптимальне рішення для механізації посівних робіт. Висіває зернові, зернобобові, дрібнонасіннєві культури. Система калібрування забезпечує максимально точний висів пшениці, проса, гороху, бобів, сочевиці, квасолі. Агрегат може висівати дрібнонасіннєвий матеріал – люцерну, конюшину, ріпак. Під час закладання насіння передбачено можливість внесення гранульованого мінерального добрива. Що оптимізує посівну. Конструктивні параметри сівалки дозволяють виконувати за один прохід кілька виробничих процесів. Готується посівне ложе, закладається робочий матеріал (насіння, добриво), закривається ложе, розрівнюється земля.\nСівалка зернова GRANO 400-29. Техніко-конструктивні властивості та якість асортименту від ТОВ "ОМХ" (оемікс)\nСівалка GRANO 400-29 – універсальний посівний агрегат. Має оптимально розташовані робочі органи. Відрізняється регульованими параметрами обробки. Закладання робочого матеріалу відбувається на задану глибину, відповідно до встановленої норми висіву. Конструкція бункерів передбачає знімну перегородку. Що дозволяє збільшувати загальний обсяг бункеру. Забезпечує більш раціональне використання часу та ресурсів. Принцип роботи сівалки – механічний. Розподілювач насіння складається з роторів з крупним та дрібним шагом. Стандартна комплектація дозволяє відключати половину сівалки. Привід від колеса оптимізує посівний процес. Передбачено можливість роздільного регулювання інтенсивності подачі насіння та добрива. Конструктивно передбачено можливість маркування обробленої ділянки (гідравлічні дискові маркери). Наявна система зміни тиску на сошник, що впливає на глибину закладання насіння. Оброблена поверхня додатково розрівнюється регульованими боронками. Задля безпечного пересування у темний період доби сівалку оснащено світловідбивачами.\nмодель - GRANO 400-29;\nвиробник (підприємство) - MaterMacc;\nконструктивна ширина захвату – 4 м;\nширина міжрядь – 13,8 см;\nкількість дисків – 29;\nємність для насіння – 450 кг;\nємність для добрив – 220 кг;\nконструктивна вага агрегату – 1045 кг;\nсукупність – моделі тракторів від 100 к.с.\nСівалка механічна зернова GRANO 400-29 – сучасна пропозиція італійського підприємства. Відрізняється високою універсальністю та працездатністю. Сівалка виконана з надійних, зносостійких матеріалів. ТОВ "ОМХ" (оемікс) - формує найкращі торгові пропозиції для різноманітних галузей діяльності. Забезпечує виробників високоякісним надійним устаткуванням. Надає можливість максимально вдосконалити виробництво. Забезпечити високу економічність та рентабельність виробничої діяльності.\nОпис Cівалка GRANO 400-29


У ЄС відреагували на рішення Чехії вислати російських дипломатів » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Суспільство » У ЄС відреагували на рішення Чехії вислати російських дипломатів\nУ ЄС відреагували на рішення Чехії вислати російських дипломатів\nУ Єврокомісії висловили солідарність із позицією Чехії на тлі "дипломатичної війни" між Прагою і Кремлем.\nЯк повідомляє кореспондент "Європейської правди", про це сказав на брифінгу головний речник Єврокомісії Ерік Мамер.\nНа щоденному брифінгу його запитали про те, як Єврокомісія оцінює звістку про те, що Росія може бути причетною до вибухів на території країни-члена ЄС, внаслідок яких загинули двоє громадян ЄС, і чи збирається вимагати роз’яснень від Кремля.\n"Безперечно, з боку президентки Єврокомісії є повна солідарність з позицією, яку зайняла Чехія", - відповів Ерік Мамер.\nВін зазначив, що ширші коментарі з цього питання будуть можливі після зустрічі Ради ЄС.\nГоловний дипломат ЄС Жозеп Боррель повідомив, що на зустрічі глави МЗС 27 країн розглянуть ситуацію з висилкою з Чехії російських дипломатів, станом російського опозиціонера Алексєя Навального та розгортанням російських військ поруч з українським кордоном. Нагадаємо, у засіданні Ради ЄС, що проходить у відеоформаті, бере участь і міністр закордонних справ України Дмитро Кулеба.\nРосія у відповідь заявила про вислання 20 співробітників посольства Чехії.\nЧитайте також: Російський вибух: як "Петров і Боширов" надовго зіпсували відносини Чехії з РФ.


