ukrProMedic.ru » Різне » Матеріали для лікарів » Симптоматика термінальної фази - перитоніт\nВідео: Етапи смерті. термінальні стану\nВідео: РАК. Практична інформація при лікуванні методом ІХТ\nТермінальний ФАЗА перитоніту\nКордон між токсичної і термінальної фазами перитоніту не менше умовна, ніж між реактивної та токсичної. Ми починаємо називати фазу перитоніту термінальній з того часу, коли на тлі наростаючого токсикозу виникають настільки глибокі порушення життєво важливих систем організму, що вони стають незворотними без допомоги ззовні. Ці порушення не пов`язані з прямою дією токсичних почав, як це має місце при токсичній фазі перитоніту, а відображають глибокі пошкодження, що виникають як наслідок руйнівної дії токсинів на тканини, в першу чергу вищих відділів нервової системи і центрів вегетативної регуляції. Саме тому стан хворого може стати незворотним задовго до того, як з`являться чіткі ознаки термінального стану.\nТаким чином, як це і вказувалося в концепції, термінальна фаза є логічним завершенням розвитку токсичної фазиперитоніту при відсутності відповідного лікування, а іноді незважаючи на нього.\nУ міру того як зазначені порушення поглиблюються, в клінічній картині починають переважати симптоми термінальної фази перитоніту. Це перш за все симптоми з боку центральної нервової системи - адинамія, загальмованість, дезорієнтація в навколишньому. Вони іноді розвиваються поволі, іноді як би відразу і визначають той стан хворого, яке в хірургічному побуті має цілком усталене назва «хворий завантажується» - вираз, якого чомусь уникають в літературі.\nПаралельно з неврологічною симптоматикою в тому ж темпі розвиваються і вегетативні порушення - частішають і слабшають пульс і дихання, чітко знижується артеріальний тиск, яке, однак, тримається на цифрах приблизно 100 / 70-90 / 60 мм рт. ст. І хоча при цьому тиску ниркова фільтрація ще повинна зберігатися, різко падає діурез (та 300-400 мл). Гнітючим симптомом термінальної фази перитоніту є швидко розвивається повний параліч кишечника з усіма важкими наслідками функціональної непрохідності. З цього моменту обмінні порушення наростають лавиноподібно, організм втрачає білки, солі і рідина, і все це визначає появу знайомої лікаря маски Гіппократа.\nПри наявності цієї симптоматики діагноз «термінальна фаза перитоніту" не становить труднощів, оскільки місцеві ознаки перитоніту, як правило, очевидні, а загальна тяжкість стану не залишає сумнівів, що хворий знаходиться саме в цій фазі хвороби. Тут ще в більшій мірі, ніж при токсичній фазі, втрачають своє значення симптоми основного захворювання, яке призвело до перитоніту. У багатьох випадках до оперативного втручання судити про джерело перитоніту практично не представляється можливим, тому що основні принципи, на яких будується діагноз, не вдається реалізувати. Анамнез не може бути зібраний належним чином через важкість стану хворого, місцева симптоматика хоча і досить чітко вказує на наявність перитоніту, але нічого не говорить про його джерелі, загальний стан зважаючи на велику тяжкості не тільки не є специфічним для основного діагнозу, але внаслідок спільності патогенезу виявляється дуже схожим з термінальними станами неперітонеального походження. Єдине, що не викликає сумнівів, - це пессимальной прогноз, хоча і він виявляється абсолютно незалежним від джерела перитоніту.\nДопоміжні методи дослідження теж не допомагають. Вони чітко вказують і на наявність деструкції, і на тяжкість стану хворого, але не дають навіть приводу для судження про джерело виникла катастрофи.\nМожна було б прийти у відчай, якби не свідомість того, що пошуки первинного вогнища деструкції до операції мають суто академічне значення. Коль скоро діагноз «термінальна фаза перитоніту» встановлено, тим самим визначено показання до термінового оперативного втручання, причому в цьому випадку необхідність серединного чревосечения вже ні у кого не викликає сумнівів.