«Той, що лікує душі молитвою і словом» – Життя – Христос\nГоловна / Презентації / «Той, що лікує душі молитвою і словом»\n22/07/2016 Презентації Додати коментар 3,164 перегляди\n«Подумаймо про все, про всіх, про себе,\nЗгадаймо, що усі під Господом живем,\nЩо в доброті великі є потреби\nДавайте змінювати світ почнем!»\nРозгортаючи книжку в мене завжди відчуття того, що відкриваю для себе чиєсь життя. Адже те, що ми пишемо, думаємо, висловлюємо є результатом наших переживань, емоцій, нашого сприйняття світу й подій, що відбуваються навколо..\nПочалось все з того, що мені до рук потрапила книга Ієрм.Самуїла Мосціпана.\nЦе було дитяче видання «Щоб Вам діти все здорові».\nЧудова книжечка – розмальовка. Так почалось моє знайомство з його творчістю.\nЗнаєте, коли береш до рук книгу, яку написала людина, котра є лікарем душі, охоплюють зовсім інші відчуття. Усвідомлюєш, що кожен рядок спонукає наблизитись до Бога, глибше пізнати Його.\n«О Боже, щедрий Ти до слуг.\nЩасливі ті, кого Ти кличеш до служіння.\nБо в серце їхнє стукає Твій Дух,\nнагадуючи їм про Воскресіння»\nЗа нею в слід з’явилася на Різдвяні свята «Колядки із любов’ю», своєрідний ланцюжок прослави Божественного немовляти, який пробуджує бажання єдності, відчуття того, що всі ми є одна велика родина.\n«Святі, Ангели, будьте з нами,\nХай світ побачить Божу славу!\nБлагаймо щирими устами,\nЗ маленькими колядниками:\nБлагословіть нам миром Україну!»\nКожен рядок, кожне слово отця огорнуті любов’ю та переживаннями. Кожен вірш – віддзеркалення подій сьогодення крізь призму власного розуміння.\nПоради, застороги, сум, радість, глибинне усвідомлення відповідальності за свої вчинки на цій землі.\n«Коли без Бога вибираєм долю,\nКоли без Бога мрієм про свободу,\nЯку здобудем незалежність, волю?\nНема без Бога вільного народу!»\nЦе вірші із книги, яка побачила світ на початку цього року «Дорогами подій, думок, надій і мрій»\nЦя книга – направду універсальний посібник порад, своєрідний духовний наставник, гортаючи сторінку за сторінкою якого все більше і більше наштовхуєшся на думку: «А яка ж доля цієї покликаної, вибраної Богом людини».\nІ тут усвідомлюєш, що в кожного свої життєві перипетії, побудження, свої випробування, свій шлях до пізнання Бога.\nЩо саме стало поштовхом до того що в 35 о. Самуїл пішов до монастиря я не наважувалась запитати. Бо розумію, що випадковостей в житті немає. «Випадковість – це псевдонім Бога, коли він не хоче під ним підписуватися».\nПроте тепер дуже ясно усвідомлюю, що рухало внутрішньо отцем, що він взявся за перо. Адже і писати- то справа обраних. Слово, проповідь із вірою – це «сила, яка може рушити гори». Тим більше якщо це поетичні рядки.\n«Собі порадити – найважче,\nБо вибір особистий – найскладніший.\nТи навернув мене. Мій Боже,\nТому Тобі я довіряю більше. »\nДуже символічним вийшло, хоча і з долею того ж таки випадку, що 6 книга монаха вийшла напередодні дня Незалежності. Це друге доповнене видання\n« За Україна, за її волю, за любов».\nСимволічність не в тому, що тема співпадає, а в іншому, глибшому.\nПисати о. Самуїл розпочав на зламі 80х початку 90х., коли саме формувалась Україна як самостійна країна. Ще тоді лягали гострі, сповнені патріотичного духу рядки. 25 років пліч-о-пліч, 25 років невтомної душпастирської діяльності.\nА рядки один за одним лягали на папір.\nДивно якось, і мороз по шкірі коли усвідомлюєш, що проблеми які ребром стояли тоді, чверть століття тому, зараз знову ще гостріше випинають і зачіпають.\n«Чи мож змиритися з війною,\nПривикнути до смертоносних дій.\nЧи можна погодитися з бідою,\nЯкщо біда твій оминула дім?\nКоли зупинить Бог, тоді вже пізно,\nНе зможете покаятись, спастися,\nА Україні так потрібно,\nЩоб ви схаменулися вчасно.»\nТа найбільше, що захоплює – це мудрість і глибина. Адже простити ворога важко, любити – ще складніше…\nЦя книга джерело живого, свіжого сучасного сприйняття сьогодення, адже минулі роздуми тут переплетені із досвідом 25 років незалежного, але вельми тернистого шляху нашого народу, країни.\nТут долі наших героїв прочитуються між рядків, бо де ж як не в поезії та пісні критись правдивій історії нації. Тут сум за тим, що відбувається, тут батьківська пересторога і порада, тут слово щире, викристалізуване молитвою і постом. Тут\nістина, котру Бог промовляє до кожного з нас:\n«Молитва, милосердя, покаяння,\nЛюбов і подвиги в терпінні»-\nДля тих, хто прагне до спасіння-\nЗавжди обов’язкові, необхідні.\nБо Бог дав тіло, дав нам Свого духа,\nДав вільну волю, дар безсмертної душі.\nЧерез єднання ласки Божої і власного бажання,\nНайбільші грішники стають святі.»\nПопередня 8 причин молитися вранці\nНаступна “Я – Виноградина, ви- гілки!”


У Києві – страйк водіїв маршруток\n12 березня 2008, 03:15\nЛеся Бакалець Київ, 12 березня 2008 (RadioSvoboda.Ua) – 80% київських маршруток зранку не виїхали з автопарків. Перевізники вимагають підвищити ціну за проїзд, бо дизпаливо дорожчає. У Київській міській державній адміністрації (КМДА) кажуть, відсутність на дорогах маршруток – невелика біда. Тим часом для більшості киян сьогодні доїхати на роботу було проблематично.\nВеличезні черги на кінцевих зупинках та популярні, як ніколи, тролейбуси. Ранок для більшості киян почався з не вельми приємної несподіванки – майже 80% маршруток не виїхали до пасажирів.\n20-річна Марія розповіла, що ще ніколи не добиралась на роботу так складно: «Деякі маршрутки ходили, але ті, що були мені потрібні – жодної. Тому мені довелося їхати спочатку в одному напрямку, потім ще довго йти пішки, і в результаті я доїхала до роботи за півтори години, замість звичних 30 хвилин».\nГоловна вимога перевізників – підвищити ціни за проїзд щонайменше на 25%. Оскільки дизпаливо дорожчає, працювати просто невигідно, заявляє начальник колонії одного з приватних підприємств Олег.\n«Ми просили з листопада місяця владу, щоб вона пішла нам на поступки. Вони дають поступки всім, але не нам. Ми будемо стояти до кінця», – наголосив він.\nУ КМДА перевізникам пропонують взагалі зробити ціни нефіксованими. Тобто, нехай вартість проїзду кожен ставить хто скільки хоче. Але за певних умов.\nНачальник Головного управління транспорту Іван Шпильовий з цього приводу сказав: «Якщо перевізники працюють по фіксованому тарифу, вони не платять ПДВ, 20%. Якщо ж ми відпускаємо ціну, що, будь ласка, встановлюйте собі яку хочете ціну – вони підпадають під ПДВ. Тому вони хочуть, щоб було дві вигоди: високі ціни і не платити ПДВ».\n«Київ від страйку практично не постраждає»\nЗа словами Івана Шпильового, на такі умови перевізники поки що не пристають. Але запевняє, Київ від страйку практично не постраждає – тільки деякі незручності з транспортом, але при цьому менше заторів, незахаращені зупинки та тролейбуси їздять по графіку. А гендиректор «Київпастрансу» Микола Ламбуцький додає – у західноєвропейських країнах маршруток немає взагалі.\n«Якби дія, яка відбулась сьогодні, сталась через два-три місяці, ми б цих незручностей просто б не відчули. І для того, щоб на сьогодні взагалі не було ніяких транспортних незручностей, треба додатково на лінію поставити 37 тролейбусів, 32 автобуси, 10 трамваїв», – зазначає Микола Ламбуцький.\nЯкщо перевізники і КМДА не домовляться – завтра маршрутки заповнять весь центр Києва, і будуть їздити навколо мерії та Кабміну. У головному управлінні транспорту сподіваються, до цього справа не дійде, а киянам завтра зранку виїжджати на роботу доведеться раніше.


Новини законодавства. Щотижневий огляд. 12– 18 листопада\n» Новини законодавства. Щотижневий огляд. 12– 18 листопада\n- заборону в'їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства; - скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України;\nВідповідно до останніх змін до ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (N 2658-III від 12.07.2001 р.) оцінювачем не може бути особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, або на яку протягом останнього року накладалося адмінстягнення за вчинення корупційного правопорушення. З метою реалізації зазначеної норми було вирішено дещо відкоригувати Порядок реєстрації фізосіб (оцінювачів) та зобов’язати бажаючих займатися оціночною діяльністю надавати до Фонду держмайна повідомлення (форма встановлена Фондом) про наявність/відсутність непогашеної судимості, адмінстягнення тощо (у складі інших документів, передбачених для реєстрації оцінювачів). Несвоєчасне подання вищезазначеного повідомлення, неінформування Фонду щодо непогашеної або незнятої судимості, або про накладення адмінстягнення за вчинення корупційного правопорушення, стануть підставою для анулювання свідоцтва про реєстрацію у Держреєстрі оцінювачів. Крім цього змінами передбачено, що копію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача (також подається до Фонду з метою реєстрації оцінювача) нотаріально посвідчувати не потрібно.\nАле залишилось з'ясувати, чи стосуються ці зміни головних бухгалтерів бюджетної сфери, що вже працюють на своїх посадах. У свій час, коли було прийнято Типове положення, теж виникало аналогічне питання. Тоді Державне казначейство України роз'яснило, що норми Типового положення поширюються на головних бухгалтерів бюджетних установ, які призначені на посаду з дати набрання чинності цим документом (лист N 17-04/856-4424 від 29.03.2011 р.). Звідси можна зробити висновок, що і зміни, внесені до Типового положення, будуть розповсюджуватися на осіб, що влаштовуватимуться головними бухгалтерами з 09.11.2012 р. (дата набрання чинності даних змін).\nНагадаємо, що згідно з п. 64.7 ПКУ переліки великих платників податків щорічно затверджуються ДПС. Так, Реєстр великих платників податків на 2012 рік міститься у додатку до наказу N 4 від 14.09.2011 р., на 2013 рік – до наказу N 837 від 17.09.2012 р. За уточненим переліком рахунків пропонується звертатися до відділу обліку та звітності Центрального офісу за адресою: м. Київ, вул. Леваневського, 2, кім. 206 – 207.\nМінінфраструктури внесло зміни до Тарифів на перевезення пасажирів, багажу та вантажобагажу залізничним транспортом у міжнародному сполученні (наказ Мінтранспорту та зв’язку України N 306 від 19.03.2008 р.). Слід зауважити, що дані Тарифи застосовуються для обчислення вартості проїзду пасажирів, перевезення багажу і вантажобагажу територією України під час поїздок як з, так і до країн СНД, Латвії, Литви, Естонії, а відповідно до нововведень - також до Грузії лініями залізниць, включених у постійну експлуатацію (дані тарифи наведені у таблицях 1-7 та у нововведеній таблиці 9 "Вартість повного квитка та плацкарти на залізницях у міжнародному сполученні"). Треба зазначити, що самі розміри тарифів залишилися незмінними, хіба що у таблиці 8 "Коефіцієнти індексації до базової вартості квитка та плацкарти міждержавного пасажирського тарифу за календарними періодами" поряд з даними для загальних вагонів, плацкартних, купе та СВ з’явилась нова колонка – "2-місне купе (люкс)".\n- ратифікувалаУгоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Грецької Республіки про взаємну охорону секретної інформації у сфері оборони (Закон N 5436-VI від 16.10.2012 р.);\n- затвердив Порядок функціонування системи екстреної допомоги населенню за єдиним телефонним номером 112 (постанова N 1031 від 17.10.2012 р.); - відкоригував Порядок відчуження об'єктів державної власності (постанова N 1048 від 14.11.2012 р.);\n- встановив Критерії діяльності суб'єктів, що надають соціальні послуги (постанова N 1039 від 14.11.2012 р.); - переглянув розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України, а також за знищення чи погіршення середовища їх перебування (зростання) (постанова N 1030 від 07.11.2012 р.); НБУ\n- розробив Порядок повідомлення власником документів Національного архівного фонду державної архівної установи про намір здійснити їх відчуження та про набуття права власності на ці документи (наказ N 1617/5 від 05.11.2012 р.); МОЗ\n- затвердила Умови прийому до вищих навчальних закладів України у 2013 році (наказ N 1244 від 05.11.2012 р.); МНС\n- встановила Правила приєднання до теплових мереж (постанова N 343 від 19.10.2012 р.); НКЦПФР\n- розробив Порядок організації роботи державних органів приватизації під час визначення розміру частки, що належить державі у статутному капіталі господарських організацій, заснованих за участю держави на базі об'єднання майна різних форм власності (наказ N 3688 від 22.10.2012 р.); Держмитслужба\n1. Наступного тижня почне застосовуватися новий Кримінальний процесуальний кодекс України. Нагадаємо, що прийнятий він був ще 13 квітня 2012 року, але набрати чинності мав через шість місяців з дня його опублікування (за винятком деяких положень).\nНаступного тижня – це зрозуміло, а от коли саме?\nОфіційна публікація нового КПК відбулася 19 травня 2012 р. ("Голос України" N 90-91). Відповідно, датою набуття чинності має бути 19 листопада 2012 р. Принаймні, саме таку дату ми отримуємо, якщо починати відрахування саме З ДНЯ опублікування, як сказано в самому Кодексі (за такий підхід, висловився, наприклад, Мін’юст у своєму листі N 12523-0-33-12/10.2 від 10.10.2012 р.).\nАле разом з тим існує й інша думка щодо дати набрання чинності КПК. Багато спеціалістів вважають, що застосовувати нові правила треба з 00 годин 20 листопада. Зокрема, таку позицію зі своїми аргументами висловила Рада суддів (http://www.court.gov.ua/20426/).\nДо речі, на сайті Верховної Ради ще донедавна було вказано саме 19 листопада, але тепер інформація зовсім відсутня. Напевно, й Рада зайшла в глухий кут, тим самим показавши, наскільки в нашій країні неврегульоване навіть таке елементарне питання, як обчислення строків набрання чинності нормативними актами. Невже це так важко – прописати однозначні та зрозумілі правила, однакові для всіх документів? Рахуємо "з дня" чи "після дня"? З 00 годин, чи з 24 годин? Аби надалі не виникало таких ситуацій, коли навіть державні органи мають кожен свою окрему думку щодо дати початку застосування одного й того ж документу. Як це не кумедно (чи сумно?), але наразі багато з тих, чия робота безпосередньо пов’язана із застосуванням норм КПК, вважають за доцільне взагалі уникнути хоча б складання процесуальних документів протягом 19 листопада, аби не потрапити у законодавчу халепу.2. Кожна четверта субота листопада - щорічний національний пам'ятний день в Україні, День па?м'яті жертв голодоморів. Цього року 24 листопада не забудьте запалити свічку.