06 грудня 2011, 00:00\nПрага – Пам’ятаю, з якою надією наприкінці 1991 року сприймались звістки про початок створення національних Збройних сил. Яке хвилювання було, коли українці приймали Присягу на вірність народові України у радянських військових частинах. Як невдоволено сичали росіяни у строю про «зрадництво присяги cовєтському народу». Словами не передати ту віру в майбутнє і романтизм перших років. І лейтенантське грошове забезпечення у розмірі 18 доларів сприймалось як необхідна жертва на вівтар нової армії.\nТі романтичні почуття розвіялися досить швидко. Натомість прийшло розуміння, що мрії про нову Україну та її нові Збройні сили виявились передчасними. Попереду була довга та мученицька агонія величезного шматка радянського війська, яке опинилося на українській території. Цю агонію намагалися називати по-різному: то «розбудовою», то «реформуванням», то «розвитком». Але результат завжди був однаковим – всі державні програми, покликані нарешті скерувати процеси у війську в конструктивне русло, були провалені.\nПізніше прийшло й розуміння причин такого «невезіння» армії. Може хтось не погодиться, але українські державні діячі та політики просто не розуміють значення національного війська (чому так вийшло – питання окремого дослідження). Здається, для нашої «еліти» слово армія в основному асоціюється з дурнуватими російськими серіалами на військову тематику. Там прапорщики та офіцери – це просто клоуни, які невтомно веселять солдат. А всі разом вони створюють незабутню атмосферу дебільного цирку, який існує за гроші платників податків.\nПевно, була би можливість, наші депутати та чиновники вже давно скасували б цю армію. Та й дійсно, навіщо ці ігри в «олов’яних солдатиків», коли довкола стільки цікавих «проектів»? Хіба можна порівняти кошти, які виділяються на армію з фінансами, що крутяться в нафтовій, газовій, металургійній чи, на крайній випадок, сільськогосподарській сфері? І електорату у Збройних силах – не те, що в міліції. Пропіаритись на армії – також неможливо. Який дурень буде займатися цим військом?\nЯкщо сприймати ситуацію саме так, тоді цей начебто складний пазл, під назвою «оборона держави», складається у зрозумілу картину. П’яте колесо у возі, бубен у зайця чи торішній сніг. Цей синонімічний ряд можна ще продовжувати. А означає він реальне відношення влади до українського війська.\nДуже хочеться бути неправим, помилятися, почути аргументи на противагу. Але поки що не вдається. Після зміни влади у 2010 році не було жодних ілюзій щодо можливих чудесних змін в армії. Занадто багато було не зроблено за 20 років, щоб надіятись на прогрес. Тим більше, відмова від євроатлантичного вектору зовнішньої політики і проголошення позаблокового статусу вказувала на неминучість чергових випробувань для Збройних сил.\nАдже новому Президенту у підпорядкування надійшов шматок радянської армії на останньому подиху, трохи недореформований для вступу до НАТО. Тобто, до останнього часу армія готувалась до колективного захисту євроатлантичного простору. А позаблокова держава, в теорії, повинна мати у своєму розпорядженні сучасну комплексну систему реагування на всі існуючі та майбутні загрози національній безпеці. Ця система має самостійно, без допомоги союзників, забезпечити таку собі «кругову» оборону держави у наш неспокійний час.\nНа практиці це значить, що почати треба з ухвалення нової Воєнної доктрини та програмних документів, які б визначили підходи до формування «позаблокових» Збройних сил. А потім взятися до діла. Зокрема, створити власні системи космічної розвідки, дальнього радіолокаційного визначення та цілевказання. Також – найсучасніші системи управління та зв’язку. Не обійдешся й без потужної протиповітряної оборони, Повітряних сил з багатофункціональними літаками 4++ покоління, Військово-морських сил, оснащених сучасними кораблями та підводними човнами. Нарешті, Сухопутні війська Збройних сил позаблокової України треба озброїти не тільки танками і БТРами, але й ударними та багатоцільовими вертольотами, безпілотними авіаційними системами, забезпечити їх військово-транспортними літаками Ан-70. І замкнути всю цю красоту в єдиний розвідувально-ударний комплекс. У результаті, Збройні сили повинні в масштабі реального часу реагувати на загрози всім наявним арсеналом засобів.\nРозумію, що тепер треба спуститися на грішну землю і подивитися правді в очі. Все це чудові мрії. І вони навряд чи колись збудуться. Що ми маємо в дійсності? Насправді, ситуація не гірша, ніж прогнозувалось. Тобто, так, озброєння й військова техніка українського війська, в основному, вже випрацювали свій ресурс. Це сталося ще на межі 2010-2011 роках. Нову Воєнну доктрину не ухвалено, а за півтора роки роботи нової влади не затверджено жодного програмного документа щодо розвитку Збройних сил. Виходить, що стратегічного бачення подальшого розвитку армії в державі немає.