Ринкова економіка: проблеми моделі методи - BestReferat\nРинкова економіка: проблеми моделі методи\nI. Необхідність переходу від адміністративно-командної до ринкової економіки………….. 4\nII. Моделі переходу до ринкової економіки………………………………………….. 9\n2.1 Ринкова модель для України…………………………………………….. 14\n2.2 Засоби функціонування ринкової економіки………………………… 18\n2.3 Зовнішнє регулювання ринкової економіки………………………….. 18\nIII. Проблеми ринкового реформування економіки……………………………… 20\n3.1 Поняття ринку, умови його формування і розвиту…………………. 20\n3.2 Особливості становлення ринкових відносин в Україні…………… 23\n3.3 Держава в перехідній економіці України…………………………….. 25\n3.4 Сучасна ринкова економічна система…………………………………. 29\nСловник економічних термінів………………………………………………………. 35\nВикористана література……………………………………………………………….. 36\nКонкуренція є значним чинником, якщо\nУ плановій економіці питання конкуренції вирішується знову таки через план держава диктує усім суб’єктам розмір цін на товари та послуги, і тому за таких умов подібні змагання неможливі. Єдиним осередком конкуренції у плановому кругообігу є « чорний ринок », де на відносному рівні існують процеси економічної свободи та вільного вибору. Саме тут, на невизнаному державою ринку, приховане виробництво стало логічним наслідком незацікавленості виробників у інтенсивній і продуктивній праці на офіційних засадах. Це єдине місце, де споживачі отримують при відсутності дефіциту необхідні товари та послуги.\nПринцип третій – автоматизм регулювання. Ринкова економіка є системою надзвичайно важких зв’язків. Кожен суб’єкт економіки користується власним інтересом, приймає власні рішення, що врівноважуються й узгоджуються автоматично. Таке врівноваження та узгодження відбувається завдяки конкуренції та вільному ціноутворенню. Ринкові ціни коливаються. Їх збільшення або зменшення надає виробникам та споживачам найнеобхіднішу інформацію виробництво яких товарів та послуг збільшити, яких – зменшити; які ресурси використати, а які – ні; як розподілити бюджет домогосподарств на різні споживчі витрати; від чого потрібно відмовитись, а що можна спожити в більшій кількості. Ті, хто керуються інформацією, що її надають ціни, і вчасно переорієнтовуються, дістають певні вигоди, інші втрачають майно, капітал і прибутки, банкротують.\nРинкова економіка, без сумніву, має великі переваги. По – перше, в тому, що усі економічні явища та процеси відбуваються на основі свободи вибору, вільної конкуренції та ціноутворення. По – друге, кожен суб’єкт, кожна особа, що приймає участь у плинності процесів ринку, зацікавлений в процесі виробництва, реалізації, обміні, розподілі та споживанні товару або послуги з метою отримання найвищого бажаного ефекту.\nЗвичайно, у економіки є свої недоліки\n— ринок погано реагує на деякі загальнонаціональні і загальнодержавні потреби, наприклад, в освіті, культурі, у фундаментальних дослідженнях, збереженні навколишнього середовища. Ці сфери діяльності не забезпечують приватному бізнесу прибутків, які б відповідали значенню цих сфер у житті суспільства;\n— механізм ринкової конкуренції може спричиняти явища масових банкрутств, безробіття, соціального розшарування суспільства;\n— конкуренція, цей рушійний механізм ринкової економіки, що забезпечує її головні переваги, має тенденцію до затухання. Конкуренції діють такі процеси, як злиття фірм, мета яких – посісти монопольне становище на ринку, як укрупнення підприємств під впливом технологічного процесу.\nКомандно-адміністративна система господарювання функціонує як єдине ціле на основі загального одержавлення економіки та на цій базі централізованого планування усього соціально-економічного життя. Обмін між відомствами здійснюється через розпорядження про матеріальний баланс, а особи, відповідальні за прийняття рішень у центрі, примушують кожну галузь або державне підприємство функціонувати як складову частину єдиного цілого. Підприємства поставляють обумовлену кількість продукції, але їм дозволяється залучати ресурси, особливо трудові, без вимоги зведення до мінімуму витрат або проведення стратегії ефективності витрат у виробництві. Не керуючись ціновими сигналами ринкової економіки, директори підприємств дістають стільки трудових ресурсів, скільки можуть. Одним з результатів цього є оптове утримання робочої сили, яке забезпечує необхідні її запаси для задоволення єдиної мети центральних плануючих органів виробництва фірмою запланованої кількості продукції незалежно від використаних ресурсів. За таких умов на так званому ринку при квазітоварному виробництві панує диктат виробника, а споживачі через відсутність вибору змушені купувати несучасну, неякісну продукцію. В умовах ринкової економіки подібна фірма зазнала б краху через високі витрати на ресурси, що не забезпечують ефективності, а також, під натиском конкурентів, здатних продавати продукцію за цінами, нижчими, ніж у цій завеликій фірмі. Однак будучи захищена від конкуренції, ця фірма з її філіями та підприємствами продовжує функціонувати.\nНавіщо потрібна економічна реформа? Командно-адміністративна система господарювання, яка існувала у недалекому минулому, не відповідала новим вимогам розвитку економіки, стала гальмом реалізації об’єктивних вимог світової економіки. Вона не може бути поліпшена або удосконалена зміною окремих елементів, а потребує перетворень у своїй основі відповідно до вимог нового господарського механізму. А щоб сформувати новий економічний механізм, потрібна радикальна реформа. Командно-адміністративна система господарювання сформувалась за часів, коли економічне зростання йшло за рахунок використання додаткових ресурсів. Типовими умовами тоді були такі, наприклад, коли за п’ять років приріст чисельності працівників у народному господарстві становив 10—11 млн. чол., на 25—З0 відсотків збільшувався видобуток палива і сировини, на 40—50 відсотків зростали капіталовкладення і на 50—60 відсотків збільшувався обсяг основних виробничих фондів. Проте до початку 90-х років економічна ситуація в Україні докорінно змінилась. На одиницю національного доходу витрачалось в З—4 рази більше ресурсів, ніж у країнах ринкової економіки, частка наукоємної продукції в експорті впала до 1 відсотка. Частка екстенсивних факторів в економічному зростанні різко скоротилась, а це зумовило об’єктивну необхідність переведення економіки переважно на інтенсивний шлях розвитку. В той же час у світовому господарстві розгортається новий етап науково-технічної революції\nЯкі ж основні критерії оцінки реальних можливостей економічного устрою в умовах переходу від командно-адміністративної системи господарювання до ринкових відносин? Першим критерієм є визначення ступеня можливості забезпечення підвищення прибутку підприємств за рахунок повнішого використання всіх наявних ресурсів і підвищення конкурентоспроможності продукції, робіт, послуг. Другий критерій — це ступінь спроможності економічного устрою створити умови для підвищення норми прибутку за рахунок удосконалення технічного розвитку суспільного виробництва на основі активізації творчої діяльності з розвитку елементів, які орієнтують на реалізацію у виробництві виявлених можливостей нових наукових розробок, удосконалення технології виробництва, переходу до використання продуктивніших засобів виробництва і кардинального підвищення якості продукції. Третій критерій — ступінь спроможності устрою швидко реагувати на зміни попиту і відповідно до цього здійснювати дії, спрямовані на реструктуризацію економіки. Четвертий критерій — ступінь спроможності забезпечити зростання продуктивності праці за рахунок розвитку подетальної спеціалізації праці та виробництва на основі переходу до широкого використання новітніх, більш продуктивних засобів виробництва, обчислювальної техніки, інтегральних схем, широкої комп’ютеризації та автоматизації, принципово нових ресурсозберігаючих технологій. П’ятий критерій — ступінь ефективності системи виробничого обліку і контролю, направленого на підвищення продуктивності праці за рахунок більш повного використання наявних ресурсів, своєчасного прийняття відповідних коригуючих дій.\nШвейцарія Японія Сполучені Штати Америки Швеція Німеччина Франція Канада\n35760 31490 24740 24740 25560 22490 19970\nДанія Норвегія Сінгапур Фінляндія Велика Британія Гонконг Південна Корея\n26730 25940 19850 19300 18060 18060 7660\nУгорщина Естонія Чехія Росія Польща Україна\n3350 3080 2710 2340 2260 2210\nЛатвія Литва Болгарія Румунія Китай\n2010 1320 1140 1140 490\nПершій групі властиве створення в надрах старої командно-адміністративної системи нових соціальне орієнтованих ринкових відносин. Найхарактернішим є приклад Китаю, де цей процес відзначався тривалою боротьбою серед правлячих кіл за шляхи розвитку, що закінчилася перемогою проринкових сил у керівництві країною. По-перше, у Китаї процес переходу був ретельно теоретично осмислений і розроблений та визначений як тривалий і поетапний, з відпрацюванням Його через соціально-економічні експерименти [щодо форм приватизації, пристосування старої бюрократії до нових умов господарювання, розв’язання проблем зайнятості, залучення іноземного капіталу, розвитку підприємництва тощо). По-друге, перехід провадиться через саму командно-адміністративну систему з урахуванням конкретно-історичного досвіду розвитку країни. Ця система не руйнується, а реформується відповідно до завдань, які ставляться перед нею для здійснення переходу до ринку. По-третє, перехід до ринкових відносин було розпочато з провідної галузі економіки країни — сільського господарства, у якій зайнята основна частина населення, Перелічені заходи дали позитивні результати, варті ретельного вивчення іншими країнами. Подібний шлях розвитку обрали В’єтнам, Монголія та деякі інші країни,\nДругу групу країн відзначає поступовий, еволюційний початок переходу до ринкових відносин через різні експерименти та перетворення, які також розпочинаються в надрах командно-адміністративної системи. На основі підготовленого соціально-економічного середовища, розпочатого розвитку ринкового господарства відбуваються руйнування командно-адміністративної системи і подальший перехід до ринкових відносин. Найхарактернішим є приклад Угорщини, яка розпочала такі перетворення з другої половини 50-х років. Поступове накопичення ринкових елементів дає змогу країні переходити до сучасних форм господарювання без великих соціальних потрясінь і масового зубожіння населення, минаючи історичний період дикого, розбійницького первісного нагромадження капіталу. Цей період у нинішніх країнах розвиненої ринкової економіки тривав у минулому кілька століть. Його головним історичним завданням, з одного боку, було відокремити безпосереднього працівника від засобів виробництва і перетворити його на юридич-но вільного продавця своєї робочої сили, а з іншого — зосередити засоби виробництва і кошти у незначного прошарку великих підприємців. Сьогодні такий спосіб нагромадження загрожує гострою соціальною конфронтацією з усіма можливими в епоху ядерної зброї наслідками.\nТретя група країн обрала шлях шокової терапії», що полягав у застосуванні методів короткострокового струсу суспільства. Такий шлях обрала, наприклад, Польща, де були певні передумови для такого безжалісного експерименту; а саме у країні була поширена ринкова психологія, значною була приватна власність (понад 4/5 орної» землі належало одноосібним господарствам), на чолі держави опинилися сили, яким довіряла і які підтримувала більшість населення. Проте, незважаючи на все це, після короткого шоку країна мусила відмовитись від нього. Ті, хто вдався до цього методу, пішли у відставку, поступившись місцем тим, хто зважає на довгостроковий час творення економічних процесів.\nСвій шлях переходу обрала колишня Чехословаччина, де наприкінці 80-х років відбулася так звана «оксамитова революція». Спираючись на традиції ринкового розвитку, нові й старі методи державного регулювання економікою, кооперування тощо, країна повертається до ринкових відносин цивілізовано. Поділ Її з 1993 р. на дві незалежні країни — Чехію і Словаччину — відбувся так само цивілізовано, як і розподіл серед населення державної власності. Основна маса середніх та великих підприємств через акціонування їх перетворена на корпорації. Дрібні підприємства можуть переходити в індивідуальну власність. Кожний громадянин одержав право на свою рівну частку загальнодержавної власності у формі спеціальних купонів, на які він придбає акції підприємств, що приватизуються. Для того, щоб купони не могли стати предметом купівлі-продажу, спекуляцій, махінацій тощо, розроблено соціальний механізм захисту. До Чехії та Словаччини залучається іноземний капітал на розробленій взаємовигідній правовій основі, створюються спільні з ним фірми й у третіх країнах.\nЛогіка переходу України до соціальне орієнтованого ринкового господарства потребує здійснення державотворення через розбудову політичної незалежності країни та її національної економіки. Проте розробка механізму цього процесу надзвичайно складна, оскільки жодний з перелічених шляхів переходу до ринку не може бути повністю використаний у незалежній Україні. Командно-адміністративна система тут виявилася неспроможною здійснювати глибинні ринкові реформи. Для застосування «шокової терапії» не було відповідних передумов психологічної готовності населення, належної підтримки ним владних структур, соціально-економічної бази тощо,\nВ Україні кількаразово спробували провести шокову так звану лібералізацію цін без створення відповідного ринкового середовища. Це спричинилося до розвалу системи державного управління, розриву господарських зв’язків як усередині країни, так і в країнах близького зарубіжжя, глибокої платіжної кризи, інфляції, розба-лансованості фінансово-кредитних відносин, різкого падіння як виробництва, так і споживання, зубожіння основної маси населення.\nВихід з такого становища полягає тільки у виробленні довгострокової економічної політики переходу до соціальне орієнтованих ринкових відносин, спрямуванні економічних реформ на тісний зв’язок з соціальними гарантіями. Особливого значення для створення багатоукладної економіки набуває посилення економічної ролі держави, утворення сучасного механізму державного регулювання. Україна має ставати на більш реалістичний, цивілізований шлях переходу до ринкових відносин з урахуванням наявних можливостей,\nВідпрацьованими теоретично й на практиці засобами переходу від командно-адміністративної системи господарювання до соціальне орієнтованого ринкового господарства є роздержавлення і приватизація, спрямовані на розвиток багатоукладної економіки та підприємництва, Першочергового розв’язання потребують проблеми оптимальних меж і можливостей державного сектора економіки на сучасному етапі; створення механізму сприяння підприємництву, що виробляє продукцію, розвитку ринкових інфраструктур тощо. Надзвичайно важливою є проблема активного включення у проведення ринкових реформ людей праці як однієї з сторін трикутника держава — праця — підприємництво.\nОдержати уявлення про створювальну економіку можливо лише шляхом визначення її ознак. Основними ознаками економічної системи є форми власності та відповідні їм сектори економіки; співвідношення між державними та ринковими важелями управління всім господарством; рівень економічної та соціальної ефективності суспільного виробництва та ін.\nЕкономічна система розвинених країн з високим рівнем життя являє1 собою замішану економіку. Для змішаної економіки характерне поєднання приватної та державної форм власності, об’єднання плану та ринку, регулювання соціальних проблем та ін. Ця система виникла на початку і остаточно сформувалася у другій половині XX століття.\nТруднощі реформування економіки України збільшуються зв’язку з тим, що існують декілька варіантів змішаної економіки, але до теперішнього часу не визначений варіант, що найбільш припустимий для України.\nЕкономічні системи країн Західної Європи також суттєво відрізняються. Наприклад, у Франції дуже велика роль держави в управлінні виробництвом та в перерозподілі національного доходу. У цій країні близько 50 відсотків власності належить державі. Майже півстоліття Франція здійснює регулювання економіки за допомогою п’ятирічних планів. У Швеції держава менше регулює сферу виробництва, але бере значно більшу участь у перерозподілі національного доходу.\nОсобливості економічної системи, яка створюється в нашій державі, визначені Президентом України так «…наша мета — державно регульована, соціально спрямована ринкова економка». Слід розуміти, що Україна не одночасно створює державно регульовану та соціально орієнтовану економіку. Це дві різні моделі економічної системи, які неможливо разом реалізувати. Державне регулювання — це змішана економіка, головною задачею якої є зростання ефективності суспільного виробництва. Соціальне спрямована економіка — другий, більш прогресивний етап розвитку економічної системи, на якому значно зростає можливість і необхідність вирішення соціальних проблем.\nДля здійснення «нового курсу» президент наполіг прийнятті Конгресом США трьох законів про банки; регулювання сільського господарства; ввідновлення національної промисловості. Ф.Рузвельт своїм указом закрив всі банки для Державної перевірки. Були відкриті тільки ті банки, які не займалися спекуляцією у погоні за надприбутками, і до призводило до розорення дрібних власників.\nВ зв’язку з великим безробіттям серед молоді уряд організував трудові табори, через які пройшли близько 3,3 млн. молодих американців. Вони будувати дороги, мости, садили дерева та ін.\nЗа допомогою централізованого державного управління відновилася економіка Німеччини у післявоєнний період. Програма відновлення економіки була розроблена міністром народного господарства Л. Едвардом. Ось що він писав у своїй книзі «Добробут для всіх» «Перший індустріальний план, який був вироблений на основі Потсдамських угод від 2 серпня 1945 року, намагався звести обсяг німецької промисловості до рівня, який склав 50—55 відсотків рівня 1938 р. або приблизно 65 відсотків рівня 1936 р. …Другий економічний план, який був введений англійським і американським управліннями для їх зон окупації 29 серпня 1947 р., давав право відновлювати свою промисловість у повному обсязі 1936 р….». Недивлячись на те, що з Німеччини примусово вивозилися вугілля, ліс та інші ресурси, в яких вона мала велику потребу, планування економіки привело до зростання виробництва.\nЦентралізоване командне управління економікою використовувалося для відновлення народного господарства і в інших державах Західної Європи. У Франції з 1945 р. до кінця 60-х рр. застосовувалися обов’язкові для підприємств плани. Перший план, що був прийнятий у 1945 р., визначав обсяг виробництва сталі у тоннах, електроенергії в кіловат-годинах і т. п., а також ціни на всі вироби та систему контролю над ними.\nСвітовий досвід виробив три основні види моделей переходу до ринкової економіки еволюційну, «шокової терапії», жорсткого регулювання.\nМетод «шокової терапії» — швидка зміна планових економічних відносин ринковими — не може бути застосований, оскільки для цього потрібна величезна створю вальна робота по перетворенню продуктивних сил, створенню інфраструктури ринку, зміні надбудови та ін. Досвід країн СНД та інших держав переконливо показав, що «шокова терапія» успішно лише руйнує існуючу економічну систему і неминуче призводить до спаду виробництва, різкого погіршення життя населення, зростання безробіття і т. п. Нова економічна система раптово не створюється. Чим більше руйнувань відбувається у перехідний період, тим більше часу потрібно для створення нової економічної системи. Іншими словами, «шокова терапія» робить неминучим еволюційний шлях побудови змішаної економіки, для якого потрібні десятиліття, а можливо, і більше століття.\n— використання різноманітних форм господарювання, включаючи\n— звуження сфери директивного планування за рахунок посилення ринкового регулювання;\n— проведення відкритої зовнішньоекономічної політики; розмежування функцій центральних та місцевих органів, розширення господарської самостійності підприємств.\nБуло змінено уявлення про взаємодію плану та ринку. Нова інтерпретація взаємодії плану та ринку полягає у такому\n— ця проблема становить собою ядро реформи;\n— процес поєднання плану та ринку в єдиний механізм вимагає порівняно довготривалого періоду;\n— головними формами поєднання плану та ринку є директивне планування та ринкове регулювання;\n— форми поєднання плану та ринку повинні постійно вдосконалюватися;\nНа другому етапі реформ прийнято рішення про посилення централізації управління економікою. Зокрема ставиться задача підвищити роль директивного плану.\nВодночас обов’язково слід мати на увазі, що загальні закономірності для перехідної економіки неоднаково виявляються в різних умовах, скажімо, в умовах східної та західної цивілізації.\nЗакономірністю перехідної економіки є нестабільність і нестійкість, оскільки в її основі лежать суперечності старих і нових форм господарювання, що призводить до швидких якісних змін в економічному і соціальному житті суспільства. У зв’язку з цим треба передбачати альтернативні шляхи її розвитку. Потенційно існує широкий спектр перспектив від повернення у певній формі до авторитарно-бюрократичної системи і до постіндустріального суспільства; від корумпованої тіньової економіки до право ліберальних, заснованих на приватній власності систем. Слід ураховувати і те, що альтернативність має певні межі, які зумовлені об’єктивними і суб’єктивними чинниками. Серед багатьох варіантів є оптимальний для тієї чи іншої країни. Критерієм цього вибору є як загальні тенденції розвитку світової цивілізації, так і врахування реальних ресурсів, національних особливостей, історичних традицій, географічного та геополітичного положення. Отже, формувати економічну стратегію, спрямовану на побудову певної моделі ринкової економіки, слід, спираючись на перелічені чинники.\nОсобливістю економіки України є те, що перед початком ринкових трансформацій вона являла собою адміністративно-командний тип, де домінував тотальний монополізм власності, централізовано-дирекретного прийняття рішень і технологічний монополізм. Було багато підприємств, які виробляли 60-100 відсотків певного виду продукції. Така монополія не є ринковою. Вона не передбачає конкуренції, ринкових відносин, робить господарюючим суб’єктом систему державних установ, а підприємства виконують лише виробничі функції.\nСтворення достатньої кількості підприємств в Україні, які б формували конкурентне середовище, може здійснюватися двома шляхами реформуванням існуючих підприємств і створення нових. Перший шлях передбачає демонополізацію; роздержавлення і приватизацію; залучення вітчизняних та іноземних інвестицій для структурної перебудови підприємств; диверсифікацію. Другий шлях ставить за мету сприяння розвитку малого та середнього бізнесу; залучення вітчизняних та іноземних інвестицій для створення нових підприємств, а також реструктуризації застарілих, тих, які потребують повного оновлення.