Чорноплідна аронія (горобина): посадка й догляд в саду, фото, вирощування, шкода й користь\nАвтор: Олена Н. https://floristics.info/ru/index.php?option=com_contact&view=contact&id=21 Опубліковано у Плодово-ягідні рослини Опубліковано: 02 серпня 2016 Останні правки: 16 липня 2020\nПосадка й догляд за аронією\nЧорноплідна горобина (аронія) – опис\nКоли садити аронію\nЧорноплідна горобина навесні\nДогляд за аронією влітку\nЯк доглядати за аронією восени\nПідживлення аронії чорноплідної\nОбрізування чорноплідної горобини\nКоли обрізати аронію чорноплідну\nОбрізування аронії навесні\nОбрізування аронії восени\nЯк розмножувати аронію чорноплідну\nНасіннєве розмноження аронії\nРозмноження аронії кореневими пагонами\nРозмноження чорноплідної горобини відсадками\nРозмноження горобини чорноплідної поділом куща\nРозмноження аронії щепленням\nВластивості чорноплідної горобини – шкода і користь\nЧорноплідна горобина – протипокази\nНезважаючи на те, що аронія інакше називається чорноплідною горобиною, з рослиною горобина звичайна в неї дуже мало спільного – об'єднує їх тільки належність до родини Розові.\nПосадка: із кінця вересня по початок жовтня або з середини до кінця квітня.\nЦвітіння: із другої половини травня або з початку червня.\nҐрунт: вологий, суглинний, нейтральної реакції. Кислі, засолені та сухі піщані ґрунти аронії не підходять.\nПолив: найважливіше достатнє зволоження на початку вегетації й у період утворення плодів. Витрата води при поливі – 2-3 відра на кожен кущ.\nПідживлення: при вирощуванні на багатих ґрунтах достатньо навесні перекопати ґрунт у пристовбурному колі з 50 г аміачної селітри й замульчувати прикореневу ділянку органікою – компостом або перегноєм. На бідних ґрунтах після весняного підживлення на початку літа під кожен кущ виливають по відру розчину коров'яку (1:5) або пташиного посліду (1:10), а восени вносять по 100 г суперфосфату й по півлітра золи.\nРозмноження: відсадками, зеленими та здеревілими живцями, поділом куща, щепленням і кореневими пагонами. Іноді аронію розмножують насінням.\nШкідники: бурі плодові та червоні яблуневі кліщі, зелена яблунева попелиця, білани, горобина молі, вишневі слизові трачі.\nХвороби: периферична гниль деревини, моніліоз (плодова гниль), смілка, септоріозна плямистість.\nДетально про вирощування аронії читайте нижче\nРослина аронія є зимостійким листопадним чагарником, що сильно гілкується, заввишки близько 3 м із розташованою близько до поверхні кореневою системою. У молодому віці крона у рослини компактна, але з плином років може досягти в діаметрі 2 м. Молоді пагони мають червоно-бурий відтінок, проте поступово стають темно-сірими. Листя чорноплідної горобини просте, цільне, еліптичне, завдовжки від 4 до 8 см, завширшки від 3 до 5 см, чергове, з городчасто-зубчастими краями. Листок аронії з верхнього боку пластини шкірястий, блискучий, темно-зеленого кольору, а нижня його сторона білувата через опушення. У другій половині вересня листя горобини починає набувати пурпурово-червоних тонів. Білі або рожеві запашні квіти аронії з пурпуровими пильовиками, зібрані в щільні щиткоподібні суцвіття, розкриваються у другій половині травня або на початку червня. Блискучі кулясті плоди горобини чорноплідної чорного або пурпурово-чорного кольору з сизим нальотом дозрівають у серпні або вересні. Вага плоду дикорослої аронії не перевищує 1,5 г, плоди аронії культурних сортів більші. Дозрівають ягоди чорноплідної горобини в серпні або вересні.\nВирощують аронію як плодову, лікарську й декоративну рослину. Вона є родичкою таких садових культур, як яблуня, груша, слива, черемха, алича, айва, абрикос, персик, нектарин, мигдаль, шипшина, глід, вишня і черешня, з якими її об'єднує належність до однієї родини. Ми розповімо вам, як здійснюються посадка і догляд за чорноплідною горобиною в саду, якими способами її розмножують, які сорти аронії можна вирощувати в південній місцевості, а які більше підходять для середньої смуги, в чому користь аронії чорноплідної і в чому може бути шкода чорноплідної горобини.\nЯк майже всі плодово-ягідні рослини, аронію краще садити восени – у кінці вересня або на початку листопада, хоча вона добре приживається й після весняної посадки, яку можна здійснювати до кінця квітня. Ця культура невимоглива до складу ґрунту – добре росте навіть на кислих або сухих піщаних ґрунтах. Не підходять їй тільки засолені ґрунти. Якщо ж говорити про переваги, то найкраще вона цвіте й плодоносить на добре освітлених ділянках із нейтральним, вологим суглинистим ґрунтом. Оскільки коренева система чорноплідної горобини розташовується на глибині всього 50-60 см від поверхні ділянки, близьке залягання ґрунтових вод їй не зашкодить. Найчастіше аронію висаджують у ролі живої огорожі.\nЯк вибрати здорові саджанці чорноплідної горобини? Купуючи саджанці аронії, передусім зверніть увагу на стан їхніх коренів – вони мають бути потужними, здоровими та мати 2-3 розгалуження завдовжки щонайменше 25-30 см. Якщо коріння виглядає сухим і обвітреним, воно може не прижитися або саджанець довго хворітиме. Коріння такого саджанця потрібно перед посадкою 2-3 дні змочувати водою, щоб воно наситилося вологою й відновило пружність. Якщо внутрішня сторона кори саджанця зелена, то саджанець живий, але якщо коричнева, не купуйте його – найімовірніше, він не приживеться.\nПеред посадкою обріжте на саджанці хворі, надломлені й сухі корінці та пагони, після чого опустіть кореневу систему в глиняну бовтанку.\nПосадка аронії чорноплідної здійснюється в похмурий день або під вечір. Якщо ви висаджуєте аронію як окрему рослину, розташовуйте її від інших чагарників і дерев на відстані не менше 3 м – так горобина отримуватиме рівномірне освітлення, і вам буде зручно доглядати за кущем. Глибина й діаметр посадкової ями мають бути близько 50 см. Неродючий шар вийнятої при викопуванні ями ґрунту змішують із відром перегною, 300 г деревної золи, 150 г суперфосфату й заповнюють яму цією сумішшю на третину глибини, після чого яму до половини обсягу заповнюють ґрунтом із верхнього, родючого шару і виливають у неї відро води. Коли вода вбереться, саджанець з обробленим глиняною бовтанкою корінням поміщають у центр ями таким чином, щоб коренева шийка опинилася під землею на 1,5-2 см. Обережно розправте коріння саджанця, засипте яму родючим ґрунтом, злегка утрамбуйте поверхню та знову полийте саджанець такою ж кількістю води, а коли вона вбереться, замульчуйте пристовбурні кола шаром соломи, торфу чи перегною завтовшки 5-10 см. Після посадки укоротіть пагони саджанця до 15-20 см, залишивши на них по чотири-п'ять бруньок.\nВиконання осінньої посадки аронії нічим не відрізняється від весняної процедури. Чому ж досвідчені садівники воліють висаджувати чорноплідну горобину саме восени? Тому що за зиму ґрунт навколо саджанців осідає й ущільнюється, і аронія навесні швидко йде в ріст.\nПосадка і догляд за аронією не передбачають ніяких тонкощів, про які слід було би писати. Весняні роботи з чагарником починаються в кінці березня або на початку квітня: у цей час проводять санітарне і формуюче обрізування й обробляють штамби вапном. У квітні проводять обприскування аронії від шкідників і збудників хвороб, що успішно перезимували в тріщинах кори або в ґрунті під кущами. У травні, коли із землі почнуть з'являтися бур'яни, проявіть пильність і не дайте їм увійти в силу – видаляйте відразу.\nНавесні аронію підживлюють азотними добривами.\nДогляд за чорноплідною горобиною в літню пору, коли масово з'являються комахи-шкідники, вимагає уваги: дуже важливо стежити за здоров'ям саду, регулярно оглядаючи рослини, щоб не пропустити початку захворювання або появи шкідливих комах. При перших симптомах ураження шкідниками або хворобою проведіть обробку аронії народними засобами або хімічними препаратами.\nНезважаючи на те, що аронія посухостійка, в сухе, спекотне літо вона потребує поливань, після яких зручно розпушувати і прополювати ділянку.\nПлоди аронії чорноплідної дозрівають уже до кінця серпня, але збирати їх потрібно тільки після перших заморозків. Восени здійснюється посадка аронії і догляд за її саджанцями, які потрібно підготувати до зими. Із настанням періоду спокою аронію чорноплідну піддають санітарному обрізуванню та обробці від шкідників і хвороботворних мікроорганізмів, що влаштувалися на зиму в корі дерева й ґрунті під кущами. Молоді кущі високо підгортають, а пристовбурні кола вкривають сухим листям або ялиновим гіллям. Дорослі рослини зимують без укриття.\nВирощування чорноплідної горобини і догляд за нею передбачають проведення профілактичних обробок від шкідників і хвороб. Проводять їх напровесні, до розпускання бруньок: чагарник обприскують одновідсотковою бордоською рідиною. Восени, після падолисту, здійснюють осінню профілактичну обробку аронії, використовуючи той самий препарат або подібні. Можна замість бордоської суміші проводити обробку семивідсотковим розчином сечовини – таким чином ви і профілактичних заходів вживете, і підживите чагарник азотним добривом.\nДля чорноплідної горобини дуже важливі поливання на початку вегетації, особливо в спеку за умов відсутності дощів. Наступний важливий із цього погляду період для аронії – початок утворення плодів. Розрахунок води – 2-3 відра під кожен кущ залежно від віку рослини. Полив здійснюють у борозни, зроблені навколо кущів на відстані 30-40 см від проекції крони.\nПісля зволоження ґрунту його зручно розпушувати у пристовбурних колах і видаляти бур'ян. Уперше ґрунт навколо кущів розпушують напровесні, потім протягом літа проводять ще 4-5 розпушувань на глибину 6-8 см. Дуже важливо розпушити ґрунт навколо кущів аронії після збору врожаю, а потім замульчувати ділянку торфом, гноєм або компостом.\nАби отримати гарний урожай, аронію слід регулярно підживлювати. На багатих, родючих ґрунтах досить внести навесні під кожен кущ по 50 г аміачної селітри й замульчувати пристовбурні кола органічним добривом – гноєм, компостом або перегноєм. Якщо ж ґрунт бідний, то після весняного підживлення на початку літа під кожен кущ потрібно вилити по відру коров'яку, розведеного водою в пропорції 1:5, або відро розчину пташиного посліду з розрахунку 1 частина добрива на 10 частин води. Восени, після збору врожаю, під кожен кущ чорноплідної горобини потрібно внести по півлітра деревної золи й по 100 г суперфосфату.\nЯкщо аронію не обрізати, то вона розростеться вшир і витягнеться вгору, плодоношення переміститься на периферію, освітлювану сонцем, а в середині куща поступово утворяться безплідні хащі. Щоб цього не сталося, потрібно регулювати кількість гілок і висоту куща. Усі процеси обрізування аронії потрібно проводити навесні.\nСаджанці аронії, як ми вже писали, першої ж весни обрізають на висоті 15-20 см. Через рік із парості, що з'явилася, залиште кілька сильних гілок і вирівняйте всі пагони за висотою, а решту обріжте біля основи. Ще через рік додайте до куща кілька гілок із парості та проведіть вирівнювальне обрізування. Додавайте щорічно кілька гілок із парості доти, доки їх не стане близько десяти, і тоді можна вважати, що кущ чорноплідної горобини сформований.\nПісля цього потрібно стежити за тим, щоби пагони не росли занадто густо – світло має проникати в саму гущу куща, інакше там не будуть закладатися квіткові бруньки, а відтак не зав'яжуться плоди. Для цього проводиться проріджувальне обрізування аронії, що поєднує мету з санітарним: з рослини видаляються конкуруючі, малоцінні, що ростуть усередину крони, а також хворі, поламані та сухі пагони.\nУ аронії чорноплідної врожайними вважаються гілки молодші 8 років, і тільки-но якась гілка досягає такого віку, її потрібно вирізати, а замість неї залишити розвинений пагін із прикореневої парості. Намагайтеся проводити 2-3 заміни щорічно, не збільшуючи при цьому діаметр основи куща. Зрізати або спилювати старі гілки потрібно якомога ближче до землі, щоб у пеньках не оселилися шкідники або збудники захворювань.\nКоли весь кущ здасться вам старим і втомленим, проведіть радикальне змолоджуюче обрізування – спиляйте всі гілки, не зважаючи на їхній вік, а коли на місці старого куща з'явиться молода парость, починайте формувати з неї новий кущ. Як це робити, ви вже знаєте.\nЗа гострої потреби можна провести санітарне обрізування аронії восени, якщо виявиться, що після збору врожаю з'явилися зламані гілки, або ви виявите уражені шкідниками пагони. У такому стані, звичайно, кущ на зиму залишати не можна. Загущуючі пагони можна видаляти й улітку, щоб рослина не витрачала сили на живлення непотрібних гілок. Але змолоджуюче і формуюче обрізування проводять тільки навесні. Не забувайте зрізи товстих гілок обробляти садовим варом.\nРозмноження чорноплідної горобини відбувається генеративним (насінням) і вегетативним способами: відсадками, живцями – зеленими і здеревілими, поділом куща, кореневими пагонами й щепленням. Найчастіше використовують насіннєвий спосіб розмноження чорноплідної горобини та зелене живцювання.\nДля розмноження аронії дерев'янистими живцями потрібні однорічні, добре визрілі пагони з дво-чотирирічних гілок. Їх зрізують восени, у другій половині вересня, щоб вони встигли до морозів укоренитися й добре перезимували. Живці мають бути з 5-6 вічками, завдовжки 15-20 см. Не використовуйте для розмноження верхню, невизрілу частину пагона. Верхній зріз на живці роблять косим на бруньку, а нижній – прямим, під самим вічком. Живці висаджують під кутом 45º на відстані 10-12 см один від одного, залишаючи над поверхнею тільки дві бруньки, нижня з яких має бути на рівні поверхні. Ґрунт навколо живців обтискають, поливають і мульчують торфом.\nРозмноження чорноплідної аронії зеленими живцями можливе тільки за наявності холодного парника, який зовсім не складно спорудити. У парнику на перекопаний чистий ґрунт укладають шар промитої ріні завтовшки 7-10 см.