Авіахімроботи - замовити послугу в компанії Агротайм\nКомпанія «Агротайм» пропонує послуги з виконання авіаційно-хімічних робіт в найкоротші терміни. У своїй роботі фахівці використовують сучасні безпілотники, дельтаплани, бекаси, літаки Ан-2 і вертольоти Мі-2.\nМи допоможемо розсіяти сипучі мінеральні добрива по таломерзлому ґрунті, боротися з різними бур’янами, хворобами та шкідниками рослин, внести рідкі комплексні добрива і т. д. Також ми надаємо послуги склеювання ріпаку, десикації і авіаційне розселення трихограми.\nВикористання дронів під час розселення ентомофагів\nДаний спосіб обійдеться дешевше хімічної обробки, тому він такий затребуваний на сьогоднішній день. До переваг даного методу відносяться:\nПовна механізація процесу\nСпеціальний літак у вигляді літаючого крила призначається для виконання завдань за заздалегідь вказаним маршрутом. Проста конструкція і легкість в обслуговуванні дозволяє застосовувати пристрій, освоївши його за досить короткий період. При цьому літак може бути обладнаний спеціальною ємністю з дозуючою системою, за допомогою якої розселяються ентомофаги, фотопристроєм для картографії, тепловізором і т. д.\nУстаткування легко розбирається для перевезення і швидко збирається перед виконанням роботи. При цьому довжина зібраного літака 1100мм, а максимальна дальність польоту – в радіусі 15 км.\nОсобливості послуги «Трихограмма»\nДану технологію використовують при захисті від тих шкідників, проти яких хімічні засоби не завжди допомагають, оскільки вони ведуть закритий спосіб життя. Виготовляють її за спеціальною технологією в біолабораторіях. Для цього використовуються яйця деяких видів комах, в основному – це зернова міль, доросла особина якої живиться нектаром, а личинки є паразитами.\nВикористання Трихограми забезпечує захист посівів під час яйцекладки різних комах-шкідників, що дозволяє підібрати оптимальний період для внесення препарату і кратність такої обробки.\nРізноманітність авіаробіт в агропромисловості\nРанньою весною за допомогою авіаційного обладнання сільськогосподарські культури удобрюють азотними препаратами, що сприяє збільшенню і поліпшенню врожайності. Дану процедуру проводять за допомогою авіаційного обладнання по таломерзлому ґрунті, тому інша спецтехніка просто не зможе її виконати.\nТакож використовувати спеціальний літак можна для боротьби з різними бур’янами. При цьому дози застосовуваного препарату залежать від виду небажаної рослинності, ступеня засміченості, пори року і т. д.\nУ деяких випадках просто не обійтися без десикантів, які забезпечують швидке дозрівання і своєчасний збір урожаю багатьох рослин (люпин, соняшник та ін.). Процес десикації являє собою обприскування крупнокрапельним способом в ясну погоду увечері або вранці при невеликій швидкості вітру.\nЩоб озимина не вилягала, її обробляють в певний період спеціальним засобом, який до того ж убезпечить посіви від посух і різних несприятливих умов.\nУ різні періоди розвитку рослини обприскують з метою захисту від шкідників і різних захворювань. Саме використання авіаційної спецтехніки дозволяє швидко, точно і дозовано обробити певну територію. Сільськогосподарські культури обробляють інсектицидами, гербіцидами, регуляторами росту, мінеральними добривами та ін. При цьому використовувати можна розчин або ж суспензію.\nТехніка обладнана обприскувачем з певною системою дозування, а висота польоту в певній мірі залежить від виду роботи.


Вправи 171-179 - ГДЗ. Українська мова до підручника О.П. Глазової. 6 клас\nМова гагаузів — гагаузька мова. Земля кавказців — кавказька земля. Традиції латишів — латиські традиції. Звичаї узбеків — узбецькі звичаї. Пісні таджиків — таджицькі пісні. Готелі турків — турецькі готелі. Танці чехів — чеські танці. Дотепність французів — французька дотепність.\nЗвичай — загальноприйнятий порядок, правила, які здавна існують у громадському житті й побуті якого-небудь народу, суспільної групи, колективу.\nТрадиція — досвід, звичаї, погляди, смаки, норми поведінки, що склалися історично й передаються з покоління в покоління.\nДруге речення ускладнене непоширеним звертанням, яке знаходиться в середині речення і виділяється з обох боків комами.\nУ третьому реченні є однорідні означення, виражені прикметниками. Вони між собою з'єднані безсполучниковим зв'язком, інтонацією переліку і тому між ними ставляться коми. Проте останні два однорідні означення поєднуються неповторюваним єднальним сполучником і, тому кома між ними не ставиться.\nСолдатські — [солда́ц´к´і]\nЛюдська — [л´удз´ка́]\nБандитського — [банди́ц´кого]\nЛюдством — [л´у́дзтвом]\nБратство — [бра́цтво]\nБагатство — [бага́цтво]\nАльпіністський — [ал´п´ін´с´кий]\nПрезидентство — [преизиеде́нство]\n1. Справді, найбільше багатство людей — їхній духовний скарб (Р. Іванченко). 2. Доводила одна нікчемність, що підлабузництво — це чемність (П. Федотюк). 3. Мене так ранили і неуцтво, й байдужість. 4. Байдужність — це каліцтво (Є. Євтушенко). 5. Які слова страхітливі: дволикість, дворушництво, двоєдушність! (Л. Костенко) 6. Ми врятуємо Всесвіт од сорому, од брехні, боягузтва (В. Симоненко).


Заочне навчання EMBA Нант - EMBA програм Нант EMBA , Нант 2020\nЗаочне навчання EMBA Нант - EMBA програм EMBA Нант, Нант\nНант знаходиться на річці Луарі на заході Франції. З чисельністю персоналу більше 550 000 жителів, місто є 6-й за величиною у Франції. Він має кілька області дозвілля та проводить кілька щорічних фестивалів. Нант 2 університети і численних коледжів по всьому місту.\nЗаочне навчання EMBA Нант - Візьміть EMBA Нант. Отримати всі EMBA програми та шкільних інформації. Економте час і звернутися до школи прямо тут!\n2 Результати в Магістратура, Нант, Заочне навчання Filter


Привіт майбутнім гітаристам! Якщо Ви хочете навчитися грати на електрогітарі, бас-гітарі, а за одне і на звичайній акустичної, то Ви потрапили за адресою! Пропоную свої приватні індивідуальні заняття з бучение грі на цих інструментах.\nТрохи про те, як проходить навчання. Час для занять вибираємо індивідуально, як Вам зручно))) Як правило, одного разу на тиждень цілком достатньо. З початкового, нульового рівня починаємо вивчати основи нотної грамоти, теорію музики, і головне практичні заняття з гри на інструменті. Оскільки програму навчання складаю я сам, то я постарався зробити так, щоб при бажанні учнів, результатів можна було домогтися якомога швидше. Ось приклад: після півтора років навчання хлопці вже грають в групі і виступають в московських рок-клубах.\nДо речі, якщо після навчання у Вас з’явиться власний колектив, або Ви будете грати в чужому можу надати допомогу в просуванні на сцени московських клубів (Точка, Релакс, 1-rock, XO тощо) Також при бажанні учнів даю початкові знання та вміння гри на ударній установці і клавішах. На нашій реп. базі є і те і інше, можна прийти і потренуватися небагато.\nОдин з моїх учнів паралельно з навчанням електрогітарі, навчався грі на бас-гітарі. Тепер він грає в моєму власному музичному колективі. Ще в якості результатів можу показати записи, зроблені не моїй домашній студії.\nВсі гітарні партії виконують учні. Також для ознайомлення можна послухати записи моєї групи. Усі записи можна послухати. 800 руб. за 1 заняття — якщо учень приїжджає до мене додому Про те, як можна зв’язатися, поставити питання і домовитися про заняття на сторінці.\nДля ознайомлення помістив на сайт маленький. Якщо моя пропозиція Вас зацікавила Сподіваюся на довгу та продуктивну співпрацю!.\n« Як редагувати PDF-документ?\nНавіщо кішці вуса? »


Аулонокара мультиколор, Aulonocara multicolor\nКупити Аулонокара мультиколор\nЦі чарівні мультиколори поширені в Африканських озерах. Їх полюбляють завдяки яскравому окрасу та неповторному вигляду акваріуму.\nЇх можна утримувати практично з будь-якими іншими видами малавійських цихлід. Найбільше їм підходить просторий акваріум з піщаним ґрунтом і декораціями у вигляді печер, скель та безладних нагромаджень каміння.\nСамці мультиколорів володіють широкою гаммою забарвлення, як за окрасом основни корпусу, так і за колірною гамою, а подекуди і розміром плям. Самки можуть бути, як з плямами, так і без них. Молодь набуває забарвлення дуже рано, причому забарвлення також часто міняється.\nУ виду мультиколор існує ще й безліч форм забарвлень: одні бежеві з синіми плямами по основі корпусу, інші більш помаранчеві з плямами темних відтінків.\nДля утримання цього виду рибок слід дуже ретельно підійти до вибору акваріуму, наприклад, підвищення чи зниження температури на пару градусів не робить істотного впливу на здорових риб. А ось безперервна аерація та фільтрація обов’язково мусить бути. Крім цього обов'язковою є і щотижнева підміна 1/3 - 1/4 об'єму води.\nДекорувати ємність можна в будь-якому стилі, окрім, мабуть, варіанту «акваріум-сад», який передбачає наявність різноманітних представників водної флори, в тому числі і м'ягколистяних видів.