\nВ термінальній фазі перитоніту в наші хірургічні відділення було доставлено 84 людини. Первинна локалізація була встановлена під час операції (табл. 28).\nЗіставлення даних, наведених в табл. 28, з табл. 15 і 17, де дано розподіл хворих в реактивної і токсичної фазах, виявляє дуже цікаві закономірності. Впадає в око те, що гострий апендицит міцно зберігає першість, як і раніше складаючи більше половини всіх випадків термінальної фази перитоніту. Це, природно, в значній мірі обумовлено частотою зазначеного захворювання, проте не тільки цим.\nНаш клінічний досвід свідчить про те, що специфікою перебігу гострого апендициту часто є раптове і катастрофічне погіршення стану після тривалого періоду відносного благополуччя, коли не тільки сам хворий, а й спостерігають його лікарі не бачать необхідності в терміновій операції.\nРозподіл хворих з первинного захворювання\nТак, хвора М., 65 років, захворіла 21/11 1964 р.-з`явилися слабкі болі в животі. 26/11 1964 р хвору турбували не так болю в животі, скільки з`явилися диспепсичні розлади, головним чином нудота і рідкий частий стілець. Через кілька годин ці явища стихли, але болю в животі залишалися, хоча і не викликали тривоги у хворої. Вранці наступного дня хвора пішла в поліклініку, записалася на прийом і знову пішла до лікаря близько 3 години дня. Їй запропонували госпіталізацію з приводу гострого апендициту. При цьому стан її був задовільний і ніякої тривоги у приймаючого лікаря не викликало.\nХвору доставили в стаціонар через 1 годину, і протягом цього часу вона вже впала в термінальний стан, що виражається в потьмарення свідомості, глибокої адинамии, падінні пульсу і тиску. Вона була терміново оперирована, і виявилося, що у неї є розлитої гнійний перитоніт, що виходить із деструктивногоапендициту. Хвора загинула через кілька годин після апендектомії, проведення сухого туалету черевної порожнини і зрошення її антибіотиками.\nСаме такого роду хворі склали основну частину доставлених в термінальній фазі перитоніту апендикулярного походження.\nВ іншої групи хворих пізня діагностика і госпіталізація, а часом і пізня діагностика після госпіталізації були обумовлені атиповим розташуванням відростка. Такі приклади вже наводилися. У цих випадках тяжкість стану могла визначатися гнійників, розташованим забрюшинно, і симптоматика перитоніту нашаровувалася вже вдруге.\nУ ще більшою мірою така послідовність подій властива перитоніту, що розвивається на тлі гострої непрохідності кишечника.\nЗ порівняння табл. 15, 17 і 28 видно, що питома вага цього захворювання як причини перитоніту в термінальній фазі різко зростає. Якщо в реактивної фазі цей діагноз був відсутній, в токсичної становив 2,4%, то в термінальній фазі перитоніту він відразу виходить на друге після апендициту місце, складаючи 20%. Не викликає сумнівів, що в цьому випадку термінальний стан обумовлено наслідками гострої непрохідності кишечника, і перитоніт, нашарований на пізніх етапах захворювання, є лише кінцева ланка в патогенезі розвивається патологічного процесу.\nТаким чином, дані, що містяться в табл. 28, підтверджують раніше висловлене судження про те, що симптоматика термінальної фази перитоніту зумовлена не локалізацією первинного вогнища деструкції, а тими патогенетичними механізмами, які є загальними для термінальних станів взагалі, незалежно від їх походження.\nПодальше зіставлення табл. 15, 17 і 28 виявляє падіння в термінальній фазі питомої ваги таких захворювань, як холецистит, панкреатит, проривна виразка і повна відсутність гінекологічних хвороб як джерела перитоніту. Мабуть, це обумовлено різними причинами. При проривної виразки шлунка або дванадцятипалої кишки термінальний стан може розвинутися досить швидко, але симптоматика прориву настільки яскрава, що, як правило, хворих встигають госпіталізувати якщо не в реактивної, то в токсичної фазі. Навпаки, при холециститі, панкреатиті і особливо при гінекологічних захворюваннях, коли токсична фаза перитоніту виникає в більшості випадків як наслідок генералізації процесу з інфільтрату, токсична фаза досить тривала, в зв`язку з чим госпіталізація встигає здійснитися саме в цьому періоді хвороби.