\nНарізають живці зі здорових кущів – зрізати можна верхівки будь-яких відгалужень куща. Довжина живця – 10-15 см. Нижнє листя з живців видаляють, а 2-3 верхні листки вкорочують, залишаючи від кожного тільки одну третину. Над кожною брунькою роблять поздовжній надріз, у нижній частині живця таких надрізів на корі роблять декілька. Потім живці на 6-12 годин занурюють нижніми кінцями в розчин стимулятора коренеутворення, після чого промивають чистою водою й висаджують у парник – похило, на відстані 3-4 см один від одного. Після ущільнення ґрунту навколо живців їх поливають через дрібне сито і накривають прозорою банею. Між банею і живцями має бути простір не менше 20 см. Укорінюються живці при температурі близько 20 °С, а якщо вона підніметься до 25 °С, слід влаштовувати живцям провітрювання. За регулярного зволоження ґрунту та підтримки потрібної температури й вологості повітря живці укореняться протягом 3-4 тижнів, після чого можна починати гартівні процедури, а за тиждень-півтора їх висаджують у відкритий ґрунт на дорощування. Приживлюваність зелених живців – 70-100 %. Тільки-но живці приймуться у відкритому ґрунті, підживіть їх розчином 30 г аміачної селітри в відрі води або слабким розчином гною. Догляд за живцями на грядці полягає в регулярних поливаннях, розпушуванні ґрунту й видаленні бур'янів. Посадка саджанців аронії на постійне місце проводиться через рік, наступної осені.\nЩоб отримати насіння аронії, потрібно стиглі плоди протерти через сито, після чого опустити насіння в воду, щоб спливла мезга, промити і, змішавши насіння з прожареним річковим піском у пропорції 1:3, у вологому стані покласти на 90 днів у овочевий ящик холодильника для стратифікації. Не забувайте весь час стежити за тим, щоб пісок залишався вологим. Якщо насіння почне накльовуватися раніше, ніж його можна сіяти у відкритий ґрунт, температуру утримання потрібно знизити до 0 °С. Коли земля в саду буде готова для посіву насіння, зробіть у ній борозенки завглибшки 6-8 см, посійте в них насіння, що наклюнулося, загорніть і замульчуйте грядку тирсою або перегноєм. При утворенні у сходів двох справжніх листків їх проріджують, залишаючи між сіянцями відстань 3 см. Наступне проріджування на крок у 6 см роблять на стадії розвитку у сходів 4-5 листків. Востаннє потрібно прорідити сіянці на відстань 10 см наступної весни. Весь цей час грядку поливають, ґрунт на ній розпушують, видаляють бур'яни й один раз навесні удобрюють гноївкою. Сіянці будуть готові до пересадки на постійне місце до осені другого року.\nЩорічно навколо куща чорноплідної горобини виростає коренева парость. Кількість пагонів залежить від сорту аронії, наявності в ґрунті поживних речовин і вологи. За рік пагони формують кореневу систему, і їх можна відсікти від материнської рослини лопатою та пересадити на нове місце. Перед пересадкою такий пагін укорочують до 2-3 бруньок.\nМожна розмножувати аронію дугастими або горизонтальними відсадками. Для цього навесні ґрунт під кущем перекопують, вибирають у ролі відсадка добре розвинені однорічні або дворічні пагони з сильними приростами, викопують під ними борозни, укладають у них пагони, закріплюють у борознах, а верхівки, що залишилися на поверхні, злегка прищипують. Доглядають за відсадками аронії, як за будь-якими іншими: поливають, обережно розпушують навколо них ґрунт, видаляють бур'яни. Коли пагони, що розвинулися з бруньок відсадків, досягнуть висоти 10-12 см, їх до половини присипають вологим ґрунтом або перегноєм, через 2-3 тижні, коли пагони ще раз відростуть на таку саму висоту, процедуру повторюють. Восени, а ще краще наступної весни, відсадки відділяють від куща й пересаджують на постійне місце.\nЦей спосіб виправданий у тому разі, якщо вам доводиться пересаджувати кущ аронії на інше місце. Навесні, до початку сокоруху, кущ горобини викопують, видаляють із нього всі старі гілки, очищають кореневу систему від ґрунту й ділять секатором або сокирою на необхідну кількість частин, кожна з яких мусить мати розвинене молоде коріння і 2-3 здорові, міцні пагони. Зрізи на коренях посипають товченим деревним вугіллям, після чого діленки розсаджують по призначених місцях.\nУ ролі підщепи найкраще використовувати саджанець горобини звичайної. Підщепу протирають від пилу й обрізають на висоті 12 см від рівня поверхні, після чого роблять у зрізі глибокий розщіп через центр. Прищепний живець обрізають із двох боків таким чином, щоб утворився клин, який має повністю увійти в розщіп підщепи. Після того, як прищепа увійде в розщіп, обробіть садовим варом зрізи прищепи та підщепи й оберніть місце щеплення окулірувальною плівкою. Одягніть на саджанець міцний поліетиленовий пакет і щільно зафіксуйте його нижче місця щеплення – таким чином ви створите необхідний для зрощення прищепи й підщепи парниковий ефект. Зняти пакет можна буде через місяць.\nЩеплення найкраще робити навесні, коли почнеться сокорух.\nСеред хвороб, що вражають аронію, садівникам найчастіше доводиться мати справу з такими:\nПериферійна гниль деревини викликається грибами опеньками. Боротьбу із захворюванням ведуть одновідсотковою бордоською рідиною або іншим фунгіцидом. Сильно уражені кущі підлягають знищенню, для чого їх викопують із корінням і спалюють.\nПлодова гниль, або моніліоз, від якого ягоди стають м'якими, бліднуть і муміфікуються, а на їхній поверхні з'являються світло-бурі спороносні подушечки. Уражені ягоди, якщо їх не видаляти з куща, можуть провисіти на гілках усю зиму й навесні заразити моніліозом молоді квітки та зав'язі аронії. Щойно ви виявили хворобу, обробіть кущ оксихлоридом міді або тією ж таки бордоською сумішшю.\nСепторіозна плямистість виявляється на листках аронії в середині літа світло-бурими овальними плямами з темнішою облямівкою. Із розвитком хвороби тканина всередині плям висихає, розтріскується і випадає. З метою профілактики, крім весняної та осінньої обробки аронії бордоською рідиною, необхідно збирати й спалювати опале листя. При виявленні захворювання проводять обробку куща і ґрунту під ним Абіга-піком або оксихлоридом міді.\nГребінник – грибкове захворювання, що виникає на ослабленій кореневою гниллю рослині. Виглядає грибок як тонкі шкірясті бурувато-сірі або білясті пластинки. Уражені грибком гілки необхідно вирізати й спалити. В ролі профілактичного заходу проводиться обробка куща навесні й восени бордоською сумішшю, Абіга-піком або оксихлоридом міді.\nОкрім описаних хвороб, вражають аронію такі захворювання, як бактеріальний некроз, або рак кори, бура плямистість, вертицильоз, іржа та вірусна кільцева плямистість.\nДо шкідників, що вражають кущі чорноплідної горобини, належать:\nПлодовий бурий і червоний яблуневий кліщі – маленькі комахи, здатні завдати серйозної шкоди не тільки аронії, а й таким плодовим культурам, як груша, слива, вишня і яблуня. Їхні личинки, що з'являються після цвітіння аронії в великій кількості, харчуються соком листя, роблячи в ньому проколи. За три тижні личинки перетворюються на дорослих особин, готових знову відкласти на рослині личинки – за один сезон розвивається кілька поколінь кліщів. Дати раду навалі кліщів вам допоможуть препарати Карбофос, колоїдна сірка, Тедіон, Цідіал, Кліщовит і подібні до них, які потрібно чергувати, оскільки організм кліща здатний виробляти проти них імунітет.\nЗелена яблунева попелиця (тля) – дрібна сисна комаха, від якої найчастіше потерпають молоді саджанці. Окрім того, що вона харчується соком рослини, послаблюючи його, тля, як і кліщі, є переносником невиліковних вірусних захворювань. Профілактичним заходом проти попелиці є обробка аронії до розпускання бруньок бордоською рідиною, Нітрафеном, Карбофосом, а при виявленні комах на рослині потрібно обприскати чорноплідну горобину препаратами Децис, Метафос, Біотлін, Амбуш, Ціанокс чи чимось подібним.\nБілан – гусінь цього метелика виїдає бруньки під час їх розпускання, а потім пошкоджує квітки й листя аронії, залишаючи від них лише прожилки. Щоб убезпечити чорноплідну горобину від навали цих шкідників – а білан за один раз здатен відкласти до 500 яєць – напровесні, до розкриття бруньок, горобину обробляють бордоською сумішшю, Олеокупрітом або Нітрафеном. Перед цвітінням аронію обприскують Золоном, Карбофосом або Хлорофосом.\nГоробинна міль – гусінь цієї комахи проїдає плоди горобини, через що вони вкриваються темними плямами й гірчать. Уражає цей шкідник не тільки аронію, а й горобину звичайну, а в деякі роки навіть плоди яблуні. Способи боротьби з горобинною міллю ті ж, що і з біланом.\nВишневий слизистий трач – чорна комаха з блискучим черевцем і прозорими крилами. Він з'являється на аронії на початку липня і до початку осені встигає сильно пошкодити листя рослини. Самиця трача живе не довше тижня, але встигає за цей час відкласти до 75 яєць під нижню шкірку листя. Личинки поїдають листя, залишаючи від нього тільки сіточку прожилків. Знищують трача обробкою аронії 20-30 г хлорофосу, розчиненими в відрі води. Упоратися з трачем може обприскування горобини розчином кальцинованої соди або вапна.\nСортів аронії багато. Є серед них чудові вітчизняні та зарубіжні сорти горобини чорноплідної, що добре зарекомендували себе в нашій культурі, багато з яких, окрім прекрасного плодоношення, вирізняється також високими декоративними якостями. До найкращих із них належать:\nНеро – морозостійкий і тіньовитривалий сорт німецької селекції з блискучим темно-зеленим листям, яке восени стає жовто-червоним. Зібрані в грона ягоди цього сорту дуже великі, іноді вдвічі більші, ніж у інших ароній. Вони вирізняються також високим умістом вітамінів, мінералів і антиоксидантів;\nВікінг – високоврожайний і морозостійкий сорт аронії фінської селекції з блискучими зеленими листками й такими ж блискучими плодами, більшими, ніж ягоди чорної смородини;\nЧорноока – невибагливий і дуже стійкий до хвороб і шкідників морозостійкий сорт, який є до того ж чудовим медоносом. Його ягоди, що досягають у діаметрі 1 см, вирізняються зниженою порівняно з іншими сортами терпкістю;\nХугін – зимостійкий і високодекоративний сорт шведської селекції, обрізати який потрібно вкрай обережно. Кущ Хугіна досягає у висоту 2 м, його листя навесні й влітку темно-зелене і блискуче, восени воно набуває яскраво-червоного забарвлення. Ягоди великі, чорні й блискучі.\nОкрім описаних, популярні фінські сорти аронії Хакке, Белдер і Кархумякі, данський сорт Арон, Егерт, польські Дабровіце, Галіцьянка, Кутно, Нова весь, білоруські сорти Надзея та Веніса та російські сорти аронії Сибірська і Мічуріна.\nУ чому користь чорноплідної горобини для організму людини? Аронія є справжньою скарбницею корисних речовин. До її складу входять бета-каротин, вітаміни С, К, С, Е, В1, В2, В6, макро- і мікроелементи марганець, бор, фтор, залізо, йод, молібден і мідь, цукри, пектини та дубильні речовини. Вітаміну С в плодах аронії міститься в двадцять разів більше, ніж в апельсинах, і вдвічі більше, ніж у чорній смородині. Збалансоване поєднання в ягодах аронії біологічних речовин посилює їхні цілющі властивості.\nСвіжі ягоди аронії і сік із них використовують не тільки для лікування, а й для профілактики атеросклерозу й гіпертонії, оскільки вони мають судинорозширювальні, спазмолітичні, кровоспинні, кровотворні та капілярозміцнюючі властивості. Їх призначають також хворим на деякі судинні захворювання, які супроводжуються ламкістю тканин – капіляротоксикози, скарлатину, кір, екзему, алергічний васкуліт, оскільки лікувальні властивості аронії сприяють зміцненню стінок кровоносних судин, відновлюючи їхню еластичність.\nЯгоди чорноплідної горобини підвищують імунітет, позитивно діють на роботу ендокринної системи, знижують рівень холестерину в крові, нормалізують кров'яний тиск.\nАронію рекомендують вживати в їжу при цукровому діабеті, захворюваннях щитовидної залози, як сечогінний засіб її призначають при алергії, хворобах нирок і висипному тифі. Вона сприяє поліпшенню травлення, підвищує апетит і кислотність шлункового соку, сприяє утворенню та відтоку жовчі, активізує роботу печінки.\nПектини, що входять до складу ягід аронії, виводять з організму радіоактивні речовини, важкі метали й патогенні мікроорганізми, нормалізують роботу кишківника, знімають спазми.\nПропонуємо вашій увазі кілька рецептів із чорноплідної горобини:\nнастоянка аронії з гвоздикою: 1 кг ягід акуратно розімніть у банці дерев'яним товкачем, додайте півкілограма цукру, три бруньки гвоздики, перемішайте, накрийте марлею і залиште при кімнатній температурі на два дні, після чого влийте в банку 1 л горілки, накрийте її капроновою кришкою і поставте на два місяці в темне місце, потім процідіть і розлийте по пляшках. Зберігають готову наливку в прохолодному місці;\nзагальнозміцнювальний напій: 20 г сухих ягід аронії залийте склянкою окропу і прогрійте 5-10 хвилин на водяній лазеньці, після чого дайте відвару охолонути й процідіть, не забувши віджати ягоди. Приймайте по 100 г 3-4 рази на день;\nвітамінний чай: 2 столові ложки сухих ягід чорноплідної горобини залийте двома склянками окропу, прогрійте при слабкому кипінні 10 хвилин, зніміть із вогню та дайте кілька годин настоятися. Вживають такий чай тричі на день із медом або цукром.\nОскільки аронія містить велику кількість вітаміну С, зловживання нею у хворих на гіпертонію і стенокардією може підвищити згортання крові і призвести до утворення тромбів. Саме тому вона протипоказана при тромбофлебіті.\nЛюдям із діагнозом гіперацидний гастрит (гастрит із підвищеною кислотністю), виразкова хвороба дванадцятипалої кишки або шлунка теж слід утриматися від вживання ягід і соку чорноплідної горобини.\nБезконтрольне й непомірне вживання цього продукту може завдати неприємностей навіть здоровим людям. Якщо у вас виникли сумніви, чи можна вам їсти ягоди аронії, порадьтеся з лікарем.\n0 # Людмила 26.03.2021, 13:22\nНе знала, чорноплідна горобина має стільки цілющих властивостей. Використовувала ягоди тільки для варення, а тепер ще буду сушити для чаю.\n0 # Мирослава 27.03.2021, 20:49\nСік з чорноплідної горобини допомагає мені при високому тиску. Правда, у комплексі з таблетками від гіпертонії. Моя матуся використовує настій з цих ягід для покращення роботи шлунку. Корисною інформацією для мене є те, що рослина лікує опіки та врівноважує емоційний стан людини. А це вкрай суттєво!