BookReader - Селенiтка (на украинском языке) (Бережной Василий Павлович)\nСеленiтка (на украинском языке) (Бережной Василий Павлович)\nСкачать (fb2, 39525)\nБережной Василий ПавловичСеленiтка (на украинском языке)\nНiщо так не приваблювало Яриночку, як величезний диск Землi на темному оксамитi неба. Коли їй щось болiло, i вона плакала, аж заходилась, мама несла її до оглядової Вежi, примовляючи:\n- А ми ось Землю побачимо!.. Земля така велика, гарна...\nI диво дивне: як тiльки Яриночка побачить над собою голубуватий диск, одразу втихає. Дивиться своїми зеленими оченятами - не змигне.\nА як зiп'ялася на ноги, то, бувало, вчепиться за мамину руку i тягне до Вежi. Задере голiвку й дивиться, дивиться. М'яке сяйво Землi радiстю сiється в її душу - очi їй зблискують усмiхом, а на щiчках з'являються ямки. Може, коли б тут ще були дiти, вона б з ними гралася, а так у малої тiльки й розваги, що милуватися Землею. Ото не вiдводить вiд неї очей i питає:\n- Отам ви з татом ходили?\n- А в яких скафандрах - червоних чи золотистих?\n- На Землi люди ходять без скафандрiв.\n- Авжеж. Землю вкутує атмосфера, i житла там не в гiрських тунелях, як оце тут, а на поверхнi...\n- А метеорити? Вони ж можуть зруйнувати...\n- Атмосфера захищає i вiд метеоритiв - рiдко який з них долiтає до поверхнi Землi, майже всi згоряють у повiтрi.\nРозповiсти про повiтряну оболонку, що вкриває мiста й села, лiси i гори, було легше, анiж про рiчки, моря й океани. Яринчина свiдомiсть чомусь не могла вмiстити такої картини. Може, тому, що найбiльший басейн у їхньому Лунополiсi має у довжину сто метрiв i в ширину двадцять п'ять. Про якi ж кораблi, шторми й острови можна говорити! I як їй поясниш: чому вода не ллється iз Землi на Мiсяць? Доки не побачила навчального фiльму про моря й океани, доти й не вiрила, думала, що мама розповiдає казку.\n- А чому ж не видно нi людей, нi навiть кораблiв? - дивувалась Яринка.\n- Бо дуже далеко, - зiтхала мама, - ох, i далеко вiд нас Земля!\nА коли батько полетiв до рiдної планети у вiдпустку, мана показувала Яринцi овал Чорного моря:\n- Там зараз лiто, наш тато купається.\nМала видивлялась до болю в очах, наче сподiвалась побачити свого тата на березi моря.\nНаступного земного року на вiдпочинок до рiдного краю зiбралась мама.\n- А я? - розширились очi в Яринки, i в них було повнiсiнько смутку. Хiба я...\n- Ти ще маленька, як стебелинка, - мама пригорнула тендiтне тiльце, от пiдростеш...\nВипроводжаючи маму на космодром, Яринка заплакала, i батьковi нелегко було потiм заспокоїти маленьку доню.\n- Ну, годi, Яриночко, ти ж у мене вже школярочка!\n- Школярочка? - Мала схилила голiвку i, взявшись у боки, хитро спитала: - А де школа?\nПершої митi батько розгубився.\n- Ну, я маю на увазi твiй вiк...\n- А де школа? - повторила Яринка. - Я хочу до школи!\n- Ага... так... - бурмотiв батько, - школа... Ну, що ж, раз ти в Лунополiсi одна ученичка - вiдкриємо школу вдома. Давай.\nПравду кажучи, батько спочатку думав, що це буде "гра в школу", а потiм, коли почав... Адже донька мусить одержати освiту! I незабаром домашня школа запрацювала: в Лунополiсi були науковцi найрiзноманiтнiших галузей, i кожен охоче погодився стати навчителем Яринки.\nАле й тепер споглядання Землi було її найбiльшою втiхою. Наче магнiтом тягнуло дiвчинку подивитися на Голубу Планету. I якщо батьки не мали часу, то вона сама йшла до Вежi - там уже до неї звикли. Забиралась на верхнiй майданчик i все дивилась, дивилась на велетенське округле дзеркало, що нависло над Мiсяцем. Про що вона думала? Якi образи снувалися в її маленькiй голiвцi? Минала година за годиною, а дiвчинка сидiла камiнцем. Тодi, бувало, пiдiйде хтось iз чергових i, торкнувши її за плече, лагiдно скаже:\n- А чи не пора, Яриночко, додому? Ти ж, певне, ще й урокiв не повторила!\nЯринка пiдведеться, проспiває "до побачення" i неохоче почапає до лiфта.\nЇй часто снилась Земля. I з яким зачудуванням розповiдала дiвчинка свої сни! Наче вона летить понад гаями, рiчками, полями - летить високо, їй лячно, аж дух забиває, але й радiсно водночас. А коли починає падати, вся млiє вiд страху - от-от уб'ється! Та Земля пiдстеляє м'яку постiль, i Яринка жодного разу не вдарилась. А лiтала ввi снi частенько.\nБатькiв її сни цiкавили передусiм як психiчне явище - звiсно, медики. Тато починав розвивати свою теорiю так званого парадоксального сну, коли в сплячої швидко рухаються очнi яблука, наче вона за чимось стежить. I хоч моторнi центри спинного мозку загальмованi - органiзм насторожi. Це, мовляв, бадьорiсть у снi, готовнiсть до боротьби за iснування - психiчний стан, який людина одержала у спадок вiд своїх диких пращурiв.\n- Облиш, не треба заплутувати. То її враження трансформуються в хаотичнi образи.\n- Якi враження? Вона ж не була на Землi!\n- А фiльми, а телевiзор, а фото?\n- А, а, а... - iронiчно повторював батько. - То чому ж вона лiтає? I я лiтав отак у дитинствi, i ти теж, мабуть...\n- А, - уже навмисне "акала" мама, - нашого батька не перебалакаєш. Краще ходiмо, Яринко, до басейну.\nЙдучи пiд кам'яним склепiнням тунелю, Яринка все щебетала:\n- А чи є такi люди, що лiтають... без нiчого?\n- Це тiльки ввi снi, донечко, таке буває. Закони природи невблаганнi... - Вона тяжко зiтхнула, наче на серце налiг камiнь.\n- А чому тут дiтей немає? - раптом спитала Яринка. - Вiдправили на Землю?\n- Нi, тут дiтей не було, ти - перша на Мiсяцi... - Знову тяжко зiтхнула мати.\nХоч як уникали батьки розмов про свою рiдну планету, але настала хвилина, коли Яринка сказала батькам:\n- Я хочу на Землю. Адже я вже не маленька? - Легенькою ходою пiдiйшла до мами. - Ну, ось встаньте i побачите.\nМама, силкуючись усмiхнутися, пiдвелася з крiсла. Яринка стала з нею поруч - майже рiвна!\n- Ах ти ж хитрунка! - посварилась мама. - Надiла мої черевики на високих пiдборах.\n- Одразу пiдросла, - докинув батько.\nЖартами та смiхом тодi й вiдбулися, але це була, звичайно, тiльки вiдстрочка. I не зоглядiлись, коли Яринка стала Яриною - дiвонькою з великими розумними очима на блiдому, нiби аж синюватому лицi. Завжди серйозна, може, аж занадто, вона викликала в матерi якусь невиразну тривогу, передчуття лиха.\n- Ну от... - сказала якось Ярина, коли скiнчилася телепередача, i вони втрьох сiли вечеряти в маленькому боксi, що правив i за кухню, й за їдальню. - Я скiнчила програму середньої школи...\n- Це добре, - сказав батько. - Пiдеш працювати, хоча б лаборанткою Бiохiмiчного центру. Чи, може, хочеш до астрономiв?\n- Але я не маю атестата зрiлостi.\n- Он воно що! Це ми влаштуємо.\n- Значить, я полечу на Землю складати екзамени? - зрадiла Ярина. - Ох, i здорово! Нарештi!\n- Нащо тобi така тяжка подорож? - спохмурнiв батько.\n- А як же iнакше? - здивувалась Ярина. - Я ж так старалась...\n"Як вiн викрутиться? - подумала мати, з перебiльшеною ретельнiстю розрiзуючи помiдори на салат.- Ну, що тут можна сказати?"\n- Як iнакше? - перепитав батько. - Вiдеофон.\nМатерина рука, стискуючи срiбного ножа, пiднялася та так i застигла в повiтрi, вся її постать зiщулилась в чеканнi: як реагуватиме Ярина? Це ж i справдi хороша iдея - вiдеофон!\nА Ярина мовчала. Батьки насторожено, очiкувально дивилися на доньку, а вона пiдперла голову блiдою рукою й мовчки втупила погляд у стiну, нiби вперше побачила грубу кам'яну кладку.\nМовчанка ставала важкою, нестерпною. I коли Ярининi очi наповнились слiзьми, на щоках у батька з'явилися жовна, а мати не витримала, швидко пiдвелася й вийшла. Саме тiєї митi, коли вона була на порозi, Ярина раптом вiдчула, чiтко сприйняла її уривчасту думку: "А може, сказати?.. Бiдне дитя... Скiльки ж можна..." Дверi зачинилися, i цей миттєвий зв'язок обiрвався.\n"Добре все-таки, що в усiх одна частота, - подумала Ярина, - i нiчого такого вiн не може сказати..." Якщо по правдi, то їй було б приємно, коли б Гена висловив те, що сяяло в його великих очах. Та вона не насмiлювалась навiть собi признатися в цьому. Перезирнуться крiзь великi скафандровi окуляри та й розгортають лопаточками чорний мiсячний грунт. Рухи мають бути плавнi, обережнi, бо одразу здiйметься хмарка пилюки.\n- Я не сподiвався, що розкопки на Мiсяцi важчi, нiж на Землi, - лунає в Ярининих навушниках. Вона могла б i не вiдповiдати: адже з таким повiдомленням можна звертатися до всiх. Але Гена дивиться на неї й додає: Правда ж, Яринко?\n- Не знаю, - шепоче вона. - Я на Землi не бувала...\n- Я народилась i виросла тут...\n- Ох, як цiкаво! Селенiтка!\nГена здивований! Гена вражений, Гена захоплений! Вiн закидає дiвчину запитаннями, аж поки керiвник експедицiї - молодий, але строгий професор-нiмець - не зауважує:\n- Чи не забагато ви балакаєте, Геннадiю?\n- Vekzeihung! - весело вигукує аспiрант. - Пробачте! Мовчу. Я ж не знав, що Ярина - селенiтка...\n- Gut! Мовчу. Все.\nВiдтодi й прилiпилось до дiвчини - Селенiтка.\nПраця з палеонтологами "i археологами iмпонувала Яринi, хоч вона й не розумiла їхнiх захоплень. Знайдено скам'янiлi рештки дерев - ну й що? Життя було i є скрiзь. Скафандр вiддiляв її вiд цiкавих поглядiв, а пiсля професорового зауваження навiть Гена не надокучав їй розмовами. Тiльки iнколи кине слiвце-друге, та й то по роботi. Годинами Ярина спокiйно, неквапно вiдгортала чорний, як рушничний порох, пiсок i думала про своє. Того вечора, коли батькам уже нiяк було вiдмагатися, вона взнала нарештi свою таємницю. Земля для неї - заборонена зона, там її чекає загибель. Порушивши Кодекс космонавта, мама свого часу приховала вагiтнiсть, i на дитинi позначились фiзичнi параметри Мiсяця: у шiсть разiв менше тяжiння, майже нульове магнiтне поле. Медичний висновок суворий i невблаганний: серцево-судинна система не витримає нi короткочасного перевантаження пiд час посадки на Землю, нi перебування на її поверхнi...\nРозчулена мама, пригортаючи Ярину, шепотiла: "Це я вiдiбрала в тебе Землю... я прирекла тебе..." Навiть коли вона мовчала i тiльки важко дихала, Ярина сприймала її болiснi думки i щемливi жалi. З тих пiр вони з мамою зблизились i подружили якось по-новому, iнакше, нiж до того. Чи, може, Яринi так тiльки здавалось тому, що вiдчула себе дорослою? Мама порадила їй працювати на розкопках. "Ти ж мусиш глибоко вивчати свою рiдну планету, сказала, винувато усмiхаючись. - Адже ти на Мiсяцi - первiсток".\nМама подумала, що донька заспокоїлась. Насправдi ж Яринi тепер ще дужче кортiло на Землю. Ну, хоча б краєчком ока поглянути на синє море, зеленi трави, хоча б краєчком вуха почути щебетання птаства... Невже їй нiколи, до самої смертi, не вдасться вирватись з оцiєї великої в'язницi?\nЯрина аж голову пiдвела, та побачила тiльки високi краї розкопу, а над ними - чорне, покраплене зорями, небо. Землi звiдси не видно було - затуляла стрiмка скеля. Дiвчина зiтхнула й знову взялася за роботу. Раптом скребок черконув по каменю. Обкопала, вийняла, обчистила щiточкою. Це був не зовсiм правильний куб з довжиною ребра не бiльше 25-ти сантиметрiв. На однiй iз граней камiнь мав лiйкоподiбну виїмку.\nЯрина пiдвелася й вiднесла знахiдку професоровi, який працював у другому кiнцi розкопу. Поклавши скребок i щiточку, вiн деякий час мовчки розглядав камiнь, особливо заглибнику.\n- Слухайте... - нарештi урвав мовчанку. - Та це, здається... Де саме лежала ця рiч? Покажiть.\nНезграбно перевалюючись у своєму золотистому скафандрi, вiн потупав за Яриною.\n- Ось тут, - показала дiвчина ямку, напiвзасипану лискучим порохом. - А що?\n- Це... така знахiдка...\nїх оточила вся рiзномовна група археологiв, i, за винятком одного скептика, всi схилялись до тiєї думки, що цей камiнь оброблений розумною рукою, що вiн, певне, призначався для добування вогню!\n- Вiтаю вас! - вигукував Геннадiй. - Епохально!\nЯринi було трохи нiяково, але захоплення цей камiнь у неї не викликав. Ну, знахiдка, може, навiть цiнна, якщо зважити, що це ж на Мiсяцi...\nНа Яринину дiлянку професор поставив ще трьох чоловiк, серед них Геннадiя, та як вони не старались - нiчого не знайшли. А Ярина протягом кiлькох годин вiдкопала ще кiлька дрiбних камiнчикiв, у яких вчене око професора розгледiло наконечники стрiл.\n- Та їй сама Селена допомагає! - жартував Геннадiй. - Недаремно ж вона - Селенiтка! Слухайте, Яринко, та ви щаслива, як нiхто, а чому у вас очi сумнi?\nПiсля роботи вiн запросив її до Клубу, де можна порозмовляти без нiяких ларингофонiв, своїм природним голосом.\nТут, у свiтлих залах, наповнених свiжим повiтрям, люди вiдчували себе вiльно, розковано, хоч i перебували в надрах масивної гори.\nГеннадiй був у пiднесеному настрої, сипав дотепами, веселими, хоч iнколи й грубуватими жартами. Та розсмiшити Ярину йому не вдавалось крижинки суму не танули в її очах.\n"Така гарна дiвчина, а засмучена... - думав юнак, навiть не пiдозрюючи, що вона чує його думки. Та й нiхто ще не знав про цю її здатнiсть. - Невже безнадiйно закохана? А кого вона тут покохала? Хiба є хтось кращий за мене?"\nЯрина усмiхнулась, i вiн по-змовницькому стиснув їй лiкоть.\nIшли пiд руку анфiладами кiмнат, говорили про всяку всячину, але Ярина чула i його думки:\n"I що в нiй такого... Тонкий стан, гарнi ноги... Очi зеленкуватi... Синє волосся - як небо над Землею лiтнього вечора. Красива. А що таке краса... Пропорцiї тiла... Ет, вигадка, уява. Хитрiсть природи. Iнстинкт самозбереження, продовження роду... А то вчадiєш, i - краса, поезiя, кохання... Але ж це хвилює... Таки поезiя... От якби поцiлувати... Дяка природi за таку хитрiсть... Нi, вона таки незвичайна дiвчина. Щось таємниче, неземне... справдi неземне... Селенiтка... Мiсяць поставив свiй карб... Яке лице... Пройтися б з нею по Хрещатику... Хлопцi в'язи собi позвертали б, озираючись..."\nЯрина знiяковiла, розгубилась i випалила:\n- А гарно в Києвi... на Хрещатику?\nЗапитання було таке несподiване, що Геннадiй аж здригнувся.\n- Там казково! - вигукнув i подумав: "Ти диви... її думки спiвзвучнi моїм. Це здорово..." Уголос почав розказувати про центральну магiстраль Києва:\n- Якби ви знали, як там гарно увечерi. I що цiкаво - довжелезний проспект освiтлюється кишеньковим лiхтариком. Так, так, я не жартую. Над серединою Хрещатика висить велетенська призма, всiяна кришталевими кульками. Це - справжнє чудо освiтлювального мистецтва. У нiй сяє одна-однiсiнька лампочка на шiсть ват, але оптика створює такий фейєрверк, наче там безлiч свiтильникiв i кожен дає мiрiади вiдтiнкiв. Фестиваль кольорiв!\n- Це важко й уявити...\n- А хочете погуляти по Хрещатику?\nДiвчина одразу спохмурнiла, i знову в її очах спливли крижинки суму.\n- Не треба про це...\nГеннадiй лише плечима знизав - не треба, мовляв, то й не треба. Подумав: "Мабуть, батьки суворi, не пускають саму на Землю, та якби вона схотiла... Ну, як її умовити?"\nЯрининi губи скривилися в гiрку посмiшку. Чудний цей Гена. Умовити... Та вона б...\nЗупинилися бiля оголошень.\n- Погляньте, Ярино, - Геннадiй кивнув на табло, - чи це не те, чого нам не вистачає для щастя?\nПеред ними сяяли рядки, то збiгаючись у зелене коло, то шикуючись у прямi червонi лiнiї:\nЧи ви знайомi з Мельпоменою?\nЗаписуйтесь у драмгурток!\nВiдеофон № 21.\n- Ну, то що, Ярино, зiграємо Ромео i Джульєтту?\nВiн очiкувально, майже благально подивився в її великi очi, опушенi густими чорними вiями, i гарячково думав: "Хоча б згодилась... треба, треба, щоб згодилась .. а чому б i нi... тодi у вiльний час..."\n- А це - iдея, - усмiхнулась Ярина. - Тiльки не знаю, чи вийде з мене Джульєтта...\n- Та ви... Ось побачите, Ярино!\nЗазвучала тиха, нiжна мелодiя. Геннадiй зупинився, приготувавшись зробити перше "па", Ярина поклала руку йому на плече - i попливли, полинули в танцi.\n"Познайомитися з її мамою, обов'язково, - думав Геннадiй. - Екскурсiя на Землю, а я ж повезу експонати, та найкращий серед них..."\nЯринi було дуже нiяково: наче пiдслухувала. Чи попередити? Це його вiдштовхне... Сказала:\n- Може ви, Геннадiю, завiтаєте до нас? Познайомитеся з моїми батьками...\n- Охоче! - вигукнув юнак i одразу подумав: "Ох, i здорово! Як збiгаються нашi намiри!"\nПосмiшка знову освiтила їй лице, i вiн ледве стримався, щоб не пiдхопити дiвчину на руки.\nЯринину маму в Лунополiсi знали, звичайно, всi. Спочатку як лiкарку, а потiм як матiр першої дитини на Мiсяцi. I не лише знали, а й поважали. Деякi жiнки навiть заздрили її популярностi. Отож, ковзнувши оком по Карточцi польоту, черговий космодрому приязно сказав:\n- Ви помолодшали, доктор!\n- Дякую за комплiмент.\nПасажирка, схиливши голову, поспiшливо пройшла до шлюзу.\n- Щасливого польоту! - гукнув навздогiнцi черговий, та вона не обернулась, бо вслiд iшли iншi пасажири, а надто поспiшав молодий археолог з чорним лискучим саквояжем у руцi. До старту лишалися лiченi хвилини. Ось уже овал невеликого люка пасажирського вiддiлення наглухо закрився, у шлюзi замигала зелена лампочка, i черговий натиснув кнопку. Гофрована труба шлюзу поволi склалася в гармошку i разом з кабiною чергового в'їхала в тунель. Тепер лише на телеекранi можна було бачити, що робиться, назовнi, за сталевим щитом.\nНавколо ракети заклубочилась бiла хмара, i сигароподiбна машина, зблискуючи на сонцi, легко пiшла в темно-оксамитове небо Мiсяця.\nСаме в цей час до кабiни чергового пiдбiг високий чоловiк у сiрому спортивному костюмi. Певне, дуже поспiшав, бо захекався, а на чолi виступили крапельки поту.\n- Хотiли щось передати дружинi? - спiвчутливо спитав черговий. - На жаль...\nЧоловiк i сам уже побачив, що спiзнився.\n- Ех... - махнув рукою i, нiчого не сказавши, побрiв назад.\nНа перонi електрички на нього чекала дружина.\n- Це чортзна-що! - процiдив сердито. - Ну, як ти могла?\nВона мовчала. Видно було, що їй дуже тяжко, обличчя аж потемнiло вiд тривоги.\n- Ти розумiєш, що накоїла?\nЧоловiк окинув холодним поглядом її беззахисну постать. Губи їй здригнулися, та вона здужала стулити їх i мовчала.\nНарештi пiдiйшов вагон, i вони поїхали.\nА в цей час Ярина лежала в пасажирському салонi, умлiваючи вiд радостi й страху. Радiла, що нарештi летить до вимрiяної Землi, боялася, що коли батько дiзнається та попросить начальника космопорту...\nПочувши її гарячий шепiт, Гена спробував усмiхнутись, але усмiшки не вийшло - вiд перевантаження набухають щоки, губи не слухаються. Але все-таки почав заспокоювати дiвчину. Ну, й Селенiтка! Запрацював механiзм Космiчної траси, i тут уже нiякий начальник не може завернути ракету...\nСалон тiсний, лежаки розташованi вiялом - ногами до середини, головами - до м'якої оббивки. Мiсця Ген-надiя i Ярини поруч, i, коли через наростання швидкостi не можна було перемовлятися, вона все-таки вловлювала його думки:\n"Ох, i здорово... мама молодчина, згодилася. А той мало не впiзнав... треба було бiльше гриму... А як витримає посадку... витримає... важко буде... витримає..."\n"Так, мама добра, - думає й собi Ярина. - Та коли б не Гена, - нiчого б не вийшло. Ну, й мастак говорити! А як це дотепно iз гримуванням... Адже медконтроль не пропустив би нiзащо... А менi й нiчого... Невже це справдi я лечу? Чи, може, це сон? Марення наяву?"\nЯрина хотiла пiдвести голову, щоб подивитися на Гену, окинути поглядом округлий салон з мовчазними пасажирами, сiпнулася й не змогла навiть зрушити з мiсця. В очах попливли рожевi кола, у вухах зашумiло. Голова була важка.\n"Значить, таки правда: лечу! - подумала Ярина. - Ми в космосi".\nРаптом вiбрацiя стихла, зникли шуми, i стало так легко-легко. Ярина аж усмiхнулася, здалося, що вона пушинка, i, коли б не ременi,- опинилася б пiд плафоном, що бiлястим оком дивився зi стелi, так само оббитої м'яким коричнюватим пластиком.\n- Ну, як? - iз-за бортика на Ярину дивився Гена. - Правда, гарно?\n- Тiльки лоскiтно трохи.\n- Можна перевести лежаки в положення "сидячи". Кнопки праворуч.\nТепер пасажири сидiли кружка i могли бачити одне одного. Ярина скинула беретик, i голубе волосся хмариною знялося над головою.\n- Пробачте, - звернувся до неї статечний чоловiк, витираючи хусточкою розчервонiле обличчя. - Я думав, що ви - доктор...\nЯрина не знала, що йому сказати, але й тут її виручив Геннадiй:\n- Її завжди плутають з мамою. Дивовижна схожiсть!\nЧоловiк недовiрливо мгукнув, але бiльше в розмову не встрявав. А Геннадiй так i сипав:\n- Перший екзамен, Ярино, ви склали успiшно, Земля вас любить, це ж ясно, обiйми її будуть мiцнi, але не бiйтеся, витримаєте, лежаки амортизують, i, мiж iншим, давайте перейдемо на "ти", у космосi, в невагомостi, згода?\nДiвчина зашарiлась, опустила очi. Не встигла нiчого сказати, як вiн провадив далi:\n- Так ось, Яринко, тiльки ми ступимо на борт великого космiчного корабля, перед тобою одразу...\n- Якого корабля? - перебила Ярина. - Про що ви кажете?\n- Не "ви", а "ти", ми ж домовились, i космос цьому свiдок. А про що я кажу? Про Землю. Це ж великий космiчний корабель, i всi люди - космонавти. В ескадрi, яку Сонце веде на просторах Всесвiту, Земля - найкраще устаткований корабель. Якi багатi палуби i трюми! Якi розкiшнi басейни! Це не те, що твiй Мiсяць - нi атмосфери, нi води...\nГеннадiй дав волю своєму красномовству. Хлопець i так був не з мовчунiв, а тут ще кортiло похизуватися перед дiвчиною. Часом i Яринi вдавалося вставити слiвце, але вона охоче слухала. Геннадiєвi балачки вiдвертали її вiд нелегких думок про посадку "на борт великого космiчного корабля", заглушували тривожнi передчуття.\nВисмоктавши iз тюбикiв "обiд", Геннадiй комiчно заплямкав i сказав:\n- Калорiї... А на смак наче зубна паста. Ось побачиш, яка смакота на Землi! Пiдемо в ресторан...\nДiвчина вiдчувала - Геннадiй i сам побоюється, може, тому й словами сипле. Зiтхнула:\n- Скрiзь побудемо на зеленому вашому... твоєму кораблi. Якби тiльки...\nТа як не готувала себе Ярина до приземлення, воно виявилось у сто крат страшнiшим i тяжчим.\n- ...Просьба до пасажирiв зайняти положення "лежачи".\nЯрина дивилася на плафон, i в мiру того, як її голова наливалася свинцем, свiтло плафона пригасало, тьмарилось i нарештi погасло. Тiло терпло, нiмiло вiд жахливого болю, Яринi здалося, нiби на неї обвалилася гора. Вiдчуття болю зникло, тiльки перед очима плавали чорнi плафони, i з них падали снопи чорного промiння. Оце i є смерть? А що ж буде...\nРакета ввiйшла в густi шари атмосфери, i навстрiч їй шугнула Земля.\nПерше, що почула Ярина,- монотонний, заспокiйливий шум. Наче їй щось шептало: спи, спи, спочинь...\nРозплющила очi - над нею похитуються густолистi крони дерев, i крiзь те зелене мереживо голубiє якесь незнане видиво. Небо? Невже то небо?\nЗажмурилась, розплющила знов - не зникає. Дерева похитуються пiд вiтром, шумлять, а воно - глибоке, бездонне - обiймає все: i гаї з їхнiми шумами, i моря, i гори... Яке ж воно прекрасне...\nЯрина дивиться i п'є, п'є небесну голубiнь, i їй легшає в усьому тiлi. Ой, як нiжно колихають її долонi Землi! Глибоко в небi зринають якiсь темнi грудочки. Птахи ширяють, ну, звичайно ж, то птахи. Ось вони спустились нижче. Крила, крила... Це ж чудо природи...\n- Ожила! Чуєте, вона розплющила очi!\nЧий це голос? Хто це говорить? Ярина силкується щось пригадати, але нiяк не може зосередитись. Поряд гомонять, вона пробує повернути голову, i, коли це не вдається, скошує очi, щоб таки побачити, хто тут є. Нiкого не видно, тiльки дерева iз свiтло-коричневими та бiлими стовбурами. Помiж гiллям пурхають пташки, в деяких червонястi вола, а на самiсiнький вершечок бiлокорого дерева сiв довгохвостий бiлобокий птах, гойднувся кiлька разiв, заскреготав i полетiв геть. Ярина проводжала його поглядом, i нараз їй здалося, що й дерева рушили вслiд за тiєю птицею.\nМ'який поштовх. Над нею схилилося чиєсь обличчя. Сивуватi брови, примруженi очi.\n- Як ви себе почуваєте?\nЯрина хоче сказати, що їй хороше, гарно, але слова застряють у горлi.\n- Не хвилюйтеся, бачу - все йде на краще.\n...Сiм днiв i сiм ночей в Iнститутi космiчної медицини йшла боротьба за життя юної селенiтки. Коли дiвчину винесли з ракети, серце її зупинялося, пульс був ниткоподiбний. Посинiлi губи не ворушилися, очi не реагували на свiтло.\n- Лице Гiппократа.\nI Геннадiй бачив тiнь смертi на Ярининому обличчi, але короткi фрази, якими перекидалися лiкарi, вцiляли йому в самiсiньке серце.\n- Вона житиме?! Скажiть: житиме?\nЛiкарi знизували плечима. Шансiв мало, ну, просто вони мiзернi, майже нуль. Але...\nI ось спрацювало оте саме "але". Усмiшка на обличчi старого лiкаря батькiвська, любляча, пiдбадьорлива - та ще доброта в його вицвiлих очах додали Яринi сили.\n- Менi добре, - спромоглася вимовити. - А що це за ефекти? - Ярина обвела поглядом шумливi крони дерев.\n- Ефекти? - Обличчя старого лiкаря знову засвiтилося усмiшкою. - Нi, все це так i є. I дерева, й небо... Увечерi побачиш i свiй Мiсяць. Тут нiяких декорацiй немає, дiвчино. Бо хiба ж є кращий лiкар, нiж сама природа?\nОтак почалося знайомство з ласкавим i грiзним свiтом Землi.\nЯринi розповiли, як її, майже безнадiйну, доставили сюди, як почали лiкувати за спецiальною методикою i що лiкарняним лiжком для неї є озерце мiж деревами, а в ньому - цiлюща вода... I повiтря, насичене фiтонцидами, напоєне ароматом трав, i голубiнь неба - все тут допомагає заспокоїти бiль, впоратись з тими руйнацiями, якi заподiяло перевантаження.\nЗ кожним днем Яринi кращало, та й лiкарi обнадiювали: скоро наша русалочка вийде на берег!\n- Вiдбувається адаптацiя* органiзму, дiвчино, - говорив старий лiкар. А потiм одягнемо костюм з корсетом, уже замовлено...\n______________ * Пристосування до нових умов.\n- I я зможу ходити?\n- Авжеж. Спершу, мабуть, на милицях. А потiм, коли хребет змiцнiє... Резерви молодого органiзму величезнi.\nЯринi кортiло дiзнатися, чи вiн так i думає, чи всi цi заспокiйливi розмови - лише психотерапiя. Зосередилась, але нiяких iнших думок не сприйняла. Виходить, слова iдентичнi думкам, це ж добре! Очi їй повнилися блиском, життям. А як зрадiла, коли нарештi було дозволено вiдвiдини Геннадiю!\n- Та ти й справдi живеш, як русалка! - Хлопець став пiд березою, щоб Ярина могла його бачити. - Можна, i я до тебе?\n- Русалки ж топлять - не боїшся? - кволо усмiхнулась Ярина.\n- Ба не боюся, - весело вiдповiв Геннадiй. - Ти ж мене любиш!\nДiвчина зашарiлася, повела очима навколо: чи нiхто не чує?\n- Не лякайся, тут нiкого нема, - продовжував зухвалець. - Вони ж знають, що ми закоханi, от i...\nОтак, жартуючи, Геннадiй освiдчувався в коханнi, а дiвчину обсипало жаром, їй здавалось, що вiн просто кепкує, бо навiщо йому отака руїна? Але як не зосереджувалась, прихованих думок не вловила.\n- Ти в цьому плавучому мiшку, Яринко, немов оранжевий кокон...\n- А... а можна хоч трохи помовчати?\n- Для тебе я згодний на все! Мовчу. Послухай тишу, вона теж...\n- Ну, я ж прошу, Гено...\nХлопець затулив собi рота долонею i стояв, кидаючи на Ярину смiхотливi погляди. Вона не вiдводила очей, дивилась пильно, аж брови їй збiглися над перенiссям, та марно - "радiостанцiя" мовчала.\n- Ти чимось невдоволена? - Геннадiй опустив руку. - Що тобi сказала тиша?\n- Пiдiйди ближче, посидь коло мене.\nЮнак умостився над самiсiнькою водою бiля її узголiв'я. Лице його спохмурнiло.\nМинала хвилина за хвилиною, а тиша так нiчого й не сказала Яринi. Дiвчинi стало ясно: вона втратила такий дарунок природнi Аж лячно - тепер вона зовсiм беззахисна, немiчна... 1 Геннадiй її не любить... Авжеж, не любить... Чемнiсть та ще, може, жаль... Жаль до iнвалiдки...\n- Ну, що, вже можна говорити? - обiзвався Геннадiй.\n- Що з тобою, люба? Губенята надулися, очi сполоханi. Чому б то?\nГрайливо-насмiшкуватий тон ще бiльше роз'ятрив серце дiвчини. Змусила себе мовчати. Заплющила очi й так лежала, мов мумiя.\nГеннадiй устав, постояв ще трохи. Намагався "розворушити" Ярину, але вона не обзивалася. Юнак знизав плечима та й пiшов, мiркуючи про таємницi дiвочого характеру. Ну, чого б ото? Чим вiн її образив?\nНа терасi клiнiчного корпусу бiля столика з апаратурою сидiла медсестра - лiтня жiнка з посрiбленим волоссям. Вона привiтно поглянула на Геннадiя i спитала:\n- Ну, як там наша Яриночка?\n- Чогось не в гуморi.\n- Глядiть, - жартiвливо посварилася медсестра. - На екранах сплески чи не сердечнi дiла?\n- Сердечнi? При чому тут цей насос?\n- Який насос? - здивувалась медсестра.\nГеннадiй скривив обличчя усмiшкою:\n- Серце, хiба ви не знаєте? Це ж просто насос, його функцiя перекачувати кров, та й тiльки.\n- Та й тiльки? - здивувалась жiнка. - Е, нi...\n- Це ж наукове визначення.\n- Визначення... Функцiя... Дуже мудрi ви стали. - Медсестра замовкла, тривожно поглядаючи на зеленкуватi миготливi екранчики. Обличчя їй враз пополотнiло: - Ой лишенько! Що сталось?!\nПрожогом кинулась iз тераси, чимдуж побiгла до Ярининого озера. Геннадiй - за нею.\nВтонула! Яскраво-оранжевий спальний мiшок просвiчував з глибини, нiби там палало багаття.\nМедсестра, як була в халатi, так i стрибнула в воду.\nМайже тиждень Геннадiєвi не дозволяли побачення з Яриною, мотивуючи вiдмову її тяжким станом.\n- Та їй тiльки полегшає! - запобiгливо усмiхався юнак, щасливий з того, що життя селенiтки врятоване.\n- Бач, ви легковажите словами... - втомлено вимовив старий лiкар. - А слово - як вогонь, може зiгрiти й обпалити.\nГеннадiй перестав усмiхатися, заговорив iншим тоном:\n- Чи я не знаю психiчної сили слова? От ви порiвняли з вогнем. Гарно, хоча й не оригiнально. Та я й не розмовлятиму - хочу змалювати її. Нащо ж я прихопив мольберта?\nСтарий лiкар спочатку нехотя, а потiм з цiкавiстю слухав просторiкування юнака, спостерiгав, як вiн час вiд часу поглядає у вiкно туди, де в затiнку поблискує озерце. Що вiн думає, цей хлопець? Чи хоч розумiє, що Ярина, ця селетiнка - новий рiзновид homo sapiens i на Землi жити не зможе? Такi зовсiм рiзнi... Чи саме в Цьому i причина?\n- Звичайно, ви можете розмовляти з нею про що завгодно, - нарештi обiзвався старий лiкар, - та тiльки не травмуйте...\n- Я хотiв сказати - нервової системи. Це дiвчина незвичайна... Спроба самогубства свiдчить про слабкiсть нервової органiзацiї. А обставини тяжкi... На Землi для неї оптимальних умов немає i не може бути, повертатися на Мiсяць боїться i не хоче - скафандри i тунелi остогидли до смертi, хiба, каже, там життя?\n- Та я ж несу таку радiсну новину, що вона затанцює! Чи вже сказали?\n- Про що? - скинув густими бровами лiкар. - У нас була тяжка нiч...\n- Та про ухвалу Органiзацiї Об'єднаних Нацiй. Прийнята одноголосно... Е, та ви, бачу, не чули. Чи не звернули уваги? Схвалено генеральний план опанування Мiсяця!\nЛiкар пiдвiв сиву голову i, немов хлопчак, протер кулаками очi.\n- Ага, так. Це добре, дуже добре. Iдiть до неї, юначе, iдiть. - Вiн пiдвiвся i, пiдiйшовши до Геннадiя, поклав йому руку на плече. - А позитивнi емоцiї теж... треба прийнятними дозами... Психiка також потребує гiгiєни.\n- Ну, а як же! - Хлопець уже опинився на порозi. - Доза, норма, порцiя, мiра - це ж запорука здоров'я!\nСтарий з усмiшкою дивився вслiд юнаковi. Зелений ще, в кишеню за словом не лiзе, а глибини поки що немає... Чомусь стало трохи сумно i... заздрiсно. Махнув рукою, наче вiдганяючи осу, i почав стягувати з себе халат.\nГеннадiй одразу помiтив, як змарнiла Ярина. Лице бiле, як скибка Мiсяця морозної ночi, кволiсть у зiв'ялих пальцях i запалих очах, кволiсть i смертельна втома. А ще - байдужiсть, цiлковита апатiя в поглядi. В когось iншого це викликало б почуття жалю, розчулення. Геннадiй, встановлюючи мольберта, сердито бурчав:\n- Розкисла. Куди це годиться?\nЇї густi синюватi вiї затрiпотiли, губи ворухнулися, але вона стрималась i нiчого не сказала.\n- Мама хапається за серце, лiкарi ночей не досипають, я... навiть я переживаю! А вона...\nНе сказати б усмiшка, але тiнь її все-таки майнула в дiвчини на лицi.\n- Невдячнiсть, егоїзм.\nВитискуючи з тюбикiв фарбу, Геннадiй хльоскав дiвчину рiзкими словами, а вона все те слухала мовчки, зрiдка поглядаючи на його розчервонiле обличчя. Коли вiн, впоравшись з мольбертом, сiв на траву, обiзвалася:\n- Ти смiшний, Гена.\nАж пiдскочив - наче його струмом ударило, Вiн смiшний? То в неї смiховинне уявлення про смiшне!\nУ вiдповiдь на його тираду Ярина усмiхнулась.\n- Ну, от... - примирливо сказав Геннадiй, знову сiдаючи бiля мольберта. - Отак би й давно. В культурних шарах твоєї душi ще є самородки! А то, бач, їй жити не хочеться...\n- А навiщо так жити?\nГеннадiй окинув поглядом озерце, де вона була на припонi, узяв пензля й почав малювати її великi зеленкуватi очi. Торкався пензлем полотна й думав: що їй вiдповiсти? Що життя - це дивовижний феномен природи? Що найнебезпечнiша хвороба людини - песимiзм, ентропiя духу?\n- Хникання дорослих не люблю, Ярино. Чула? Ось трохи змiцнiєш полетимо на Мiсяць. Уже замовлено спецiальний костюм для тебе, - полегшить перевантаження. - Хлопець зiтхнув. - А там, у себе дома... Ну, що ж, будемо звiдти милуватись Землею.\n- Разом? Справдi разом? - сiпнулась Ярина, i по дзеркалу озера розбiглися хвильки. В очах їй сяйнуло.\n- Ну, звичайно! А ти ж думала як? - Хотiв уловити той зблиск, та не встиг. Вона одразу ж зiв'яла, поринула в апатiю, очi посiрiли.\n- Знову катакомби, скафандри... i чорнота, чорнота...\nЯрина болiсно силкувалася сприйняти, почути його думки, але нiчого не виходило. Як i з лiкарями. Голова така важка, наче суцiль набита протонами хiба там проб'ються легесенькi бiохвилi!\nШироко розплющеними сухими очима крiзь вiття дивилася на хмари, що громадились то грiзними велетнями, то величезними скелями. I чому тi скелi не обваляться на неї? Нащо їй цей немилий свiт? Лише бiль та нездiйсненнi поривання...\nГеннадiй розумiв, що їй важко, дуже важко, але сама думка про те, що вона капiтулює, обурювала хлопця до глибини душi. Як це так?\nПоглядав то на неї, то на полотно, де народжувались її очi й з'явилися контури її обличчя.\nВона мовчки дивиться на небо, нiби тут нiкого й нема.\n- Ти чуєш чи нi? Ти отут замкнулася в собi i не знаєш, що сталося на свiтi!\nСтрiпнулися вiї, ворухнулися губи:\n- Та як тобi сказати... Хороша, радiсна, ну просто вражаюча новина! Ти тiльки не хвилюйся, бо твоя нервова система...\n- Кажи! - Ярина повернулась до нього обличчям.\n- Не хвилюйся, бо там же на осцилографах почнуть танцювати кривi... Позитивнi емоцiї - вони теж... Медицина каже: i їх треба дозувати.\n- Гено, ти стаєш нудним.\n- Так от, на Мiсяцi розпочинається... Об'єднанi Нацiї схвалили грандiозний проект!\n- Ану тебе...\n- На Мiсяцi буде створено атмосферу й гiдросферу- такi самi, як i на Землi. Уявляєш? Нiяких тобi скафандрiв - дихай собi повiтрям, ходи, бiгай...\n- Гасай, стрибай, крутися, вертися, танцюй!\n- I тiльки?\n- У вiльний час можна й попрацювати...\nЯрининi губи розтяглися в усмiшцi, i вiн продовжував ще з бiльшим жаром:\n- Нi, ти уявляєш? Купайся в морi, загорай собi на чорному пiсочку, лови рибу в озерах i рiчках!\n- I мели всякi дурницi...- перебила Ярина.\n- Що, не вiриш? I розкопки... Забула? А вони ж свiдчать: життя на Мiсяцi було. Ця планета мала свою бiосферу - то чому ж не можна її вiдновити? Наша цивiлiзацiя уже має змогу здiйснити це iсторичне...\nЯрина слухала з усе бiльшою увагою, погляд її пожвавiшав.\n- Гено, Гено, - зашепотiла дiвчина, - якщо це...\nЗ корпусу вискочила медсестра з якоюсь сумочкою в руцi. На ходу повертала її в рiзнi боки i щось стиха бубонiла. Помiтивши штирок антени, Геннадiй здогадався: Яринина мама органiзувала побачення з донькою. Так, медсестра несла портативний телевiзор.\n- Ось де наша русалочка, - говорила вона в мiкрофон, - ось її озеро...\n- Здрастуй, доню!\nВ голосi чулася тривога, обличчя на екранчику було напружене, та ось їхнi погляди зустрiлися, i напруга та настороженiсть одразу зникли.\n- Мамо! - Слово помчало крiзь космiчну прiрву - по-дитячому радiсне, зворушливе, любляче. - Мамо!\n- Я бачу - тобi вже краще, доню... I Геннадiй тут? Добридень, юначе!\n- Здрастуйте! Добре, що ви...\n- Гена каже, що ухвалено проект...\n- Ми всi тут пiд враженням цiєї ухвали...\n- I це справдi - Мiсяць огорнеться атмосферою, мамо?\n- Навiть склад її затверджено - двадцять два вiдсотки живлющого кисню!\n- I... вода?\n- Аякже, i вода, тим бiльше, що в надрах Мiсяця знайдено великi басейни.\n- Але ж... Невже це все... Наче сон...\n- Проект схвалило все людство, а воно ж - космiчна сила, Яринко... На нас чекає така праця...\nВтрутився стороннiй дiвочий голос:\n- Кiнчайте, п'ять секунд.\n- Я хочу додому, мамо, додому! - встигла вигукнути Ярина, i екранчик погас.\nДiвчина поглянула на небо - блакить! I дерева дослухаються до чогось, i медсестра просяяла, i Гена - якийсь не такий... Свiт змiнився!