\nПоширене гасло «повну свободу переміщенню капіталів, товарів, людей» — не тільки популістське, а й некоректне. Хто може сьогодні назвати таку країну, де це гасло було втілене в життя? Кожна країна, вступаючи в економічні відносини з іншими країнами, прагне якомога повніше реалізувати свої інтереси. Саме тому вона вводить квоти, ліцензії, митні бар’єри щодо іноземних товаровиробників. Відповідна політика провадиться щодо міграції робочої сили. Адже кожному зрозуміло, якщо дешева робоча сила рине в країну без будь-яких обмежень, то це, з одного боку, зменшить купівельну спроможність національного ринку країни, оскільки знизиться платоспроможність зайнятих у галузях, куди увіллється ця робоча сила, а з іншого — призведе до соціальних загострень у країні, через те що зменшиться заробітна плата, частина працівників взагалі перейде до розряду безробітних.\nДосвід перехідного періоду постсоціалістичних країн, у тому числі України, свідчить шлях до ринку в «стихійному режимі», самопливом — не тільки не ефективний, а й призводить до надзвичайно великих втрат у всіх сферах життя, відкидає суспільство назад на десятки років.\nСлід також ураховувати, що ринок не можна побудувати, скажімо, за шведським, американським або ще якимось зразком. Він є невід’ємним елементом економіки. Ринкові відносини у Японії, Італії, Бразилії, Алжирі різні. Характерними рисами сучасного розвиненого ринку є висока організованість, інтелектуальне кадрове забезпечення його інституцій, науково обґрунтовані правові засади.\nОсновні засоби функціонування ринкової економіки є принципи\nПримату споживача з’являється особливий вид відповідальності перед споживачем, і споживач диктує свою волю, бажання, смак виробнику;\nРинкового ціноутворення ціна на ринку формується в результаті торгу продавця і покупця, взаємодії попиту і пропозиції;\nВідкритості економіки господарські організації і підприємці мають право здійснювати зовнішньоекономічні операції при виконанні певних умов та обмежень.\nВсе це є свідченням того, що висока ефективність економічної системи не може бути в сучасних умовах досягнута суто ринковим її регулюванням. Необхідний додатковий механізм. І таким додатковим механізмом, як показує досвід країн з розвинутими ринковими економіками, має бути державне регулювання зовнішніх ефектів. Таким чином, в економіці вільної конкуренції держава виконує принаймні дві функції — регулювання екологічних і соціальних процесів ( зовнішніх ефектів) і забезпечення населення суспільними товарами. Якщо додати ще одну функцію — забезпечення економіки необхідною кількістю грошей ( на що ринок теж нездатний), то отримаємо повний механізм регулювання економіки вільного підприємництва. Див. схему.\nВиділяється в цьому механізмі два провідні блоки — вільний ринок і держава. Економічна діяльність держави полягає в тому, щоб доповнити ринок, вирішувати ті проблеми, перед якими він пасує.\nЗ давніх часів ринок визначали як місце (ринкова площа), де здійснюється купівля або продаж товарів. Ось чому у багатьох слово “ринок” асоціюється з базаром – місцем обміну вироблених благ. Це вірно лише частково. Ринок – поняття більш широке і містке. Це і магазини, універмаги, універсами, різні палатки, де купуються продукти харчування, одяг, взуття, товари щоденного вжитку. Є ринки, на яких продаються і купуються цінні папери (акції, облігації), — фондові біржі. На товарних біржах, де пропонуються товари (зерно, цукор, цемент) за стандартними якісними показниками, покупці та продавці вступають у конкретні відносини. Два учасники або більше беруть на себе юридичні зобов’язання, якими визначаються їхні дії та відповідальність. Ці та інші відносини між продавцями і покупцями з приводу існуючих та потенційних товарів утворюють ринки.\nЯкщо ж рівноваги між попитом і пропозицією немає, то ринок через такий його інструмент, як ціна, впливає і на виробництво. Недостатня кількість якихось споживних вартостей на ринку призводить до підвищення на них цін і навпаки. Це, в свою чергу, впливає на виробництво зумовлює його розширення або зменшення. Отже, економіка, що функціонує в ринкових умовах, розвивається за ринковими законами вартості, попиту і пропозиції, середнього прибутку та ін. Ось чому, будуючи ринкову економіку, не можна взяти з собою “хороші” закони і закономірності (наприклад, якісні товари, широкий асортимент їх) і позбавитись “поганих” (безробіття, банкрутство).\nПоняття “вільний ринок” має нести зовсім інший зміст надання права вільного вибору споживачеві того чи іншого блага у межах доходів, якими володіє населення, і рівня цін, що склалися. Це має забезпечити по-перше, незалежність економічного суб’єкта від владних структур та їхніх чиновників, по-друге, вільний вибір товару, по-третє, диктат на ринку споживача, а не виробника.\nДосвід розвинених країн, а також нашої країни, країн, що нехтували ринковими відносинами, довів модель без ринкової економіки безперспективна, вона придушує інтереси людей, паралізує всіляку ініціативу, сповільнює економічний і соціальний розвиток. Ринок є одним з найбільших досягнень цивілізації, загальноекономічним явищем, характерним для будь-якого способу виробництва, де діють закони товарного господарства.\nРинкові відносини динамічні, вони несуть в собі не тільки генетичну пам’ять економічних перетворень, здійснених людством, а й особливості історичних, економічних, природничих, соціально-політичних, національних, культурних та інших умов розвитку різних країн. Реальний стан цих умов визначає ступінь розвитку ринкових відносин. У зв’язку з цим характер ринку і ринковий механізм мотивація праці, критерії ефективності, ступінь розвитку банківсько-кредитної системи, організація та методи регулювання – у різних країнах мають значні відмінності.\nОтже, ринок є складним утворенням, що являє собою, з одного боку, сферу обміну, сукупність процесів купівлі-продажу, які здійснюють збалансування за рахунок цін, а з іншого – забезпечує зв’язок між виробництвом і споживанням, безперервність процесу відтворення, його цілісність. Побудувати сучасний ринок означає привести в дію економічні інтереси людей, стимули виробництва, прискорити економічне зростання, вивести країну на рівень сучасних досягнень науково-технічного і культурного розвитку.\nДля того, щоб у нашій країні була побудована ринкова економіка, функціонував реальний ринок, який виконував би притаманні йому функції, мають бути відтворені передумови, випробувані світовою практикою. До них належать\nПо-третє, конкуренція, яка надає усім суб’єктам господарювання можливість вільної підприємницької діяльності свободи вибору покупців, постачальників, будь-яких контрагентів, примушує підприємців застосовувати найпередовішу техніку і технологію, сприяючи цим зменшенню витрат виробництва, підвищенню ефективності економіки;\nПісля 1917 р. Протягом майже 70 років країна йшла шляхом розвитку економіки, який ігнорував ринок, вважаючи його рудиментом, що має віджити у всьому світі. Результат відомий створено суспільство з низькою ефективністю виробництва і відсталим рівнем життя людей, загальним одержавленням і монополізованою, негнучкою економікою, підпорядкуванням особистих і колективних інтересів відомчим, відсутністю демократичних інститутів.\nНевіддільним інститутом ринку є вільні ціни, за допомогою яких в умовах конкурентного середовища здійснюється еквівалентний обмін, а отже, реалізуються інтереси продавця і покупця, відтворюється рівновага в економіці. Проте це класичне положення економічної теорії діє лише при наявності відповідних інших ринкових умов демонополізації сфер розподілу, обміну і виробництва, наявності різних форм господарювання, великих, середніх, малих підприємств, які управляються не з єдиного центру, а самостійними товаровиробниками. У нас усіх цих передумов поки що немає в розвиненому вигляді.\nСтворення ринкової інфраструктури відбувається повільно, з великими відхиленнями. Товарних бірж, наприклад, у нас засновано більше, ніж у США або в будь-якій іншій країні. І це зрозуміло не так просто за короткий час перейти після стількох років життя в умовах командно-розподільчої економіки до системи координат, де діють закони ринку, немає такого втручання в економіку з боку держави. Проте процес формування ринкової інфраструктури відбувається, його треба прискорювати. Набувають досвіду і кадри, що працюють в інститутах ринку.\nПозитивний вплив на перехідні процеси роблять і загальносвітові вихідні тенденції до демократизації суспільства і держави, правової і політичної стабільності, поетапності переходу до ринку, приватизації, інвестиційного процесу, зовнішньоекономічних зв’язків. Теорія перехідної економіки вважає обох груп тенденцій руху (основні і вихідні) до РЕС як загальносвітовий імператив. Їхня реалізація здійснюється, відповідно, у специфічних формах у кожній країні.\nВ Україні відбуваються одночасно і тому повільно але всі процеси системної трансформації — правові, ідеологічні, політичні, соціальні, економічні. Тому особливу актуальність представляє одночасність розвитку демократичної держави і ринкової трансформації. Становлення демократичної, правової і соціальної держави в Україні підсилює концентрацію її визначального впливу на ринкову трансформацію у виді державного регулювання перехідної економіки України (ДРПЕУ).\nЕкономічна необхідність ДРПЕУ обумовлюється як перехідними процесами, так і конституційно з метою переходу від адміністративно-командної до ринкового соціально орієнтованій економіці. Саме цим визначається специфіка багатогранної необхідності ДРПЕУ. Насамперед , вона складається в одночасності розвитку демократичного ГРПЭУ і ринкової економіки як реального базису демократичного суспільства в довгостроковій перспективі. Але в короткостроковому періоді становлення ДРПЕУ значно випереджає становлення ринкової економіки, тому що саме воно об’єктивно і є головною рушійною силою переходу до РЕС.\nДалі, ця специфіка вже проявилася в повільному (у зв’язку з відсутністю передумов) здійсненні за посередництвом ДРПЕУ загальних тенденцій переходу до ринку. І, зрештою , специфіка всебічної необхідності ДРПЕУ в тім, що не ринкова економіка його детермінує (що характерно для передових країн), а навпаки, саме воно сприяє і забезпечує рух перехідної економіки в напрямки становлення РЕС в Україні.\nФункціональна підсистема ДРПЕУ органічно зв’язана з його концептуальною й інституційною підсистемами. Вона «убудована» у господарський механізм і служить його науково регулюючим макрокомпонентом.\nЇї складені державна власність, державна економічна влада, економічна еліта, державний апарат і, особливо , державна економічна політика як універсальна форма ДРПЕУ.\nДРПЕУ як процес — це двоєдина трансформація\n2) планові керування адміністративно-командної економіки в державне регулювання перехідної економіки. Завдяки використанню вихідних форм ДРПЕУ — законодавчої, виконавчої і судовий — уже на першому стартовому етапі цього процесу (1992-1995 р.) була досягнута його головна мета — радикальне зрушення від адміністративно-командної економіки до перехідного лібералізація цін, роздержавлення, приватизація, початок створення конкурентного середовища, масова поява підприємств, формування національного ринку.\nНа другому етапі процесу ДРПЕУ (1996-2000 р.) з’явилася нова його мета — завершення формування системи державного регулювання. Цьому сприяли такі фундаментальні нововведення прийняття\nКонституції України, у якій була конституційно закріплена універсальна форма ДРПЕУ — державна економічна політика (і її основні форми) і довершена грошова реформа з переходом до національної валюти — гривні.\nНа сучасному етапі процесу ДРПЕУ (почався в 2000 р.) висувається його кінцева мета якісне перетворення перехідної в ринкову економіку України. Тому відбувається ДРПЕУ на рівнях мікро-, мезо-, макро- і мегаекономіки.\nПозитивну роль у розвитку ДРПЕУ на мікрорівні зіграв закон України «Про державну підтримку малого підприємництва», прийнятий 22 листопада 2000 року. По цього недостатньо. Сьогодні розвиток підприємницької діяльності стримує велика кількість державних інститутів, що регулюють її 32 міністерства і відомства видають ліцензії на різні види діяльності («Урядовий кур’єр», 25 лютого 2000 р.). Ще більше державних установ, що регулюють підприємництво 88 законів, 218 президентських указів і понад 90 урядові постанови (там же). Тому в Україні на кінець 2000 р. нараховувалося всього 138 тис. малих підприємств, у яких зайнято 1,2 млн. чоловік, чи 8 відсотків працюючих громадян (там же). Тобто головна задача — стимулювання малого бізнесу державним регулюванням поки, далеко не виконується.\nДРПЕУ на регіональному (мезо) рівні також, на жаль, далеко не конструктивно регіони розділені на прибуткові і дотаційні. Ця обставина стримує творчий пошук резервів зростання других і темпи економічного росту перших. На макрорівні ДРПЕУ залишається головним державним регулятором. Воно реалізується за посередництвом державної економічної політики і її форм фінансової, цінової, інвестиційної і податкової політики (Конституція України. Стаття 116). Разом з тим, воно здійснюється за допомогою наукового прогнозування, стратегічного планування, загальнодержавного програмування економіки, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України.\nІсторичні задачі ДРПЕУ на макрорівні\n2) систематичне керування державними підприємствами, «природними монополіями», державною власністю і державним сектором у цілому;\n5) у сфері зовнішньоекономічних зв’язків (мегаекономіка) інтеграція\nеволюцією ринкової економіки. Вона «рухається» у напрямки реалізації демократично-правової і соціально-орієнтованій моделі ДРПЕУ. Основними складовими процесу становлення ДРПЕУ є\nсередовища, національного ринку і зовнішньоекономічних зв’язків як об’єктів\nДемократизація державних інститутів і установ ДРПЕУ вимагає демократизації державної економічної влади. Тотальне адміністративне використання державної власності трансформується в демократичне керування власністю як умовою розвитку національного ринку, реалізації інтересів підприємців, населення і ринкової трансформації в цілому. Так, наприклад, демократизація державної економічної влади спостерігається в державній економічній політиці, що направляється на економічне співробітництво з Росією як необхідний і плідний компонент європейської інтеграції України. Далі, ця демократизація економічної еліти, що виникла в перші роки ринкових реформ і складалася переважно з кланово-олигархічних угруповань. Вона поступово змінюється замість одіозних олігархів, що небачено збагатилися і підкорили власним інтересам долю країни, авторитетну силу набирає Союз промисловців і підприємців. І, нарешті, це правова демократизація середнього і малого бізнесу шляхом легалізації тіньового сектора. Він складається 1) з легальної діяльності юридичних і фізичних осіб, зв’язаної з одержанням прибутків, з яких чи частково цілком не платяться податки; 2) з нелегального виконання робіт, послуг, що забороняються законом. Як доводить світова і вітчизняна практика, проблема тіньової економіки зважується саме завдяки демократизації держрегулювання. Його можна досягти 1) зниженням загальної суми податків і їхньої кількості; 2) збільшенням державних інвестицій і робочих місць; 3) розширенням послуг населенню; 4) підвищенням свідомості і моральності підприємців. Дебюрокрагазація державного апарата ДРПЕУ є життєвою необхідністю для становлення РЭС. За даними закордонного дослідження індекс якості мікро- і макрокерування в Україні майже вдвічі нижче в порівнянні з Угорщиною і Словенією. Але частота і розмір податку у виді хабара були майже удвічі великими порівняно з Угорщиною і Словенією (Тransiechen, 1999, XІІ, 7-8).\nОчевидні і такі аномалії корпоративного менеджменту, як неможливість реструктурувати деякі компанії (не повертають дотації і кредити), помилкове інвестування, нездатність реалізувати високоякісні проекти. Тільки десь на 40 відсотків реалізуються закони і постанови, і це відбувається в той час, як інституціональна складова особливо актуальна в якісній динаміці перехідних процесів. На жаль і кількість службовців тільки центральних органів виконавчої влади в Україні збільшилася з 1994 по 1999 рік з 145,8 тисяч до 180,6 тисяч («Вісті», 2 червня 2000 року). Мова йде про те, щоб зменшувати кількісно і трансформувати якісно бюрократію в сучасний клас цивілізованих менеджерів, розуміючих власну залежність від громадянина, населення, країни і її історичної долі.\nДецентралізація (дерегулювання) ДРПЕУ здобуває характер східчастого процесу, обумовленого еволюцією перехідної економіки. Це стосується малого і середнього підприємництва, корпоративного сектора, акціонерних товариств із частковою участю держави, значної частини і державних підприємств, що вже акціоновані, національного ринку. Даний процес поступово охоплює і невиробничу сферу, особливо утворення й охорона здоров’я. Приклад і досвід центру в цьому відношенні поступово застосовують і місцеві адміністрації. Отже, децентралізація (дерегулювання), дебюрократизація державного апарата і демократизація державних інститутів і установ є, з одного боку, факторами розвитку цивілізованих ринкових відносин, а з іншого боку — індикаторами реформування перехідної економіки України до РЕС.\nДРПЕУ як результат розглядається в якісному і кількісному аспектах. Якісний аспект складається в становленні ДРПЕУ і його універсальної форми — державної економічної політики. Вони починають виконувати власні функції захист прав власності, створення національного ринку і конкурентного середовища, забезпечення рівних умов конкуренції, прийняття простих і якісних законів, керування державною власністю. Одночасно зменшується безпосереднє втручання держави в справи бізнесу, воно не керує реальним сектором і торгівлею.\nАнтиподом централізовано-командній економіці виступає ринкова економіка. Порівняно з попередніми системами ринкова економіка виявилась найбільш гнучкою вона здатна перебудо-вуватися, пристосовуватися до змін внутрішніх і зовнішніх умов.\n3 другої половини XX ст., коли широко розгорнулася НТР істали швидко розвиватися виробнича і соціальна інфраструкту-ри, почали змінюватися форми господарської діяльності та економічні зв’язки між господарюючими суб’єктами. Істотних зміннабуває господарський механізм.\nДругий елемент — економічна відокремленість товаровиробників, яка обумовлена приватною або змішаними формами властивості на базі корпоративного управління виробничими суб’єктами.\nЧетвертий елемент — формування інфраструктури ринку, її скла-дові за своїм призначенням мають сприяти ефективній організації виробництва комерційні банки, брокерські фірми, інвестиційні компанії, біржі, підприємства оптової та роздрібної торгівлі.\nП’ятим важливим елементом ринкової економіки є ціни. Вони можуть бути предметом особливого дослідження. Проте зроби-мо два зауваження. Перше — ціни складаються в результаті спів-відношення попиту і пропозиції, що коливається в залежності від поточної кон’юнктури. Друге — ціни визначають сферу дії рин-кових відносин обміну у відповідних географічних межах.\nМеханізм функціонування ринкової економіки мас складну структуру і охоплює усі сфери господарського житія. Ця еко-номічна структура обумовлюється\nструктурою товаровиробників (державні, орендні, коопера-тивні, приватні підприємства, підприємства індивідуальноїтрудової діяльності), яка залежить від питомої ваги тої чи ін-шої форми господарюючих суб’єктів;\nМожна систематизувати основні риси та визначити відмінності системи вільного (чистого) ринку від сучасної ринкової системи\nОтже, у широкому розумінні ринок означає певний спосіб організації економічного життя, в якому необхідно реформувати деякі галузі ринкового господарства України, а саме\n— самостійність учасників економічного процесу;\n— комерційний характер їхньої взаємодії;\n— суперництво (конкуренція) господарюючих суб’єктів;\n— формування економічних пропорцій під впливом динаміки цін та конкурентної боротьби;\nРоль ринку у суспільному виробництві зводиться до наступного\n— давати сигнал виробництву за допомогою обернених “первинних” зв’язків що, в якому обсязі і у якій структурі треба виробляти;\n— врівноважувати попит і пропозицію, забезпечувати збалансованість економіки;\n— диференціювати товаровиробників у відповідності з ефективністю їх праці і направленістю на покриття ринкового попиту;\nНайважливішим атрибутом ринкової реформи господарювання є ринок. Його часто визначають як сферу обміну, у якій здійснюються угоди купівлі і продажу товарів і послуг. Також можна виділити ще одне розуміння ринку — як форми організації і функціонування економічних зв’язків господарюючих суб’єктів, що ґрунтуються на принципах вільної купівлі-продажу, як суспільної форми функціонування економіки, за якої забезпечується взаємодія виробництва і споживання, прямий і зворотній вплив на виробництва і споживання.\nОб’єктивними умовами існування і реформування ринку є товарне виробництво – основа ринкової економіки, суспільний поділ праці, економічна відокремленість виробників, базою якої є економічна конкуренція між відокремленими, самобутніми суб’єктами господарювання. Існування відповідної структури та інфраструктури, стійкої фінансової і грошової систем, наявність правової бази, що сприяє створенню і постійному відновленню відповідного ринкового середовища і психологічного клімату.\nЩодо реформування українського ринку, то її розглядають з різних точок зору, що пов’язано зі складною системою господарських відносин. Залежно від економічного призначення розрізняють ринок ресурсів ( засобів виробництва), ринок продуктів(предметів споживання),ринок праці(робочої сили) та ринок капіталів (грошовий).\nСтруктура ринку з точки зору територіального підходу являє собою внутрішній ринок — місцевий, регіональний, національний, зовнішній ринок — транснаціональний та світовий.\nЗ урахуванням конкретних видів товарів і послуг виділяють ринок спеціалізованих товарів(промислових, продовольчих, комп’ютерів, бавовни, цукру та ін.) та ринок спеціалізованих послуг(страхування, консультативні послуги тощо).\nСвої функції ринок виконує через розгалужену інфраструктуру товарні, фондові та валютні біржі, торгово — збутові фірми, банки тощо. Між ступенем розвитку ринку та його інфраструктурою існує пряма залежність — чим більше розвинута інфраструктура, тим розвинуті ший ринок.\nКонкуренція, а також вільне ціноутворення — необхідні інститути ринку, не можуть функціонувати через відсутність бірж, інформаційно-комерційних, оптових та постачальницькі організацій, пунктів прокату, культури введення ринкової економіки. Відсутність ведення культури ринкової економіки пов’язане з нестачею досвіду роботи і кадрів.\n8. Гуревичев М.М. „Основы экономической теории”. Учебное пособие,. – Харьков НТУ „ХПИ”, 2003.\n9. Економічний словник-довідник. //Укл. М.А. Сіроштан, Г.М. Григорян, Л.М. Сєдова, І.С. Зайцева, С.В. Лукашев, О.О. Пономаренко. ¾Харків РВВ ХДЕУ, 1999.