У Східниці чоловік впав з обриву в річку | Новини\nУ Львівській області рятувальники надали допомогу чоловіку, що впав з обриву в річку. Про це повідомили 1 січня у пресслужбі ДСНС Львівської області.\n1 січня о 05:22 до Служби порятунку "101" надійшло повідомлення про те, що в селищі Східниця на вул. Шевченка, з обриву над річкою, висотою 2 м. впав чоловік 1998 року народження. До місця події негайно виїхали місцеві рятувальники 38-го державного пожежно-рятувального поста Східниці.\nНа момент прибуття рятувальників до місця виклику з’ясувалось, що чоловік не може самостійно вибратись.\nПожежно-рятувальним відділенням чоловіка перенесено через річку на інший берег та передано працівникам швидкої медичної допомоги. Потерпілого із загальним переохолодженням тіла госпіталізовано в Бориславську Центральну міську лікарню.\n##Східниця ##Дрогобич ##новини ##новиниДрогобича


Зареєстровані пасіки зможуть отримувати відшкодування збитків | Куцурубська громада - офіційний сайт Миколаївська область\nКуцурубська громада » До відома громадян » Зареєстровані пасіки зможуть отримувати відшкодування збитків\nДата: 22.05.2020 15:25\n- Відшкодування збитків ? якщо пасіка зареєстрована, то відповідний документ точно фіксує кількість бджолосімей. Якщо вулики не занесені до реєстру, то на юридичному рівні їх немає. А отже у випадку крадіжки, стихійного лиха чи інших форс-мажорних обставин довести розміри шкоди та претендувати на відшкодування збитків буде мегаскладною місією;\n- Спрощені умови реалізації продукції ? щоб продати мед, пергу чи маточкове молочко на ринку, потрібна довідка із місцевої ветеринарної лабораторії ринку про якість продуктів бджільництва. Пасічники, які зареєструвати бджолосім’ї, без зайвих труднощів пройдуть цю процедуру за наявності паспорта пасіки й на законних підставах зможуть реалізовувати мед;\n- Можливість запобігти падежу ? у 2018 р. пасічники втратили 100-120 млн грн через загибель 35-40 тис. бджолосімей внаслідок використання аграрними господарствами неякісної агрохімії. У разі реєстрації пасіки, її власник попереджається не пізніше, ніж за 3 доби до початку обробки через засоби масової інформації, органи місцевого самоврядування. Цей момент прописаний у ст. 37 Закону України «Про бджільництво». У разі отруєння бджіл на полях, їхній власник зможете пред'явити агровиробнику претензії, а в суді довести обґрунтованість своїх вимог щодо компенсації збитку;\n- Отримання державних дотацій ? якщо бджоляр має реєстраційні документи на пасіку, то може претендувати на державну допомогу у розмірі до 25% для покриття витрат на обладнання, пільгові кредити, гранти міжнародних організацій.


Плитка для стелі з пінопласту — правильна фарбування стельової плитки | Ремонт\nОдин з видів матеріалу, за допомогою якого відбувається декоративне оздоблення стелі, є пінопластова стельова плитка. Про її виборі і технології фарбування ми поговоримо сьогодні.\nПопулярність матеріалу «плитка для стелі з пінопласту» забезпечується дешевизною і легкістю, з якою її можна змонтувати на стелі. Практично будь-яка людина (навіть без підготовки) може без праці змонтувати даний матеріал.\nЯкщо характеризувати технічні характеристики стельової плитки, то багато переваг ви навряд чи знайдете. Основними з них є доступна вартість і легкість поклейки. Крім того, до переваг можна віднести:\nЛегкість самого пінопласту, з якого виробляється плитка (саме із-за цієї легкості вона швидко «схоплюється» на стелі, тому не потрібно купувати дорогі клеючі речовини з хорошою адгезією).\nЗа твердженням виробників, шар пінопласту, приклеєний під стелею, стане прекрасним звукоізолятором в приміщенні. Правда, з цим можна посперечатися, оскільки сантиметрова товщина зможе тільки приглушити сторонні шуми.\nПлитка для стелі з пінопласту іноді проводиться не з самого пінопласту, а з більш якісного полістиролу, який володіє частковою вогнетривкістю (при сильному нагріванні матеріал тільки плавиться і деформується, а горіння можливе лише при максимально високих температурах).\nОсь, мабуть, і все, тепер доводиться переходити до опису основних недоліків:\nМатеріал не витримує навіть невеликих механічних ушкоджень тупими предметами.\nХарактеризується невеликим терміном використання (желтение починається вже через пару років, правда, від цього можна позбутися, якщо використовується фарбування стельової плитки з пінопласту – досить використовувати недорогий водоэмульсионный барвник).\nПінопластова плитка є стовідсотковим пароизолятор, тому стельова область стає практично повністю ізольованою від зовнішнього середовища. Якщо при цьому для обклеювання стін використовувати ще і вінілові шпалери, вологість в приміщенні буде зашкалювати, що може призвести до утворення грибкової цвілі.\nОтже, перед тим, як остаточно приймати рішення про те, обклеювати стелю пінопластової плиткою чи ні, необхідно рішуче все обдумати – якщо в приміщенні прекрасна вентиляція, то проблем, звичайно, не буде, але, якщо до поклейки пропонується напівпідвальне приміщення радимо відмовитися.\nФарбування пінопластової плитки для стелі\nКрім того, що, як було написано вище, плитка з часом жовтіє, вона може покритися кіптявою, пилом, жиром. Завдяки тому, що матеріал дуже легко фарбується, ви без праці можете оновити дизайн або змінити колір відразу ж після обклеювання, якщо цього вимагає загальне оформлення приміщення.\nНезважаючи на те, як був зроблений матеріал і скільки він вже використовувався – технологія фарбування не змінюється. Правда, потрібно сказати, що найдовше доведеться возитися з виробами, поверхня яких покрита шорсткостями і порами. Краще під фарбування використовувати плитку, обладнану ламінованим покриттям. Крім того, що на неї фарба лягати краще, після просушування покриття виглядає дуже красиво і ажурно.\nПлитка для стелі з пінопласту, як було написано вище, фарбується тільки водоемульсійною фарбою чи акриловій. Що стосується кольору – тут немає обмежень – його обирають в залежності від конкретного оформлення приміщення.\nЯкщо говорити про те, чим красити, то скажемо відразу – застосування класичної пензлика призведе до нерівномірного фарбування. Краще використовувати фарборозпилювач або валик з м’яким ворсом.\nПеред тим як проводити фарбувальні роботи, необхідно очистити поверхню виробу від жиру, пилу і бруду за допомогою грунтовки на водній основі, якщо використовувати будь-які інші хімічні сполуки, плитку можна пошкодити, оскільки пінопласт не відрізняється стійкістю до дії агресивних сумішей. Грунтовка, якраз, може відбуватися за допомогою класичної пензлики, яка допоможе прогрунтувати всі мікротріщини.\nПеред тим, як буде здійснюватися фарбування стельової плитки з пінопласту, бажано акриловою грунтовкою обробити місця стиків між плитками. Поверх шпаклівки необхідно нанести грунтовку.\nФарбується стельова плитка декількома шарами з інтервалом до трьох годин між фарбуванням. Найкращий ефект досягається, якщо плитку фарбувати латексної фарбою 2 — 3 рази. Цей барвник не покривається бульбашками при фарбуванні, характеризується тривалим терміном експлуатації, протягом якого не блякне і не змінює відтінок. Шар фарби не повинен бути товстим, інакше вона після висихання потріскається і буде фарбуватися.\nПеревагою акрилового барвника є довговічність, морозостійкість, збереження кольору під впливом сонячного світла, збереження блиску і відсутність неприємного запаху.