На Харківщину привезли 60 тисяч доз вакцини Moderna - MediaPort\nПартію вакцини проти COVID-19 американської компанії Moderna 20 липня доставили на Харківський обласний аптечний склад. Україна отримала препарат за міжнародною програмою COVAX двома днями раніше.\nЗагалом для Харківщини виділяют 120 тис. доз, кажуть у пресслужбі Харківської обладміністрації. Половину привезли 20 липня — для щеплення першою дозою. Решту, для другої дози, очікують протягом трьох тижнів.\nДля повного щеплення потрібні дві дози з інтервалом у 28 днів.\nЯк розповіли на аптечному складі, невідкриті флакони з вакциною можна зберігати в холодильнику — захищеними від світла, за температури від +2 до +8 градусів до 30 днів.\n«Протягом цього періоду на транспортування можна виділити не більш ніж 12 годин. Після розморожування вакцину не слід заморожувати повторно. Після вилучення з холодильника невідкриті флакони можна зберігати за температури від 8 °C до 25 °C до 24 годин», — попереджають фахівці.\nЯк повідомив міністр охорон здоров’я Віктор Ляшко, в Україні стартує п’ятий етап вакцинації проти COVID-19. МОЗ обіцяє щепити всіх охочих віком від 18 років. У пріоритеті — вразливі групи, серед яких люди із супутніми захворюваннями та старші за 60 років, медики, освітяни, соціальні працівники та військові, які контактують з великою кількістю людей.\n«Ми отримуємо все більше вакцини проти COVID-19 та створюємо все більше пунктів, центрів, мобільних бригад з імунізації. Це дає змогу відкрити вакцинацію для всіх охочих та захистити якомога більше людей від коронавірусної хвороби, зокрема від нового штаму «Дельта», який вже дістався до України. Водночас у пунктах та центрах вакцинації першочергово щеплюватимуть літніх людей, людей з хронічними хворобами та інші вразливі групи населення», — зазначив Ляшко.\nВакцинуватися можна у пунктах щеплень, які є у більшості закладів первинної меддопомоги — для цього треба зателефонувати до реєстратури. У центрах масової вакцинації можна зареєструватися телефоном чи онлайн. Водночас, запис у чергу через сайт чи мобільний застосунок «Дія» припиняється.\nУкраїна відкриває п’ятий етап вакцинації населення проти COVID-19, на якому щеплюватимуть усіх охочих віком від 18...\nОпубликовано Міністерство охорони здоров'я України Понедельник, 19 июля 2021 г.\nЧерез зростання захворюваності у низці країн Міністерство охорони здоров’я також пропонує посилити контроль на кордоні: всі прибулі, які не мають щеплень, мають йти на самоізоляцію на 14 днів (або на сім днів, якщо після цього терміну отримають негативний результат ПЛР-тесту).\nПрем’єр-міністр Денис Шмигаль наполягає на облаштуванні пунктів щеплень на кордоні, аби кожен охочий зміг отримати вакцину.\n«Потрібно розгорнути пункти щеплення в аеропортах та наземних пунктах пропуску й максимально проводити вакцинацію», — наголосив він під час селекторної наради.\nЗа статистикою МОЗ, минулої доби, 19 липня, в Україні щепили першою дозою 81 015 людей, другою — 30 748.\nЗагалом одну дозу отримали 2 717 790 людей, повністю імунізовані — 1 461 875.\nЯк повідомили у Харківському центрі контролю та профілактики хвороб, за добу в регіоні щепили першою дозою 2980, другою — 3103. Загалом — 161 630 першою, 89 874 — обома.\nДитячий фонд ООН (ЮНІСЕФ) 18 липня привіз до України понад 2 млн доз вакцини від COVID-19 компанії Moderna. Після повного курсу щеплення нею можна буде отримати міжнародний сертифікат.