ᐷ Цікаві місця в Карпатах • Найкрасивіші місця Карпат - Над Фермою\nМальовничі Карпати зачаровують не лише своєю красою, а й унікальністю історичних пам’яток, що були створенні природою мільйони років тому. В село Бубнище щороку приїжджають тисячі туристів з різних куточків України та світу, щоб на власні очі побачити унікальний скельний ансамбль з неймовірною енергетикою — Скелі Довбуша неподалік Яремча. Історія скель бере свій початок десятки мільйонів ... »\nВ Карпати їдуть, щоб відпочити та насолодитись неповторною природою, яка хоч і була змінена людьми, проте все ще зберігає свою величність впродовж століть. Проте якщо вам не до вподоби забудований Буковель чи інші місцини, до яких надто сильно доклали руку люди, пропонуємо відвідати Національний природний заповідник “Гуцульщина”. Це унікальне місце, на величезній території якого розташували ... »\nПилипець пропонує відпочинок у будь-який сезон: влітку — неймовірні туристичні маршрути та цікаві фестивалі, а взимку — гірськолижний курорт. Незалежно від того, коли ви приїдете відпочивати, Пилипець залишиться у вашій пам’яті надовго. Параплани, неформальний фестиваль на Івана Купала, гірськолижні траси і видатні туристичні об’єкти — все це та багато іншого ви зможете побачити в найкрасивішій ... »\nЙого називають діамантом Карпат і вважають однією з найпрекрасніших пам’яток України. Водоспад Труфанець – справжня гордість, творіння природи, яке можуть споглядати гості прекрасного Закарпатського краю. Вода проходить досить тривалий шлях, перед тим, як показатися туристам у вигляді, який спадає вниз потоку. Водоспад є найвищим в Закарпатті, його висота становить 36 метрів. Дивовижне видовище, доступне для ... »\nКожен любить гори: хтось мріє там побувати, а хтось — повернутись. І це не дивно, адже природа зачаровує своєю величністю, а природні та архітектурні пам’ятки не дають забути чудові дні відпочинку. Цікаві місця Карпат захоплюють і кличуть назад, особливо коли наступають сірі будні у душному мегаполісі. Хочеться вдихнути свіже гірське повітря, відчути приємний біль в ногах після походу та насолодитись трав’яним чаєм на вершині однієї з гір. Про це мріють й ті, хто лише чув про гірський відпочинок від друзів чи знайомих. Ми зібрали найкрасивіші місця в Карпатах та на Закарпатті, якими поділимось з вами. А ви мерщій збирайте валізи та відправляйтесь у подорож, що змінить ваше життя.\nЧи є цікаві пам’ятки в близькій відстані від котеджів?\nПроживаючи в дерев’яних котеджах в Карпатах “Над Фермою” можете бути впевнені, що вам пощастило із вдалим місцезнаходженням. Будиночки частково знаходяться на Боржавському гірському хребті, де розташовуються цікаві місця в Карпатах: гірські вершини, озера та притулок для ведмедів. Тут буде цікаво як наодинці з природою, так і великою сімейною чи дружньою компанією.\nУнікальність цього регіону України в тому, що він дарує масу емоцій, які відкладаються в серці та довго гріють його. Окрім цього ви можете відчути українську автентичність, поспілкуватись із місцевими жителями та змінити ставлення до власного життя.\nМи розповімо що подивитись в Карпатах у місцевості, де знаходяться наші дерев’яні будиночки для відпочинку. І повірте, ви будете вражені тим, що побачите!\nЯкі найцікавіші місця в Карпатах?\nВеликий Верх є однією з найвищих вершин гірського хребта Боржавської полонини. Ідеально підходить для туристів, що полюбляють піші походи. Близько від локації знаходяться Синевир та Шипіт, до яких можна прокласти маршрут, щоб встигнути побачити всі красиві місця в Карпатах.\nОзеро Синевир вважають одним із найзагадковіших та містичних місць у Західній Україні. Місцина оповита легендами, а неймовірно красиві краєвиди змушують затамувати подих та об’єднатись з природою.\nГора Гемба (Гимба) ще одна популярна вершина хребта Боржава, яку щорічно відвідують тисячі туристів. Піднятись на гору можна самостійно або за допомогою канатної дороги. Для зимового відпочинку тут облаштована гірськолижна траса, яка підійде і новачкам, і справжнім професіоналам.\nВодоспад Шипіт називають одним із неофіційних семи чудес України, що не дивно, адже побачити водоспад приїжджають навіть туристи з інших країн. Місце також оповите легендами, а закривши очі та прислухавшись, можна почути той самий шепіт гірських вод. Хто знає, що він “розповість” саме вам.\nЦентр реабілітації бурих ведмедів унікальне та доволі незвичне місце, яке вразить кожного, хто тут побуває. Ведмедів врятували з місць, де поводження з ними було особливо жорстоке. Проте людська турбота та гарні умови допомогли пухнастим тваринкам реабілітуватись.\nЧому варто відвідати саме ці локації?\nПриїхавши в Карпати, цікаві місця з нашого списку варто відвідати, щоб відчути всю величність гір та дізнатись щось нове. Кожен з об’єктів розташований таким чином, що добратись до нього, гостюючи в наших будинках — не складе проблем. Обравши правильний маршрут вам вдасться відвідати одразу декілька природних пам’яток.\nПроживаючи в комфортних котеджах “Над Фермою” у вас буде можливість відпочити та побачити місця, які будуть зігрівати вас цілий рік до наступної подорожі.