Замовлення Вивіски для СТО і Автосалонів 5 Головних Моментів – Анеле реклама\nBy adminIn Види вивісокPosted неділя серпень 29th, 2021\nКожен власник бізнесу рано чи пізно розуміє, що для просування необхідна ще й зовнішня реклама. Зовнішня-вулична реклама буває різною: вивіски, щити, лайтбокси, плакати, стели, банери і т.д. вибір типу рекламного носія залежить від напрямку бізнесу, місця розташування, та бюджету. Останнім часом об’ємні світлові букви стали одним з найпопулярніших видів реклами. Вони відмінно підходять для СТО і автосалонів, так як світиться напис видно здалеку навіть з вікна автомобіля, що їде.\nВивіску, на відміну від інших видів зовнішньої реклами, можна монтувати в будь-якому місці. Головне, щоб вона була надійно встановлена і, якщо має підсвічування, вночі не світила в вікна житлових приміщень.\nВиготовлення об’ємних світлових букв краще довірити професіоналам. Недобросовісні виробники можуть економити на джерелах світла, якості матеріалів, професіоналізмі співробітників.\nВивіска для СТО і автосалонів розрахована в першу чергу на людей в машині, тобто швидко проїжджають повз і стежать за дорогою. З цієї причини світлові і не світлові об’ємні букви повинні добре читатися з великої відстані і виділятися на тлі навколишнього пейзажу. Світлові рекламні вивіски великих розмірів які Ви зустрічаєте на АЗС називаються стели та пілони.\nПерш ніж замовляти зовнішню рекламу, необхідно визначитися з її розміром, кольоровою гамою і шрифтом.\nЧим точніші будуть побажання, тим вище ймовірність, що дизайнер потрапляє в точку. Шрифт повинен бути чітким, щоб напис можна було прочитати буквально за пару секунд. Не варто економити на розмірі, адже тоді вивіску буде погано видно здалеку.\nТакож необхідно подивитися на передбачуване місце розташування не світлових або світлових об’ємних букв з різних сторін і зрозуміти, чи не будуть їх закривати дерева або будівлі.\nВивіска буває світловою і не світловою. Вона інформує клієнтів про компанію, є її «Обличчям». Об’ємні світлові літери – це найпопулярніший вид світлової реклами, вони добре помітні з великої відстані, ефективні не тільки вдень, але і вночі, допомагають виділитися серед конкурентів. Не світлові об’ємні букви часто вибирають з-за доступної ціни, крім того, вони незамінні в тих випадках, коли світло буде заважати оточуючим, наприклад, якщо автосалон розташований навпроти житлового будинку.\nМатеріали для світловиї і не світлової реклами.\nЦіна світлової об’ємної букви залежить від її типу і матеріалу основи:\nАкрил і кольорова плівка: найпопулярніший варіант для 3D букв; нержавіюча сталь: важкі, але дуже міцні;\nПерфорована сталь: частіше зустрічається в Європі, у нас це рідкість. Такі об’ємні букви виглядають стильно і незвично, встановлювати їх краще в приміщенні або під козирком;\nСталь або алюміній (композит) з контражуром: контражур – це коли світло, що йде від букв, створює напис на поверхні, до якої вони кріпляться. Дуже красивий і незвичайний варіант. Світлова вивіска з об’ємних літер може мати внутрішнє, відкрите, контражурне або комбіноване підсвічування.\nВивіски з об’ємними світловими літерами оснащуються світлодіодами (LED-модулями). Вуличні моделі мають клас пило-та вологозахисту не менш IP64. Світлодіоди цінуються у всьому світі за мале споживання електроенергії, екологічну безпеку, здатність працювати в мороз, довговічність, інтенсивне світіння. Завдяки малим розмірам світлодіоди можна використовувати для рекламних виробів будь-якої форми.\nНе світлова реклама.\nНе світлові об’ємні букви довговічні і недорогі, тому власники невеликих СТО часто вибирають їх. Для виготовлення таких вивісок використовують різні матеріали:\nПВХ: дешевий і легкий, підходить не для будь-якого дизайну;\nАкрил (оргскло): міцний матеріал, але через прозорості в деяких випадках клей використовуваний при складанні, буде видно.\nПолістирол: буває кольоровим або дзеркальним, хороший матеріал, але руйнується під впливом ультрафіолету, тому об’ємні несвітлові букви з нього більше підходять для приміщень або, в крайньому випадку, встановлюються в густій тіні.\nАлюмінієвий композит: універсальний, дуже міцний матеріал з довгим терміном служби, коштує дорожче акрилу.\nНержавіюча сталь: істотний недолік нержавійки – висока ціна та вага конструкції. З переваг: надійна і довговічна, буває шліфованою та дзеркальною, гарно імітує золото або срібло.\nКрім несвітлових об’ємних літер бувають псевдооб’ємні, що виготовляються з товстого полімерного матеріалу і кріпляться за допомогою утримувачів.\nОб’ємні букви контражур.


"Краще б не воював": на передовій бійці ЗСУ впіймали навідника ворожої БМП — 5 канал\n"Краще б не воював": на передовій бійці ЗСУ впіймали навідника ворожої БМП\nЗа зброю чоловік взявся восени 2014 року – не за ідею, а для заробітку. Каже, що не мав певних політичних уподобань\nНа першій лінії оборони українські військові затримали бойовика, що в лавах окупанта займав посаду навідника-оператора. Про це повідомив речник Міністерства оборони Дмитро Гуцуляк на брифінгу, передає "Укрінформ".\n"За оперативною інформацією нашого прес-центру штабу АТО, днями українськими військовослужбовцями, які виконують бойові завдання на першій лінії оборони, був затриманий черговий бойовик російсько-окупаційних військ Толкущий Роман Вікторович, 1979 р.н., уродженець Єнакієвого", – зазначив Гуцуляк.\nЗі слів Толкущого, він не мав певних політичних уподобань, а за зброю взявся восени 2014 року – через відсутність роботи та намагання заробити грошей.\nЧоловік розповідає: працював на заводі, потім поїхав на заробітки до Москви. Це було 2012 року. Повернувся в Україну Толкущий за два роки, однак більшість підприємств була закрита через війну.\n"Де можна заробити грошей? Усі кричали "Йдемо, воювати треба". Почали платити гроші – 360 доларів. Коли прийшов, мене одразу взяли", – пригадує бойовик.\nУ міноборони тим часом повідомляють: "Він був на посаді навідника-оператора БМП-1 у "1-му взводі шостої роти другого мотострілецького батальйону" в одній із так званих частин російсько-окупаційних військ".\nЧоловік же зізнається: "Я не думав, що це все так надовго затягнеться. Набридло, хочеться просто працювати. Краще б не воював".\nбойовики ОРДЛО затримання бійці АТО зона ООС (кол. АТО)


Каска захисна 3M™ H-700C-OR купить в Киеве, заказать Каски будівельні, захисні 3M™ - цена на камуфляжная форма в онлайн каталоге магазина спецодежды OZON.com.ua\nВентильована захисна каска H-700 бренду 3М™. Корпус шолома жорсткий, пружний, має легку вагу. Низькопрофільна конструкція з коротким козирком для кращої мобільності. Захисний шолом H-700N забезпечує захист голови від травм, викликаних невеликими падаючими предметами або ударами об предмети і конструкції. Наявність штифтованої застібки обумовлює швидке і точне регулювання.\nПомаранчева каска зі штифтовою застібкою та вентиляцією.\nЦіна:від 867.60 грн з ПДВ


Прилуки - сайт міста :: Біль пам’яті нам душі обпікає\nБіль пам’яті нам душі обпікає\n26 квітня 1986 року гірким болем увійшло у наше життя. Це - мука і трагедія, це - подвиг і безсилля, це - пам’ять і нестерпний біль не лише українського народу, який затулив собою всю Європу. Про Чорнобиль сьогодні знає увесь світ. 21 рік смертоносна пилюка покриває білі хати, поля й ліси. І 21 рік цвітом скорботи та суму зацвітають чорнобильські сади і хворіє серце. Тому що знає - не на добро це, не на життя.\nСолодкий присмак на губах\nЧорнобиль. Мертва зона. Нині ці слова гірким болем відлунюються у наших серцях. Заростають деревами, кущами, травою опромінені села. Вони порожні, мертві уже 21 рік. А колись же у них цвіли сади, зводилися будинки, одружувалися молодята, народжувалися діти - вирувало життя. І все зникло за одну мить. Залишилася лише пам’ять та німі свідки того лиха.\nПрилучанин Микола Токар уже 5 травня 1986 року трудився у самому серці станції. На спецавтомобілі для закачування рідкого цементу в шахту навколо реактрора відпрацював 15 діб. Робота вимагала чимало сил, виснажувала до краплини. Але жалітися і скаржитися на долю Микола Миколайович не звик.\n- Що й говорити, було неймовірно важко. Ми працювали позмінно по 12 годин на добу. Жили у сусідньому селі у невеликих дощатих будиночках. Спочатку навіть і простирадл на всіх не вистачало. Частенько й недоїдали. Вже потім ситуація нібито «нормалізувалася» (як нам здавалося). У пам’яті залишилися лише порожні села, де вулицями вештаються домашні тварини без нагляду, та солодкуватий присмак пилу, яким «орошували» реактор з гелікоптерів. Відпрацював на станції лише 15 діб, а болячок заробив на все життя. І з кожним роком їх все більшає.\nЯ - перша жінка з Прилук, яка поїхала у Чорнобиль\nУ житті кожного, хто пройшов Чорнобиль, хто хоча б один день прожив у зоні поряд з обгорілими і почорнілими від радіації деревами, порожніми будинками та самотніми дитячими гойдалками, далекий 1986-й рік залишив незагойну рану. Нічого не підозрюючі чоловіки й жінки їхали туди працювати, бо свято вірили, що так треба, що хтось має йти у те пекло, з якого (як стане відомо набагато пізніше) не всі й поверталися.\nЗвела доля з Чорнобилем і прилучанку Маріанну Галькевич, яка мирно трудилася кухарем у рідному місті після закінчення Ленінградського військово-торгово-кулінарного училища. 24-річна дівчина й гадки не мала, як різко зміниться її урівноважене життя з 4 травня 1986 року.\n- Я перша жінка з Прилук, яка працювала у Чорнобилі та сповна відчула увесь жах тієї аварії. 20 днів, що провела у 30-кілометровій зоні з підвищеним рівнем радіації, не минули безслідно. І до цього часу я відчуваю на собі гнітючий подих реактора. Сьогодні, згадуючи ті страшні дні та ночі, дивуюся, де бралися сили, як змогла винести таке нежіноче навантаження: польова кухня, неймовірна спека, прохолоду можна було знайти лише під автомобілем, де рівень радіації перевищував норму у де-кілька разів. Але ж вибору не було.\nНині у Маріанни Галькевич підростає дві донечки, які мають проблеми зі здоров’ям. Та й сама жінка не може похвалитися добрим самопочуттям.\nУ ту солов’їну, квітневу ніч здригнулося небо і завмерла у німому жаху земля. Біда розчинилася у духмяному повітрі, у біло-рожевому цвітінні яблунь і абрикос. У воді сільських криниць. Вона розчинилася у людях. Чорнобиль, полин долі нашої, пече ще й досі. І ще довго буде нагадувати нам про себе хворобами, інвалідністю молодих, зростанням смертності, зоною відчуження, радіацією.\nАле життя продовжується, незважаючи ні на що. Повертаються із теплих країв у рідні гнізда лелеки, висиджують пташенят та вчать їх літати. І кружляють птахи поодиноко у небесній висоті, і приносять немовлят щасливим матерям. Все повторюється спочатку, оживає та квітне, як і 21 рік тому.