\nОстаннє, що можна винести з табл. 28, - це судження про зв`язок між летальністю в термінальній фазі перитоніту і захворюваннями, які її викликали. Ми бачимо, що в число 32 осіб (38%), які померли, входять всі, у кого причиною перитоніту з`явилася гостра кишкова непрохідність (16 осіб), обидва хворих з панкреатитом, 3 хворих з травмою і лише 11 з 51 хворого з апендицитом. Це повертає нас до думки про те, що термінальна фаза має свою динаміку розвитку - від початкових її проявів на тлі токсикозу до типового термінального стану, зумовленого незворотних последействием інтоксикації. В останньому випадку так само, як токсична фаза відривалася від симптоматики вихідного патологічного процесу, термінальна фаза відривається від симптоматики токсикозу і набуває характерні риси незворотності. Цим, нам здається, і пояснюється безрезультатність всіх лікувальних заходів аж до черевного діалізу не тільки при гострої кишкової непрохідності, панкреатиті і травмі живота, але в ряді випадків і при апендициті.\nОскільки саме при непрохідності кишечника, панкреатиті, проникаючих пораненнях живота максимально виражено наслідок інтоксикації, результати в цій групі самі по собі є настільки важкими, що визначають високу загальну летальність серед хворих в термінальній фазі перитоніту.\nЗагальна характеристика клінічного матеріалу -…


Справа "плакардів": причина чи привід для зміни релігійної політики Франциска І Валуа - РІСУ\nСправа "плакардів": причина чи привід для зміни релігійної політики Франциска І Валуа...\nСправа "плакардів" 1534-го р. – один фрагмент в історії ранньомодерної Франції, який не називають ні значущим, ні вирішальним. Ніч з 17 на 18 жовтня 1534 р., коли на вулицях міст були поширені антикатолицькі афіші, також не зажила такої слави як, наприклад, кривава Варфоломіївська ніч.\nПроте якщо співставити усе те, що передувало цій справі із майбутніми подіями, то можна простежити безпосередній зв'язок між справою "плакардів" і важливими змінами у релігійно-політичному курсі Франції XVI ст:\n1520-ті р. – вільне поширення реформаційних ідей та лояльне ставлення до нової релігії правлячого монарха Франциска І Валуа (1515–1547) – активна діяльність французьких гуманістів-реформаторів, переклад Біблії на французьку мову – поширення "плакардів" 18 жовтня 1534 р. – ряд судових процесів над "єретиками", початок репресій проти іновірців – кардинальна зміна релігійної політики Франциска І та його наступників – наростання напруги між двома релігійними таборами католиків і гугенотів – затяжні громадянські війни (1562–1598) – виснаження королівства та ослаблення правлячої династії.\nОчевидно, що ця маленька подія мала великі наслідки. Проте постає запитання, а чи дійсно текст "плакарду" був настільки крамольним, що за нього було позбавлено життя багатьох людей? І чи не була ця жовтнева ніч всього лиш приводом/інструментом у руках владного монарха, а не реальною причиною для зміни політики корони?\nЖан Клуе. Портрет Франциска І, бл. 1535 р. Лувр, Париж\nУ 1519 р. до Парижа у пачках по 100 екземплярів надійшли брошури Мартіна Лютера. Опір поширенню нового "єретичного" вчення в першу чергу розпочав Паризький університет, у стінах якого ще досі панував схоластичний консерватизм.\nПроте Франциск І протягом 1520-х рр. навіть не думав вживати будь-яких заходів, що б зупинили поширення реформаційних ідей. Адже у той час король вів дипломатичні переговори з німецькими протестантськими князями. Репресивна політика щодо іновірців могла б зіграти проти інтересів французької корони – позбавити потенційного союзника. А це було вкрай не вигідно королю в умовах ведення перманентний воєн з імператором Священної Римської імперії Карлом V.\nДо того ж Франциск І був знаним меценатом і покровителем художників, поетів, гуманістів та реформаторів і здобув добру славу серед сучасників. До королівського двору радо йшли на службу талановиті італійські митці, зокрема й Бенвенуто Челліні, Франческо Приматіччо, Леонардо да Вінчі.