Мелірування на русяве волосся: 100 модних новинок і трендів на фото | Мода\nМелірування на русяве волосся: 100 модних новинок і трендів на фото\nГоловна › Мода › Мелірування на русяве волосся: 100 модних новинок і трендів на фото\nОсновні види мелірування на русяве волосся\nКрасива класична техніка мелірування на русяве волосся\nСтильне венеціанське мелірування\nЗворотне мелірування русявого волосся на фото\nПопільна мелірування на русяве волосся: бразильське фарбування\nШатуш і балаяж – цікава різновид мелірування русявого волосся\nМелірування волосся середньої довжини\nВсі дівчата витрачають багато часу на свою зовнішність, адже дуже важливо, щоб образ був гармонійним і ідеальним. Одним із найважливіших елементів зовнішнього вигляду є зачіска. А для того щоб зачіска виглядала стильно, неможливо не приділити увагу фарбування волосся. Існує досить велика кількість різних технік фарбування, приміром, омбре, блондування, балаяж та інші. Але далеко не кожна техніка виглядає ефектно і виграшно на світлих локонах. Самий вдалий і відповідний варіант для власниць пісочних і схожих відтінків – це модне мелірування русявого волосся.\nЕфект мелірування створюється за рахунок видалення з пасом меланіну, внаслідок чого відбувається освітлення на кілька тонів. Така техніка фарбування поширена, причому при бажанні можна домогтися візуального ефекту густоти і маскування сивини.\nІснують різні види мелировки, які суттєво відрізняються один від одного:\nДавай ті ж розглянемо деякі з видів для русявого волосся детальніше для того, щоб порівняти відмінності технік.\nКласичний спосіб мелірування найчастіше використовується серед дівчат з русявим волоссям. Така техніка виконується поверхневим фарбуванням стрічкового типу. Прядки при такому фарбуванні не повинні бути занадто товстими, щоб уникнути надмірно грубого переходу між натуральним квітів і забарвленим. Такий спосіб зміни зовнішності підійде для дівчат, які хочуть плавних переходів відтінків прядок або прагнуть трохи освіжити свою зачіску без кардинальних змін образу.\nВенеціанську техніку фарбування дуже часто називають французькою. Дана техніка фарбування русявого волосся виконується суто на темних прядках для того, щоб пом’якшити контраст тонів. За допомогою венеціанського мелірування виходить природний плавний і злегка помітний перехід натурального тону волосся пофарбовані пасма. Стильні смужки можуть виконуватися як у темному, так і світлому тоні порівняно з природним відтінком волосся. Після виконання мелірування, стилісти настійно рекомендують не виконувати тонування.\nДаний ід фарбування дуже складний і зовсім не щадить волосся. Така техніка застосовується тільки на багаторазово висвітлені локони. На відміну від класичного мелірування, зворотне фарбування не знебарвлюється, а навпаки прядки робляться темніше. Дуже шикарно контрастно така техніка виглядає на світло-русявих і світлих волоссі. Зворотне фарбування являє собою тонке мелірування, дуже схоже з натуральним тоном волосся.\nЩоб добитися привабливого, шикарного та природного вигляду волосся, немов вони вигоріли на сонці, майстру потрібно гарненько постаратися. Вся суть каліфорнійського фарбування полягає в тому, щоб як можна плавнів розтягнути тон від темного кольору біля коріння, до найбільш світлого відтінку на кінчиках. Головне витончено згладити різкі переходи, щоб мелірування не виглядало вульгарно і занадто грубо. Остаточний результат точно порадує модниць.\nДуже красиво і сильно виглядає знебарвлення пасма темно-русого волосся. Часто тон волосся рідко знебарвлюють для того, щоб не сильно пошкодити волосся, уникнути контрастних переходів. Є кілька різновидів мелірування на темно-русяве волосся:\nБагатобарвне – стильне і актуальне фарбування в стилі 90-х років. При його виконанні необхідно застосовувати відразу декілька відтінків. Для такого мелірування часто використовують рожеві або сині відливи, в тандемі з темним відтінком основного кольору волосся.\nКласичне – при такій техніці фарбування виконується за допомогою двох кольорів, найчастіше платиновим і медовим відтінком. У кінцевому підсумку виходить витончений перехід між натуральним тоном і пофарбованими прядками.\nБразильську техніку ще називають частковою. Такий вид фарбування неперевершено виглядає на довгих русявого волосся, які тонуються попелястим відтінком. Бразильське мелірування дуже нагадує каліфорнійське знебарвлення, але при цій техніці верхівка не забарвлюється. Тут все волосся поділяються на зони: скроневі, потиличну, верхівку і дві центральні. На кожній ділянці відокремлюються пасма які забарвлюються в попіл. Після мелірування все волосся слід тонувати. Ця техніка відрізняється оригінальним і цікавим зовнішнім виглядом, а обумовлюється це тим, що макушечная зона вигідно виділяє натуральність волосся.\nШатуш фарбування виконується на русявого або темних волоссях, у результаті якого виходить розтягнутий колір. Ця техніка дуже схожа з омбре, тільки після нього залишаються на волоссі не прямі і чіткі лінії, а плавні хвилі. При правильному підборі відтінку мелірування шашуш підходить для всіх стрижок і структур волосся. А балаяж – це дуже красива і ефектна техніка фарбування на русяве волосся, яка може поєднувати в собі колорування та тонування. Таке забарвлення характерне для любительок виконувати складні зачіски або власниць кучериків. З таким мелірування волосся набувають виразності і граціозності.\nЩе кілька років тому коротка стрижка в поєднанні з великим меліруванням вважалася абсолютно несумісною. Але сьогодні це один з культових трендів фарбування на короткі волосся. А для того, щоб надати зачісці на свято більшого шарму і переваги, стилісти радять прикрасити проділ короткої стрижки контрастними блискітками або виділити кольоровим воском.\nБезперечно, найчастіше мелірування виконується на волосся середньої довжини. Головна перевага такої зачіски в тому, що вона зручна при укладанні і фарбуванні. Але пам’ятайте, що мелірування технікою омбре, каліфорнія і балаяж найвдаліше виглядають на стрижку каскад і «пряма лінія» середньої довжини.\nВласницям довгих, розкішних волосся можна сміливо вибирати будь-яку з вподобаних технік виконання мелірування. Зокрема, широке стрічкове фарбування або сиве омбре.\nЯкщо в стриже присутній чубчик, то її фарбування залежить від довжини. Якщо довжина дозволена, то чубчик фарбують, також, як і основну масу волосся. Якщо вона занадто коротка, то краще всього залишити її незайманою, щоб не псувати загальний вигляд зачіски.