Вразливим не читати. У Львівському музеї історії хвороб виставлено легені, вражені COVID-19\nЛегені, вражені COVID-19, волохатий шлунок, проказа та чума, колекція пухлин очей та органи з різними аномаліями – це ще далеко не увесь список експонатів Львівського музею історії хвороб, що функціонує на базі Львівського національного медичного університету ім. Данила Галицького. Експозиція музею – найбільша в Україні й входить у трійку найкращих у Європі. Аналогічними колекціями можуть похвалитися тільки музеї Шаріте у Німеччині та Дюпюїтрена у Франції. Деякі експонати не мають аналогів у світі, а тому надзвичайно цінні як для науки, так і для туристів. Проте не кожен зможе спокійно перенести побачене, тому вразливим людям, вагітним та дітям радимо цей музей не відвідувати, а надвразливим – взагалі краще далі не читати і не розглядати фото.\n2500 ЕКСПОНАТІВ ЗА 150 РОКІВ\nПеред входом до Музею історії хвороб – вивіска «HIC LOCUS EST UBI MORS GAUDET SUCCURERE VITAE».\n«Тут написано латиною, що це місце, де мертві вчать живих. Ми в музеї маємо представлену всю патологію і можемо показати, як виглядає інфаркт, онкозахворювання, вірусні інфекції, й навіть такі хвороби, яких вже у світі немає. Наприклад, віспи уже ніде нема, а в нас є – студенти вивчають не просто за підручником. Прокази зараз практично немає, а в нас експонати є і багато іншого. А також усі сучасні хвороби, навіть COVID-пневмонія», – з гордістю розповідає завідувач кафедри патологічної анатомії й судової медицини, професор Юрій Поспішіль, якого зустрічаємо перед входом до музею. А ще додає: «У нас один із найкращих музеїв у Європі, з такою кількістю експонатів є тільки три: в Берліні, у клініці Шаріте, в Сорбонні в Парижі й у нас у Львові. Маємо понад дві з половиною тисячі експонатів, які збиралися з 1896 року. Ми вчимо на цих прикладах студентів і проводимо екскурсії для охочих».\nІсторія Львівського медуніверситету налічує майже 360 років. У 1661 році король Ян Казимир надав єзуїтській колегії статус академії з титулом університету і правом викладання тогочасних дисциплін. У 1875 році серед цих дисциплін з’являється патологічна анатомія, а в 1896 році при університеті разом з інститутом клінічної патології відкривають кафедру патанатомії, а при ній – Музей історії хвороб. Завкафедрою та засновником музею став професор-патологоанатом з Карлового університету в Празі Анджей Обжут. Саме він привіз перші експонати для музею, а далі колекції поповнювалися препаратами після розтинів і операцій.\nВолодимир Федьків, відповідальний за музей і наш екскурсовод, розповідає, що унікальність цього музею і кафедри патанатомії з курсом судмедицини – в тому, що вони розміщуються в одному приміщенні з двома іншими структурами – Львівським обласним патанатомічним бюро й обласним судово-медичним моргом.\n«100 років тому це був єдиний виш в Україні з таким поєднанням і такою продуманою структурованою побудовою. Тут у часи заснування збудували ще спеціальну секційну залу для студентів на зразок амфітеатру. Під скляним дахом може перебувати близько ста студентів, а тіло внизу лежить. З третього курсу, майбутні лікарі можуть наживо подивитися, як виглядають внутрішні органи, які є хвороби та патології. Більшість вишів навчають за атласами, а наживо такої можливості не мають» – каже Федьків.\nПочинаючи з 1896 року, цікаві патології, органи, вражені хворобами, плоди з аномальними вадами – все, що становило інтерес для науки – забирали, препарували та вміщували в розчин формаліну, і це ставало експонатом музею.\nВід часу заснування музей пережив чимало: війни, зміну влади у Львові, пожежі. Під час Другої світової війни німці намагалися вивезти цінні експонати, це їм не вдалося, проте багато експонатів було знищено. У 1947 році музеєм історії хвороб почала опікуватися Анна Юріївна Рудницька. Вона була одним із найкращих патологоанатомів в Україні, і те, що ми бачимо сьогодні, – її заслуга. Пані Рудницька відновлювала та поповнювала експозицію, знала все про кожен препарат. «Можна сказати, що це було її дітище, навіть уже коли вийшла на пенсію, в поважному віці, приходила сюди, розповідала нам історії, передавала досвід», – згадує Федьків.\nМузей сьогодні має п’ять відділів: по-перше, це, звичайно, понад 1800 органів із різними захворюваннями та патологіями. Вони у спеціальному розчині формаліну або Кайзерлінга, що дає змогу зберігати їх століттями.\nПо-друге, це колекція з понад 2500 патогістологічних препаратів, які демонструють мікроскопічний вигляд більшості відомих захворювань. Тут є паразити та віруси, які вже не трапляються сьогодні в природі.\nТретя складова музею – це архів протоколів розтину, починаючи з 1896 року до 2015-го (5 років протоколи зберігаються у директора моргу). Нині це 350 томів, що вміщують понад 80 тисяч історій розтинів. Записи велися чотирма мовами – польською, українською, німецькою та російською. «З 1941 по 1944 роки головним патологоанатомом тут була німкеня Гелена Шульц. Усі знають про проблеми лікарського почерку, тому німці вели протоколи на друкованій машинці з властивою їм пунктуальністю й точністю», – розповідає Володимир Федьків, показуючи найдавніший том протоколів. До речі, перший запис зроблений засновником музею Анджеєм Обжутом.\nТакож музей містить дуже давню унікальну бібліотеку польською і німецькою мовами. Зокрема, тут є повний “Архів патології Р.Вірхова” за 70 років. Це патологоанотомічний вказівник про всі хвороби.\nІ п’ятий відділ – це колекція малюнків макро- та мікроскопічних патоморфологічних препаратів. Їх почали створювати художники при кафедрі з початку минулого століття, колекція постійно поповнюються, нині вже є понад 2500 екземплярів.\nНайпершими експонатами Львівського музею хвороб стала колекція патології плодоношення. Тут є надзвичайно рідкісні плоди: двоголові, циклопи, з різними вадами голови, кінцівок, тіла, органів. Більшість із них дуже давні, вважається, що Анджей Обжут привіз їх із собою в 1896 році з Праги.\n«Є така версія, що експонати двоголових дітей збирав голландський анатом та колекціонер Фредерік Рюйш для Петра І. Першу колекцію він продав російському царю, вона становить основу Санкт-Петербурзької кунсткамери. Цар заплатив йому шалені гроші. Але Рюйш на тому не зупинився і хотів ще більше збагатитися. Почав збирати другу колекцію, але на той час Петро І помер. Існує така версія, що ця друга колекція розійшлася по Європі невеликими партіями, може, деякі з них і потрапили до засновника нашого музею», – розповідає екскурсовод.\nВолодимир Федьків зазначає, що музей має одну з найбільших колекцій двоголових плодів – 8 екземплярів. Зараз це велика рідкість, тому вони становлять величезну цінність для науки. «Тут бачимо дві голови, а цікаво, чи там парні органи, чи там два серця, чи дві печінки, чи ще якось по-іншому. Звичайно, якби хто хотів досліджувати, то в нас нема проблем зняти цю кришку, зробити знову розтин, описати це, дослідити гістологічно, можливо, навіть скоби взяти для генетики, для спектрального аналізу, то звичайно, це була б дуже сильна наукова робота, особливо в сфері акушерства-гінекології. Але зараз наукою мало хто цікавиться глибше», – каже він.\nА далі оповідає про інші унікальні плоди, тут є дитина-циклоп: одне очне дно і зовсім відсутній ніс. Плоди з відсутньою черепною коробкою або й взагалі без голови. Одним з останніх поповнень колекції плодоношення є дитина-русалка (у плоду зрощені ноги). «Він років 8 тому до нас потрапив. Жінка була наркоманкою, навіть на обліку в гінеколога не стояла і віддала плід. А загалом 90% тіл дітей батьки забирають для поховання», – каже пан Федьків.\nУкраїнське законодавство дозволяє забирати органи з унікальними аномаліями для музею без дозволу від родичів, проте, якщо це плід дитини, то згода батьків обов’язкова.\n«КОРОНАВІРУСНІ» ЛЕГЕНІ – НАЙНОВІШИЙ ЕКСПОНАТ МУЗЕЮ\nУ стелажі з легенями представлено близько 20 розрізів, на яких наочно видно найпоширеніші хвороби, що вражають бронхи. Тут представлений рак легень на початковій стадії, коли чітко видно контури пухлини, а також четвертої стадії, коли легеня повністю пронизана метастазами. З-поміж інших в око відразу впадають червоні легені з великими чорними цятками – це так звані «легені шахтаря», «антракозис пульмоно, – каже пан Володимир, – хвороба, що вражає людей, які працюють у шкідливих умовах».\nЄ легеня із наскрізною діркою, вона називається каверна, а хвороба, яка колись була дуже поширена і спричинила теж чимало смертей, – каверкульозний туберкульоз. А на іншому зразку легеневої тканини майже нема – це відкрита форма туберкульозу.\n«У кінці червня до нас подзвонили з МОЗу і сказали забрати цей препарат, бо в Києві, до речі, розтинів ковідним хворим на той час не робили – тільки у Львові, не знаю, чи зараз роблять. Ми вже виконали понад 300 розтинів хворим із коронавірусом», – розповідає Федьків.\nА також ділиться – що переживали, чи не можна заразитися, тому строго дотримувалися усіх вимог захисту.\n«На той час ще до кінця ніхто й не знав, чи можна заразитися, чи ні, зараз уже нема таких пересторог, вже довели, що від покійника неможливо заразитися. Ми забрали ці легені, санітар виніс мені їх, звичайно, він був у захисному костюмі, рукавицях і з щитком, я теж при повному захисті", – пригадує Федьків.\nПісля розтину 59-річного чоловіка, який був інфікований коронавірусом і мав чітко виявлену вірусну пневмонію, Володимир Федьків помістив легені померлого, передані для музею, у сильний розчин формаліну на два тижні. «Потім орган виймається, промивається і препарується. Зараз легені теж у формаліні, але в 10%. Він має різкий запах і дуже токсичний. Тут не повністю всі легені, а зріз. Ось це почервоніння – це найбільш уражені запаленням місця», – демонструє експонат екскурсовод.\nНа запитання, чи можна ще десь побачити такі легені, відповідає, що в Україні – певно, ні, а в світі, може, десь і є, бо нині це цінний препарат для медицини.\nВИНАХІД ЛЬВІВСЬКИХ НАУКОВЦІВ\nУ цьому музеї ми можемо також побачити, як виглядають органи зсередини. Схожий на морські корали препарат – це також легені, але їх внутрішній стан, будова судин. Побачити печінку, нирку, серце та будову судин інших органів стало можливо завдяки запатентованому винаходу лаборанта кафедри нормальної анатомії Євгена Максимчука.\n«В орган запускаються спеціальні речовини, які потрапляють у судини, артерії, кожну клітинку – для того, щоб воно потім застигло. Деколи і забарвлюють у потрібний відтінок. Пізніше опускають у кислоти, щоб тканини розсмокталися, а залишилася тільки внутрішня будова органа. На вигляд, неначе пластмасове, але дуже крихке», – розповів про виготовлення корозіонних препаратів Федькив.\nЦей метод вимагає сконцентрованості та уваги, адже дістати орган людини для перетворення на препарат не просто, а при найменшій помилці чи різкому рухові експонат може розсипатися в попіл.\nВІД ХВОРОБ, ПОДОЛАНИХ ЛЮДСТВОМ, ДО БІД СЬОГОДЕННЯ\n«Це дуже рідкісний препарат, його в світі всього є 3-4, я навіть не знаю, в яких музеях. Це проказа ноги і руки. Збудник відомий – це мікобактерія лепри, вона лікується, але дуже важко. Зараз на проказу в світі хворіють люди тільки в деяких районах Індії», – демонструє ексклюзивні експонати пан Володимир. Розповідає, що в давнину люди ще не знали – що за збудник викликає таку страшну хворобу, тому й не знали, як лікувати. В ті часи людей одягали у білі балахони, збирали їх у групи і відвозили на безлюдні острови, щоб вони не контактували з іншими.\nЩе одна хвороба, яку подолало людство – це віспа, в музеї є представлені дуже давні препарати з уражених частин тіла. «Це вірусне захворювання, яке косило людей тисячами, натуральна віспа. Останню людину, яка захворіла на цей недуг, знайшли на Мадагаскарі в 1979 році. Але через вакцинацію всього населення на землі – хвороба в світі подолана. Росіяни та США, щоправда, мають живий штам у своїх лабораторіях і він вважається одним із видів біологічної зброї», – розповів екскурсовод і додав, що раніше всіх народжених дітей вакцинували від цієї хвороби, але вже цього не роблять, бо в природі її не існує.\nОдна з найпоширеніших хвороб на планеті – це онкологія. У музеї рак представлений на різних органах: рак шкіри, легень, шлунку, рак шийки матки, пухлини очей та ін. Серед експонатів вражає голова дитини з діркою в обличчі – це так званий водянистий рак, що може з’явитися у невакцинованих ослаблених дітей, які живуть у незадовільних умовах.\n«Років 20 тому наші студенти експериментально на мишах і щурах робили вживлення ракових клітин і дивилися, як пухлина розвивається в організмі», – показує на стенд із «піддослідними» Федьків.\nЕкскурсовод показує ще один цікавий експонат, який нам видався чимось зовсім незрозумілим. «Це шлунок, весь у волоссі, 12-річної дівчинки. Це операційний матеріал» – повідомив Федьків. І уточнив, що так часто буває в розумово відсталих дітей або хворих на шизофренію, коли вони смокчуть кінчики свого волосся. Зазвичай таких діток коротко стрижуть, щоб волосся не можна було дотягти до рота. «Але тут була проблемна сім’я, батьки-алкоголіки, і протягом багатьох років волосся накопичувалося в животику дитини. Оперували її в нас у Львові канадські дитячі хірурги, вони видалили цей орган десь років 10 тому, й наскільки знаю, дівчинка лишилася жива», – сказав він.\nМузей історії хвороб у Львові має статус національного надбання, його колекція цілком легальна.\n«Ми отримуємо близько двох тисяч гривень на рік від держави на підтримання музею», – каже Федьків і додає, що тут разом із директором, професором Дмитром Зербіно, який очолює музей з 1966 року, працюють усього три працівники. І в основному – на ентузіазмі.\nУже понад 20 років у музеї проводяться екскурсії для студентів вищих навчальних закладів та учнів старших класів зі всієї України, часто приїжджають туристи з Польщі, Німеччини, США.\nВхід у музей безкоштовний, і хоча біля дверей є спеціальна скринька «На розвиток музею», та, як каже пан Володимир, вона завжди порожня. «Музей може на себе заробляти, тому що коли приходять іноземці, а особливо поляки, бачать, що є написи на їхній мові, а ще – що це заснував їхній земляк, вони готові платити за екскурсії. Але звичайно, для цього треба все оновити, поміняти стиль, використати сучасні технології, освітлення. Разом з тим, музей розміщується на кафедрі. Це зараз карантин, студенти на дистанційному, то тут тихо, а так – у музеї постійно проходить навчання, тому поєднувати з великими туристичними групами поки що не вдається», – каже пан Володимир.\nНа час карантину екскурсії, як і навчання студентів, не проводяться.\nНаостанок Володимир Федьків додав, що не всі люди розуміють потребу в таких музеях, мовляв, навіщо це збирати, зберігати, а тим більше – показувати. «Наш музей створений не для того, щоб полоскотати нерви, а для наукових і соціальних цілей. Щоб навчити молодих лікарів і наочно показати вплив різних факторів на організм людини. А головне – ще раз підтвердити, що на першому місці має бути здоров’я».\nЛьвів Музей Коронавірус