\nАле, як не дивно, гірше війську від цього не стало. Ба, навіть, стало краще. У всякому разі про це кажуть суми державного бюджету, які виділяються на утримання армії. Порівняйте самі: у 2009 році армія отримала 8,3 мільярда гривень, у 2010-му – 10,5 мільярдів, у 2011-му – 13,8 мільярда. А на 2012 рік прогнозується вже 17,4 мільярда гривень. І що найголовніше – аж 1,4 мільярда гривень планується виділити на закупівлю та модернізацію озброєння. Чи це не прогрес? Безумовно, так.\nАле є, як кажуть, нюанс. Насправді, цих грошей вистачить лише на утримання армії. Близько 80 відсотків із 17,4 мільярда гривень будуть просто проїдатися. А ті, начебто величезні, 1,4 мільярда гривень на озброєння і військову техніку будуть «розмазані» по чотирьох масштабних програмах – створення корвету для ВМС, військово-транспортного літака Ан-70, багатофункціонального ракетного комплексу і єдиної автоматизованої системи управління. На заміну іншого озброєння просто не буде коштів.\nОдним словом, і 2012 рік стане роком «проїдання». Що непогано для політиків. Бо голодна армія – це вже небезпечна штука для будь-якої влади. А от питання, коли буде розвиватися українське військо, залишається відкритим. Навіть якщо, врешті-решт, ухвалять нову Воєнну доктрину і нові програми розвитку Збройних сил, самі по собі вони нічого не гарантують. Побудова оборони держави – це справа не військових, а політиків. І лише від них буде залежати, чи зможе Україна отримати справжню національну армію на третьому десятиріччі своєї незалежності. Чесно кажучи, складається враження, що влада, коли згадує про армію, просто промовляє: «Тільки б не було війни». І далі йде займатися своїми «проектами».\nА військових хочу привітати зі святом! Ці 20 років Збройних сил України – це ваш подвиг. Тільки б політики це врешті зрозуміли.


Вечірній Київ :: У Києві безкоштовно виступить Джамала\nУ Києві безкоштовно виступить Джамала\nУ неділю на галявині Національного музею історії України в Києві вдруге відбудеться кримський Open Air концерт «Кримський Дім об’єднує серця», присвячений 28-й річниці Незалежності України.\nНа великій сцені з 18:00 виступлять співак Олександр Положинський зі своїм музичним проектом «Був’є», кримськотатарський панк-рок гурт «Shatur Gudur», співачка Eльвіра Сарихаліл, етно-гурт «Курбаси», ансамбль «Мусафір» та багато інших. Хедлайнером концерту стане українська співачка, переможниця Євробачення-2016, Jamala.\nДенну програму, що розпочнеться о 15:00, презентують поп-співачка Е.К.А., гурт PIANO, етно-співачка Іванна Червінська, а також Оксана Роспоп. Паралельно відбуватимуться майстер-класи з традиційних кримськотатарських мистецтв, зокрема за участі кераміста Рустема Скибіна та його студії. Майстер-класи з приготування кримськотатарської кави та їжі. Також діятиме правозахисна галявина під час якої пройде акція #SaveOlegSentsov та відбудеться прем’єра фільму «Керченські бранці» про полонених українських моряків, який покаже Hromadske.\n– Впродовж останніх п’яти років українці і кримські татари нарешті глибше зблизилися одне з одним і почали знаходити велику кількість спільного у культурі, традиціях, історії. Наш концерт – це прояв творчої енергії двох народів, що допомагає об’єднувати серця людей по всій країні, руйнуючи штучні стіни, що намагається звести окупацію, – говорить програмний директор Кримського Дому Алім Алієв.\nКоли: 25 серпня з 15:00, вечірня програма о 18:00.


Кільце на замку змійки – ІнваФішки – Ти все можеш!\nГлавная › Пристосування предметів та побуту › Відкривання/Закривання › Кільце на замку змійки\nЛюди з травмою в шийному відділі спинного мозку або порушенням функцій рук щодня відчувають складнощі з розстібанням блискавок на одязі або на сумках. Багато хто розв'язує це питання за допомогою стрічок та мотузок, але в такому випадку в них важко потрапляти пальцем.\nОдним з дешевих, швидких та найбільш зручних варіантів розв'язання даного питання є використання звичайних кілець для ключів в які завжди можна потрапити пальцем і потягнути. Вони існують різних форм, розмірів та, навіть, кольорів, що дозволить підкреслити індивідуальний стиль.\nМожливо декому буде зручніше використовувати пластикові стяжки, які також гарно виглядають та є не менш ефективними. Якщо говорити про можливість самостійного закріплення, то це набагато зручніше.