Проблеми, досвід, перспективи охорони праці в Україні. Реферат – Освіта.UA\nПроблеми, досвід, перспективи охорони праці в Україні. Реферат\nУ 1994-1995 рр. В Україні були розроблені і, в основному, виконані перші Національна галузеві, регіональні і виробничі програми поліпшення стану умов, безпеки праці і виробничого середовища\nВідставання від світових досягнень на 15-20 років вітчизняної науки з питань охорони праці.\nЗростання в 5-8 разів рівня виробничого травматизму порівняно з такими же показниками в інших промислово-розвинених країнах.\nПеревищення майже в 2 рази в розрахунку на одного працюючого виплат на пільги і компенсації за роботу в шкідливих умовах над витратами на профілактику нещасних випадків і професійних захворювань.\nВ 1992 р. Україна прийняла Закон «Про охорону праці».\nстворено Національну раду з питань безпечної життєдіяльності населення при Кабінеті Міністрів України. Вона розробляє та здійснює заходи щодо створення цілісної системи державного управління охороною життя людей на виробництві, організовує контроль за виконанням відповідних законодавчих актів і рішень Уряду України, координує діяльність центральних і місцевих органів виконавчої влади з цих проблем;\nстворено Державний комітет по нагляду за охороною праці, якому передано від профспілок державний нагляд за дотриманням законодавства про охорону життя і здоров'я працівників в усьому народному господарстві, доручено комплексне управління охороною праці на державному рівні.\nУ 1994-1995 рр. В Україні були розроблені і, в основному, виконані перші Національна галузеві, регіональні і виробничі програми поліпшення стану умов, безпеки праці і виробничого середовища.\nФінансування програм здійснювалось із спеціально створених відповідних фондів охорони праці. Такі фонди були запроваджені Законом «Про охорону праці» вперше. Зазначені фонди певною мірою стали економічною основою для поліпшення стану безпеки і гігієни праці.\nСтворено Національний науково-інформаційний і навчальний центр охорони праці, виходить щомісячний науково-виробничий журнал «Охорона праці». Завершується створення єдиної автоматизованої інформаційної системи охорони праці, яка спрямована на підвищення ефективності управління охороною праці в масштабі всієї країни.\nНезадовільний стан охорони праці важким тягарем лягає на економіку підприємств, організацій, всієї держави. Щорічно майже 17 000 осіб стають інвалідами внаслідок травм і профзахворювань. Чисельність пенсіонерів по трудовому каліцтву торік перевищила 150 000, а пенсіонерів у зв'язку з втратою годувальника внаслідок нещасного випадку - 50 000 осіб. Загальна сума витрат на фінансування пільгових професійних пенсій і пенсії по трудовому каліцтву, відшкодування шкоди потерпілим на виробництві та інших витрат, пов'язання з цим, сьогодні становить від 10-15 відсотків фонду оплати праці в промисловості, а в окремих галузях і регіонах - від 15-30 відсотків. Особливо гостро ці проблеми відчуваються на підприємствах галузей з високим рівнем професійного ризику.\nПріоритети в роботі з охорони праці, як і раніше, спрямовані не на здійснення профілактичних заходів, а на надання різних компенсацій та пільг. У значній мірі це пов'язано не страховим характером механізму соціального захисту від професійних ризиків, а також із відсутністю організаційного зв'язку меж системами охорони праці і соціального страхування.\nввести такий механізм управління охороною праці, коли роботодавцям буде економічно не вигідно мати шкідливі і небезпечні умови виробництва (встановлення диференційованих страхових тарифів залежно від стану охорони праці на підприємствах).\nЗабезпечити надійне фінансування витрат, пов’язаних з виплатою компенсацій працівникам при втраті працездатності, а також пенсій по інвалідності і у випадку смерті годувальника.\nДо основних напрямів діяльності МОП належать: участь у міжнародно-правовому регулюванні праці шляхом розроблення та ухвалення нормативних актів (конвенцій і рекомендацій) з питань умов праці і життя працівників.\nРозроблення та здійснення міжнародних цільових програм, спрямованих на вирішення важливих соціально-трудових проблем (зайнятість, умови праці та ін.).\nЗакон України «Про охорону праці» прийнято Верховною Радою України 14 жовтня 1992 року.\nВін визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на охорону їх життя і здоров'я.\nВін регулює за участю відповідних державних органів відносини між власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом і працівником з питань безпеки, і гігієни праці та виробничого середовища.\nВін встановлює єдиний порядок, організації охорони праці в Україні.\nЗакон характеризують численні нововведення:\nвпровадження економічних методів управління охороною праці на зміну адміністративно-командних;\nстворення спеціальних фондів охорони праці на державному, галузевому, регіональному рівнях і на госпрозрахункових підприємствах;\nзастосування ряду додаткових штрафних санкцій, а також пільг щодо оподаткування;\nстворення чіткої системи органів державного управління і нагляду за охороною праці та системи організації цієї роботи безпосередньо на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності;\nсуттєве розширення прав і соціальних гарантій працівників, насамперед осіб, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та сімей загиблих;\nвизначення місця і ролі колективного договору підприємства у вирішення завдань щодо поліпшення умов і безпеки праці, забезпечення встановлених законом прав і соціальних гарантій працівників, у тому числі на пільги й компенсації;\nвизначення правового статусу служб охорони праці на підприємствах і в органах державного управління всіх рівнів.\nзабезпечення навчання населення з питань охорони праці.\nвведення цього спеціального курсу в усіх навчальних закладах системи освіти України, започаткування підготовки фахівців з охорони праці у вищих технічних учбових закладах,\nзабезпечення активної участі профспілок та інших громадських формувань, широких кіл трудящих у вирішенні проблем охорони праці,\nстворення необхідних передумов для започаткування нових громадських інститутів і можливості обрання комісій охорони підприємства та уповноважених трудового колективу з цих питань тощо.\nВ Законі враховано основні вимоги конвенцій і рекомендацій Міжнародної Організації Праці щодо безпеки і гігієни праці та виробничого середовища, регулювання відносин охорони праці передових промислово-розвинених країнах, досвід охорони праці в Україні в попередні роки.