Позапартійні та «Слуги народу»: хто очолюватиме нові громади на Рівненщині — Радіо ТРЕК\nсереда, 25 грудня 2019 21:11\nУ неділю, 22 грудня, на Рівненщині відбулися місцеві вибори до об’єднаних територіальних громад. Окрім депутатів, обирали й керівників у дев’яти ОТГ. Про це інформує обласна рада.\nГоловою Полицької сільської об’єднаної громади Володимирецького району обрали 56-річного Миколу Озеругу, який до виборів був головою Полицької сільської ради. Його підтримали майже 64 % тих, хто взяв участь в голосуванні. На вибори його кандидатуру подала Рівненська обласна регіональна організація Політичної партії «Слуга Народу».\nЗа офіційними даними явка виборців на місцевих виборах 22 грудня склала від 39 до 57 %. Найвищою вона була на виборах до Головинської ОТГ, найнижчою – до Рафалівської об’єднаної територіальної громади.\nТеги: ВиборидецентралізаціяОТГОТГ Рівненщинислуга народусамовисуванці\nСоломчука з Рівненщини відсторонили від керівництва фракції «Слуга народу» у парламенті\nГолова ВР оголосив про виключення зі «Слуги народу» Іванісова з Рівненщини


У Глухові обрали найкращу спортивну сім’ю – Новини кожного дня. Суми\nУ Глухові, на центральному стадіоні відбувся спортивний фестиваль «Тато, мама і я – спортивна сім’я», присвячений Міжнародному Дню сім’ї.\nСвято бадьорості тіла і духу, сімейного єднання відкрила Олена Юденич, виконуюча обов’язки директора Глухівського міського центру соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді Глухівської міської ради.\nУ змаганнях взяли участь учні п’ятьох шкіл та школи – інтернату міста, їх батьки. А на трибунах за багатоборців вболівали однокласники, класні керівники, викладачі фізкультури, братики й сестрички, батьки, дідусі й бабусі. Юних і дорослих спортсменів підбадьорювали піснями шкільні аматори.\nДо самого фінішу змагань важко було визначити переможця. Якась сім’я спритнішою виявилась у бігу в мішках, якась краще влучала м’ячем по кеглях, а якась швидшою була в естафеті з кільцями, а хтось зі школярів виявився найрозумнішим, відповідаючи на запитання спортивної вікторини.\nКолегія суддів, яку очолював Віктор Олофінський директор Глухівського міського центру фізичного здоров’я населення «Спорт для всіх», визначала переможців з відривом у соті, десяті балів. За підсумками веселих, цікавих змагань першість виборола сім’я учня 4 класу загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Івана Богуци, якого підтримували в змаганнях тато Василь, мама Юлія та молодший брат Мишко.\nВсі учасники змагань були відзначені подарунками, призери – медалями та тортами. Нагородив спортсменів фестивалю Михайло Плотницький, начальник відділу молоді та спорту Глухівської міської ради. Торт, який виборола сім’я Івана Богуци, тут же на стадіоні, на честь переможців з’їли дружно всім 4-м «А»!\n← СумДУ займає четверте місце серед університетів України\nЗа чотири місяці на Сумщині статус безробітного отримали понад 11 тисяч осіб →\n11.07.2018 Коментарі Вимкнено до У Сумах до ремонту готують міст по вул. Горького\n19.10.2019 Коментарі Вимкнено до У Сумах розробили краєзнавчий дайджест про відомого мецената


Засуджений киянин кілька місяців тероризують поліцейську - Allto Україна\nЗасуджений киянин кілька місяців тероризують поліцейську\nОпубліковано Серпень 14, 2019 by admin\nЧоловік вимагав та отримав від жінки-слідчого, який вів його справу, велику суму “моральної компенсації” і при цьому грабував її в під’їзді і вривався додому.\nУ Києві 23-річний місцевий житель тероризував сім’ю столичної поліції, регулярно вимагаючи гроші і грабуючи співробітницю поліції. Про це в середу, 14 серпня, повідомила прес-служба Департаменті внутрішньої безпеки Нацполиции.\nЗазначається, що чоловік раніше був засуджений за крадіжку, однак отримав умовний термін.\n“Опинившись на волі, зловмисник вирішив помститися слідчого поліції, яка вела його справу. Шантажист, погрожуючи розправою поліцейської та її сім’ї, вимагав гроші і навіть двічі пограбував жінку”, – розповіли правоохоронці.\nВідомо, що поліцейська проводила досудове розслідування за фактом вчинення крадіжки жителем Печерського району столиці. У січні цього року матеріали були направлені в суд. І хоча в минулому чоловік вже неодноразово притягувався до відповідальності за крадіжки, грабежі та розбої, суд виніс рішення про умовний термін покарання для зловмисника. Чоловік після такого м’якого вироку повірив в безкарність і вирішив помститися слідчому.\n“У телефонній розмові він озвучив умову: або слідчий перераховує йому на банківську карту 700 доларів США “моральної компенсації”, або він розправиться з її рідними. Налякана жінка перевела необхідну суму, але в той же вечір вимагач підстеріг її у будинку, погрожуючи, увірвався в оселю і відібрав ювелірні прикраси, завдавши матеріальної шкоди на 14 тисяч гривень”, – йдеться в повідомленні.\nЧерез кілька місяців зловмисник знову напав на свою жертву в під’їзді будинку і зірвав з шиї золотий ланцюжок з кулоном вартістю 17 тисяч гривень. А потім прислав смс-повідомлення з вимогою перерахувати йому ще 2 000 доларів США.\nТільки після цього поліцейська звернулася до колег за допомогою. Чоловіка затримали, йому готується підозра за статтями про вимагання та грабежі. Вирішується питання про обрання запобіжного заходу.\nА у Львові озброєний чоловік у балаклаві пограбував магазин. Зловмисник в балаклаві і з пістолетом забрав усі гроші з каси і зник.


Автор: Велемир, Вінниця\nПочну з усім відомих істин. Світ створений (народжений) Богом, і все існуюче підпорядковано Законам Божественного Ладу. Порушення цих законів призводить до страждань, їх дотримання (чи відновлення) – до щастя (чи відновлення Ладу).\nЯкщо ми розглядаємо питання відродження Родового Способу Життя, то неодмінно маємо відновити сповідування Рідної Віри. Вочевидь, що на цьому Шляху Національного Відродження ми маємо дотримуватись тих Богоодкровенних Істин, які сприяють процесам відновлення порушеного Ладу. Де шукати нам тих Законів? Загальновизнаними серед рідновірів є Веди, Велесова Книга, етнографічна спадщина Українського народу і власне внутрішнє відчуття Правди, згідно з яким і відбувається усвідомлення й тлумачення кожним зазначених джерел, або й витворюються власні напрацювання.\n«Старшинство у священиків залежить від знання, у воїнів – від доблесті, у господарників – від богатства зерном і тільки у працівників – від віку» (Кн.Ману 2.155).\nНаразі, будемо вести мову лише про священика.\nСвященики – верства високодуховних людей, відповідно до своїх природних властивостей, які не прагнуть нічого для себе, але присвятили своє життя служінню суспільству і Богу. Вони сповнені любові до Бога та прагнуть володіти великою силою для досконалого пізнання. Як батько-мати люблять свою дитину, так і священик виконує свій обов’язок, не шукаючи ніякої вигоди. Його винагорода – Духовне зростання і виконання Вищого Призначення.\n«Саме народження священика – вічне втілення Праведності, адже він народжений для Праведності і призначений для ототожнення із Самоіснуючим» (Кн.Ману 1.98).\nОтже, люди, які відчули в собі прагнення відроджувати Рідну Віру, мають культивувати у собі відповідністьвластивостям священика. В іншому випадку продукт їхньої праці на ниві Відродження Духовності буде мати всі ознаки недосконалості такого Провідника, а, отже, буде хибним. Така діяльність в подальшому, безсумнівно, буде перекреслена появою справжніх (чистих у намірах) священиків.\nЗвідси висновок: Якщо ми ставимо перед собою задачу відродження Рідної Віри – то маємо насамперед відродити верству священиків – Духовних Провідників Нації (Чому Нації – тому що Нація визначає Духовну Єдність народу в межах сучасних кордонів своєї етнічної держави. Якщо мислити категорією Єдності усіх слов’ян, то така Єдність має грунтуватися на умові рівних братерських відносин з урахуванням національних інтересів різних етнічних держав. На подібних умовах братерства з урахуванням соборності національних держав можемо розглядати і Єдність Білої Раси в цілому). Недостатньо наважитись самовизначити себе як священика (чи волхва). Цей шлях Духовного самовдосконалення необхідно пройти (виключень не існує). Тому і будь-яка посвята в будь-якій конфесії не вирішує цього питання, якщо людина практично не проходить цей Шлях і продовжує мати наявні ознаки недосконалості щодо набуття Духовного рівня мислення.\nЩо я маю на увазі: Це усвідомлення Духовної природи Світу. Створений Світ є Думка Бога. Усі різноманітні видимі форми створені внаслідок взаємопоєднання стихій: Простору, Повітря, Вогню, Води, Землі, які за своєю природою є послідовним ущільненням Божої Думки. Тобто, матерія і все матеріальне (з Духовної точки зору) є поняттями умовними, існуючими ніби як уві сні.\n«Ті, хто живуть в оточенні невігластва та вважають себе розумними і просвітленими – є невігласами, що кружляють по колу знову і знову, слідуючи хибними шляхами, так само, як сліпі, що їх ведуть сліпі» (Ка. 1.2.5).\n«Засоби досягнення іншого світу не розкриються невідаючій людині, що заблукала, зловилася на гачок оманливого багатства. Той, хто завжди вважає, що є лише цей світ, потрапляє під мою (Смерті) владу знову і знову» (Ка. 1.2.6).\nБог народив цей Світ. В тому то і полягає пожертва Бога, що Він вклав часточку самого себе у все ним створене, і тим, втративши своє самоіснування, розчинився в своїй багатопроявності. Також часточка Божої свідомості вкладена і в кожну людину.\n«Як із полум’я вилітають тисячи жаринок подібних Йому, так із Невичерпного Джерела (Вищого Духу) народжуються істоти і повертаються в Нього же» (Му. 2.1.1).\nТіло є тимчасовою сполукою елементів різних стихій, і тому смертне. Все, що має початок, має і кінець. Але душа має вічне існування, адже вона ненароджена, а, отже, безсмертна. Її неможливо вбити чи знищити, і тому людина відаюча є вільною. Вона відає, що все видиме – оманливе, а істина – в усвідомленні вічної Єдності усього існуючого в Богові:\n«Самоіснуючий розкрив отвори назовні, тому людина дивиться назовні, а не всередину себе; але всередину себе зазирає всякий, хто шукаєМудрості, закривши очі, прагнучи до безсмертя» (Ка. 2.1.1).\nОтже, шлях повернення душі до Бога полягає в накопиченні Праведності (в першу чергу – це виконання визначених обов’язків):\n«Праведність для священика – примноження Священного Знання, Праведність для воїна – охорона народу, Праведність для господарника – господарська діяльність, Праведність для працівника – виконання».\nАдже лише Праведність визначає станове положення людини і в цьому житті, і в наступному втіленні: «Діяння, які мають походження від думки, мови та тіла, мають плід чистий чи нечистий; становище людей – високе, низьке чи середнє – походить від діянь» (Кн.Ману 12.3).\n«Оголошена наступна головна Праведність для чотирьох верств: Ненасилля, Правдивість, Непривласнення чужого, Чистота і Приборкання почуттів» (Кн.Ману 10.63).\n«Праведність порушена – губить, Праведність дотримана – оберігає, тому Праведність не має бути порушеною, щоби порушена Праведність не покарала нас» (Кн.Ману 8.15).\nВсе, що трапляється в нашому житті є наслідками нашого мислення і наступних за ними діянь:\n«Людина куштує плід здійсненого діяння – доброго чи осудного – так: розумом – здійснене розумом, словом – здійснене словом, тілом – здійснене тілом» (Кн.Ману 12.8).\n«Адже людині неправедної поведінки, діяння якої засуджуються в світі, постійно притаманне нещастя, вона схильна до хвороб і має нетривале життя» (Кн.Ману 4.157).\n«Якщо покара падає не на самого порушника Праведності, то на синів, якщо не на синів, то на онуків; але здійснене порушення Праведності не залишається без наслідків для того, хто здійснив порушення» (Кн.Ману 4.173).\nНаша свідомість є частинкою Божої Свідомості. Бог створив Світ думкою, і ми також здатні досягати будь-якої цілі, на яку спрямована наша думка. Наші думки мають здатність втілюватись. Тому необхідно культивувати добрі думки, завжди бути виваженим і справедливим:\n«Необхідний контроль над словом, контроль над думками, а також контроль над здійсненням; у кого в свідомості вони затвердились, той називається тривладним» (Кн.Ману 12.10).\n«Неправедність, що здійснена в цьому світі, не одразу дає плід, як земля, але, поступово накопичуючись, вона підрубує корені того, хто здійснює її» (Кн.Ману 4.172).\n«Єдиний друг, який супроводжує навіть після смерті – Праведність, оскільки все інше так само йде до загибелі, разом з тілом» (Кн.Ману 8.17).\nПерехитрити Бога неможливо, адже все Богом народжене і в Богові перебуває:\n«Якщо ти, добродійний, думаєш: «Я один», то відай, що у тебе в серці знаходиться совість –спостерігач за праведними та неправедними діяннями» (Кн.Ману 8.91).\n«Серце, Небо, Земля, Води, Місяць, Сонце, Вогонь, Зорі, Вітер, Ніч, Ранкові світанки та Вечірні сутінки та Праведність – знають поведінку всіх втілених істот» (Кн.Ману 8.86).\nДотримання Праведності – це перша умова для очищення та пізнання. Досягнувши же рівня душі, людина усвідомлює себе вже не як тіло, а як Дух – це і є безсмертя, тому що Дух – Вічний.\nЩо може слугувати людині (священику, волхву) дороговказівником на Шляху Праведності? Звісно, що Духовні практики:\n«Нехай кожен із зосередженою увагою споглядає в Духові все – реальнее та нереальне, – так той, хто споглядає все в Духові, не передає своє серце неправді» (Кн.Ману 12.118).\n«Хто бачить себе в Духові і в Духові всі живі істоти, той, творячи Добро іншим творить Добро самому собі, і тим досягає усіх поставлених цілей» (Кн.Ману 12.91).\nОтже, Відродження Рідної Віри постане лише тоді, коли зростуть Духовні Провідники.\nЗвісно, що варті одобрення найрізноманітніші здійснення на користь Української справи, але без відродження Духовної верстви України всі перемоги будуть, нажаль, лише тимчасовими. Об’єднатися в Духовне Коло Провідників можуть лише люди, які знаходяться на однаковому рівні усвідомлення дійсності. Подальша діяльність Кола – поширення ними усвідомленої картини Світу, що відбудеться природно швидко, якщо буде дотримана умова Чистоти прагнень і помислів. Але, оскільки такого стану речей на сьогоднішній день немає, то наша посильна задача – винесення такого усвідомлення на широке громадське обговорення через організацію конференцій, круглих столів, публічних звернень до громадськості – з метою спільного усвідомлення зазначеної проблеми (відсутності, на сьогодні, Духовного Проводу Української Нації) і, насамперед,вийти на єдине визначення в аксіомах Духовних понять:\n- Картина Світу?\n- Що є Духовне Поле Мислення?\n- Що є Духовний Шлях?\n- Наша спільна стратегічна мета?\n- Тематика духовних проповідей.\nКн.Ману – «Книга Ману про Праведність»\nМу. – «Наставлення Мунді»\nКа. – «Наставлення Катха»