\nТому цілком не дивно, що Франциск І увійшов у французьку історіографію не лише як "король-лицар", а й як "батько французького Ренесансу" та "король-гуманіст".\nПортрет Маргарити Наваррської. Жан Клуе, бл. 1527 р. Галерея мистецтв Вокера, Ліверпуль\nРазом із своєю сестрою Маргаритою Наваррською (1492–1549 рр.) Франциск І сприяв релігійним пошукам французьких гуманістів. За його підтримки у королівстві почали створюватися нові освітні заклади – колежі, у тому числі й відомий Колеж де Франс (Collège de France). Під протекцією королівської родини працювали відомі гуманісти та прихильники реформаційних ідей Жак Лефевр д’Етапль та Гійом Бюде.\nСвідченням релігійної лояльності французького короля до протестантів є слова нідерландського гуманіста Еразма Роттердамського, звернені до Маргарити Наваррської у листі від 13 серпня 1527 р. Він зауважив: "…ви завжди захищали від гніту літературу і щирих друзів Христа, чим ви вже так зобов’язані вашому брату, найхристияннішому Королю, і пані, вашій дуже благочестивій і мудрій матері".\nУ цих словах Еразм дає оцінку не лише діяльності Маргарити, а й безпосередньо Франциску І, адже дуже часто вона протегувала реформаторам та гуманістам, звертаючись за допомогою до короля. І саме слово "найхристияннішого Короля" було останнім у вирішенні багатьох проблем переслідуваних.\nМініатюра невідомо автора. Гійом Бюде працює у своєму кабінеті та згодом вручає свою книгу Франциску І. "L’Institution du prince de Guillaume Budé", бл. 1518 – 1519 рр.\nНіч з 17 на 18 жовтня 1534 р. докорінно змінила ситуацію. Цієї ночі прихильники нової віри поширили в Орлеані, Блуа, Руані та Парижі на дверях церков і навіть у королівському палаці в Амбуазі афіші, так звані "плакарди".\nНебувалим зухвальством, що особливо роздратувало Франциска І, було те, що один із "плакардів" було прикріплено навіть на дверях королівської спальні, що не могло залишити його "байдужим".\nДокумент мав назву "Правдива стаття про жахливі, великі зловживання папської меси, вигаданої прямо проти святої вечері нашого Бога, єдиного Посередника та єдиного Спасителя Ісуса Христа".\nЙого автором був прихильник протестантизму Антуан Маркур. Маркур, який на той момент знаходився у вигнанні в Невшателі, категорично відкидав "святу месу", присутність Христа в проскурі та виступив проти таїнства причастя. Що й було задекларовано в "плакарді".\nНамагаючись зрозуміти причини такого гніву короля, потрібно врахувати ще один важливий факт. У жовтні 1533 р. в Марселі відбулася зустріч Франциска І з Папою Римським Климентом VII у зв’язку з одруженням сина короля, майбутнього Генріха ІІ, та племінниці Папи Катерини Медічі.\nЦілком очевидно, що союз Ватикану з країною, у якій процвітав протестантизм, був би небажаним для папського престолу, і це вимагало відповідних домовленостей з французьким монархом.\nТому не будемо відкидати, що поки Франциск І мав надії на союз з протестантськими князями Шмалькальденського союзу, реформаційні ідеї вільно поширювалися в королівстві. Зміна ж зовнішньополітичного вектору у бік Риму цілком могла повпливати на релігійну політику французької корони. Потрібен був всього лиш привід.\nФрагмент "плакарду", поширеного 18 жовтня 1534 р. Національна бібліотека Франції\nЯкі б інтереси та приховані мотиви не були у Франциска І Валуа, очевидним фактом став відхід від релігійної толерантності щодо прихильників Реформації.\nЦікаво подивитися на цей інцидент не лише з точки зору французького монарха та його двору, а й зрозуміти, як сприйняли ці події очевидці "дійства" – жителі тогочасного Парижа. Дізнатися їх реакцію на побачене і почуте, що не було скрите у стінах королівського палацу. Навпаки – демонстративно перенесене на вулиці міста, де кожен городянин ставав учасником "волі короля".