На 2018 рік для Сумщини передбачено 124 мільйони гривень коштів ДФРР | The Sumy Post Новини\nНа 2018 рік для Сумщини передбачено 124 мільйони гривень коштів ДФРР\nПолітика, Суспільство | 16:30, 7.02.2018\nПро це під час телепередачі «Відверта розмова» в ефірі телеканалу «Академ-TV» зазначив голова облдержадміністрації Микола КЛОЧКО\n«За даними Мінрегіону, Сумщина входить до 5 областей з найбільшою кількістю завершених проектів. У минулому році з ДФРР нам було передбачено 120 мільйонів гривень. Переможцями відбору стали 58 проектів. Наразі 44 проекти уже завершено або знаходяться на стадії підписання паперів. На їх реалізацію використали близько 95 мільйонів», – повідомив очільник області.\nСеред завершених проектів – капітальний ремонт Сумської обласної ДЮСШ, реконструкція стадіону «Зірка» та басейну в Шостці, капітальний ремонт Заводської загальноосвітньої школи в Кириківській ОТГ, реконструкція будівлі сільської ради в с. Слоут Березівської ОТГ для розміщення центру безпеки, придбання санітарного автомобіля для Шалигинської ОТГ, шкільного автобуса для Грунської загальноосвітньої школи тощо.\n«На 2018 рік для Сумщини передбачено 124 мільйони гривень коштів ДФРР. І ще, нагадую, ми маємо 19 мільйонів гривень, які переходять з минулого року. Серед перехідних об’єктів – добудова Охтирської ЦРЛ, яка потребує великих коштів. Зважаючи на його соціальну важливість, ми поетапно завершуємо цей довгобуд. Також цьогоріч буде продовжено фінансування за проектом нових українських шкіл у Краснопіллі, Недригайлові, Хотіні, Миколаївці, Ромнах та Шостці», – додав Микола Клочко.