Успіхи Ставчанського професійного ліцею та Недобоївської об’єднаної громади на фестивалі "Розквітай, писанко!" » Департамент освіти і науки Чернівецької облдержадміністрації\nДепартамент освіти і науки Чернівецької облдержадміністрації » Розквітай, писанко! » Успіхи Ставчанського професійного ліцею та Недобоївської об’єднаної громади на фестивалі "Розквітай, писанко!"\n27 квітня біля стін Чернівецької обласної державної адміністрації відбувся фестиваль-конкурс «Розквітай, писанко»! до якого долучилися і Ставчанський професійний ліцей разом з Недобоївською об’єднаною громадою.\nВсі учні ліцею та шкіл громади долучилися до участі у фестивалі і показали свої роботи, а це - писанки, рушники, малюнки, вироби з металу та дерева. Нагорода за участь та старанність – ІІ місце у Фестивалі.\nУ Глибоцькому професійному ліцеї відбувся конкурс «Розквітай писанко»


ГЛИБОКИЙ – Академічний тлумачний словник української мови\nТлумачення, значення слова «глибокий»:\nГЛИБО́КИЙ, а, е.\n1. Який має велику глибину (у 1 знач.). Внизу під греблею широкий ставок — тихий, ясний, глибокий-глибокий (Іван Франко, VII, 1951, 221); Зліворуч було якесь глибоке, бездонне провалля, і ліс падав у нього, витикаючи лиш вершини смерек (Гнат Хоткевич, II, 1966, 217);\n2. Який міститься або лежить на значній глибині (у 2 знач.), далеко від поверхні, проникає на значну відстань всередину чого-небудь. Поцілував, перехристив [Гонта дітей], Покрив, засипає: «Спочивайте, сини мої, В глибокій оселі!» (Тарас Шевченко, I, 1951, 143); [Хор дівчат:] Місячний промінь скоріш не дістанеться До океану глибокого дна, Аніж не влучить стріла Артемідипа В серце безумця зухвале, палке (Леся Українка, I, 1951, 158); Місце було дуже вигідне: глибока яруга, поросла чагарем, прикрита з усіх боків дубовим лісом, з доброю, невижатою травою (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 433);\n3. Розташований далеко від якого-небудь місця, пункту; віддалений. — Полонених відправлено в глибокий тил. Ворог відступає на всіх фронтах (Юрій Яновський, I, 1958, 199);\n4. Який відзначається глибиною (у 5 знач.). Сердечно дякую Вам [І. Франкові] не тільки за пам'ять, але й за цей прекрасний, високопоетичний і глибокий твір [поему «Мойсей»] (Михайло Коцюбинський, III, 1956, 285); В образотворчому мистецтві [України] з'явився ряд творів, що завдяки глибокому ідейному змісту і високій майстерності здобули широке визнання серед трудящих (Мистецтво, 3, 1959, 11);\n5. Який досяг високого ступеня; сильний (про душевний стан, почуття і т. ін.). Вона ходила по залі з кутка в куток,.. на лиці був розлитий глибокий, безнадійний смуток (Леся Українка, III, 1952, 526); В погляді тому побачив старий Зуб глибоке ніжне кохання і порадувався в душі (Вадим Собко, Справа.., 1959, 35);


В'їзд у країни ЄС з інших держав обмежили на 30 днів\nЄвропейський Союз тимчасово обмежив несуттєві поїздки до країн-членів, щоб стримати розповсюдження коронавірусної інфекції. Європейський Союз тимчасово обмежив несуттєві поїздки до країн-членів, щоб стримати розповсюдження коронавірусної інфекції. Про це повідомив високий представник ЄС з питань… UATV 24.03.20 20:43:00\nУ вівторок, 24 березня, країни Європейського Союзу погодили початок переговорів про членство Албанії та Північної Македонії в об'єднанні. Раніше початок перемовин цих двох країн з Брюсселем щодо членства блокувався Францією. У вівторок, 24 березня, країни Європейського Союзу погодили початок… ТВА 24.03.20 19:00:54\n… Twitter. Нагадаємо, 2 березня рекомендацію про початок переговорів про вступ до Європейського союзу Албанії та Північної Македонії підтвердила Єврокомісія. Еспресо TV 24.03.20 18:12:59\nМи повинні запобігти подальшому поширенню вірусу". Європейський союз вирішив тимчасово обмежити всі несуттєві поїздки до країн-членів блоку, щоб стримувати поширення коронавірусу. Як повідомляє "Європейська правда", про це оголосив Високий представник ЄС з питань зовнішньої політики і політики… Європейська правда 24.03.20 16:43:00\nОстаннім часом дедалі більше йдеться про створення університетський альянсів - експерт\nUA висловив член національної команди експертів з реформування вищої освіти Володимир Бахрушин. Незважаючи на те, що ЄПВО (Європейський простір вищої освіти) продовжуватиме розвиток співпраці між університетами і в ширших контекстах, що означає спільні освітні програми, спільні наукові та… Зеркало недели (газета) 24.03.20 16:41:18\nУ березні 2019 року Європарламент проголосував за скасування переведення годинників з 2021 року. В Україні традиційно, відповідно до постанови Кабміну 1996 року, в останню неділю березня жителі переводять стрілки годинників. Як повідомляє кореспондентка 032.ua, у 2020 році переводити стрілки… 032.ua — сайт города Львова 22.03.20 13:17:00\nДо боротьби проти коронавірусу підключилися модні світові бренди\nЙдеться про фільтруючі маски, медичні рукавички та захисний одяг. Модні бренди Європи допомагають протистояти пандемії Чимало європейських модних брендів вирішили розширити сферу діяльності і, крім пошиття одягу і виготовлення аксесуарів, тепер також вироблятимуть захисні засоби від… Главком 22.03.20 10:35:56\nЄврокомісія прийняла ініціативи України\n… щодо посилення інтеграції в конкретних напрямах. Майбутнє Східного партнерства має бути визначено спільно Євросоюзом і країнами-партнерами. Єврокомісія розділяє цей підхід. Урядовий Кур'єр 20.03.20 12:53:45\n… партнерів до Спільної зони платежів у євро, активізацію процесів укладення угод про Спільний авіаційний простір, розширення ТЕН-Т […]The post Єврокомісія прийняла пропозиції України щодо посилення інтеграції в рамках Східного партнерства appeared first on UA. Ua.news 20.03.20 09:02:16\nШмигаль попередив Єврокомісію, що в Україні не вистачає тестів для діагностики?\nОстанній випадок коронавірусу було зафіксовано в Івано-Франківській області. Як передають джерела Главкома в Брюсселі, премєр-міністр України Денис Шмигаль провів телефонну розмову з заступником голови Європейської комісії Валдісом Домбровскісом, в ході якої попросив прискорити надання траншу… Главком 19.03.20 21:40:27