\nУ фондах Національної бібліотеки Франції зберігається рукопис "Щоденника одного парижанина періоду правління Франциска І. 1515 – 1536 рр." (Journal d’un bourgeois de Paris sous le règne de François premier). Ім’я та професія автора щоденника так і не були встановленні. Тому не відомо до якої соціальної верстви він належав, що могло вплинути на його погляди, в тому числі релігійні та політичні.\nНормандський мініатюрист. Франциск І, що стоїть між Вірою та Благочинністю, пригнічує єресь. "Poésies d’Eloy du Mont", 1530-ті рр. Національна бібліотека Франції. Із виставки "Франциск І, влада та образ".\nНевідомий автор у своєму "Щоденнику…" описує окремі факти з життя парижан періоду правління Франциска І, приділяючи деяким з них більше або менше уваги. Проте не можна не помітити, що розповідь про жовтневі події 1534-го р. охоплює аж декілька сторінок тексту.\nЦе ставить подію у ряд дуже важливих для автора. Вона стосувалася не лише короля чи католицької церкви. Справа "плакардів" торкнулася особистого кожного, незалежно від того, на якому боці він був.\nПарижанин детально відтворює хроніку подій, зрідка плутаючись у датах, що нерідко трапляється в его-нарративах.\nАвтор інформує, що "року 1534, близько 24 жовтня [18жовтня – Л.В.], єретиками були опубліковані плакарди проти святого причастя" та розвішені у тому числі й у королівському палаці в Парижі на мармуровому камені, де їх міг побачити увесь двір. "Плакарди" були розвішені і в замку Амбуаз, де перебував у ту ніч Франциск І.\nРеакція короля була напрочуд швидкою і жорстокою. Невідомий парижанин пише, що багато знатних осіб було ув’язнено. Сам Франциск І звернувся до Паризького парламенту [у тогочасній Франції це був судовий орган влади – Л. В.] та залучив судових лейтенантів (lieutenant-criminel) для того, щоб вони здійснили "суворе правосуддя". Ці ж посадовці, з волі короля, взяли під контроль й книгодрукування.\nЩе більш детально описує парижанин процесії, що відбувалися на вулицях міста у ті дні і в подальшому. Враховуючи засуджуючий тон автора щодо "єретиків", які посягнули на святість меси, не виключено що він був одним із противників нового вчення.\nТак, у жовтні 1534 р. на вулицях Парижа пройшла урочиста хода, учасники якої несли Corpus Domini. В січні 1535 р. у Парижі була знову організована урочиста "красива" процесія до Нотр-Даму, яку очолював сам король "з усією знаттю, Королевою і усіма дамами на конях". Присутні несли в руках священні реліквії.\nТакож парижанин розповідає, що в цей день було привселюдно страчено 6 лютеран і багатьох інших в наступні тижні. Звісно, ця інформація зовсім не передає масштаби репресивної політики Франциска І.\nПереслідування протестантів у період правління Франциска І в 1534 р. Гравюра Маттеуса Меріана Старшого, 1630 р.\nЦілком зрозуміло, що погляд "невідомого парижанина" – це позиція людини, в першу чергу віруючого католика, яка повністю підтримувала дії монарха.\nЗ опису подій ми бачимо, що Франциск І свідомо перетворив справу "плакардів" на таке собі театральне дійство з виступами у Парламенті, урочистими процесіями, публічним покаранням "єретиків". Тобто королю було вигідно, щоб його піддані "правильно" зрозуміли його мотиви – захист католицької церкви.\nФранциск І мислив та діяв в інтересах зміцнення престолу. В умовах формування раннього французького абсолютизму королю було вкрай важливо та вигідно позбавитися опозиції з боку нелояльної до престолу аристократії. У 1535 р. було спалено не менше як 25 лютеран та ще близько 200 арештовано. Серед репресованих було багато знатних осіб.\nСправа "плакардів" у відносинах королівської влади та реформаційного руху Франції зіграла роль своєрідного детонатора. Проте не треба забувати, що завжди є той, хто натискає кнопку.\n"Історична правда", 20 листопада 2017\nТеги: #Реформація #Історія протестантизму