Підтримує вступ України в ЄС: заява глави МЗС Італії\nПідтримуємо вступ України в ЄС, – заява глави МЗС Італії\nЛуїджі Ді Майо заявив, що країна підтримує вступ України в Євросоюз / AFP\nОчільники МЗС України та Італії обговорили євроінтеграцію, інвестиційну співпрацю, а також ситуацію на Донбасі. Глава МЗС Італії Луїджі Ді Майо заявив, що країна підтримує вступ України в Євросоюз.\nВідповідну заяву голова МЗС Італії зробив на спільному брифінгу з очільнок МЗС України Дмитром Кулебою. Це трапилось 10 червня під час офіційного візиту Луїджі Ді Майо в Україну.\nЧитайте також Через російське лобі, – військовий експерт назвав країни, які не хочуть бачити Україну в НАТО\nЛуїджі Ді Майо заявив, що зміцнення відносин між Україною та Брюсселем є важливим для обох сторін. Італійська сторона додала також, що пишається, що підтримала асоціацію про вільну торгівлю між Україною та ЄС та безвіз.\nХочу чітко наголосити на тому, що Італія визнає європейські прагнення України і буде всебічно підтримувати її на цьому шляху,\nВін також додав, що вони підтримуватимуть проведення реформ в Україні для імплементації Угоди про асоціацію з Євросоюзом.\nДмитро Кулеба запевнив, що вони з колегом обговорили, як Італія може додатково посприяти євроінтеграції України.\nНещодавно у Європарламенті заявили, що Євросоюзу варто розробити своєрідний "план дій" щодо членства для країн Східного партнерства за аналогом подібного документа в НАТО. Це стосується й України.\nУ квітні 2021 року Єврокомісія схвалила оновлений проєкт рішення Ради ЄС, що стосується підписання Угоди між Україною, ЄС і його державами-членами про спільний авіапростір. Далі документ має розглянути та ухвалити Рада ЄС. Та це ще один крок до підписання угоди.\nДо речі, безвізовий режим між Україною та країнами Євросоюзу почав діяти з 11 червня 2017 року.\nДетальніше про шанси України щодо вступу в ЄС читайте за посиланням.\nНовини УкраїниНовини світуНовини політикиМЗС УкраїниДмитро Кулеба – новиниЄвроінтеграція


Несподіваний перегук: В’ячеслав Липинський та Іван Франко - Україна Incognita\nУкраїна Incognita » NB! » Несподіваний перегук: В’ячеслав Липинський та Іван Франко\nНесподіваний перегук: В’ячеслав Липинський та Іван Франко\nПопри помітну ідеологічну й політичну відчуженість між обома велетнями української духовності їм, проте, була властива і певна близькість та спільні риси політичної орієнтації.\nВ’ячеслав Липинський увійшов в українське суспільне життя на початку ХХ століття як послідовний прихильник державної незалежності України, утвердження української самостійницької політичної думки. На цей час в українському русі відбулися суттєві зміни, викликані його політизацією, творенням політичних партій і появою в їхньому середовищі концепцій самостійної української держави. З цим процесом пов’язаний і відхід Івана Франка від сповідуваної ним певний час марксистської ідеології й федералістських принципів щодо перспективи міждержавних взаємин України з Росією.\nОчевидно, в цьому контексті слід розглядати зацікавлення молодого політика В. Липинського громадсько-політичною діяльністю І. Франка і заснованої ним та низкою галицьких діячів Української радикальної партії. УРП була фактично першою українською партією європейського зразка — з програмою, численними місцевими осередками та реєстрованим членством. У листі до О. Назарука 19 березня 1924 р., вже збагачений неабияким життєвим і політичним досвідом, розчарований суспільною практикою українського політикуму, лідер українських консерваторів зауважує, що ця партія — «мені найбільше симпатична зі всіх». У 1905 році Липинський був присутній на з’їзді галицьких радикалів і зауважує, що «в президії був Франко».\nЩо ж притягувало В. Липинського — переконаного консерватора, представника шляхетської верстви, римо-католика до радикальної галицької партії? Відповідь на це питання дає сам Липинський. Він зазначає, що його «захопила присутність на цім з’їзді селян і їх поводження» і наголошує, що саме селяни — «це мої рідні — після моєї верстви (шляхетської. — Ю.Т.) — найрідніші на Україні мені люди». В.Липинський завжди відчував органічний зв’язок з селянським середовищем, яке було життєдайним фактором для нього, його родини, як і для багатьох шляхетських сімей в Україні. «Мій Батько, Діди і Прадіди їх працю організували, — зауважує він, — разом з ними жили і умирали, і мене вони викормили, були свідками моїх радощів і всього мого горя в найкращих моїх літах. Тому вони рідні мені так дуже, як дуже чужа мені більшість наддніпрянської інтелігенції — ці «екскременти», як каже Труш, російської міської культури».\nТісний і тривалий зв’язок Липинського з селянством, багатий досвід господарської співпраці з ним, яка водночас доповнювалася низкою спільних рис щоденного життя, побуту, давали підстави для формування переконання, що й «великоземельні», і «малоземельні» хлібороби «можуть, коли схочуть, стати аристократією, створивши власним риском і власними жертвами для своєї нації таку відповідну політичну організацію, яка їм дасть змогу правити нацією».