Дванадцять подвигів Марцінківа: ми підбили підсумки 2021 року, але виключно очима головного героя наших публікацій | Galka.if.ua\nДванадцять подвигів Марцінківа: ми підбили підсумки 2021 року, але виключно очима головного героя наших публікацій\n30 Dec, 2021 12:45\nМіський голова будь-якого обласного центру вже є головним ньюсмейкером за посадою. Що вже казати про мера Івано-Франківська Руслана Марцінківа, пресслужба якого своїм штатом перевищує творчі колективи майже всіх медіа Прикарпаття. Та й сам голова час від часу готовий зашкварити аж на всю Україну.\nТож не дивно, що “Галка” вирішила підбити підсумки року саме його, Марцінківа, очима. Його справами, здобутками, одним словом – подвигами. Тримайте наш топ-12.\n1. Організовував вакцинацію\nЗ поширенням епідемії COVID-19 одним з перших вакцинований мер став чи не головним агітатором за “цілющі уколи”. Щоправда ідея уряду доплачувати за вакцинацію з місцевого бюджету Марцінківу не сподобалася. Натомість гречкою та рисом або безкоштовними поїздками в комунальному транспорті до вакцинації заохочував.\nНа темі вакцинації слава про Марцінківа розійшлася Україною тричі. Спершу він розказав про “таємну вакцинацію Pfizer’ом” (насправді – ні). А згодом – став “героєм” новин за обіцянку звільняти невакцинованих чиновників. За що отримав попередження від уповноваженої з прав людини.\nУ вересні країною прокотилася новина про те, що Руслан Марцінків пообіцяв 100 тисяч першій жінці, яка завагітніє після вакцинації. Тоді ж він попросив слідкувати за свіжовакцинованим секретарем міськради, чи у нього не виростуть роги й копита. Зрештою мер заявив, що то були жарти. Він отримав близько сотні повідомлень від вакцинованих жінок, що завагітніли з запитанням щодо обіцяної премії.\n2. Продавав дитячий садок\nБудівництво дитячих садків – виборча “фішка” мера. Щоправда, через фінансові прорахунки деякі будови завмерли, а деякі так і не розпочалися. Втім спроба Марцінківа віддати сбушникам землю, яка згідно генерального плану передбачена для будівництва ДНЗ на Каскаді, стала несподіванкою навіть для найближчих соратників мера.\nНесподіванкою такою, що у справу втрутилася народна депутатка. Мер, який в обхід всіх комісій і виконкомів протиснув скандальне рішення через раду, налякався розголосу та наклав на свою ж пропозицію “вето”.\n3. Створював колгосп\n“Колгосп імені Бандери” вирішив створити мер у 2021 році. До міста долучили сотні гектарів сільськогосподарських земель, а це неабияка спокуса покерувати. Спершу Марцінків говорив про дочірнє підприємство від “Локомотиворемонтного заводу”, але згодом виявилося, що передати йому землі без аукціону не вийде. Тож створили комунальне.\nКрім гектарів землі новому КП пообіцяли спершу тридцять, потім один, а зрештою сім мільйонів капіталу. Ще п’ять мільйонів підприємство візьме у кредит.\nДо речі, ще один прожект від мера, згаданий “Локомотиворемонтний завод”, отримав з міського бюджету понад 11 мільйонів допомоги. Все б нічо, але сам Марцінків неодноразово називав «Акціонерне товариство «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» підприємством, яке стабільно працює, отримує прибутки і не фінансується з міського бюджету. Яка ж буде доля “колгоспу” – побачимо вже наступного року.\n4. “Допилював” теплокомуненерго\nНа початку року без обговорень міська рада ухвалила рішення про “надання згоди Державному міському підприємству «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (ТКЕ) на укладення договору про спільну діяльність”. Йшлося начебто про долю споживачів компанії СТЕК, які можуть залишитися без тепла. Насправді, як виявилося, про приховану приватизацію всього ТКЕ.\nНікому не відомій фірмі з Обухова Марцінків руками ради передав майже всі активи Теплокомуненерго, від котельні до комп’ютера. Без тендеру чи видимості конкурсу. А директор ТКЕ перетворився на англійську королеву, бо “довірив” всі свої повноваження директору приватної фірми.\nДо речі, щодо директора комунального ТКЕ триває розслідування кількох кримінальних справ. Після обшуків на підприємстві Марцінків навіть обіцяв звільнити свого ставленика, але згодом передумав. Причина ймовірно проста: у де-факто приватній фірмі це не його повноваження.\n5. Розпродавав комунальні приміщення\nУ пошуках коштів Марцінків ще з минулого року влаштував великий розпродаж комунального майна. В рух пішли як великі приміщення, так і мало кому відомі закапелки. Дійшли руки і до залишків нерозпроданого майна у приєднаних селах.\nВ приватизаційному пориві мер приватизовував і не комунальне майно, його помилку виправив суд. А от Центральний ринок, який перебуває в оренді, приватизувати поки не наважилися.\n6. Боровся за Центральний ринок\nОрендований фірмою Ігора Халаменди Центральний ринок у 2019 році начебто захопили рейдери. Відомий неоднозначною репутацію підприємецьт замість своїх традиційних методів пішов у суди. І виграв.\nНа початку 2021 року за ініціативою Марцінківа міськрада створила КП «Муніципальні ринки». “Це наша спроба повернути ринок у комунальну власність”, – сказав мер. Цілик рік місто перетягувало канат з чинним орендарем за центральний базар.\nЗакінчилося нічим. В листопаді місто програло суд за Центральний ринок і не змогло стягнути навіть заборгованість по орендній платі.\n7. Обіцяв міст\nСвою головну мерську справу, яка мала без проблем гарантувати другу каденцію, мер закапарив. Скандальний Галицький міст повис на міському бюджеті непідйомним грузом. Спроби міста позичити кошти закінчилися невдало, тож Марцінківу довелося йти на поклон до Зеленського і його депутатів.\n“Слуги народу” поставилися з розумінням, але першим ділом змусили мера замінити плакати “Міст буде. Руслан Марцінків” на “Велике будівництво”. На добудову пообіцяли аж 160 мільйонів. Роботи відновилися, але без особливого ентузіазму.\nТим часом мер шокував жителів Пасічної новиною про майбутнє перекриття старого мосту. “Це просто якийсь капець, той міст впаде”, – так обґрунтував необхідність якнайшвидшого ремонту. І поки нового моста немає, об’їзд обіцяють через сусідні села.\n8. Піднімав тарифи\nТему тарифів Марцінків вигідно для себе позичив у політичних партнерів з “Батьківщини” та час від часу прокачував. “Ні тарифам!” – кричали незрозумілі білборди з логотипом Марцінківа. Під газконторою прихильники мера проводили організовані мітинги. Натомість в рамках децентралізації центральна влада поступово спустила на місцевий рівень майже все тарифоутворення.\nТож Марцінків без зайвого піару щороку піднімав тарифи на водопостачання, на вивіз сміття,на теплопостачання та навіть на поховання. Ще в січні мер відчитував керівництво “Електроавтотрансу” за ідею підвищити ціни на проїзд, а вже в липні все ж підвищив ціни до 10 гривень. Єдине, що поки не наважився підвищити Марцінків, це квартплату. Хоч і планував.\n9. Ремонтував дороги. Трішки\nРемонт доріг зосередився по селам. Обласкане мерською увагою село на Надвірнянщині, яке карколомним чином опинилося в складі Івано-Франківська, мер навіть запропонував з’єднати з центром ОТГ залізницею.\nНатомість у місті фактично поточним ремонтом відремонтували шматок Національної Гвардії, кілька бічних вуличок. Все це переважно робилося навіть не через тендери, а силами власного комунального підприємства, яке у попередні роки ніколи не займалося капремонтом. Розпочаті з помпою капітальні ремонти вулиць Автоливмашівської-Юності, Ленкавського стоять недороблені. Через останню публічно чинну владу насварив ексмер Анушкевичус.\nРешта вулиць, в тому числі магістральних, як в попередні роки ремонтують за допомогою перевірених “чайника і віника”. Нема грошей, каже мер.\nБагато разів перенесене з’єднання бульварів нарешті завершилося проїздом Марцінківа на власному авто. Він першим з водіїв зміг оцінити “вбиті” узбіччя та кривий асфальт нової магістралі, яка одразу стала зосередженням численних ДТП.\n10. “Продавав” секс на ратуші\n2 лютого 2021 року близько 16 години гострозорі мешканці Івано-Франківська помітили на оглядовому майданчику міської ратуші парочку, яка попри мороз і вітер кохалася. Подія не оминула уваги й не менш гостроокого Марцінківа. Він запропонував брати за секс гроші, причому чималі.\nІдея мера Івано-Франківська черговою хвилею хайпу прокотилася країною. Він навіть став героєм багатохвилинного скетчу в “Дизель-шоу”. “Не дивлюсь такі передачі!” – у свою чергу відреагував мер.\n11. Шукав потопельника\nУ січні мер знову став всеукраїнською зіркою за недолугий жарт про потопельника у міському озері. “Спливе сам“, – так Марцінків порадив рятувальникам не витрачати зайві сили.\nТіло чоловіка все ж знайшли через два місяці. Марцінків вибачився за недолугий жарт та поспівчував родині загиблого.\n12. Застряг у ліфті\nПублічність Марцінківа – його фішка. За це його і люблять. Мало хто з чиновників його рівня готовий був би у прямому ефірі розказати, як він застряг у ліфті. А Марцінків – запросто. Найбільше мер переживав, що зірветься його ефір (не зірвався). Щотижня голова Івано-Франківська обходжує всі місцеві телеканали та деякі радіостанції, аби поділитися з виборцями інформацією про свої подвиги.\nДо речі, це не безкоштовно. За ефіри Марцінківа з міського бюджету сплачуються кошти. І чималі. Наприклад у бюджеті 2022 року це біля 20 мільйонів.\n“Галка” ж розказує про нашого мера абсолютно безплатно. А отже – щиро. Веселих свят!


Огляд світових ринків від 02.05.2018: несприятливі погодні умови стимулюють зростання біржових цін | ПроАгро Огляд світових ринків від 02.05.2018: несприятливі погодні умови стимулюють зростання біржових цін – ПроАгро\nТравневі кукурудзяні ф’ючерси на Чиказькій товарній біржі за підсумками торгів вівторка подорожчали на 1,65 долара США за тонну або 1,07% відносно попередньої торгівельної сесії.\nВ своєму щомісячному звіті USDA повідомило, що у березні для виробництва етанолу в США було використано 12 млн тонн кукурудзи. Даний показник на 9,1% більше, ніж у березні поточного року, і на 2,72% вище показника минулого року. NASS США (National Agricultural Statistics Service) повідомив, що посівна в Айові та Небрасці завершена на 17% посівних площ, що є меншим за минулорічний показник у 27% та ніж в середньому за п’ять років 24%. Ситуація із сівбою в інших штатах кукурудзяного поясу США виглядає ще гіршою. Так, в Іллінойсі засіяно 32% від прогнозних площ, в Індіані – 8%, в Огайо – 1%. Ці показники суттєво відстають від середньорічних темпів на цю дату.\nВ Україні також триває сівба кукурудзи, яка цього року розпочалась вчасно. Так, за інформацією Мінагрополітики, станом на 27 квітня, посіви кукурудзи вже склали 1,5 млн га або 32% до прогнозу.\nСоєві ф”ючерси на Чиказькій товарній біржі вчора подорожчали на 1,76 долара США за тонну, або на 0,46%. Соєвий шрот також продемонстрував різке цінове зростання на 12,01 (+2,78%) долара США за тонну. На даний момент, ринок сої знаходиться в стані невизначеності, що було спричинено новими ціновими максимумами на соєвий шрот та одночасним зниження котирувань на соєву олію.\nUSDA у своєму щомісячному звіті повідомило про те, що переробні підприємства за березень переробили рекордну кількість американських соєвих бобів, а саме 4,14 млн тонн. Це на 10,43% більше ніж в лютому та на 13,32% більше, ніж у березні минулого року. Запаси соєвої олії наприкінці лютого були трохи більшими, ніж очікувалося, і склали 1,11 млн тонн.\nЗа інформацією компанії “Kernel”, 27 квітня, було відвантажено першу суднову партію соняшникового шроту до Китаю. Зазначається, що судно “Elbabe” подолає близько 8500 морських миль і доставить 48 тис. тонн українського шроту в китайський порт Мачонг. “Це перша суднова партія шроту для Китаю і найбільша, яка коли-небудь була відвантажена з України на одному судні”, – повідомили представники компанії “Kernel”.\nЗа даними Мінагрополітики, станом на 27 квітня, в Україні посіви соняшнику склали 2,5 млн га, або 45% від офіційного прогнозу. Також в країні, триває сівба сої, яку вже було посіяно на площі 262 тис. га, або 14% до прогнозу. Крім того, майже завершено підживлення озимого ріпаку, яке проведено на площі 977 тис. га або 97% від прогнозної величини.\nВ вівторок біржовий ринок пшениці в США продовжив своє стрімке зростання. Травневі ф’ючерси на SRW та HRW пшеницю подорожчали на 6,32 та 5,07 долара США за тонну, або на 3,36% та 2,66%, відповідно.\nЩорічний тур з перевірки стану посівів пшениці в США розпочався повідомленнями, які підтвердили наявність посухи в ряді регіонів та затримку у розвитку врожаю. Зокрема в Канзасі перші оцінки стану HRW пшениці, показали, що врожайність буде нижчою за минулорічну на більш ніж 10%.\nЯк повідомило Бюро статистики Канади, під урожай всієї пшениці 2018 року в країні буде засіяно 10,22 млн га, що на 12,8% більше, ніж посівні площі минулого року. У тому числі площі під дурумом буде збільшено на 10,9% до 2,33 млн га. Площі під ярою пшеницею виростуть на 15,4% до 7,38 млн га. Площі під ячменем збільшаться на 5% до 2,45 млн га, в той час як під канолою навпаки зменшаться на 7,1% до 8,65 млн га.\nВ Австралії склалась вкрай несприятлива ситуація із забезпеченням вологи. Так, австралійські фермери були змушені сіяти пшеницю в одні з найсухіших ґрунтів за багато років. Це є наслідком посухи, що вже спричинила скорочення обсягу виробництва зерна в країні у 2017/18МР до найнижчого за минуле десятиліття показника. Виробники другого найбільшого постачальника пшениці в Азію мають до кінця травня завершити сівбу, і зараз лише сподіваються на хороші дощі по всьому регіону виробництва цієї культури, як на сході, так і на заході. Остання зима в Австралії, яка триває з червня по серпень, була найжаркішою за більш, ніж століття, а також найсухішою за десятиріччя. За даними Австралійського бюро сільського господарства, економіки ресурсів та сільських наук (ABARES), виробництво пшениці в 2017/18 році знизилось до 21,2 млн тонн, з рекордно високого обсягу у 35,13 млн тонн в роком раніше. Станом на березень їх прогноз передбачав, що виробництво пшениці в Австралії в цьому році складе 23,7 млн тонн, але такий обсяг прогнозувався, перш, ніж сподівання на хороші квітневі опади розвіялись. Західна Австралія, на яку припадає понад 40% обсягу національного виробництва пшениці, отримала лише 27% від середнього обсягу необхідних опадів протягом березня та квітня поточного року, тоді як вологість ґрунту у східних регіонах найнижча за п”ять років.\nТравневі котирування борошномельної пшениці на біржі Euronext станом на вівторок, завершилися зростанням на € 2,00 до 165,50 євро за тонну зерна.\nНа зростання цін впливали такі фактори: послаблення курсу євро відносно долара США, несприятливі погодні умови в США та, як результат, зниження врожайності.\nНа думку біржових аналітиків погіршення стану озимих в США, може розігріти європейські ціни до рівня 175 євро за тонну зерна.\nФранція готується відправити до Ірану першу поставку фуражного ячменю обсягом у 60 тис. тонн, починаючи з січня 2015 року. Відвантаження відбудеться у два етапи: частина зерна буде завантажена в порту Руана, інша частина – в порту Дюнкерка.\nПрогрес сівби ярого ячменю та пшениці на 27 квітня в Україні склав 90% (1,4 млн га) та 84% (149 тис. га), відповідно. Зазначимо, що виходячи із поточного температурного режиму подальша сівба цих ранніх ярих культур вже не є доцільною.\nПопередня статтяОгляд світових ринків від 27.04.2018: ринки демонструють корекцію в очікуванні на фундаментальні новини\nНаступна статтяОгляд світових ринків від 03.05.2018: Китай притиснув Чикаго, а слабкий курс євро підтримав Європу