23 вересня Вінницю захопить ударна сила джазу! Легендарний барабанщик Володимир Тарасов вперше на VINNYTSIA JAZZFEST!\n23 вересня Вінницю захопить ударна си...\n- Почувши Тріо Володимира Тарасова, ви переконаєтеся, що у світі не існує звуків, які були б непідвладні цим музикантам! Це справжні джазові світила Європи! Немає жанрів і стилів, чиї границі вони не здатні досліджувати й долати під час ні на що не схожих спільних імпровізацій, - обіцяє продюсер вінницького джазового фестивалю, заслужена артистка України Ірина Френкель.\nСаме концертом Тріо Володимира Тарасова з Литви та українського етно-джаз колективу KoloYolo вже наступної суботи, 23 вересня, о 17.30 стартує XХІ міжнародний фестиваль VINNYTSIA JAZZFEST-2017! Грандіозна музична подія, яку щороку із нетерпінням чекають тисячі меломанів Вінниці та всієї України!\nЛегендарний барабанщик Володимир Тарасов, експресивний саксофоніст Людас Моцкунас і універсальний басист Євгеніюс Каневічюс нечасто виступають разом. Тим особливо коштовним і цінним буде їхній спільний виступ на VINNYTSIA JAZZFEST-2017!\nКожний концерт тріо – унікальний! Адже його учасники принципово НІКОЛИ! не обговорюють програму майбутнього виступу. Такий підхід став непорушним правилом ще під час запису їхнього першого альбому «Intuitus» на лейблі Nobusiness Records.\nУ колективі немає лідера - у спонтанній імпровізації всі рівні!\nАле є легенда. І це, без сумніву, Володимир Тарасов!\n«Барабанщик, обдарований рідкісною витонченістю і таємничістю, чуттєво насолоджується кожним дотиком до кожного з величезної армії своїх інструментів, від мініатюрного дзвіночка до тарілок. Також він майстер декоративної роботи щіток», - так охарактеризував його провідний джазовий критик США НетХентофф.\nРазом з В'ячеславом Ганеліним і Володимиром Чекасіним на початку 1970-х Тарасов створив найяскравіший радянський джазовий колектив ГТЧ, музика якого відома в усьому світі.\nПізніше Володимир Тарасов виступав у складі десятків найрізноманітніших проектів, з якими записав більше 100 дисків! Писав музику для театру й кіно, а також займався візуальними мистецтвами, неодноразово беручи участь у міжнародних художніх виставках.\nДругий герой Тріо Володимира Тарасова - мультиінструменталіст, композитор і бенд-лідер Людас Моцкунас - заслужено вважається найбільш креативним сучасним імпровізатором Литви.\nШирота його музичних інтересів вражає. Моцкунас – активний учасник безлічі проектів, що виконують різнобарвну музику - від авангардного джазу до сучасного академізму. Будучи помітною фігурою європейської джазової сцени, Людас Моцкунас багато гастролює по всій планеті, часто виступає на фестивалях і в клубах США, Китаю, Японії, Ізраїлю та багатьох інших країн.\nУ дискографії музиканта налічується вже більше 60 альбомів. Більшість із них записані на незалежному лейблі Nobusiness Records, співзасновником якого є сам саксофоніст.\nБасист Євгеніюс Каневічюс – досвідчений і затребуваний у Литві музикант, що дебютував на джазовій сцені ще наприкінці 1980-х років. Сценічний партнер Аркадія Готесмана, Пятраса Вішняускаса, Вітаутаса Лабутіса, він однаково вільно почуває себе, виконуючи і радикальний фрі-джаз, і мелодійний мейнстрім. Однаково проникливо звучать у його руках не тільки контрабас і бас-гітара, нерідко підсилені електронними ефектами, а також труба, гітара і навіть туба.\nНе пропустіть 23 вересня о 17.30 концерт Тріо Володимира Тарасова у рамках ХХІ міжнародного фестивалю VINNYTSIA JAZZFEST-2017!\nМісце зустрічі незмінне – концертна зала «Вінтера» (вул. Театральна, 15)!\nМаксимальну інформацію про всі концерти фестивалю ви можете отримати за телефоном: (0432)690 – 025 та у інформаційному центрі VINNYTSIA JAZZFEST-2017, що діє у Вінницькій обласній універсальній науковій бібліотеці ім. К. А. Тімірязєва (вул. Соборна, 73, час роботи - з 10.00 до 19.00, без вихідних).\nДо 16 вересня на квитки на всі концерти фестивалю – знижка 21 %!\nКупуйте квитки у один клік на сайтах www.jazz.vn.ua, http://bilet.vn.ua і у касах міста: у ТСК «Магігранд» (10.00-21.00), ТЦ «Петроцентр» (10.00–20.00), театрі імені Садовського (13.00-19.00), Вінницькій обласній філармонії (13.00-18.30), Вінницькій обласній універсальній науковій бібліотеці ім. К.А.Тімірязєва (10.00-19.00).\nФестиваль проходить за підтримки Вінницької міської ради, Вінницької обласної державної адміністрації, Міністерства культури України.