Як правильно помити полуницю, щоб уникнути проблем зі здоров’ям: 3 головних правила – Територія інтелекту\nБезумовно, полуниця володіє безліччю корисних властивостей, крім цього вона ще й смачна. Ось тільки часто виникає питання, чи потрібно її мити? Або ж можна просто з грядки відразу в рот?\nЯк це часто буває, думки з цього приводу абсолютно різні. Одні свято вірять, що її потрібно будь-що то не було мити. І до речі, більшість і так і роблять. Але, ось проблема в тому, що часто роблять це абсолютно неправильно!\nНайчастіше вже повністю дозрілі ягоди набагато більші за розміром, ніж ті, що ще не зовсім достигли. І саме такі плоди дуже легко переносять миття в холодній воді, адже вони за своєю структурою більш щільні.\nІноді якщо в цьому є необхідність їх можна навіть залити холодною водою і залишити на кілька хвилин. Оскільки вони не впускають вологу всередину і не збільшуються за її рахунок. Така процедура допоможе зняти пил і частинки землі. Але, при цьому полуниця не зашкодить.\nА вже ті, які дозрівають пізніше, за своєю структурою відрізняються. Така полуниця найчастіше вже пухка і м’яка. Такі ягоди краще не замочувати у воді і мити обережно маленькими партіями.\nМи підготували кілька способів миття полуниці, які визнали кращими багато фахівців і просто хороші господині:\nНайкраще полуницю розмістити в друшляк і промити під струменем води.\nТакож можна взяти велику ємність, і заповнити її холодною кип’яченою водою. Потім опустити туди ягоди, і добре вимити їх.\nВзяти остиглу кип’ячену воду, і пролити нею ягоду в друшляку. Дати стекти всій воді.\nІ після будь-якої з цих процедур ви зможете насолоджуватися смачною і корисною ягодою без побоювання. Адже з полуницею ви насичуєте себе кальцієм, магнієм, клітковиною і антиоксидантами. А всі ці елементи вкрай потрібні для здорового організму.