Православна церква Болгарії відмовилася від спільного богослужіння з Папою Франциском | Новини на Громадському радіо\nMay 5, 2019, 1:40 PM 2019-05-05T13:50:09\nСинод Болгарської православної церкви відкинув можливість проведення спільного богослужіння з Папою Римським Франциском, який 5 травня прибув у Болгарію із візитом, «оскільки канони цього не дозволяють».\nПро це йдеться на сайті Синоду Болгарської православної церкви. Натомість у зверненні патріарха Неофіта від імені Синода ідеться: «твердо переконані, що з точки зору віри компроміси не можуть і не повинні існувати».\nПредставники Ватику сподівалися на проведення спільної «молитви за мир» на площі в Софії 6 травня.\nБолгарська православна церква є єдиною православною церквою, яка не захотіла брати участь у роботі комісії, що прагне поліпшити діалог з Римо-католицькою церквою, яка має близько 44 тисяч прихильників у Болгарії, пише «Радіо Свобода».\nЗазначимо, напередодні стало відомо, що Папа Римський Франциск запросив керівництво Української греко-католицької церкви до Ватикану на зустріч. Вона повинна відбутися в липні.\nПравославна церква Болгарії,


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Україна схожа на Італію та Австрію | Korrespondent.net\nУкраїна схожа на Італію та Австрію\nОт тільки німці не марять поверненням "східної прикородонної території"\n«Більшість українців ізольована від світу, замість вікна до Європи перед очима – хіба що напіврозвалений тин між Україною та Росією. Не диво, що багато хто з нас вірить "страшилкам" про можливий розпад країни та колосальні розбіжності між регіонами. Але в Європі є чимало подібних таких собі доволі строкатих націй».Про це я писав у своэму блозі рівно рік тому.\nТоді привід дали прочитані мною матеріали в журналі «Економіст» про підготовку до відзначення 150-ліття об’єднання Італії: "Кілька представників правлячої на чолі з Берлусконі коаліції заявили про свій намір бойкотувати святкування. Вони належать до заможної Північної Ліги і їм не дуже подобається жити в одній державі із злиденним Півднем. Натомість, опитування, проведене газетою "Ле Републіка", виявило, що в цілому 15% італійців, 10% тих, хто живе на Півдні, були би лише раді, якби пихата Північ відокремилася від Італії.\nЩе жахливіші деталі з ясувала "Кор'єре делла сера": половина громадян заявила, що італійці не є єдиним народом. Як ілюстрацію корреспондент "Економіст" наводив зізнання свого знайомого у власній приналежності до флорентійців і відмові ідентифікувати себе з італійцями. 11% громадян цієї країни взагалі вважають, що об'єднання Італії було помилкою.\nА от нещодавно нарешті продивився куплену ще восени на Львівському форум видавців «Історію Австрії» Карл Воцелка.\nІ от що він твердить: «Якщо ми уважно розглянемо державну територію сучасної Австрії, неминуче прийдемо до висновку, що 84 тис. кв. км теперішньої республіки складалися із різних територіальних одиниць.... ...Деякі території зробилися частиною країни в доволі пізній час.\nВключно до пізнього середньовіччя залишалося відкритим питання, яка із областей може стати центром можливого об’єднання…\nДев’ять федеральних земель теперішньої Австрії не являють собою одного цілого ані в історичному, ані в мовному, ані в культурному плані. В країні є баварські землі, алеманський Форарльберг та мовні меншини.\nЗгідно побудованому на мові та культурі визначенню нації більшість австрійців слід було би вважати німцями.\nВ листопаді 1918 року було проголошено саме Німецьку Австрійську Республіку, яка мала стати частиною Німеччини, але не стала через пряму заборону такої дії, ухвалену на Версальській мирній конференції.\nДо Другої світової війни існували лише окремі передумови формування австрійським населенням особливої ідентичності. Громадяни альпійської республіки відчували себе німцями... Тільки після 1945 року на перше місце виснулося відмежовування від „цих німців”\nЩе в 1956 році лише 40% населення відчували себе окремою нацією, а 46% - німцями!\nІ хоча тепер до „австрійської нації” відносить себе більшість громадян, не така вже й незначна меншість приблизно у чверть населення не зовсім в цьому впевнена, і це значить, що з поняттям „Австрія” і визначенням її ідентичності не все так просто...\nСильна прив’язаність до своєї землі залишається принаймні настільки суттєвою, наскільки центральна державна ідея. Навіть містер та міс Австрія в 2000 році відчували себе перш за все віденцями та тірольцями.\nІз вступом Австрії до ЄС специфічна австрійська пропаганда все більше витісняється європейською. Австрієць, що ледве знайшов себе, починає само почуватися як європеєць».\nІ живуть же собі, не розпадаються, в цій ситуації, багато в чому подібній до української. Адже навіть саму назву «Австрія» можна перекласти як «східна україна» Німецької імперії. Буквально Österreich значить «східна держава». У IX столітті Австрія була крайньою східною територією в складі Франкської імперії. Карл Великий називав цю території Ostmark, тобто східною прикордонною територію. В Московському царстві такі території називали «українами».\nАле чим ситуація відрізняється від нашої, так це тим, що після смерті біснуватого фюрера, німецьким політикам, на відміну від російських, перестали боліти давно втрачені «україни». Тому вони більше не марять ані поверненням Ostmark, ані нижніх земель, тобто дуже споріднених німцям Нідерландів.


Кар'єра Сумської опинилася на межі провалу, актриса вразила зізнанням: "Найболючіше для актора". Politeka\nКар’єра Сумської опинилася на межі провалу, актриса вразила зізнанням: “Найболючіше для актора”\n14 Серпня 2019, 17:10 Читать на русском\nОльга Сумська розповіла про те, як втратила кілька ролей через домагання\nЗа словами знаменитої української акторки, за свою кар’єру їй довелося зіткнутися з такою лякаючою проблемою, як сексуальні домагання з боку режисера. Про це артистка розповіла в програмі “Ранок з Україною” на каналі “Україна”.\nСумська розповіла про те, як один з режисерів, з яким їй довелося працювати, домагався її, а після відмови позбавив її вже затвердженої ролі. Однак на цьому його помста не закінчилася: режисер почав поширювати про артистку брехливі чутки, щоб зіпсувати її репутацію.\n«Був один режисер, який просто натякав і пропонував, скажімо, піти з ним на каву кудись, запрошував до себе додому. Я відмовила і після цього він просто мене прибрав з картини», – згадує артистка.\nВона розповіла, що після цього намагалася уникати режисера і за багато років навіть забула його ім’я. Сумська також не назвала проект, над яким вони тоді працювали.\n«Жахливо, жахливо! Пам’ятаю, він почав брехати, розповідати своїм колегам режисерам і директору студії, що актрису Сумську не треба запрошувати, адже вона така-сяка. Дезінформував всіх з приводу моїх акторських здібностей, а це найболючіше, що може бути для актора», – обурилася актриса.\nРаніше ми писали про те, що Ольга Сумська показала підписникам свій оновлений імідж і нарвалася на критику.\nПро це йдеться на фан-сторінці дівчини в Instagram.\nЧоловік хворої на рак Заворотнюк покинув лікарню в сльозах: відео потрапило в мережу Осінь остаточно влаштувалася в Україні: синоптики представили новий прогноз Кошовий з "Квартал 95" отримав важливий наказ від Зеленського, з'явилося відео: "Зробіть Порошенко..." У мережі показали нову небезпеку в дитячих поліклініках Харкова: "не бояться нічого", відео\n«Нова роль – новий образ. Друзі, пишіть в коментарях. P.S. не хвилюйтеся! Це всього лише перука», – йдеться в повідомленні.\nНа опублікованих кадрах видно, що Сумська позує з блакитними лінзами, в блакитному вбранні і абсолютно коротким волоссям. Це стало причиною різких коментарів з боку користувачів мережі.\nНагадаємо, Сумська змінила колір волосся: «тепер не впізнати».\nЯк повідомляла Politeka, Ольга Сумська поділилася фото дочки на випускному: «татова копія».\nТакож Politeka писала, що Сумська вразила фото з красунею дочкою: «Різниці у віці взагалі непомітно».\n”Навіть Лобода відпочиває”: Седокова зробила з собою таке, що рідна мати не впізнає\nБабкіну дорікнули в переборі з пластикою: “На себе вже не схожа”\nХвора на рак Заворотнюк вийшла з коми: лікарі розвіяли всі надії, «Це було б дивом»\nДжолі роздяглася на відвертій фотосесії: «чистий с*кс»


Окупаційний режим | IOsvita | Історія України | План Ост\nLord 10 Січня, 2020 10 Січня, 2020\nЗ 22 червня 1941 р. до 22 липня 1942 р. гітлерівські війська повністю окупували територію України. Для організації управління захопленими територіями та реалізації свої колонізаторських планів українські землі було поділено на декілька окупаційних зон:\nДистрикт «Галичина» у складі Генерал-губернаторства з центром у Кракові;\nРайхскомісаріат «Україна» з центром у м. Рівне (очолював Е. Кох);\nГубернаторство «Трансністрія» – румунська зона окупації;\nПрифронтова зона – під прямим управлінням командування вермахту. Сюди входили території, що перебували у безпосередньому тилу діючого фронту.\nУправління та використання ресурсів окупованих територій німецька адміністрація здійснювала згідно з «планом Ост» – Загальний проект плану був розроблений на початку німецько-радянської війни. Хоч цей план не був остаточно завершений та затверджений, він загалом окреслював політику окупаційної адміністрації щодо захоплених територій у Східній Європі. «План Ост» передбачав використання українських земель у першу чергу як продовольчої бази Третього Рейху. Частина населення мала бути виселена на схід, а завойовані землі передбачалось колонізувати німецькими поселенцями.\nПолітика, що проводилася гітлерівським режимом щодо окупованих територій, увійшла в історію під назвою «новий порядок»:\nЛіквідовано цілісність держави. Україна була розділена 4 окупаційні зони.\nСтворено адміністративно-каральний апарат влади, яка спиралась на: державну таємну поліцію (гестапо): озброєні охоронні загони (СС); службу безпеки (СД). Крім цього існували допоміжні органи влади: бургомістри і міські управи в містах, голови і управи в районах, старости в селах, допоміжна поліція.\nОрганізовано 180 концентраційних таборів для військовополонених, 50 гетто для єврейського населення, яке підлягало знищенню. Голокост – планомірне і систематичне знищення єврейського населення на окупованих німцями територіях.\nВстановлено жорсткий паспортний режим, 12-годинний робочий день, трудову повинність для осіб віком від 14 до 65 років, грошові і натуральні податки.\nЗбережену колгоспну систему (колгоспи перейменовано «громадські двори»), яка дозволяла німецький адміністрації з максимального ефективністю вилучати сільськогосподарську продукцію;\nДля вивезення на роботи до Німеччини регулярно проводились набори юнаків і дівчат. Остарбайтери – люди, яких насильно вивозили до Німеччини для використання різного роду роботах, у першу чергу на промислових підприємствах\nЗ приходом нової німецької влади увесь радянський чиновницький апарат змушений був або евакуюватися разом з відступаючою Червоною армією, або глибоко законспіруватися територіях. У більшості випадків окупаційна влада жорстоко розплавлявся з тими, хто мав стосунок до комуністичного режиму. Тому німецька адміністрація для налагодження управління захопленими територіями активно залучала місцеве населення. Звичайно, вища та середня ланка бюрократичного апарату була фактично недоступною для не німецького населення, а ось нижча ланка адміністративної ієрархії переважно формувалася за рахунок людських ресурсів захоплених територій. Також місцеве населення залучалося до участі у напів-воєнізованих підрозділах охорони громадського порядку служби у підрозділах вермахту та допоміжних частинах.\nСпівпраця населення або громадян держави з ворогом, дії на користь та в інтересах ворога-загарбника шкоду самій державі позначаються терміном колабораціонізм.\nДо причини колабораціонізму на окупованих німцями українських землях можна віднести:\nНа початку війни у нацистської верхівки ще не було остаточного розуміння якою має бути політика щодо населення на території СРСР. Більше того, коло впливових прихильників серед керівництва Третього Рейху мала ідея створення Української держави (під протекторатом Німеччини), яка б становила противагу Росії.\nНімецька пропаганда представляла гітлерівський режим як «визволення від більшовицького рабства».\nВнутрішня політика СРСР (особливо тоталітарний режим 1930-х років), призвела до вкрай ворожого ставлення частини громадян до радянської влади;\nВ умовах окупації співробітництво з новою владою, робота у офіційних структурах нової адміністрації часто ставали можливістю врятуватися від вивозу на роботи до Німеччини, призову на військову службу або навіть від нацистського репресивного апарату і часто єдиним способом отримати засоби для виживання.\nОсобисті меркантильні інтереси та задоволення власних потреб – бажання наживи, прагнення до влади тощо.\nКолабораціонізм може бути військовий адміністративний, культурно-пропагандистський, економічний, побутовий тощо.\nПопередня стаття Початок німецько-радянської війни\nНаступна стаття Українські землі в складі Польщі 20 століття\nІсторія України 8 Листопада, 2019 8 Січня, 2020\nІсторія України 28 Грудня, 2019 28 Грудня, 2019\nВійськові операції Червоної армії за 1944 рік


Понос у дитини - причини діареї. Що робити якщо у дитини понос - Я вагітна\nЯ вагітна > Діти > Понос у дитини – причини діареї. Що робити якщо у дитини понос\nПонос у дитини – причини діареї. Що робити якщо у дитини понос\nВересень 10, 2016 Вересень 12, 2016 Опубліковано в Діти. Автор:Yaroslava H.\nРозлади стільця у дітей – проблема знайома багатьом батькам. Що робити, якщо у дитини пронос? Які безпечні методи терапії ефективні для усунення діареї у дитини?\nЩо робити, якщо у дитини пронос – можливі причини\nновонароджені на грудному вигодовуванні – 5-6 разів на добу, стілець жовтого кольору, нагадує кашку;\nпри годуванні сумішами – 4 рази на день;\nдіти віком 1-2 роки – 1-2 рази на день, стілець однорідної, щільної консистенції;\nдіти старше двох років – раз в день, іноді рідше.\nОсновна причина проносу у дітей – аденовірусні і ротавірусні інфекції. Заразитися можна в дошкільних установах, школах, лікарнях. Крім проносу, такі захворювання супроводжуються нежитем, кашлем, блювотою, підвищеною температурою.\nКишкові інфекції з діареєю часто атакують дітей в жарку пору року. Брудні руки, погано вимиті овочі, недотримання гігієнічних правил – все це є причиною розвитку сальмонельозу, дизентерії. Хвороби характеризуються частими випорожненнями, в калових рідких масах присутні слиз, піна або кров.\nПри глистовій інвазії завжди спостерігаються порушення стільця. При цьому у дитини виникають часті напади болю в животі, у нього знижується апетит, спостерігається втрата ваги, шкірні покриви стають блідими, з’являється апатія і підвищена стомлюваність.\nНе до кінця сформована ферментативна система малюка не завжди може повноцінно справлятися з переварюванням їжі – починається пронос, в калових масах присутні фрагменти неперетравленої їжі. Найчастіше у дітей виникає лактозна недостатність – нездатність організму перетравлювати молочний цукор. Патологія супроводжується здуттям живота, випорожнення кишечника відбувається безпосередньо після годування.\nПри порушенні моторики жовчного міхура розвивається дискензія жовчовивідних шляхів – жири погано перетравлюються і засвоюються організмом. Дитина скаржиться на напади болю в животі, часту відрижку, гіркоту в роті, пронос.\nЧасті напади діареї свідчать про розвиток хронічних захворювань – дисбактеріоз, коліт, гастрит. Тимчасовий розлад кишечника у дитини може виникнути на тлі стресу, зміни обстановки чи клімату, при прорізуванні зубів. Пронос у дітей може бути наслідком незбалансованого харчування, переїдання, вживання несумісних продуктів.\nЩо робити, якщо у дитини пронос – в яких випадках обов’язково потрібен лікар?\nЯкщо стан дитини не поліпшується після прийому протидіарейних препаратів, пронос триває довше двох днів – необхідно звернутися до лікаря. Медична допомога потрібна, якщо в калових масах присутні частинки крові і слизу, фекалії мають темний, чорний, зелений або жовтий колір.\nЯкщо сильна діарея, блювота спостерігається у немовляти, до лікаря необхідно звернутися протягом доби. Для початку необхідно відвідати терапевта, він призначить необхідні клінічні дослідження. Після отримання результатів аналізів може знадобитися консультація інфекціолога або гастроентеролога.\nпри підозрі на грибне або сильне харчове отруєння;\nпри різкому підвищенні температури вище 38 градусів, яка не знижується після прийому жарознижуючих засобів;\nдіарея супроводжується сильними нападами болю в животі;\nпри сильному проносі у дітей, віком до 3 років;\nякщо розлад одночасно почалося у всіх членів сім’ї;\nякщо пронос супроводжується м’язовою слабкістю, утрудненим диханням і ковтанням;\nпри явних ознаках зневоднення – губи тріскаються, очі западають, сеча стає темною, під час плачу сльози відсутні.\nЩо робити, якщо у дитини пронос – ліки і народні засоби\nкишкові захворювання – ентеросорбенти, антибіотики, пробіотики;\nінфекції, викликані різними вірусами – противірусні лікарські препарати;\nферментативна недостатність – засоби, що поліпшують вироблення ферментів;\nдисбактеріоз – препарати, що містять лактобактерії, біфідобактерії;\nглистяні інвазії – протипаразитарні засоби.\nЗмішати насіння фенхелю, дубову кору, шавлію в рівних пропорціях. Залити 250 мл холодної води 15 г збору, настояти 10 хвилин. Поставити суміш на малий вогонь, кип’ятити чверть години. Давати дитині проціджений відвар по 120 мл тричі на день перед їжою.\nЗмішати 30 г плодів черемхи 20 г ягід чорниці. Залити 15 г збору 250 мл окропу, варити чверть години. Приймати в процідженому вигляді по 55 мл тричі на добу.\nЩо робити, якщо у дитини пронос – чим годувати\nПри діареї дитину не потрібно годувати насильно. Основне завдання батьків – уникнути зневоднення організму. Потрібно придбати в аптеці спеціальний сольовий розчин, розвести відповідно до інструкції. Кількість необхідної дози розчину визначається залежно від віку дитини і ступеня розлади.\nдо 12 місяців – 130-200 мл;\nвід 1 року до 5 років – 100-170 мл;\n6-10 років – 75-110 мл.\nПри проносі з раціону необхідно виключити всю смажену, жирну, копчену, солону, солодку їжу. Газоутворними і підсилюючими скорочення шлунка властивостями володіє молоко, бобові, капуста, солодкі фрукти, чорний хліб.\nварені, запечені, тушковані фрукти, овочі;\nкислі, терпкі ягоди і фрукти;\nовочеві супи-пюре з додаванням рису;\nкаші – рисова, гречана, вівсяна, приготовані на воді;\nпідсушені шматочки білого хліба;\nЯйця слід давати тільки у вигляді омлету, відварене м’ясо і рибу в малих кількостях. Немовлят на грудному вигодовуванні продовжувати годувати грудьми, мамі необхідно ретельно переглянути раціон. Штучникам необхідно підібрати суміш без сої та лактози.\nПронос у дітей може стати причиною втрати ваги і зневоднення, тому батькам необхідно уважно ставитися до розладу стільця у дитини. Якщо розлад шлунка супроводжується сильною блювотою, високою температурою – слід терміново звернутися до лікаря.\nPrevious: Previous post: Рясні кров’яні виділення після пологів – чому так довго не закінчуються?\nNext: Next post: Коротка шийка матки при вагітності: причини патології


БОГДАН-ІГОР АНТОНИЧ – Школьные сочинения\nHome | 💡Біографії | БОГДАН-ІГОР АНТОНИЧ\nБогдан-Ігор Антонич народився на Лемківщині 5 жовтня 1909 року в родині священика. Його рідне село Новиця нині розташоване на території Польщі. Ось як він згадував про своє дитинство і про те, що стало поштовхом до творчості: “Малим хлопчиком вибіг я у темну ніч, оточену мороком холодних мовчазних лісів, і з острахом підвів очі до таємничого неба, яке, уявлялося мені, було пришпилене горючими цвяхами зір до безмежного простору вічності.\nЯ відчував, як серце холоне, наповняється містичним передчуттям осягнення якоїсь правічної таїни буття людини і природи”.\nУ єдиного сина доволі заможних людей життя могло скластися цілком безжурно і благополучно, якби не війна. Родина Антоничів змушена була тікати з рідного села, бо воно опинилося на теренах воєнних дій. Хто знає, можливо, доля біженців залишила маленькому Богданові назавжди ту самотність, про яку згадує його гімназійний учитель Лев Гец: “У класі Антонич нічим спеціально не відрізнявся, але не був таким веселим, як його товариші”.\nМотиви і образи з його останньої книжки “Ротації”, напевне, пов’язані з тими враженнями, які викарбував у дитячій душі похмурий Відень – столиця Австро-Угорщини. Ольга Олійник, наречена Антонича, згадує: “Оповідав мені про те, як мандрував вулицями Відня, орієнтуючись тільки за кіновими фоторекламами, які дуже докладно пам ‘ятав. А щоб не потрапити під колеси авт, увесь час ішов хідником попід самими мурами”.\nУ 1919 році брат матері поета, Олександр Волошинович, був засуджений до смерті за те, що домагався приєднання галицької Лемківщини до Чехослоначчини. Знову родина Антоничів тікає в Новиці, тепер уже від переслідування польської жандармерії. Деякий час Антоничі з десятилітнім Богданом жили на Пряшівщині.\nПовернувшись до Новиці, вони вели життя, подібне до існування багатьох західноукраїнських священицьких родин.\nПрийшовши до гімназії в Сяноці (1920 р.), побачив, що панівною мовою там є польська, якої він добре не знав, і завжди тягнувся до україномовного гурту, хоча української теж не знав, бо був лемком і розмовляв лемківською говіркою. Вчився Антонич добре. Професори ставили його учням за приклад. Його колишній професор Л. Гец згадував: “Не пам ‘ятаю, щоб колись на щось не дав відповіді. Все тихий, скромний.\nНа перерві сидів спокійно і читав. Його усмішка була якоюсь милою, чарівною, що не можна було не любити”.\nЗ 1928 по 1933 рік Антонич навчається у Львівському університеті на філологічному, чи, як тоді говорили, на філософському факультеті. Спочатку послуговувався лемківською говіркою, але потім наполегливо почав вивчати українську літературну мову, самотужки опановуючи її лексику, образність та стилістику. Гурток україністів часто заслуховує його філологічні студії. Перед університетськими друзями виступає Антонич і з читанням своїх поезій. У 1931 році виходить перша книжка поета “Привітання життя”, яка привернула до нього увагу львівської літературної громадськості.\nОдночасно з “Привітанням життя” він готував книжку релігійної лірики під назвою “Велика гармонія”. Закінчення університету збіглося в Антонича з видатною подією п його житті – виходом у світ його другої збірки “Три перстені”. Ця книжка поставила Антонича в перший ряд західноукраїнських письменників. Після закінчення університету (1934 року він здобуває ступінь магістра філософії з відзнакою і починає готуватися до докторату) Антонич зайнявся виключно літературною працею, з якої й жив.\nРозповідають, що він побоювався вчителювання. Говорив: “Як піду на практику, а потім на посаду, то вже нічого не напишу”. Піп знав, що польська влада робила все, щоб перетворити життя українського вчителя на пекло. Ще в університеті він зіткнувся з болючою несправедливістю: його за рекомендацією професора Гертнера мали послати вчитися до Болгарії (Антонич-студент спеціалізувався у славістиці).\nАле керівники університету пошкодували державних коштів для цієї мети лише тому, що він українець.\n6 липня 1937 року Антонич помер. Він захворів на апендицит і після вдалої операції вже мав намір виписуватися з лікарні додому. Але одразу друга важка недуга – запалення легенів – підкосила його навіки.\nСонячного липневого дня сумна процесія відпроваджувала його львівськими вулицями на Яніпський цвинтар. Смерть передчасно забрала поета, – містом творчості якого було оспівування життя.\nТвір на тему: БОГДАН-ІГОР АНТОНИЧ\nКраткое содержание "Безумный день или Женитьба Фигаро" Бомарше\nСкорочено - ЗАПОВІТ - ТАРАС ШЕВЧЕНКО


Вантажі: Казахстан — Польща, Чехія\nхімія в мішках кільк. палет: 40\nСтепногірськ (KZ) — Їглава (CZ), Гюгельсгайм (DE) ~ 5338 км\nРозділ «Пошук вантажів / Вантажі Казахстан — Польща, Чехія». Компанія DELLA™ Вантажні перевезення заснована у лютому 1995 року. Наша місія — зручний та якісний інформаційний сервіс у сфері автомобільних вантажних перевезень Україна — Україна та міжнародних вантажних перевезень. Наш головний пріоритет — актуальність інформації. Дякуємо за цікавість до нашого сервісу, завжди раді бути корисними для Вас!