\nСпіворганізатори: Вінницька обласна філармонія, Вінницька обласна універсальна наукова бібліотека ім. К. А. Тімірязєва, Центр концертних і фестивальних програм, «Афіша Вінниці», Вінницька компанія «ВІННИЦЯКОНЦЕРТ».\nІноземні партнери фестивалю: Посольство США в Україні, Посольство республіки Німеччина в Україні, Посольство королівства Норвегія в Україні, Посольство республіки Литва в Україні, Баварський дім в Одесі, Гете інститут в Україні, Литовський культурний інститут в Україні, Австрійський культурний форум, агенція music:LX.\nЗачіски ведучих від Студії краси «Інд б’юті»\nМедіа-партнери: телеканал «ВІТА», телеканал «Вінниччина», радіо «Місто над Бугом», радіо «Ера FM», газета «Місто», «Газета по-українськи», газета «33 канал», журнал «Свадьба года», журнал «Країна», 20minut.ua, myvin.com.ua, vinnitsaok.com.ua, vindaily.info, vezha.vn.ua, vlasno.info, vinnitsa.info, i-vin.info, vinbazar.com, vip.vn.ua, likebb.com, moemisto.ua.\n11 вересня 2017 - 13:25\nТеги: фестивалі Вінниця День джазу Ірина Френкель


1. Еластичність попиту : Мікроекономіка : Кращі підручники\nЩоб адекватно реагувати на зміну ринкової ситуації, виробник повинен вміти оцінити попит на товар в поточному моменті і на перспективу.\nІснує попит практично постійний, наприклад, на хліб, молоко та інші життєво необхідні товари, а є попит зароджуючийся, що спостерігається при випуску нового продукту.\nНа попит впливає також ступінь насиченості. Якщо на ринку з'явився новий продукт, то попит випереджує пропозицію. Але по мірі задоволення потреби покупців, попит на товар насичується, обсяг виробництва починає відповідати попиту, а іноді й перевищувати його.\nНа поведінку попиту споживачів впливає багато факторів, і при їх зміні ступінь чутливості споживачів до цих змін буде різним.\nМіра чутливості однієї величини до змін іншої називається еластичністю. Вона показує, наскільки зміниться один економічний показник при зміні іншого на одиницю.\nЕластичність функції у = г(х) показує відносну зміну значення функції у в розрахунку на одиницю відносної зміни аргументу x. Якщо еластичність змінної у по змінній x позначити єх(у), то, використовуючи визначення еластичності, одержуємо:\nАу Ах Ау х (31)\nЄх(у)= —: — = -г^- • (3.1) у х Ах у\nВраховуючи, що при Лх^ 0 lim — = —, (тобто, при малих\nприростах аргументу відношення приросту Лу і Лх наближається до похідної y по x), маємо:\nвх(у)=^ ■ ^ = f' (х) • ^ = f' (x): * = f' (x):^» (3.2)\ndx y y x x A(f)\nЯкщо f(x) вважати загальною (сукупною) величиною (як, наЛу\nприклад, загальна або сукупна виручка), то M (f) = — —\nвідповідна їй гранична величина (наприклад, гранична виручка, або додаткова виручка Лу від додаткової одиниці Лх), а A(f) — середня величина (середня виручка, або виручка в середньому на\nодиницю х, яка дорівнює — , в нашому прикладі це — ціна).\nОтже, еластичність функції дорівнює відношенню граничної і середньої величин.


Прилуцькі поліцейські затримали чоловіка, який обікрав свого односельця • Новини • Місто Прилуки\nПрилуцькі поліцейські затримали чоловіка, який обікрав свого односельця Різне Новини Прилуки Новини Головна\n11 липня 2020 р. 241 0\nПоліція оперативно розшукала підозрюваного у крадіжці та вилучила у нього викрадені речі.\n8 липня до поліції звернувся 52-річний мешканець одного з сіл Прилуцького району та повідомив, що невідомий пошкодив вікно його будинку, проник всередину та викрав побутову техніку. На місце події виїхала слідчо-оперативна група поліції.\nПравоохоронці встановили, що речі з будинку вкрав 62-річний односелець потерпілого.\nПідозрюваний надав правдиві свідчення, його затримали у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України. Поліцейські вилучили викрадені речі.\nПоліція відкрила провадження за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (крадіжка, поєднана з проникненням у житло).\nМаксимальна санкція цієї статті передбачає позбавлення волі на строк до шести років.