В УПЦ заявили про повну самостійність та незалежність - SpeakerNews\n27 травня 2022, 21:13\nУкраїнська православна церква московського патріархату зібрала Собор у Києві щодо питань церковного життя, які виникли після початку повномасштабної війни рф проти України. Собор заявив про повну самостійність і незалежність УПЦ.\nПро це йдеться на сайті УПЦ.\n«Собор ухвалив відповідні доповнення і зміни до Статуту про управління Української православної церкви, що свідчать про повну самостійність і незалежність Української православної церкви», — йдеться у повідомленні.\nА що з ПЦУ?\nДля відновлення діалогу в УПЦ хочуть, аби представники Православної Церкви України «припинили силові захоплення храмів та примусові переводи парафій».\nКрім того, УПЦ вимагає від ПЦУ «усвідомити, що їхній канонічний статус є фактично неавтокефальним».\n«Собор висловлює глибоке переконання, що запорукою успіху діалогу має стати не тільки бажання до відновлення церковної єдності, але й щире прагнення вибудовувати своє життя на засадах християнської совісті та моральної чистоти», — йдеться у повідомленні.


Собор соборів у Києві - 11 Октября 2011 - Одигитрия\nГлавная » 2011 » Октябрь » 11 » Собор соборів у Києві\nСобор соборів у Києві\nНаприкінці вересня відзначили тисячоліття Софії Київської – першого кафедрального собору Русі. Він був місцем розташування престолу предстоятелів Руської Церкви, а сьогодні уособлює стародавність українського християнства. Нічого грандіознішого за подальші два з гаком сторіччя існування Русі, аж до навали Батия, створено не було. Те, що Собор соборів дійшов крізь війни і окупації, пожежі, землетруси, більшовицьке варварство до нашого часу вже саме собою є Дивом, як назвав його у своєму однойменному романі Павло Загребельний.\nПопри не завше цивілізоване ставлення до храмового комплексу з боку влади, яка закрила очі на сваволю забудовників в охоронних зонах пам’ятки, її включено до переліку об’єктів Світової культурної спадщини ЮНЕСКО. Софія Київська залишається найціннішою архітектурно-художньою пам’яткою України, а її сучасна історія віддзеркалює протистояння між гілками українського православ’я, а ширше – суспільних конфліктів загалом. Так, як це траплялося протягом сторіч усієї історії храму.\nВтім, частіше Софійська площа усе ж таки була свідком подолання розбрату та єднання. Тут у січні 1919 року було проголошено Акт злуки Української Народної Республіки та Західно-Української Народної Республіки. У липні 1990 освячено тоді ще майбутнім патріархом Київським Володимиром синьо-жовтий прапор, який було урочисто піднято над Київрадою ще до проголошення Незалежності. Сьогодні стародавня Софія знову може стати символом єднання.\nНа початку вересня у православному світі відбулася подія, яка може надати нового імпульсу розвитку усього світового християнства. Вселенський Патріарх Варфоломей запросив на зустріч до Константинополя патріархів Олександрійського, Антиохійського, Ієрусалиського та архієпископа Кіпру. Цей захід дістав назву «саміт Пентархії».\nПентархією до розколу у 1054 році християнства на західне та східне звалося зібрання п’яти найдавніших патріархатів – Західного, яким був Римський архієрей, та чотирьох названих вище. Саме цим першоієрархам належало право арбітражу в догматичних суперечках у Церкві та визначення інших засад її діяльності. Після розколу, а згодом після зникнення у 1253 році Візантійської імперії, Пентархія втратила своє значення вищого духовного авторитету, хоча спроби його реанімації мали місце протягом дев’ятнадцятого-двадцятого сторіч.\nНині Вселенський патріарх відновив дію цієї інституції, кооптувавши до складу Пентархії, архієпископа Нової Юстиніани та усього Кіпру Хризостома ІІ. Скликання цього найповажнішого у православному світі зібрання головним чином зумовлюється необхідністю визначити перспективи проведення наступного Вселенського Собору, якого православні церкви не проводили з 787 року, коли відбувся Сьомий Собор. За цей час постали більшість із п’ятнадцяти помісних церков, накопичилися численні догматичні та організаційні питання, які компетентний вирішити лише Вселенський Собор.\nГоловною організаційною проблемою взаємодії православних церков є те, що рішення поміж них ухвалюються винятково консенсусом. Предметів таких рішень більшає у зв’язку з намірами провести Вселенський Собор. Суперечки можуть викликати дата та місце його проведення, порядок денний, регламент, спосіб формування складів делегацій від помісних церков. Консенсусом такі питання вирішити практично неможливо. Отож Вселенський Патріарх обережно наполягає на необхідності перейти від принципу консенсусу до принципу простої більшості. Для надання вагомості цій пропозиції знадобився авторитет Пентархії.\nПроти принципу простої більшості виступає традиційний суперник Константинополя – Московська Патріархія. Механізм вето їй потрібний, перш за все, задля блокування вирішення питань, які називаються «українськими». Першим з них є належність території України до юрисдикції Московського Патріархату. Як відомо, Константинополь не визнає канонічної правильності перепідпорядкування Київської митрополії Москві, що мало місце у 1686 році. Друге – перспективи надання українському православ’ю статусу повноцінної Помісної Церкви.\nТі православні України, які переконані у необхідності для своєї Церкви незалежності, мають бути зацікавленими у тому, щоб цей статус вона отримала до Вселенського Собору, бо тоді українські ієрархи були б його повноцінними учасниками.\nРеалізація такого плану являє собою цивілізаційний виклик для православних українців, які розділені на три гілки. Перспективи участі у Соборі українських архієреїв не у складі московського обозу, а на рівноправних засадах з іншими делегаціями, як представників рівної серед рівних Церкви із тисячолітньою історією, мають стати серйозним стимулом до подолання розколу.\nДе б міг відбутися Восьмий Вселенський Собор?\nНа перший погляд відповідь є зрозумілою – у Константинополі, місті перебуванні Вселенських Патріархів. Але ж Константинополь вже більше тисячі років є Стамбулом, а над резиденцією Вселенського Патріарха, згідно з законом Турецької Республіки, майорить її державний прапор, символізуючи контроль за церквою з боку держави. Крім того, резиденція просто замала для роботи Собору, чисельний склад учасників якого, разом із особами супроводу, становитиме не менше тисячі. Це не рахуючи гостей та представників ЗМІ.\nІнший варіант – Нікосія. На Кіпрі Церква здавна є однією з вельми шанованих суспільних інституцій і, вочевидь, місцева влада сприяла б проведенню такої масштабної події. Та на Кіпрі не вщухає конфлікт між грецькою та турецькою громадами, який час від часу виливається у силове протистояння. Існує загроза порушення спокою, якого потребуватиме робота Собору.\nА як щодо перспектив проведення Вселенського собору – Собору соборів у Києві? Україна є однією з найбільших країн православного світу, точніше – найбільшою за кількістю віруючих. Тут не раз виникали явища та відбувалися події, які мали всеправославне значення. В Украні існує тисячолітня православна традиція. Тут є численні сакральні пам’ятки та святині, з якими ще мало знайомий православний світ.\nУ випадку, коли українська влада та Церква домовляться про внесення спільної пропозиції предстоятелям православних церков щодо проведення Вселенського Собору у Києві, така пропозиція точно не пройде повз увагу християнського світу, сприятиме прискоренню підготовки Собору та стане вагомим аргументом щодо визнання помісного статусу єдиного українського православ’я.\nМосква тримає руку на пульсі\nТим часом, патріарх Московський вчащає в Україну. Цього року вже втретє прилітав. Його нещодавній візит на Буковину є черговою спробою позначити «канонічну територію». Особливістю двох останніх приїздів патріарха Кирила в Україну є те, що поряд із ним немає глави Української Православної Церкви – Московського Патріархату блаженнішого митрополита Володимира. Через неміч він не може здійснювати важливу представницьку функцію господаря, який приймає гостя. Патріарх Кирил звертається до української пастви, так би мовити, «через голову» українського предстоятеля.\nЙмовірно, що недоречність та двозначність цієї ситуації є зрозумілою вищому українському керівництву. Принаймні, попри анонсовану у програмі візиту московського гостя на офіційному сайті РПЦ, зустріч із президентом України, не відбулася. Справді, вірним УПЦ важко пояснити, чому патріарх Московський бачиться з президентом України мало не частіше, ніж митрополит Київський.\nНа час хвороби митрополита Володимира є дипломатична доцільність покласти обов’язки офіційно представляти Його Блаженство на зустрічах такого рівня на когось з авторитетних єпархіальних архієреїв УПЦ. Та проблема у тім, що у цій Церкві немає нікого, хто б міг бодай наблизитися до рівня суспільної ваги митрополита Володимира.\nЗа цих обставин на ще більш рельєфну постать в українському християнстві перетворюється патріарх Київський Філарет. Московська анафема лише сприяла згуртуванню навколо цього духовного лідера вірних Церкви, яка сьогодні, завдяки своєму патріархові належить до найвпливовіших конфесій України. Під омофором патріарха Філарета сьогодні перебувають не лише тисячі парафій в Україні, але й церковні громади в Росії, Молдові, країнах Європи, обох Америк, Австралії.\nУ вересні поновилися переговори між Київським Патріархатом та Українською Автокефальною Православною Церквою, яку очолює митрополит Мефодій щодо об’єднання. Якщо виникне перспектива проведення Вселенського Собору у Києві, то ліпшою стане і перспектива постання нарешті в Україні єдиної православної церкви.\nЗвісно, що молебень при відкритті Собору Соборів доцільно провести в українському Соборі соборів – Святій Софії Київській.\nПросмотров: 458 | Добавил: Abbat | Рейтинг: 0.0/0 | - Оценить -ОтличноХорошоНеплохоПлохоУжасно


Щеплення від дизентерії - показання для профілактики дорослих і дітей | Radka.in.ua\nЩеплення від дизентерії — показання для профілактики дорослих і дітей\n2 Заходи попередження хвороби\n3 Шигеллвак інструкція\n4 Показання для щеплення від дизентерії\n5 Де поставити щеплення від дизентерії\nАмебіаз або дизентерія вважається однією з найпоширеніших інфекційних хвороб, для профілактики якої в організм пацієнта вводиться спеціальне щеплення від дизентерії. Захворювання можуть викликати різні збудники: бактерії шигели Флекснера, Григор’єва-Шиги, Ньюкасл, Зонне. До цієї недуги можуть бути схильні дорослі і діти. Амебіаз доставляє багато проблем хворій людині.\nДжерелом виникнення дизентерії є люди-бактеріоносії, які разом з фекаліями виділяють шкідливі мікроорганізми у зовнішнє середовище. Тривалість зараження, як правило, не перевищує 7 днів, хоча може тривати до 3 тижнів. Дизентерія – це інфекційне захворювання, яке характеризується ураженням шлунково-кишкового тракту, переважно товстої кишки. Бактерії роду Шигелла, що викликають хворобу, при руйнуванні виділяють токсин, який визначає розвиток дизентерії.\nІнкубаційний період, як правило, займає 3 дні. Виявити перші ознаки хвороби може фахівець. Як правило, після зараження виникають загальні симптоми інтоксикації: втрата апетиту, головні болі, нудота. Кишковими проявами амебіазу є:\nрідкий частий стілець темно-зеленого кольору (до 10 разів за добу);\nпрояв слизу і крові в калі;\nГрає важливу роль попередження поширення інфекції, особливо там, де знаходиться величезне скупчення людей. Велике значення для профілактики має своєчасне звернення до лікаря за допомогою. Лише фахівець може поставити точний діагноз і призначити правильне лікування. Дотримання особистої гігієни – основна міра попередження інфекції. Треба частіше мити руки, в громадських місцях потрібно використовувати вологі серветки. Протиепідемічні заходи при дизентерії включають:\nретельне миття фруктів;\nне можна допускати розмноження мух;\nпостійно треба проводити очищення каналізаційних і стічних вод, особливо в спеціалізованих медичних установах;\nвміст продуктів у закритих контейнерах;\nпри лікуванні хворого вдома, його слід ізолювати від інших членів сім’ї.\nСпецифічна профілактика дизентерії, як правило, включає введення вакцини:\nПроти дизентерійної бактерії Зонне. Щеплення Шигеллвак (аналог Бронхо-ваксом) здатна виробляти імунні клітини для попередження хвороби.\nПроти дизентерії Флекснера. Ця щеплення ще не отримала широкого поширення, вона проходить тестування.\nДизентерійний бактеріофаг. Це природний вбивця бактерій. Під час його введення не уражуються органи, що він діє прицільно, тобто знищує лише збудника інфекції. Бактеріофаг можна застосовувати для тимчасової профілактики, і для лікування.\nБудь-яке щеплення має проводитися в амбулаторних умовах з дотриманням усіх санітарних норм. Медперсонал проходить обов’язкову вакцинацію перед тим, як ввести ін’єкцію іншим людям. Ефективним заходом профілактики небезпечної інфекції є вакцина Шигеллвак, яка формує в організмі стійкість до Shigella sonnei. Крім того, вона стимулює виникнення антитіл, які через три тижні забезпечують несприйнятливість до інфекції, і зберігають це дія на протязі одного року.\nПовна назва препарату – вакцина липополисахаридная рідка дизентерійна проти шигел Зонне. Виробником Шигеллвака є медична компанія «Гритвак». Форма випуску противодизентерийной вакцини – ампули місткістю по 0,25 або 0,5 мл. Як правило, препарат знаходиться в блістерній або картонній упаковці по 5 або 10 ампул. Аналогів Шигеллвака на сучасному ринку небагато.\nПрофілактичне щеплення проти дизентерії Шигеллвак ставиться дорослим і маленьким дітям після трьох років. Ревакцинація показана особам, які виїжджають на літній відпочинок, а також дітям, які виїжджають в оздоровчі табори. Крім того, щеплення необхідно ставити в зонах з високим рівнем захворюваності на цю недугу. Шигеллвак інструкція по застосуванню:\nвнутрішньом’язовий укол з ін’єкцією глибоко вводиться під шкіру одноразово;\nпісля вакцинації фахівець робить запис в облікову книжку з занесенням серії і дозування розчину медичного препарату;\nпроводиться вакцинація восени і влітку перед сезонним підйомом хвороби;\nможна ставити Шигеллвак разом з щепленнями проти правця та дифтерії;\nне можна ставити щеплення під час хвороб, її необхідно проводити не раніше, ніж через місяць після одужання.\nЩоб запобігти зараженню і розвиток дизентерії, використовують спеціальну вакцину, що складається з розчину липосахарида. Цю речовину отримують із Shigella sonnei, очищеної хімічним і ферментативним методом. Крім того, щеплення від дизентерії міститься фенол, який виконує функцію консерванту. При дотриманні правильного зберігання, без потрапляння прямих сонячних променів, термін придатності вакцини становить один рік.\nПоказання для щеплення від дизентерії\nПротиводизентерийная вакцина обов’язково масово проводиться в місцях частого спалаху епідемії або перед виникненням небезпеки, що насувається, наприклад, при затопленнях, стихійних лихах, великих аваріях на водопроводі. Для решти показаннями для щеплення від дизентерії будуть наступні фактори:\nякщо діти їдуть в трудові або оздоровчі табори;\nщеплення роблять людям, що працюють у сфері комунального обслуговування, громадського харчування, благоустрою;\nякщо людина їде в зону з високим порогом захворюваності;\nщеплення роблять особам, які працюють в лабораторіях, інфекційних лікарнях.\nВакцина від дизентерії може спричинити гіпертермію, але така реакція зустрічається рідко. Крім того, часто виникає запаморочення, нудота і головний біль. Найпоширенішим побічним дією є поява шишки і почервоніння місця ін’єкції. Перед тим як призначається щеплення, лікарю необхідно звернути особливу увагу на протипоказання до вакцинації, при цьому проводяться лабораторні дослідження, вимірюється температура. Протипоказаннями щеплення від дизентерії є такі категорії:\nхворі з хронічними формами захворювань;\nхворі з гострою формою вірусної хвороби;\nДе поставити щеплення від дизентерії\nБагатьох людей часто цікавить питання про те, де поставити щеплення від дизентерії в Росії. Скористатися подібною послугою можна в будь інфекційної лікарні, диспансері та стаціонарі. Крім того, можна провести процедуру платних приватних клініках. Перед введенням вакцини лікар зобов’язаний зібрати повну клінічну картину і лише при відсутності протипоказань він може призначити щеплення.\nВирішили з чоловіком і дитиною поїхати в Африку, і менеджер туроператора порадив поставити щеплення. Звернулися в платну клініку, ввели вакцину Шигеллвак. Сподобалося те, що зробили все швидко, навіть побічних дій не виникло. Крім того, вартість лікувального препарату склала всього 700 рублів.\nМатвій, 45 років\nПрацюю кухарем вже 15 років, щороку навесні всім колективом проходимо вакцинацію. Щеплення ставлять в основному від правця і дизентерії. Вважаю, що це правильна міра, оскільки ми працюємо з продуктами, люди із задоволенням їдять наші страви. Краще попередити розвиток епідемії, ніж потім намагатися позбутися наслідків.\nДитині перед дитячим табором сказали зробити щеплення. Звернулися в дитячу поліклініку, там сказали, що безкоштовних вакцин у них немає, але можна поставити Шигеллвак, ціна якої склала 1000 рублів. Зробили все швидко, навіть видали спеціальну книжку із зазначенням дозування. Син сказав, що було не боляче.