\nВласне, цей досвід, який постійно збагачувався громадською і науковою діяльністю, став для В. Липинського підґрунтям, на якому виросла його концепція хліборобського класу, покликаного реалізувати ідею української трудової монархії.\nПрихильно висловлюючись щодо УРП, Липинський водночас диференційовано оцінює її чільних представників. Для нього є абсолютно неприйнятними діячі на кшталт К.Трильовського, агресивно налаштованого проти української аристократії та греко-католицької церкви, попри своє походження із священицької родини. Водночас він позитивно оцінює творчі та конструктивні елементи цієї партії, які, на його думку, могли зробити її «хліборобською організацією в Галичині, організацією нової хліборобської аристократії, що виростає з посеред нашого селянства галицького». Так, для нього В.Стефаник — «це одинокий український письменник (з красного письменства), якого поруч Шевченка я люблю і читаю». Липинський зауважує, що у нього «були дуже сердечні відносини» з М. Павликом, що він знає і дуже цінує І. Макуха тощо.\nВияви певної політичної близькості В.Липинського і галицьких радикалів були пов’язані з означеним вище утвердженням самостійницьких позицій в українському політикумі наприкінці ХІХ — початку ХХ ст. У 1895 р. один із діячів УРП Ю. Бачинський опублікував брошуру Ukraina irredenta, яка стала маніфестом українського державного самостійництва. На цей час І. Франко проходив шлях рішучого відходу від федеративних концепцій, відмежування від польської та російської соціал-демократії і гострої критики марксівського економічного матеріалізму. У тому ж 1895 р. у журналі «Житє і слово» була надрукована його рецензія на згадану брошуру Ю.Бачинського з аналогічною назвою — «Ukraina irredenta».\nОминаючи тут критику автором рецензії «русько-українських соціал-демократів» та «консеквентних марксистів», зазначимо, що Іван Франко в цілому високо оцінив брошуру Ю. Бачинського «як факт нашого політичного життя, як прояв національного почуття і національної свідомості». Він зазначає, що відчута «потреба політичної самостійності України», «ввійде на порядок дня політичного життя Європи і не зійде з нього, поки не здійсниться». Ще більш виразним виявом схвалення І.Франком концепції державної незалежності України була його стаття «Поза межами можливого», опублікована у «Літературно-Науковому Віснику» 1900 р. Її автор висловлює тверде переконання, що «тисячні стежки», які ведуть до здійснення ідеалу національної самостійності, «лежать просто таки під нашими ногами, і що тільки від нашої свідомости цього ідеалу, від нашої згоди на нього буде залежати, чи ми підемо тими стежками в напрямі до нього, чи може звернемо на зовсім інші стежки».\nДо цих ідей української політичної самостійності, висловлених у працях галицьких політиків, долучилася самостійницька концепція М. Міхновського, викладена ним у брошурі «Самостійна Україна». Вона обґрунтовувала незаперечні права української нації на власну державність, односторонньо зламану Москвою після 1654 року. Таким чином, по обидва боки Збруча ідея самостійної України почала реально викристалізовуватись у виразну політичну програму.\nУ березні 1911 року у Львові відбулася низка таємних нарад українських емігрантів з Великої України та галицьких діячів, які поставили на порядок денний питання боротьби за політичну самостійність України. Значний інтерес становить зміст виступів В. Липинського на цих нарадах, донесений до нас А. Жуком. «Переходячи можливі форми української іреденти, — зазначає А. Жук, — й відкидаючи змагання до перебудови Росії на союз національних держав, Липинський брав під розвагу дві концепції: 1) цілковита самостійність України і 2) прилучення України до Австро-Угорщини, обстоюючи першу. Другу брав у рахунок лише як етап до державної самостійності України і то оскільки, остільки Австро-Угорщина зможе дати товчок до нашої самостійності своєю політикою в Галичині». Липинський цілком реалістично оцінював позицію Австрії в українському питанні й застерігав від будь-яких ілюзій щодо цього. «Отже, коли Австрія сьогодні для наш більш прихильна, ніж Росія, — писав В. Липинський А. Жукові, — то ми можемо се лише реєструвати, але витягати з того ніяких консеквенцій доти, доки не прийде якийсь факт великої ваги, наприклад війна, сповнена якогось великого значення постулати, приміром поділ Галичини і т.ін.». Як прагматичний політик він зазначав, що можливість приєднання України до Австрії є для галицьких політиків «реальним атутом (козирем. — Ю.Т.) в їхній місцевій політиці, за котрим ідуть реальні наслідки. Нашою ж реальною політикою мусить бути зміцнення нашої національної сили пропагандою ідеї Вільної України, її повного національного визволення». Результатом цих таємних нарад і значною мірою зусиль В. Липинського було заснування Українського Інформаційного Комітету і проект створення «Союзу визволення України» з метою практичного здійснення самостійницької ідеї, коли для цього визріють відповідні умови. У цьому проекті, який мав назву «Меморіал до Українського комітету про наше становище супроти напруженої ситуації в Європі», чітко вказувалося, що «українська нація має право на вільне і незалежне політичне життя на своїй власній території».\nТаким чином, і В’ячеслав Липинський, і Іван Франко виявились активними учасниками утвердження в суспільній свідомості ідеї української самостійності. Поряд із усвідомленням необхідності самостійної Української держави І. Франка та В. Липинського зближувало розуміння того, що Україна має розвинути класово диференційовану структуру як передумову оптимального національного й державного існування. У листі до М. Павлика наприкінці 1900 р. Франко зауважує, що повнокровний національний розвиток у свою чергу усуває соціальну деструкцію, породжену національним гнобленням. За його словами, «у нас може бути покривдженим не тільки робітник, не тільки хлоп, не тільки ремісник, але також піп, урядник, учитель, купець і навіть жандарм... Національний розвиток може лежати в тім, що ми з-посеред своєї нації витворювали всі ті стани і верстви, що відповідають певним функціям народного життя і не потребували дізнавати кривди ще й від того, що ті функції серед нашого народного тіла будуть сповняти люди чужих народностей нам на шкоду». На думку Липинського, це завдання мало вирішуватися шляхом соціально-політичної і національної реанімації вищих прошарків суспільства і залучення їх до українського державотворення. У цій же площині лежалі і боротьба В. Липинського зі «смертельною однобічністю нації» — недорозвиненістю правого консервативного крила в українському русі.\nЗапорукою успіху українського національного руху, на його думку, був поворот до українства тих вищих соціальних прошарків українського походження, які досі стояли на ґрунті російської або польської національно-державної свідомості. Без власної провідної верстви, яка значною мірою має складатися з традиційних, найбільш досвідчених політично і здатних до державотворчої праці прошарків, українство залишиться з лише т зв. «народними масами» й буде приречене на поразку.\nОтже й І. Франко, і В. Липинський відкинули народницький світогляд, притаманний більшості діячів українського руху ХІХ ст., які відштовхували від себе аристократичні елементи суспільства, замість того, щоб залучити їх на свій бік.\nПоглядам на народ як на однорідний соціум, котрий ототожнювався з селянством, Липинський протиставив бачення українського суспільства диференційованим із розвиненою класовою структурою, необхідною для модерної нації і державного існування. У такому суспільстві має постати нова еліта шляхом інтеграції традиційних аристократичних верств і нової еліти, народженої народними масами.\nІ. Франка наближувало до В. Липинського скептичне ставлення до беззастережного «народолюбства» М. Драгоманова, яке доповнювало його перехід на самостійницькі позиції і відхід від тоталітарної марксистської ідеології. Для Драгоманова, наголошує Франко, «суспільність, се властиво тільки продуктивна, робуча, в нашім краю хлопська маса; на ній стоїть розвій суспільності, її інтереси — се головні інтереси всякої суспільної праці». Щоправда, зазначає І. Франко, М. Драгоманов знає, «що навіть у нашій суспільності між робучими є поділ на чорноробів та білоробів, але чи ті останні мають який окремий рід праці, чи мають якісь окремі права й обов’язки в суспільстві, в те він не входить». У Драгоманова «білороби», тобто вищі верстви суспільства, «ідентифікуються з експлуататорами і п’явками народу, і головне жадання, яке ставиться до них в ім’я етики, се присвятити всі свої сили праці та старанню про добро й емансипацію і просвіту народної, себто хлопської маси».


Президент Петро Порошенко опустився до рівня губернатора Львівської області\nПрезидент Петро Порошенко опустився до рівня губернатора Львівської області\nМинулі президентські вибори продемонстрували неймовірне падіння рейтингу Глави держави Петра Порошенка. Майже три чверті виборців, які взяли участь в голосуванні, підтримали актора, що не має в політиці абсолютно ніякого досвіду і ніколи не займав жодних керівних посад Володимира Зеленського, який і сам, здається, не очікував такого тріумфу.\nЄдиною областю, яка віддала перемогу Петру Олексійовичу, стала Львівська. І це цілком зрозуміло. Протягом п'яти років її політична еліта була ініціатором всіх «новаторських» змін в країні. Тому невипадково Президент після своєї неочікуваної поразки відправився саме до Львова, щоб зустрітися зі своїми прихильниками і подякувати за підтримку.\nПід час цього візиту програвший вибори в черговий раз закликав своїх шанувальників зберігати віру в «перемогу України, армію, віру і мову», завдяки яким, на його думку, можна «перемогти бідність, увійти в Європу та в НАТО». І тут, схоже, ще вірять цим словам, які зовсім не переконали переважну більшість виборців країни і не допомогли залишитися на другий термін.\nВтім і тут стався інцидент, коли невідомий голосно крикнув Президентові - "ганьба". Природно, на нього відразу накинулася охорона. Відреагував на чоловіка і Петро Порошенко, порекомендувавши йому бігти: "Як вам не соромно? Подивіться - ви один. Біжіть-біжіть, ви свою справу зробили. Підніміть руки і біжіть звідси ». І, дійсно, сміливцю довелося тікати, але, як це не парадоксально, його позицію поділяють понад 13 мільйонів громадян України. До них треба додати мільйони тих громадян України, які перебувають в Росії, на Донбасі та в Криму Їх не законно позбавили можливості взяти участь у виборах Президента країни, очевидно, злякавшись негативного ставлення до Петра Порошенка.\nАле і без цих голосів розрив між ними Володимиром Зеленським та Петром Порошенком по Україні склав майже 50%, а по Херсонській області - й того більше - за 67%. Дивно, але чинного Президента не підтримали навіть такі області, як Тернопільська, Іванофранківська, Волинська, Хмельницька і Вінницька. І це, не дивлячись на те , що недоліки Володимира Зеленського були очевидні для всіх виборців.\nОднак бажання позбутися від людини, що не збиралася програвати та витратила чималі кошти на вибори, було настільки значним, що на них не звернули ніякої уваги. Людям набридли постійна брехня і постійне «прощання з Росією», яке обернулися для Петра Порошенка прощанням із кабінетом на Банковій.\nВ умовах п'ятирічної війни на сході країни, корупції, крадіжок, стрімкого зростання цін на продукти харчування, медикаменти, газ, комунальні послуги, життя для більшості населення України стало просто нестерпним.\nДеякі аналітики й досі дивуються, чому переміг саме актор і шоумен Володимир Зеленський? Та тому, що був приречений виграти. Більш відповідної людини серед кандидатів н зпайшлося. Він – чесна людина, юрист за освітою, непоганий оратор, не замішаний в корупції, нічого не крав, і не махровий русофоб.\nІ коли він залишився один на один з Петром Порошенко, який за довгих п'ять років правління не тільки не зумів поліпшити умови життя людей, але навіть їх істотно погіршив, у переважної кількості виборців просто не лишилося іншого вибору.


Страница три, Рубрика - Новости Вознесенска - Новый Город\nБлагодійне колядування Новости Вознесенска\nНоворічні та різдвяні колядки й щедрівки – давня традиція українського народу, яка досі живе, розвивається і радує у зимові свята. Цього року учасники святкового вертепу вітали вознесенців у переддень Нового року за старим стилем, на Маланку – це один з найдревніших, містичних і особливих українських звичаїв. А у нашому місті – це не лише розвага, подробнее\nОб’єднання громад через дар музики Новости Вознесенска\nВже вдруге в місті Вознесенську 9 січня відбувся дитячий Різдвяний концерт учасників Міжнародного музичного табору “Music Camp International”. Міжнародний музичний табір – це унікальний музично-освітній проект участь в якому взяло більше 150 дітей учнів шкіл міста та сіл Вознесенського району. Організатори табору Фонд громади Вознесенська та депутат Миколаївської обласної ради Невеселий Владислав переконані, що всі подробнее\nВознесенська ОДПІ інформує Новости Вознесенска\nУ Вознесенській ОДПІ під час семінару платникам розповіли про податкові новації та про їх права і обов’язки В актовому залі Вознесенської ОДПІ 5 січня 2016 року пройшов семінар за участі першого заступника начальника інспекції Наталії Літвак присвячений змінам в податковому законодавстві та підвищенню правового рівня населення. Увагу платників зосередили на нових формах звітності з єдиного подробнее\nВознесенськ на орбіті ООН Новости Вознесенска\nВознесенськ може стати майданчиком для реалізації програми «Розумне місто» Міський голова Віталій Луков взяв участь у 76-й сесії Комітету з житлового господарства та землекористування Європейської економічної комісії ООН, яка проходила 14-15 грудня в Женеві. Місцеві громади на міжнародному рівні представляли очільники чотирьох міст України. Крім Віталія Лукова, були запрошені міські голови Сєвєродонецька (Луганська область), подробнее\nДЗВОНИ ПАМ’ЯТІ ЗАБУТИ НЕ ДАЮТЬ Новости Вознесенска\nНемає у нашій країні родини, яку б не торкнувся Голодомор 1932-1933 – го років, чиї б діди, батьки, чи інші предки не зазнали найбільшого лиха у той далекий врожайний, щедрий рік у радянській житниці – Україні. Страшні масштаби української трагедії замовчувались довгі роки. Від людства приховували страшну правду про штучно створений голод, про розстріли за подробнее\n13 листопада, на подвір’ї Вознесенської ЗОШ №4 відбулося відкриття меморіальної дошки випускнику школи Сергію Макарову, який 23 червня цього року загинув на сході країни в бою під Мар’їнкою. Справжній патріот своєї Батьківщини, який ще не встиг сповна порадіти життю, створити власну родину, але, як справжній чоловік, виконав свій громадянський обов’язок, на жаль, ціною власного життя. подробнее\nВітання з Днем Конституції України Новости Вознесенска\nШановні земляки! Щиро вітаю Вас із визначним державним святом – Днем Конституції України. Прийняття Основного Закону ознаменувало фундаментальне закріплення нашої незалежності, навіки закарбувало волю українського народу жити у власній суверенній, соборній державі. Конституція наголошує на абсолютній цінності людини, її життя і здоров’я, честі й гідності, недоторканності та безпеки. Основний Закон є визначальним чинником забезпечення державного подробнее\nНа старті юні плавці Новости Вознесенска\nІ знову наш чудовий ФОК «Водограй» гостинно відкриває двері перед нашими гостями, юними плавцями з м.Южноукраїнська. Так 22 лютого відбулися змагання з плавання між командами м. Вознесенська та м. Южноукраїнська. Змагання проводилися з таких стилів плавання, як вільний стиль, на спині, брас. В кожному виді точилася запекла боротьба. Переможцями в своїх вікових категоріях стали наші подробнее\nДопоможемо разом Новости Вознесенска\nРемонт дитячого інфекційного відділення – спільна справа! Допомогаючи дітям – ми допомагаємо собі! Такі слова ми почули, поспілкувавшись з молодими людьми, життєвий шлях яких не був легким, добрим і світлим, бо до реабілітації проходив в наркотичному дурмані, притонах і підвалах. Але саме для них, колишніх наркозалежних, поняття «допомога» ніколи не стане порожнім звуком. «Ми хочемо подробнее\nВознесенці серед лауреатів конкурсу Новости Вознесенска\n16 вересня 2014 року Державна фіскальна служба України урочисто нагородила переможців та лауреатів Всеукраїнського конкурсу дитячої творчості «Очима дитини про бюджет країни». Захід проходив у приміщенні ГУ Міндоходів у Миколаївській області у форматі відеоселекторного зв’язку з усіма територіальними органами ДФС, за участі Голови Державної фіскальної служби України Ігоря Білоуса. Відкриваючи захід, Ігор Білоус зазначив, що подробнее


Цієї осені – не варто сподіватися, що завдяки гарному врожаю, ціни на продукти підуть вниз. Дорожчатимуть хліб, яйця і овочі. Про це впевнено говорять опитані “Сьогодні” експерти.\nСпеціалісти відзначають, що хліб дорожчав, дорожчає і буде дорожчати.\n“Хліб буде дорожчати на 1-1,5% щомісяця в незалежності від ціни на зерно. В хлібі є масло, в хлібі є цукор, борошно”, – говорить член Економічного дискусійного клубу Олег Пендзин.\nМолоко, як виявилося, в минулому році було на 30 копійок дорожче. Чи не занадто виросла і ціна вершкового масла. Воно коштувало, до речі, на 2,30 копійок дешевше.\n“Коли у людини стоїть пачка масла, а внизу написано – спред, і стоїть пачка нормального вершкового масла – одне дорожче іншого удвічі, то людина буде купувати те, що дешевше, а це буде стояти”, – пояснює Олег Пендзин.\nА ось з жовтня слід очікувати зростання цін на овочі. Всього на їжу українці витрачають найбільше в Європі – майже 50% свого бюджету, тоді як німці чи поляки – максимум чверть. Не тому, що в Україні багато їдять, а томущо – ціни у нас – європейські. Хоча споживчий кошик і буде дорожчати, але не на багато – запевняють економісти.\nПозначки: новини, подорожчання, продукти, споживчий кошик, ціни


Торгсофт коштує дешевше iPhone 11! | ТОРГСОФТ\nЗараз навіть бабусі на лавці біля під'їзду обговорюють стрибки курсу долара і фінансову політику держави. Вартість товарів загального споживання змінилася до невпізнання, і лише ціни на Торгсофт залишаються стабільними. І, з усім тим, усіх охочий придбати програму обліку товарів не перестає хвилювати питання: "Чому ж вона стоїть саме стільки, скільки коштує, і коли ж нарешті подешевшає?" Відповідь на нього досить проста. Купуючи Торгсофт, ви купуєте плоди багаторічної праці величезної кількості людей: програмістів, техпідтримки, відділу замовлень і маркетингу, наших клієнтів. Погодьтеся, досвід просто не може коштувати дешево!\nМи вже публікували статтю на тему «А чому так дорого?», описавши в ній причини саме такого ціноутворення. В даному ж матеріалі хотілося б розглянути інший аспект - порівняння вартості програми для торгівлі з речами, з якими ми стикаємося в повсякденному житті.\nЯк бачите, потужний інструмент, що дозволяє вести облік товарів по штрихкоду, складський і фінансовий облік, працювати з базою клієнтів, аналізувати результати, коштує дешевше Apple iPhone 11.\nТоргсофт бажає вам завжди та в усьому знаходити правильне співвідношення "Ціна — Якість"!