Трамп хоче змусити Україну допомогти йому на виборах у 2020 році\nWashington Post: Трамп намагається шантажувати Україну\n12:32, 06 вересня 2019\nАмериканський президент хоче не лише, щоб Київ визнав свою «участь» у кампанії проти нього у 2016 році, а й допоміг перемогти на виборах наступного року.\nНовий президент України Володимир Зеленський зробив цього тижня кроки, щоб довести, що він, як і обіцяв, збирається стати найбільш реформаторським лідером країни в історії. В понеділок він окреслив дуже амбітний п’ятирічний план, в який увійшла фактично кожна вимога МВФ і західних урядів за останні роки: від земельної реформи до приватизації державних компаній і очищення системи юстиції.\nЯк пише Washington Post в редакційній статті, для Вашингтона це привід для святкування. Адже адміністрації демократів і республіканців однаково намагалися відтягнути Україну якомога далі від Росії Володимира Путіна і включити її у світ західних демократій. Однак, вони постійно були спантеличені недалекоглядністю і корумпованістю українських політичних лідерів.\nОднак, Зеленський ще не завоював підтримку президента Дональда Трампа. Американський лідер не тільки не прийняв українського колегу в Білому домі, а й заморозив передачу військової допомоги на 250 мільйонів доларів. Ці гроші були виділені на підтримку країни, яка досі захищається від агресії Росії у своїх східних областях.\nЧитайте такожTime: Україна не може зрозуміти суперечливі сигнали адміністрації Трампа\nДехто підозрює, що Трамп знову намагається задобрити Путіна, який з усіх сил старається підірвати українську демократію й незалежність.\n«Але надійні джерела нам повідомили, що президент має інший і більш «шкурний» інтерес: він намагається змусити Зеленського втрутитися у вибори в президентську кампанію США у 2020 році, запустивши розслідування проти головного кандидата від демократів Джо Байдена. Трамп не просто вимагає від України допомогу в президентській кампанії, він використовує американську військову допомогу, яку країна відчайдушно потребує, для шантажу», - пише видання.\nОсобистий адвокат Трампа відкрито зізнався New York Times у спробі примусити нову владу України допомагати американському президенту. Руді Джуліані розповів, що він зустрічався у Мадриді з близьким соратником українського президента і вимагав відновити розслідування проти сина Байдена. Хантер Байден працював у раді директорів української газової компанії, коли його батько обіймав посаду віце-президента США.\nДжуліані також хоче розслідування, яке б довело, що викриття таємних платежів від «Партії регіонів» голові виборчого штабу республіканців Полу Манафорту було частиною кампанії, націленої нашкодити Трампу у 2016 році. Коротше кажучи, оточення президента США хоче, щоб український уряд довів, що Україна незаконно діяла проти Трампа під час виборів у 2016 році, а також втрутилася в американські вибори на його користь у 2020-му.\nЗеленський не може виконати жодну з цих вимог. Викриття про платежі Манафорту з’явилися завдяки українському депутату, який боровся за українські реформи, а не заради перемоги Гілларі Клінтон. А справа Байдена, розслідування якої вже давно закінчилося, здається фальшивою. Власне, віце-президент США був одним з західних лідерів, які вимагали звільнення українського прокурора за блокування антикорупційних заходів, а не навпаки. Білий дім стверджує, що Трамп заморозив військову допомогу, щоб переглянути її. Але CNN повідомив, що Пентагон вже закінчив перевірку й рекомендував скасувати рішення щодо замороження. Але Трамп досі нічого не зробив. Якщо у президента США є якесь раціональне пояснення своєї поведінки окрім спроби змусити іноземний уряд працювати в його інтересах, то він поки його не представив.


Доставка квітів і її переваги | Корисні поради. DAUSOVET.COM\nДоставка квітів і її переваги\nИнформация / 30.12.2021 30.12.2021\nЧому доставка квітів в Києві – вдале рішення?\nКомпозиція зі свіжих квітів, яку привезуть в якості неочікуваного презенту, подарує багато позитивних емоцій людині будь-якого віку чи статі. Немає значення також вартість: навіть найбільш скромний букет у якості компліменту зможе покращити настрій людині, яка його отримає. В залежності від виду вибраних рослин, які були використані для створення такого подарунку, він радуватиме отримувача упродовж тривалого часу, і залишиться в пам’яті яскравим промінчиком.\nПеревага такого подарунка – в увазі до адресата і бажанні принести йому радість, приємні побажання. Замовити квіти в Києві можна для будь-кого. Такі подарунки особливо розчулять маму, бабусю, але це не значить, що вони не вразять подругу, колегу чи сестру.\nВарто пам’ятати про важливе правило флористичного етикету: молодим людям потрібно дарувати повністю чи частково закриті бутони, зрілим – бутони, що повністю розпустились.\nКвіти з доставкою в Києві\nБільшість флористичних магазинів виконують доставку квітів щоденно. Можна зробити термінове замовлення сьогодні на сьогодні або завчасно на певну дату. Скористатися послугами кур’єра можливо з будь-якого населеного пункту в Україні чи за її межами, маючи акаунт в менеджері чи електронну пошту та банківську карту.\nЩоб замовити квіти з доставкою в Києві, варто впевнитись в порядності і надійності продавця, уважно ознайомившись з наступними даними:\nваріантами оплати замовлення, доставки;\nінформацією щодо зворотного зв’язку;\nВажливою інформацією є відгуки про роботу інтернет-площадки, яка виконує доставку квітів. Це допоможе зробити дійсно приємний подарунок вчасно і красиво.\nЗвертайтесь в компанію UFL, фахівці якої підберуть красивий букет, оформлять його з використанням найсвіжіших компонентів, кур’єр привезе його у визначений час. Зробіть приємний подарунок важливій для вас людині, який стане приємним і радісним сюрпризом.


Елтон у Києві. Співав про сина / Украинский бизнес ресурс UBR.ua\nЕлтон у Києві. Співав про сина\nСреда, 09 ноября 2011, 14:05 567\nПалац Спорту заповнений ущерть, у віп-зоні - жодного вільного місця, спалахують софіти, звучать перші акорди і.\nПалац Спорту заповнений ущерть, у віп-зоні - жодного вільного місця, спалахують софіти, звучать перші акорди і... зал вибухає від оплесків. На сцені неперевершений Елтон Джон.\nУкраїнських знаменитостей і зарубіжних гостей ціни на квитки не лякають. Найдешевші - за 600 гривень - розкупили задовго до концерту. Найдорожчі - по 7900 гривень - розібрали за кілька тижнів до події.\nОдразу після виступу у Петербурзі, в рамках світового турне Елтон Джон попрямував до України. Концерт відкрив піснею "saturday night's alright". Утім, родзинку співак залишив насамкінець.\nОдна зі зворушливих пісень була присвячена хлопчикові Левові. Саме його у 2008-му Елтон Джон хотів усиновити. Між піснями виконавець роздавав автографи. І так аж дві з половиною години живої музики. Навіть неякісна організація концерту не залишила неприємного осаду в душі, там лише музика Елтона.


Доставка квітів по Києву, замовлення букетів: кошик з червоними трояндами\nКошик з червоними трояндами з доставкою в Києві\nМодель: Корзина с алыми розами\nЦікава доставка квітів з фотографією? Перегляньте портфоліо, представлене на сайті. Тут є варіанти, коли підносять букети з троянд у Київі або кошики з цими та іншими представниками царства квітів. Емоції тих, хто отриму... Читать далее...\nЦікава доставка квітів з фотографією? Перегляньте портфоліо, представлене на сайті. Тут є варіанти, коли підносять букети з троянд у Київі або кошики з цими та іншими представниками царства квітів. Емоції тих, хто отримує ароматні подарунки, справжні.\nРобіть замовлення букетів у Києві та області самостійно, через онлайн-корзину на сайті, або надішліть електронного листа з запитом на пошту. Допоможуть вибрати відповідний до торжества варіант менеджери, якщо зв'язатися в телефонному режимі. Вас чекає безкоштовна доставка квітів по Києву, кур'єрська служба справляється з завданнями оперативно. Розраховуйтеся за послуги одним з безлічі способів — готівкою або безготівковим перерахуванням.


1 Серпня 2020, 14:12 |\nТренд на пилочний манікюр з'явився недавно: у багатьох салонах адміністратори здивовано підводять брови, коли намагаєшся дізнатися про наявність такого манікюру в меню послуг. Тим часом ця відносно нова техніка закохує в себе все більше людей. Головна її відмінність — відсутність ріжучих інструментів та ванночки. Замість усього цього в руках у майстри м'які пилочки, замість води — спеціальні засоби. Зрештою ви отримуєте безводний манікюр, під час якого вам ідеально, без ранок і порізів, обробляють кутикулу. А ще вас приємно здивує, що манікюр виглядатиме ідеально досить довго, а про задирки ви просто забудете, інформує Ukr.Media.\nПилочний манікюр — що це?\nНаша думка (та й всіх майстрів, хто пробував пилочний манікюр) — це справжній прорив в індустрії краси. Це максимально швидка, якісна та безпечна техніка, яка до того ж дає тривалий результат. Суть пилкового манікюру полягає в наступному: майстер за допомогою абрикосової палички і двох-трьох пилок (з жорстким та більш м'яким покриттям) обробляє шкіру навколо нігтя — бічні валики і кутикулу. Жодних ванночок, ніякого апарату, ніякого обрізного манікюру.\nДля якої шкіри рук і нігтів він підходить?\nПилочний манікюр підходить для будь-якої шкіри та будь-яких нігтів. Нігті можуть бути будь-якої форми і довжини. Майстер-професіонал, незалежно від типу вашої шкіри (безумовно, у всіх вона розрізняється за структурою), розуміє, як йому діяти для досягнення найкращого результату.\nКому не підходить пилочний манікюр?\nВпевнено сказати, що є певна категорія людей, яким не підходить пилочний манікюр, навряд чи можливо — він підходить всім. Відповідальність лежить на майстрі: необхідно пояснити клієнту принцип методу і розповісти про незаперечні переваги. Звичайно, існують клієнти, які вже звикли обрізати кутикулу. У таких випадках майстер може комбінувати техніки: працювати і пилочками, і інструментом. Ніяких протипоказань немає.\nХочемо додати, що зараз дуже поширена помилкова думка про необхідність обрізання кутикули з міркувань гігієни і естетики. Але що таке кутикула? Кутикула насамперед несе захисну функцію, тому повністю обрізати її не рекомендується.\nЧи всі майстри можуть робити пилочний манікюр?\nВибирайте майстра уважно — пилочному манікюру необхідно навчитися, ця техніка не дається просто так. Вам не повинно бути боляче і дискомфортно, нігтьова пластина повинна бути рівною і без пропилу — тоді майстер все зробив правильно.\nЧи буває пилочний педикюр?\nПилочний педикюр є, багато його роблять і прагнуть отримати такий же результат, як і в манікюрі. В педикюрі підрізати і обробляти кутикулу припадає більш детально і ретельно, але пилочна техніка можлива — правда, ми рекомендуємо використовувати її частково.


Репетитор з Фізики Стрий 📚 - знайти репетитора легко! Ціни, відгуки на 【Buki.com.ua】\nРепетитор з Фізики Стрий\nРепетитори фізики, Стрий - ціни та відгуки\nРепетитори фізики Стрий – кращі вчителі на сайті Букі. Відгуки клієнтів, ціни, рейтинг викладачів, всі райони міста.\nВчитель фізики. Підготовка до ЗНО з фізики, шкільна та університетська програми. Фізика - індивідуальні уроки. Репетитори — Стрий. Знайти викладача просто - ваш репетитор на сайті Букі


NewsMakers | У Київській області чоловік відкрив вогонь по людях, є потерпілий - NewsMakers\nУ п’ятницю, 26 червня, у місті Вишневе Київської області сталася стрілянина, у результаті чого одного з чоловіків госпіталізували з пораненнями. Про це повідомляє пресслужба поліції.\nЧитайте також: У Києві підтвердили рекордні майже півтори сотні нових випадків COVID-19\nЯк зазначається, один з компанії чоловіків безпричинно здійснив кілька пострілів з травматичної зброї у бік іншої компанії людей. Після чого нападник втік зі зброєю з місця події.\nУ результаті цього один із чоловіків отримав вогнепальне поранення ноги та грудної клітки. Його госпіталізували до лікарні.\nЗгодом поліція встановила особу стрілка та влаштувала засідку. Через деякий час хулігана затримали, а в його помешканні виявили колекцію різноманітної зброї. Зокрема, під час обшуків було вилучено пристрій для відстрілу гумовими кулями, з якого, ймовірно, він стріляв у перехожого. Усю зброю направили на експертизу.\nКрім цього, за фактом стрілянини було відкрито кримінальне провадження за частиною 4 статті 296 (Хуліганство) Кримінального кодексу України.


Послуги перевезення спецтехніки та негабаритів в Кривому Розі\nПрофесійне перевезення негабаритних вантажів в Кривому Розі може знадобитися в самих різних ситуаціях. Дуже часто вантажні автомобілі, оснащені спеціальними причепами, орендують для транспортування спецтехніки, придбаної або взятої в оренду. Також популярна перевезення негабаритних будівельних конструкцій, труб та промислового обладнання. Переміщення таких вантажів вимагає не тільки наявності особливої техніки, а ще й високого професійного рівня водія. Вантажна машина, що перевозить негабаритний вантаж - це завжди джерело особливо підвищеної небезпеки на дорозі.\nЯк перевозять негабариту в Кривому Розі\nБезпечне перевезення спецтехніки і негабаритів виконується з використанням спеціальних низькорамних причепів - тралів. Ці пристосування мають високу вантажопідйомність, розширену колісну базу і занижений центр ваги. Ці особливості забезпечують тралу високу стійкість навіть при великому завантаженні. Ще один плюс причепів такого типу - низька навантажувальна висота, завдяки якій спецтехніка може заїхати на платформу своїм ходом і також легко покинути причіп при закінченні транспортування.\nВажлива характеристика трала - його ширина. Замовити в Україні трал для перевезення спецтехніки і негабаритів можна шириною не більше 2,5 метрів. Але вантажна площа іноді збільшується за рахунок установки розширювачів, збільшують поперечні габарити причепа до 3,2 метра. Оптимальний кут в'їзний рампи причепа становить 9 ° - на такий трал без проблем заїде навіть дорожній каток. При куті 18 ° самостійно зайняти місце на майданчику може тільки гусенична техніка, а решта машин встановлюються краном або затягуються лебідкою.\nБудівельні конструкції і промислове обладнання - це дуже специфічний, нестандартний вантаж, тому його розміщення на причепі вимагає особливих знань і навичок, як водія і стропальників, так і від машиніста вантажопідйомної техніки. Слід також пам'ятати, що оренда машини для перевезення негабаритів в Кривому Розі супроводжується отриманням відповідного дозволу.\nПрофесійна перевезення будь-яких негабаритів і спецтехнікиЗамовити перевезення спецтехніки і негабаритних вантажів в Кривому Розі ви можете в компанії RLS. Ми надаємо повний комплект техніки для складної транспортування, починаючи від автомобіля з причепом-тралом і закінчуючи краном для навантаження. Серед переваг співпраці снами особливо варто відзначити такі:\n● Великий вибір спеціалізованої техніки;● Високий професіоналізм водіїв спецтехніки компанії;● Оперативність і акуратність;● Офіційне оформлення перевезення;● Робота без вихідних і свят;● Пунктуальність;● Повна технічна підтримка наших машин.\nТакож слід сказати і про те, що ціна перевезення спецтехніки і негабаритів у нас одна з найкращих в місті. Оформити замовлення на оренду машин можна у нашого диспетчера, зв'язавшись з ним по телефону.


Мадонну звинувачують у використанні трагедії з Charlie Hebdo для просування альбому - Світ - dt.ua\n12 січня, 2015, 05:38 Роздрукувати\nСпівачку звинувачують у використанні трагедії для "розкрутки" альбому\nВідому співачку Мадонну звинуватили у використанні трагедії з Charlie Hebdo для просування свого нового альбому. Про це пише видання The New York Post.\nЯк повідомляє видання, співачка опублікувала на своїй соціальній сторінці зображення "Je Suis Charlie", при цьому прикріпивши до повідомлення хештег з назвою свого нового альбому.\n"Зараз настав страшний час. Невігластво на нашій планеті породжує нетерпимість та страх. Боротися з темрявою ми можемо тільки несучи світло. Ми всі Шарлі!", - написала Мадонна в Instagram та прикріпила хештег з назвою альбому.\nВона також опублікувала фотографії протестувальників в Парижі, заявивши, що необхідно поважати всі релігії, але важливіше за все людське життя.\nДивіться також фото: На "Марш Єдності" в Парижі вийшли близько півтора мільйона осіб\nПрезидент Франції Франсуа Олланд просив прем'єр-міністра Біньяміна Нетаньяху не приїжджати в Париж для участі у республіканському марші в пам'ять жертв терактів. Про це повідомили джерела в Єлисейському палаці.


ГО АРТЕКІВЦІ — Код ЄДРПОУ 39038492\nГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ АРТЕКІВЦІ\nАдреса: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 32, квартира 17\nУчасники та бенефіціари 39038492\nАдреса засновника: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 11, квартира 22\nБУЛАШ ТЕТЯНА ЛЕОНІДІВНА\nАдреса засновника: 84301, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ ДВІРЦЕВА, будинок 21, квартира 211\nНомер взяття на облік: 051513203293\nНомер взяття на облік: 10000000090452\n24.12.2013 Змінилася адреса 84313, ДОНЕЦЬКА ОБЛ., МІСТО КРАМАТОРСЬК, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, БУДИНОК 32, КВАРТИРА 17\n25.12.2013 Змінилось найменування юридичної особи ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ "АРТЕКІВЦІ"\n26.12.2013 Змінилася адреса 84313, ДОНЕЦЬКА ОБЛ., МІСТО КРАМАТОРСЬК, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, БУДИНОК 32, КВАРТИРА 17\nДонецька обл., М.Краматорськ, вул. Богдана Хмельницького, буд.32, кв.17\nІнформація про компанію "АРТЕКІВЦІ"\nОтримайте юридичну інформацію про підприємство "АРТЕКІВЦІ". Повноцінне досьє про підприємство допоможе службі безпеки в аналізі, співпрацювати з постачальником або не варто. Ці відомості знаходяться у відкритих держреєстрах. Такий набiр даних отримують завдяки ІПН підприємства 39038492.\nДані про компанію "АРТЕКІВЦІ"\nЗа кодом підприємства, що називається номер запису в єдиному державному реєстрі, можна дізнатися, в якому місті знаходиться ця юрособа - для "АРТЕКІВЦІ" це Краматорськ, в нашому каталозі на літеру А. Юридична адреса підприємства 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 32, квартира 17, а також більш докладні дані можна дізнатися в повній версії наших інструментів. За кодом підприємства в нашій базі містяться дані про засновників і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - керівник Роменський Борис Вікторович, підписант Роменський Борис Вікторович, а також засновники Роменський Борис Вікторович, Булаш Тетяна Леонідівна. У повній версії сайту доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і статутний капітал компанії. Форма власності компанії – ГРОМАДСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ Дивіться інші компанії в Краматорськ або в каталозі на букву А\nТОВ "ОБ'ЄДНАННЯ "ВЕК"\nГО "КЛУБ СПОРТИВНОГО ТА БАЛЬНОГО ТАНЦЮ "АЛЬЯНС"


Aigner pour Homme Etienne Aigner одеколон - аромат для чоловіків 2000\nДизайнери » D E » Etienne Aigner\nAigner pour Homme Etienne Aigner для чоловіків\nSponsoredКупити онлайн 10 штук на абоРезультати пошуку 7 штук на Є Був\nAigner pour Homme від Etienne Aigner - це парфум для чоловіків, належить до групи ароматів Ароматичні Фужерні . Aigner pour Homme був випущений в 2000. Верхні ноти: Юзу і Грейпфрут; ноти серця: Мускатний Горіх, Перець і Кардамон; ноти бази Шкіра, Сандал, Мускус і Кедр. Піраміда композиції\nДетальніше про аромат читайте англійською мовою / More in English language about Aigner pour Homme by Etienne Aigner.\nAigner pour Homme Відгуки про аромати\nЦя сторінка містить інформацію про аромат, відгуки, ноти парфуму, картинки, нову рекламу, старі вінтажні постери та відео про Etienne Aigner Aigner pour Homme fragrance але ми не гарантуємо абсолютну достовірність даних. Торговельні марки та логотипи належать шанованим компаніям та виробникам і використовуються виключно для ідентифікації продуктів та компаній. Якщо у вас є додаткова інформація про Etienne Aigner Aigner pour Homme, ви можете поділитись нею, додавши особистий відгук про парфум. Fragrantica розробила унікальну систему класифікації ароматів, керовану оцінками наших користувачів, і ви можете класифікувати Aigner pour Homme від Etienne Aigner. Натисніть на відповідній опції форми класифікації аромату під зображенням парфуму. Також ви можете знайти посилання на вебсайти/Інтернет-магазини третьої сторони, але Fragrantica не має доступу або контролю на цих вебсайтах. Ми не даємо гарантій та не несемо відповідальності за те, що ви могли знайти в результаті цих посилань, або будь-які інші наслідки, включаючи втрату грошей та інше. Відгуки користувачів на Aigner pour Homme від Etienne Aigner представляють лише погляди зазначеного автора і не відображають погляди Fragrantica.


Найбільше яблук здають діти | Новини на Gazeta.ua\nНайбільше яблук здають діти\nЧетвер, 14 серпня 2008 18:57\nУ селі Волинка Сосницького району Чернігівщини брати Тарас (ліворуч) і Руслан Ступенки здають яблука до приймального пункту Тетяни Бахир\nМинулого тижня у селі Волинка Сосницького району Чернігівщини почали приймати яблука. За кілограм платять 25 коп. Найактивніші здавачі — діти.\nЩодня люди велосипедами і машинами їдуть до колишнього колгоспного саду біля Волинки. Раніше там брали яблука собі на зиму. Тепер трусять, щоб здати за гроші.\nУ дворі 32-річної Тетяни Бахир стоїть 50 мішків з яблуками та механічні ваги. Жінку найняли приймальницею підприємці з Чернігова. Сказали, що яблука заготовлятимуть на сік.\n— Минулого року 10-річна Оля Мороз заробила собі на золоті сережки, — розповідає жінка, зважуючи торбу яблук братів Тараса і Руслана Ступенків. — Цьогоріч теж найактивніше здають яблука діти. Великих грошей звичайно не заробиш. Але для них і те, що отримають, багато значить. Тому трусять яблука та сумками, а то й мішками тягають їх до мене. За день заробляють по 50–90 гривень. Он і мій син Артем уже на 50 гривень натрусив. Воно й добре. Як лізти кудись забавки небезпечної шукати, то краще працювати в саду. Хай вчаться заробляти гроші.\n— Я кожен день стараюся побувать у колхозному саду, — каже 10-річний Коля Рябець. — Із заробленими грошима йду в ларьок і купляю собі що хочу. Оце сьогодні хочу здати чотири сумки і мішок. Зароблю десь 9–15 гривень.\nЗдають яблука й любителі випити. Але небагато. Лише, щоб на пляшку вистачило.\n— Приймаю яблука будь-якого розміру, стиглості, — акцентує Тетяна Бахир. — Навіть дички. Аби тільки не гнилі. Цього року заготовляти яблука почали раніше, ніж минулого. Плоди ще не достатньо стиглі, а їх вже колошматять. Воно звичайно не дуже добре. Бо ж самі потім питимемо з таких яблук сік. Урожай цього року поганий. Яблука дрібненькі, червиві.\nЗа тиждень Тетяна Бахир прийняла 4 т яблук. Торік у Волинці зібрали 27 т.\nЗараз ви читаєте новину «Найбільше яблук здають діти». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua