Гірськолижний курорт Чапа-Верде - bard.com.ua\nГірськолижний курорт Чапа-Верде\nКурорт Чапа-Верде – опис\nРозваги курорту Чапа-Верде\nВідвідати Чилі слід не тільки з-за прекрасних видів, культурних пам’яток, достатку морепродуктів, але і різноманітності гірськолижних курортів. Тут кожен знайде відповідне місце за ціною і пропонованим розваг. Ті, кого більше приваблює спокій і затишок, відправляються в центральну частину Чилі. У провінції Качапоаль, в області О`Хіггінс знаходиться гірськолижний курорт Чапа-Верде, який відрізняється невисокими цінами і якісними трасами.\nКурорт Чапа-Верде відкритий і управляється лижних клубом Чапа-Верде, який зародився завдяки ініціативі працівників найбільшого рудника Teniente. Він розташовується на висоті 2300 м і займає територію в 1200 га. Незважаючи на велику площу, тут практично ніколи не буває багатолюдно. Головна причина цього полягає в тому, що курорт знаходиться далеко від Сантьяго, столиці Чилі. Найближчим містом є Ранкагуа, шлях до якого дорівнює 60 км, але це анітрохи не впливає на якість сервісу і трас. Сніг в Чапа-Верде вважається одним з кращих.\nКурорт володіє всім необхідним для активного відпочинку і мало чим відрізняється від більш дорогих «побратимів». Максимальна висота становить 3100 м, а мінімальна – 2370 м. Загальна кількість трас – 16, з яких частина середньої складності, а інша – професійні. У Чапа-Верде не передбачені схили для початківців. Але при цьому на території курорту відкрита гірськолижна школа, де можна відточити навички або придбати базові знання, після чого з успіхом можна освоїти траси середньої складності.\nНаверх піднятися можна на будь-якому з чотирьох підйомників, троє з яких бугельні, а один крісельний. У Чапа-Верде вжиті всі заходи щодо безпеки лижників, а також щодо запобігання нещасних випадках. На курорті працює прокат спорядження, тому не страшно, якщо забули свої приналежності. При виборі лижного обладнання відпочиваючим завжди дадуть слушну попораду.\nГірськолижний курорт Чапа-Верде визнаний кращим для внетрассового катання в Чилі. Відпочиваючі активно приїжджають в період з другої половини червня до середини жовтня. Розташуватися можна як в готелях міста Ранкагуа, так і в одному з приватних будинків, що побудовані навколо курорту. Проживання в будиночках, які мають все необхідне, варто від 40 000 до 80 000 чилійських песо.\nНа території курорту кожен вибирає те, що підходить йому до душі і по кишені. Після насиченого дня можна розслабитися в барі чи ресторані. Один ресторан з баром знаходиться недалеко від кемпінгу, де зазвичай снідають, обідають і вечеряють відпочиваючі. Другий же розташований поблизу від крісельного підйомника La Liebre. Тут подають французьку та іспанську кухні.\nПри бажанні вдасться зайнятися іншим активним відпочинком – грою в гольф або теніс. На курорті постійно з’являються нові можливості та послуги. Одна з останніх новинок – це катання на санях. Також на курорті непогано себе почувають фанати сноубордингу.\nЯк дістатися до курорту?\nПотрапити на курорт буде нескладно, тому з Ранкагуа регулярно ходить автобус. В низький сезон він відправляється від зупинки Plaza Americana в місті з 09:00 по 9:30, а в високий – з 08:30 до 09:30. Орієнтовна вартість квитка – 8 доларів.\nДістатися можна і на машині по шосе Carretera Eduardo Frei Montalvo до Maitenes. Покажчики, розставлені на всьому протязі часу часу часу шляху, не дозволять збитися зі шляху. З Сантьяго добиратися доводиться довше, вся дорога довжиною 145 км пролягає в південному напрямку. Насамперед добираються до Ранкагуа по трасі Ruta 5 Sur, а потім по шосе Carretera Eduardo Frei Montalvo до Maitenes, звідки і потрапляють в Чапа-Верде.


У Горохові діти вчились варити мило - Район Горохів\nElapsed full time: 1.1650\nУ Горохові діти вчились варити мило\nПрацівники Горохівського районного центру соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді провели майстер-клас з миловаріння.\nДітей навчили варити мило в домашніх умовах. Учасники майстер-класу дізналися основні таємниці миловаріння, правила комбінування інгредієнтів. Діти самостійно обирали улюблені аромати і кольори.\n«Спільно проведений час гуртує дітей та дає можливість випробувати свої мистецькі здібності. Захід пройшов в атмосфері позитивного настрою та радісних емоцій. Діти отримали неабияке задоволення від результатів праці», – повідомила Горохівська РДА.\nВиготовлені вироби діти отримали у подарунок.\nТеги: #Горохів, #Миловаріння\n10:49 Скільки заробляють голови сільських рад у Горохівському районі 1566


БОЖЕСТВЕННА ЦІЛЮЩІСТЬ УКРАЇНСЬКОЇ ПІСНІ – Слово Просвіти\nБОЖЕСТВЕННА ЦІЛЮЩІСТЬ УКРАЇНСЬКОЇ ПІСНІ\nНародна українська пісня, безперечно, має своє Божественне походження. Звернімо увагу, що в кощюнах нашої нації відсутні первісні міти про творення Богом homo sapiens з підручного матеріалу. Ми явилися з Божої сльози: з правої — жінка, з лівої — чоловік. То з медв’яної роси світанку. Гончарні міти властиві більш примітивним і слабкішим етносам, що в будь-який спосіб намагаються возвеличити себе над іншим взірцевим людством.\nАле українці мають ще один доволі знаковий міт про Божественне походження української народної пісні, власне, про безцінний дарунок цього феномену з Творцевої ласки.\nЦей міт був записаний від батька в доволі їх ветхому віці, наприкінці 70-х років минулого століття. В ньому оповідалося, як Род вирішив обдарувати народи різними благами. Українець на той ралець загаявся. І явився перед Світлі Очі, вже коли стемніло, якийсь осмалений, забрьоханий, мов би й на людину не схожий. Розгнівався Творець на нечупару. А марно, бо виявилося, наш пращур, нехтуючи своїм майбутнім, у прямому розумінні цього слова, рятував біосферу планети. Від лісової пожежі — мурах, від спустошливої спеки — жаб на висохлій річці. І подарував тоді Творець українцеві найдорожче, що приберігав для себе — пісню.\nПерше, що ми чуємо від матусі — колискова пісня. Але це не просто забавка для маляти, як може здатися на перший погляд. То своєрідний захист ще доволі безборонної з енергетичного боку маленької істоти. Ось співаночка, яку я вперше почув над своєю колискою: “Бігли коні під мостами! Золотими копитами дзень-брязь, дзень-брязь, вийди, князь! Із своїми діточками, із малими зірочками. Освіти! Озолоти! Од лихого одвороти!” Матінка тут зверталися до Вишніх Небесних Сил — Місяця та Малих Зірочок бути захисниками малого дитяти. Українська пісня, безперечно, Божественне Правосуття. Вона бере свої витоки з часів палеолітичних стоянок. Вона виникла водночас із виникненням прадавньої мови, з порогу пізнання Богів і усвідомлення Їх як доконечної Правди. Слово, сказане в лад, набирало в устах мовника священного звучання. Й ним належало користуватися зовсім не в повсякденному побуті. Таким словом належало звертатися лишень до Вишніх Сил. Ось таким чином й творилися прадавні славлення. Волхви — люди особливих здібностей, підбирали до них слова певної тональності, певного енергетичного потоку, певної вібрації, що перетворювало мовлене в енергетичний згусток. У ту ранню епоху поетичне Слово як вираз духовних устремлінь людини, як засіб спілкування з Богами почало докорінно відрізнятися від повсякденної мови своїм епічним тоном і віршованим розміром, урочистістю й натхненням. Ось тому поезію, що живила й живить нашу пісню, здавна вважали священнодійством, мовою Богів. Вона ставала віщою. Поет-пісняр зі “Слова про Ігорів похід” — віщий, пророчий. Від рокотати-співати під гусельний передзвін. Віще Слово таїло в собі надзвичайні, чародійні властивості, містило такий високий, наповнений могуттю, заклик, якому не в силах відмовити навіть Боги. “Гойсподине! Боже! Ярилочку Ясен! Ярилочку ясен, Витязю Небесен сонцекудрий! Прожени тьми постилії! Розтопи савани стужанії! Сокруши з Перуна-батенька окови крижанії! Випусти з Раю-Ирію птасі пєвучіє! Одари Весну-красну во смарагди незрівняннії! Онови Землю-Матінку благословляючи!” “Славіє на Велик-День”.\nСлово могло викликати безпліддя землі і творити врожаї, дарувати людині щастя й здоров’я, успіх, запалювати кохання. Українська хліборобська культура витворила за довгий історичний шлях ще передтрипільської доби найбільше славлень, що були спрямовані саме на щедрий врожай. Всього 15 років тому на Полтавщині (Кобеляцький район) відомий археолог Юрій Шилов в одній із давніх могил віднайшов глиняні випалені таблички з старовинними письменами, що на цілих тисячу років давніші шумерських. Яке ж було здивування науковців, коли ці таблички заговорили-заспівали до нас стародавніми славіями про врожай.\nНавіть по безжальному винищенні юдо-християнською вірою інституту волховства прадавні закляття-славії не зникли, а перейшли в обрядову пісню, маючи значну енергетичну силу й по сьогоднішній день.\nЦерква шалено боролася з ними протягом ХІХ століття, називаючи богомерзькими.\nАле ось військові славії-гімни їй все-таки вдалося поруйнувати. Бойова потуга русичів була повністю знекровлена, що стало фатальним для держави в часи монгольської навали. Т. з. святі Кирило та Мефодій, підлаштовуючи руську азбуку під церковні писання, викинули з неї “Пєруньє звуці”, тобто гортанні та проривні звуки, що робили нашу мову енергетично сильною. Подальшу кастрацію мови зробив цар Петро І (Кобила). 1917 року більшовицькі “лінгвісти” донищили непотрібні їм звуки. Наша мова впродовж тисячоліття втратила 14 неповторних прадавніх звуків, що є своєрідними ключами до генетичного коду українського народу. Це плюндрування продовжується й по сьогодні. Найпромовистіший приклад — підміна символічних понять у зачинах народних пісень. Йдеться про оту сумновідому заміну “гой” на “ой”. Здається, суттєвої різниці в цих закличках немає. Проте. “гой!” — символ-знак божественного лінгама. Давньоруські билини саме й розпочиналися цими вигуками. “Гой єсі добрий молодець!” Саме так возвеличувалася богатирська сила витязів. Це возвеличення перейшло в українські пісні “Гой на горі та й женці жнуть, а попід горою яром-долиною козаки йдуть!” Тоді як “ой!” — вигук болю, страху, безпорадності.\nА скільки наш нарід має пісень? Мільйони. Й це не перебільшення. Бо праукри співали завжди. Пісні лилися потоками. Чисті, дивовижні пісні. І творилося це національне диво по важкій, виснажливій праці на колгоспних буряках, цілоденній праці під палючим сонцем. Полють — співають. Їдуть додому возами — співають. Зійшлися на колодки — співають. “То вони піснею своєю рабство змивають!” — завжди говорили тато. І сходилися на ту пісню дівочу і старе, й мале, щоб очиститися від гніту чужинецького, осоружного, бо ж українська національна пісня — невичерпне джерело цілющої снаги, що оновлює людське тіло на молекулярному рівні.\nВороги нашої нації боялися й люто ненавиділи українську пісню. Наглядачі на галерах до смерті забивали козаків-веслярів, що осмілювалися співати. Агент каральних московських органів вбив композитора Леонтовича. Ці ж нелюди вивезли в яр біля Мерефи 300 сліпих кобзарів і там розстріляли. Чи не тому тато боялися брати до рук власноруч виготовлену ще в двадцятих роках своєї юності бандуру. Вже по війні НКВСівська охорона розстріляла ешелон в’язнів-українців за Воронежем, які надумали співати національні пісні. Бо пісня — душа народу. Вона промедована духом народу, його небесами, бурями й громами, солов’їним щемом, першим словом “кохаю” і п’янким закликом: “Шаблі наголо, хлопці!” Бо пісня небезпечна для ворога. Вона очищає не лише тіло, а й душу. Дає їй змогу піднятися в Небо й заглянути в Хоромини Богів. Випрохати в Них здоров’я, щастя, зцілення не лише для себе, а й для Вітчизни. І Вона встократ потужніша за будь-яке юдо-християнське моління. Пісня здатна визволити з кайданів. Пісня здатна наводити жах на ворогів. Промовистий приклад махновська “Маруся”, що написана вчителем із Полтавщини. Пісня забирає страх з серця перед смертю. Тато не раз говорили: “Той, хто співає перед смертю — безсмертен, бо пісня, ніби рушник душі в Ирій Небесен!” Недарма козаки, йдучи в бій, завжди співали. Співали махновці. Співали гімназисти під Крутами. Й петлюрівці під Базаром в останню свою мить.\nДо юдо-християнської навали Мова блакитнооких Богів була на 54 звуки. Вся азбука мала глибоко знаковий характер і ведичний потаємний смисл. “Аз відаю Богів!” Тепер же ми маємо “а, бе, ве”. Люде, будьте пильні. У вас забирають пісню. У вас забирають мову. У вас забирають душу. Слов’ян поставили навколішки. Цього, виявляється, мало. Їм погрожують покласти ниць снопами, наслати зверху дошки й возсісти для свого всепланетного бенкету. Будьте пильними! А найпильніш оберігайте від цієї зарази своїх дітей. Вертаймося разом з дітьми у наше багате вчора, щоб прорости чистими в чисте Майбутнє.\nУ цілющості української пісні, цього невичерпного національного джерела, я на своєму віку переконувався неодноразово…\nНауково доведено, що наше небесне тріо “Золоті ключі” здатне творити дивовижі. Пісні цих божичівок, навіть у запису, значно знижують артеріальний тиск, лікують нервові важкі розлади, піднімають із ліжка важкохворих. Співаймо ж! Співаймо і в горі, і в радості!


Туризм: від теорії до практики - Факультет економіки та менеджменту\nДеканат ФЕМ 20.04.2018 Абітурієнту, Навчання, Оголошення, Події, Різне\nТеоретичне навчання і практика мають бути поєднані. Саме так навчаються студенти 1 курсу спеціальності «Туризм». Сьогодні відбулося виїзне практичне заняття із студентами групи ТЗ-4 в комплекс відпочинку хуторок «Чудодієво» в с.Вишпіль.\nВ межах заняття студенти відвідали малу і велику колиби, ресторан, пасіку, яка є унікальним місцем оздоровлення та релаксації, і має назву «Пчеландія». Адміністрацією закладу була проведена ознайомча екскурсія по будиночках відпочинку, номерах різних рівнів комфортності та цінової політиці. До послуг відпочиваючих тенісні корти, пляж, рибалка, човни та катамарани, а цьогоріч є можливість навіть покататися на водному скутері. Особливістю є велопрогулянки по стежкам здоров’я, прогулянки на конях. На завершення у студентів була оригінальна фотосесія.


Київрада ухвалила рішення щодо відновлення районних рад » "Полит.ua" - Информационно-аналитический портал\nПолит.UA » Дія » Київрада ухвалила рішення щодо відновлення районних рад\nКиїврада ухвалила рішення щодо відновлення районних рад\nКиїврада ухвалила важливі рішення, що вдосконалять систему управління районами столиці та дозволять зберегти самоврядування в місті.\nПро це мер Києва Віталій Кличко заявив на засіданні Київської міської ради, повідомляє Офіційний портал Києва.\nЗокрема, депутати проголосували за створення робочої підготовчої групи, яка до кінця березня повинна напрацювати повноваження майбутніх районних рад і чисельність їх складу. І вибори депутатів цих рад мають відбутися 30 жовтня цього року.\nТакож депутати Київради вирішили, що на перехідний період - до виборів, самоврядні повноваження в районах будуть виконувати структурні підрозділи міського виконавчого органу. Київрада проголосувала і за створення таких підрозділів.\n«Це питання самоврядування. Ключового базису демократії. Багато мешканців Києва не розуміють ,що відбувається. Вони обрали мера і надали йому повноваження вирішувати питання розвитку міста, забезпечення його життєдіяльності. Центральна ж влада намагається позбавити місцеву владу повноважень - при цьому перекладаючи на неї відповідальність за багато питань, які маємо вирішувати спільно. Мер відповідає за все, від нього кияни вимагають результатів роботи. Тому 10 великих районів столиці, їх глави мають підпорядковуватися меру. Він повинен подавати на затвердження кандидатури керівників районів. А вийшло так, що без погодження з мером голів районів звільнили, без погодження - призначили. І вони за тиждень навіть не прийшли, щоб обговорити свою подальшу роботу. Бо їх керівник - не міський голова. Це, підкреслю, - руйнування системи управління в столиці. Щодо райдержадміністрацій - вони залишаються. Але питання життєзабезпечення міста мають керуватися і координуватися міською владою, а не зі сторони. Ухваливши ці рішення сьогодні ми діяли за законом і Конституцією. І перед ухваленням рішень надали можливість депутатам висловитися і обговорити», - зазначив Віталій Кличко.


Всадив ножа товаришу в живіт та втік: поліція затримала вбивцю «за гарячим слідом». Фото | офіційний сайт ТРС "Бориспіль"\nВСАДИВ НОЖА ТОВАРИШУ В ЖИВІТ ТА ВТІК: ПОЛІЦІЯ ЗАТРИМАЛА ВБИВЦЮ «ЗА ГАРЯЧИМ СЛІДОМ». ФОТО\nКонфлікт між двома знайомими чоловіками стався в одній з квартир Борисполя, коли вони розпивали оковиту і грали в карти. Так, під час сварки один з них схопив кухонний ніж і завдав ним удар у живіт своєму товаришу. Щоб уникнути відповідальності, нападник одразу втік з місця скоєння злочину. Каретою швидкої допомоги потерпілого було доправлено до медичного закладу, де йому діагностували поранення печінки і крововтрату. На жаль, лікарям врятувати життя 45-річному чоловікові не вдалося. Під час проведення оперативно-розшукових заходів працівники Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області затримали зловмисника на одній з вулиць міста. Чоловік намагався втекти, але завдячуючи поліцейській професійності, йому це не вдалося. Наразі 46-річний чоловік затриманий у порядку ст. 208 КПК. Він знаходиться в ізоляторі тимчасового тримання і зізнався у скоєному. На місці скоєння злочину працівники поліції вилучили різні речові докази, серед них – кухонний ніж. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ст. 115 (умисне вбивство) Кримінального кодексу України. Вирішується питання про оголошення підозри зловмиснику. Міру запобіжного заходу йому обере суд. Триває слідство. [gallery columns="1" size="medium" link="file" ids="20001"]


Кого торкнеться спрощення візового режиму з ЄС? | ФІНАНСОВІ НОВИНИ УКРАЇНИ\nГОЛОВНА > НОВИНИ > Кого торкнеться спрощення візового режиму з ЄС?\n01.09.2012 - 10:45 | Автор: money-news.te.ua\nВ Брюсселі глава МЗС підписав угоду про спрощення візового режиму з країнами ЄС. Дані зміни будуть спрямовані в основному на студентів, членів громадських організацій, духовенства, преси.\nДана угода встановлює граничну вартість у 30 євро, яку можуть брати посередники при оформленні візи. У той час як сьогодні такі компанії просять за свої послуги від 70 до 100 євро. А в Чехію і всі 200 євро, оскільки саме ця країна вважається найпопулярнішою за рівнем відвідуваності туристами.\nТакож угода передбачає прискорену процедуру отримання візи (протягом 3-х днів) для тих регіонів, де немає іноземних консульств. Відзначимо, дана угода вступить в дію після підписання в середині осені і вона розрахована саме на тих українців, які часто їздять за кордон, а таких в Україні, згідно з дослідженнями, всього 4%.\nОдним з важливих атрибутів гарного закладу громадського харчування є наявність спецодягу для персоналу. При цьому, одяг для кухарів буде відрізнятися від уніформи офіціантів і барменів не тільки кроєм і кольоровою гамою, але і якістю використовуваної тканини. Тому що спецодежда для поваров повинна виконуватися з гігроскопічної тканини з водовідштовхувальним покриттям, адже уніформа кухаря повинна довгий час зберігати презентабельний зовнішній вигляд.\n« Криза підходить: найбільші банки почали скорочувати співробітників\nВ Україні почалася девальвація гривні »


Софія Ротару показала фото з покійним чоловіком / Телеканал Україна - Телеканал Україна\nСтарі фотографії. Софія Ротару показала архівні знімки з покійним чоловіком\n12:27, 24 вересня 2018\nУ 2018 році Софія Ротару могла б відзначати зі своїм покійним чоловіком Анатолієм Євдокименко 50 років спільного подружнього життя. Зі своїм чоловіком Анатолієм Софія Михайлівна одружилася у 1968 році. А вже у 1970 році в них народився син Руслан.\nЧоловіка популярної артистки України Софії Ротару Анатолія Євдокименко не стало у 2002 році. На своїй сторінці в Instagram у неділю, 23 вересня, Ротару опублікувала архівне фото, на якому вона зображена разом із чоловіком.\n"Сьогодні виповнюється 50 років з дня нашого весілля. День народження Cім'ї! Якби ти знав, як мені тебе не вистачає... Твоїх очей, почуття гумору и підтримки. Єдиний мій. Люблю тебе більше за життя!", – підписала знімок Софія Ротару.\nЯк повідомлялося раніше, Софія Ротару поділилася знімками родинного відпочинку на природі. На фотографіях з вечірки на природі артистка позує у компанії свого сина, невістки, онучки, онука та сестри. Крім того Ротару опублікувала знімок і з домашнім улюбленцем, який імовірно, теж долучився до вечірки.\nДивіться також відео про те, що Софія Ротару знайшла кохання:


У Ворохті під історичним віадуком - нова дорога\nУ Ворохті під історичним віадуком – нова дорога\nСуспільство 08:14, 25.09, 2019\nНа регіональній автотрасі Р-24 "Татарів – Кам'янець-Подільський" у Ворохті завершили настеляти покриття.\nТриває поточний середній ремонт автодороги державного значення Р-24 “Татарів – Кам’янець-Подільський”, інформує Служба автомобільних доріг у Івано-Франківській області.\nМіст – один із найстаріших та найдовших кам’яних аркових мостів-віадуків Європи. Його викладено із величезних кам’яних брил. Довжина мосту – 200 м, протяжність центральної арки – 30 м, а її ширина – 65 м. Задля його збереження у 2000 році поруч звели міст-дублер.\nремонт доріг Ворохта


Наливайченко: Кремль обирає стратегію на придушення і тотальний контроль\n22.09.2016, 14:28 • 2611 • 0\nЛідер Руху "Справедливість", екс-голова СБУ Валентин Наливайченко прокоментував ідею створення Міністерства держбезпеки РФ з розширеними повноваженнями.\nВін вважає, що Україні заради її національних безпекових інтересів, варто поставитися до такої інформації серйозно. Коментуючи «Дню» появу «суперміністерства» ще до президентських виборів РФ 2018 року, двічі очільник СБУ заявив: «щупальця спрута треба обрізати на нашій території посиленням контррозвідки, посиленням Антитерористичного центру і створенням окремого бойового Антитерористичного центру з посиленням всіх підрозділів, які в правоохоронних органах займаються безпекою громадян».\nЧитайте також: В Україні можна створити від 700 тисяч до мільйона робочих місць - Наливайченко\nЗа словами Наливайченка, вирішити усі безпекові питання - це скоординувати всі сили і засоби, всі правоохоронні безпекові структури.\nЗаради цілеспрямованої і конкретної роботи. Із розслідуванням резонансних вбивств, із розслідуванням причетності або непричетності іноземних спецслужб до них і до забезпечення громадського порядку на вулицях. І зупиняти навалу злочинності, яка захлинає країну від Києва до Одеси.\nЧитайте також: На енергетичному ринку країни зараз немає прозорості - Наливайченко\n«Для самої Росії це свідчить про втрату популярності самої влади, що останні вибори і продемонстрували, попри сфальшовані результати.\nЦе свідчить і про падіння економіки і про серйозну кризу і дезінтеграцію самої країни і те що влада РФ, Кремль однозначно вибирає стратегію на придушення, тотальний контроль, аби таким чином притриматися у владі», -вважає лідер Руху "Справедливість".


Модель: GTX 1660 GAMING 6G\nДовгоочікуване повернення легендарної серії Gaming від MSI з двома вентиляторами. Поєднуючи поєднання чорного та темно-сірого кольору з класною матовою металевою задньою панеллю, цей шедевр забезпечує вам чудовий дизайн із чудовими та плавними світловими ефектами RGB зовні. Нова карта MSI Gaming створена для того, щоб дивувати вас!\nПід усім металом містяться багатошарові електричні магістралі, з яких складається друкована плата. Вони з´єднують усі життєво важливі компоненти та дають нагоду їм спілкуватися з блискавичною швидкістю.\nРозміри (мм) 247 x 127 x 46 mm\nВідеокарта, MSI, GeForce, GTX1660, 6144Mb, GAMING, (GTX, 1660, GAMING, 6G)


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Чергова американізація України | Korrespondent.net\nЧому іноземні дипломати, насамперед американські, так «щиро» намагаються очорнити будь-які спроби України діяти у власному напрямку?\nЧим ближче в Україні до виборів Президента, тим більше Державний департамент США намагається закріпитись в українському політикумі. Звісно, наших громадян присутністю «демократизаторів» не здивуєш, оскільки завжди так співпадало, що з однієї сторони американці, а з іншої росіяни намагаються поставити у керма української держави свого т.зв. «наставника».\nНа теперішньому етапі хоч якось вдалося встановити нейтралітет й розпочати реалізовувати власну політику. Але відразу ж виникає запитання: «А чи надовго нас залишили в спокої?».\nНевипадково ж на шпальтах вітчизняних ЗМІ регулярно циркулює інформація з критичними коментаріями іноземних посадовців як ближнього, так дальнього зарубіжжя щодо проведення в Україні різного роду реформ наших «некомпетентних» українських політиків на шляху до Європи. Звідси виникає інше запитання… Чому іноземні дипломати, насамперед американські, так «щиро» намагаються очорнити будь-які спроби України діяти у власному напрямку?! Самі не переносять коли їм якась незломна країна починає нав’язувати свої ідеї…\nАле зараз все ж таки не про це. Хто дає підказки, а, можливо, й певні висновки уряду США, на кого ставити ставки в Україні, достеменно не відомо. Можливо, - це неспинне ЦРУ зі своєю політикою страху, а можливо - нестулепні політтехнологи безглуздих конгресменів та сенаторів. Однак вибір зроблено…\nЧерговою жертвою американських піарщіків вже обрано, непереможного боксера Віталія Кличка та його партію «УДАР». Видно, мало Сполученим Штатам скандального політичного знищення партії «Наша Україна» та її керманича Віктора Ющенка, ставлеником яких він був. Недостатньо їм також ганебного п’ятирічного простою української держави за час його правління. Всім же зрозуміло, що Америка живе добре, коли усі навколо живуть погано.\nЧерговим проектом демократизації став головний «УДАРівець» нашої країни. Нарешті отримала амбіційна директор представництва Національного демократичного інституту міжнародних відносин США (НДІ) в Україні Н.Хілл змістовне доручення з Вашингтонської штаб-квартири НДІ вивчити для вельмишановного Посла США в Україні Джона Теффта ситуацію щодо діяльність партії «УДАР» та її керманича Кличка.\nВодночас, цікавить американців не тільки інформація про Віталія Кличка, активістів його партії та дієвість регіональних осередків, а й прогнози щодо можливого об’єднання двох найбільших опозиційних партій «УДАР» та ВО «Батьківщина». Невже американці настільки стали егоїстичними, що вирішили одним пострілом знищити українську опозицію. Хоча мабуть ні… Спрямування Хілл до «УДАРу» та сприяння у підготовці Кличка до президентських виборів 2015 року зрозумілі. Паралельно вона активно співпрацює з гранітоїдами із «Батьківщини», які за американські долари ладні розвалити країну.\nНа місці Віталія варто було б задуматися, а чи не стане початок його співпраці з американськими представниками НДІ кінцем його політичної кар’єри?! Чи то не представники «Батьківщини» стали організаторами широкої спецоперації по ранньому знищенню свого основного опозиційного конкурента?! Хоча у непереможного боксера своя голова на плечах є, яка, ймовірно, поки що працює.


Epson M1120 Фабрика друку з WI-FI купити, ціна в Києві, Харкові, Одесі, Україна | ЛДС Київ\nМонохромна Фабрика друку Epson М1120 - це компактний і зручний у використанні струменевий принтер з великими ємностями для чорнила обємом замість картриджів. Завдяки своїй унікальній конструкції Фабрика друку Epson M1120 дозволяє друкувати документи з рекордно низькою собівартістю, а за рахунок використання пігментних чорнил відбитки миттєво висихають і не розмазуються при попаданні води або механічному впливі.\nЗавдяки великим ємностей і контейнерів з чорнилами по 120 мл ви зможете надрукувати великий обсяг документів за рекордно низькою ціною: всього 20 копійок за документ формату А4.\nОдин контейнер з чорнилом ємністю 120 мл поставляється в комплекті разом з пристроєм. Завдяки цьому, вже зі стартового комплекту чорнила можна роздрукувати до 5 000 документів, що, безсумнівно, дозволить заощадити, і істотно знизить вартість володіння пристроєм.\nВитратними матеріалами до монохромних Фабриці друку служать тільки контейнери з чорнилами високим ресурсом. Так одного контейнера з чорним чорнилом вистачить на друк 6 000 год / б документів А4.\nМонохромні принтери і МФУ серії «Фабрика друку Epson» - це унікальне поєднання надійної пєзоелектричної технології друку Epson Micro Piezo і друкує конструкції з вбудованими ємностями для чорнила замість картриджів. Дана система дозволяє друкувати чорно-білі документи відмінної якості на високій швидкості і з низьким енергоспоживанням.\nЗа рахунок вбудованої в корпус чорнильною ємності Epson M1120 компактні і легко вписуються навіть в обмежений робочий простір. А фронтальне розташування цієї ємності дозволяє легко визначити рівень чорнила і зручно перезаправлять пристрій. Крім того, при заправці неможливо забруднитися - завдяки спеціальному клапану на контейнері чорнило не проливаються повз (система «Ink lock»).\nЧи не розтікаються при попаданні води;


На базі міського парку створять сучасну відпочинкову зону | Galka.if.ua Новини Івано-Франківська\nНа базі міського парку створять сучасну відпочинкову зону\nBy Дубінець Вікторія 20 Бер, 2017 18:47\nВулицю Сухомлинського відремонтували (ФОТОФАКТ) 0 06.Тра\nУ рамках унікального фестивалю у Франківську презентували дві книги та фільм (ФОТО) 0 10.Жов\nВодії франківських маршруток не хотіли брати гроші за проїзд у мера міста 0 14.Січ\n20 березня в Івано-Франківську стартував хакатон щодо створення сучасної відпочинкової зони на базі Парку культури та відпочинку імені Тараса Шевченка.\nНа обговорення концепції парку до міста приїхали майже 20 архітекторів із Прикарпаття, Хмельницького, Рибніка (Польща) та Любліна (Польща). Протягом двох днів фахівці ділитимуться власними ідеями, щоб у кінцевому результаті отримати єдине бачення унікального громадського простору.\n«Ми запросили молодих та амбітних архітекторів, щоб почути їхні ідеї про те, як зробити наш парк справді неповторним. Паралельно до обговорень в якості експертів залучили фахівців із іноземних міст-побратимів. Адже важливий досвід європейських колег. Нам потрібно попрацювати над тим, щоб парк був цікавим та неординарним. Щоб гості, які відвідують Івано-Франківськ, говорили, що такого парку не бачили ніде. Фінансовий ресурс ми зосередили на реконструкцію парку, але, за необхідності, буду просити депутатський корпус додати коштів на реалізацію цікавих ідей», – заначив Руслан Марцінків.\nВін також додав, що місто вже має певні напрацювання у напрямку реконструкції парку. Приміром, минулого тижня відбувся тендер, і в травні розпочнуть перші роботи з благоустрою території навколо озера. Тут планують облаштувати пішохідні та велодоріжки. Проте, як переконує дирекція парку, перспективне бачення – це великий громадський простір поєднання зелених відпочинкових зон та секторів для активного відпочинку.\nУчасників хакатону поділять на робочі групи, де вони обговорять свої ідеї щодо парку та поєднають їх у кінцеве спільне бачення. Єдину концепцію презентують у вівторок, 21 березня, під час підведення підсумків, інформує прес-служба міськвиконкому.\nГурт O.Torvald нарешті представив кліп на свій новий...\nСтудія Disney Pixar на своєму каналі на YouTube...


Заміна передньої (фронтальної) камери iPhone 5C в Киеве | Сервисный центр AppleFix\nДорогі клієнти! З 19.06.2021 по 21.06.2021 сервісні центри AppleFix не працюють.\nЗ будь-яких питань, залишайте Ваші запити, вони обов'язково будуть оброблені в робочий час!\nВсіх з наступаючим святом!\nЗаміна передньої (фронтальної) камери iPhone 5C\nСервісний центр по ремонту техніки Apple / Ремонт iPhone / Ремонт iPhone 5C / Заміна передньої (фронтальної) камери iPhone 5C\nФронтальна камера на iPhone 5C є корисною для відеодзвінків, які все більше набирають популярність у власників девайсів. Айфон забезпечений передньою камерою більшої роздільної здатності і в зв’язку з цим якість картинки значно краще, ніж у минулих моделей.\nОднак, після механічних пошкоджень або попадання вологи, фронтальна камера може вийти з ладу, що буде означати, що Вам необхідна заміна фронтальної (передньої) камери iPhone 5C.\nКваліфіковані фахівці мережі сервісних центрів Applefix з легкістю виконають заміну передньої камери на Вашому iPhone 5C в максимально швидкі терміни.\nЗаміна фронтальної камери на iPhone 5C завдання не з простих, але так як наші майстри виконували подібну заміну не один десяток разів, то Ви можете бути впевнені в надійності і якості проведених операцій. На всі види ремонтів поширюється гарантія.\nЗаміна задньої (основної) камери iPhone 5C\nДіагностика iPhone 5C\nЗаміна батареї (акумулятора) iPhone 5C\nціна 399 грн.\nВідновлення ланцюга живлення iPhone 5C\nЗаміна SIM приймача iPhone 5C\nНижні гвинти для iPhone 5c\nціна 65 грн. Купити\nПоліфонічний динамік (бузер) для iPhone 5C\nціна 120 грн. Купити\nРозмовний (верхній слуховий) динамік для Iphone 5C\nЛоток для SIM-карты iPhone 5c (Yellow)\nШлейф кнопки Home для iPhone 5C\nціна 136 грн. Купити


Львівська область, логістичні центри, від посередників, від 2000 до 4000 грн, Оренда комерційної нерухомості, зняти приміщення\nОренда приміщення, Львівська область, логістичні центри, від посередників, від 2000 до 4000 грн\nЗняти приміщення комерційної нерухомості, Львівська область, логістичні центри, від посередників, від 2000 до 4000 грн\nЯкщо Ви вирішили орендувати комерційну нерухомість, Львівська область, логістичні центри, від посередників, від 2000 до 4000 грн, то наш сайт зробить пошук оренди комерційних приміщень максимально простим. Ми реалізували сучасний пошук приміщення в оренду за допомогою мапи. Ви маєте можливість переглядати оголошення про довготривалу оренду комерційної нерухомості рухаючи мапу і в результатх пошуку буде відображено пропозиції саме на цій ділянці мапи. Також до Ваших послуг розвинений фільтр, який надає можливість як спрощеного пошуку оголошень за допомогою посилань так і детальніша версія, де Ви можете ввести потрібні Вам памраметри приміщення: ціни, площі, типу.\nЯкщо Ви не знайшли підходяхий варіант, то Ви маєте змогу зберегти пошук і періодично переглядати нові комерційні приміщення, Львівська область, логістичні центри, від посередників, від 2000 до 4000 грн не витрачаючи час на налаштування фільтра. Також ми відправимо Вам повідомлення, якщо з'явиться нові приміщення, які будуть підходити під збережені параметри пошуку. Винайняти приміщення Львівська область, логістичні центри, від посередників, від 2000 до 4000 грн з допомогою нашого сайту не так і важко.


Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць - Бабула Володимир - скачать (читать онлайн) бесплатно электронную фантастическую книгу\nСигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць\nТут находится бесплатная электронная фантастическая книга Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць автора, которого зовут Бабула Володимир. В электроннной библиотеке fant-lib.ru можно скачать бесплатно книгу Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць в форматах RTF, TXT и FB2 или же читать книгу Бабула Володимир - Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць онлайн, причем полностью без регистрации и без СМС.\nРазмер архива с книгой Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць = 159.81 KB\nСигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць - Бабула Володимир => скачать бесплатно электронную фантастическую книгу\nДоктор Заяц сiдає до широкого пульта управлiння конструкцiєю i тягнеться до важеля, щоб увiмкнути апарати. Проте його рука заклякає в повiтрi: що трапилось з гравiметром?.. Яскраво-зелена лiнiя на екранi тремтить, хоч у лабораторiї все нерухоме, потiм починає витанцьовувати... Невже землетрус? Але сейсмограф цього не показує...\nДоктор опускається в пiдвал, де на монолiтнiй базальтовiй брилi розташованi прилади. Нi, там усе гаразд. Повертається знову до свого кабiнету. Тепер уже й сейсмограф поводиться, як при землетрусi.\n"Бiсова малеча!" - доктор розлючено бiжить в кiмнату для гостей. Нi, хлопцi сидять тихенько, як мишенята, не зводячи очей з екрана. Вони сполохано озираються: доктор Заяц перечепився об стiлець.\n- Пробачте... Я гадав, що ви менi тут щонайменше трощите меблi... нiяково пояснив доктор.- Бачите, щось незрозумiле дiється з моїм гравiметром...\nВiн швидко набрав номер на вiдеофонi i, як тiльки в маленькому вiконцi з'явилось обличчя лiтньої людини, сердито запитав:\n- Даруйте, щось трапилось?.. Так, це Заяц... Де працюють з надпотужними вибуховими речовинами?\nЛюдина на екранi здивувалась:\n- Я не розумiю вашого хвилювання, товаришу Заяц! Ви забуваєте, що сьогоднi недiля... А потiм, наскiльки менi вiдомо, останнiм часом з вибухiвкою не працюють нiде... Момент!.. У мене зараз термiнове зведення, викличу вас за хвилину.\nЗацiкавленi хлоп'яки посхоплювались з крiсел i з'юрмились навколо вiдеофону. Збiгло кiлька хвилин, поки спалахнув червоний вогник виклику.\n- Ви мали рацiю, докторе! - голос мужчини на екранi тепер звучав стурбовано. - Зараз надiйшло повiдомлення, що на схiдному узбережжi Африки, мiж Порт-Шепстоном та Мгандулi, в небi з'явилось червоне сяйво, а потiм пролунав сильний вибух, схожий на вибух атомної бомби... Викличу вас ще, коли дiстану звiстку вiд комiсiї, яка щойно вилетiла на мiсце нещасного випадку.\n"Де б у наш час узялась атомна бомба? - мiркував доктор Заяц. - I хто б експериментував з нею?"\nЗвiстка була така приголомшуюча, що хлопчаки навiть втратили iнтерес до недiльного репортажу. Вони тихенько вмостились бiля вiдеофону i разом з Заяцом чекали на повiдомлення з Африки.\nЗбiгали секунди, хвилини... Минула година.\n- В Академiї про нас, певно, забули; вже дванадцята. Ввiмкнемо радiо, послухаємо останнi вiстi, може, почуємо щось нове, - запропонував Юрко.\nПовiдомлення про подiю в Африцi було передано першим. Диктор розповiв те, що було вже вiдомо, а потiм продовжував:\n- ...Причини вибуху досi невiдомi. Радiоактивне випромiнювання, яке зараз не дає можливостi ближче дослiдити мiсце вибуху, свiдчить, що йдеться про дiю атомної зброї. Звiдки взялась атомна бомба тепер, коли людство вже нiякої зброї не виробляє, - важко збагнути. На щастя, вибух стався на безлюдному скелястому узбережжi, тому, за даними попереднього слiдства, жертв не було. За сорок кiлометрiв вiд мiсця вибуху пiдiбрано невiдомого з важкими симптомами променевої хвороби...\nЩе одне важливе повiдомлення: в пiвденнiй частинi неба, в сузiр'ї Центавра, точно в напрямку польоту нашої експедицiї, сьогоднi вночi з'явилась "нова"2. За обчисленим паралаксом ця зiрка рухається мiж Сонцем та Проксимою Центавра i, таким чином, є найближчою вiд нас зорею.\nБудемо сподiватись, що несподiваний вибух невидимої досi зiрки не завдав шкоди "Променю". Нетерпляче чекаємо на повiдомлення вiд експедицiї. Воно надiйде незабаром, бо летить Всесвiтом з швидкiстю свiтла...\nКiнчився день, такий багатий на подiї. На столi в доктора Заяца задзвонив вiдеофон.\n- Говорить Хотенков. Не гнiвайтесь, що турбую вас так пiзно. Чи не могли б ви вiдвiдати мене тут, у Академiї?\n- Прибути негайно? - здивовано запитує вчений, дивлячись на годинник. Рiвно пiвнiч.\n- Дуже прошу. Питання термiнове. Лiтак Академiї чекає вас на аеродромi.\nЧерез п'ятнадцять хвилин доктор Заяц вже сидiв у реактивному лiтаку, а ще через п'ятнадцять хвилин вийшов з аеродрому Всесвiтньої Академiї наук в Пржерувi. Його зустрiв академiк Хотенков.\nМабуть, справа дiйсно була невiдкладна, бо Хотенков без всякого вступу запитав:\n- Як далеко ви сягнули своїми дослiдами?.. Я чув, що ви знайшли принцип, як руйнувати гравiтацiйне поле?\n- Одверто кажучи, не знаю, - знизав плечима Заяц. - В суботу це менi вдалось на мить зробити, але коли я хотiв повторити дослiд сьогоднi, саме трапився вибух у Африцi. Другої половини дня я був такий схвильований, що дослiдiв не продовжував. Вiзьмусь за них найближчим часом.\nХотенков мовчав, поки вони пiднялись сходами i зайшли до кабiнету, а потiм сухо сказав:\n- Дослiд ви повиннi повторити завтра, тобто вже сьогоднi, вранцi. А щодо подiй у Африцi... то вони повиннi тiльки пiдштовхнути вас продовжувати роботу.\nДоктор Заяц глянув на академiка здивовано, але нiчого не вiдповiв.\n- Ви - єдина людина, яка може не допустити того, щоб вибух у Африцi вiдгукнувся аж у Всесвiтi.\n- Ви говорите це серйозно?\n- Цiлком. Нiколи я не говорив так серйозно, як зараз. А втiм, переконайтесь самi.\nОбернувшись до столика бiля стiни, Хотенков увiмкнув магнiтофон. З динамiка почувся стогiн i одчайдушнi зойки: "Хочу жити!.. Хочу жити!.. Врятуйте мене, я хочу жити!". Знову стогiн, знову крики: "Я нiколи не хотiв убивати, то тiльки Смiт та Морган погрожували всiм бомбою... Боже врятуйте мене!.. Все розповiм... На "Променi" є ще троє: Грубер, Мак-Гардi та..." подальшi слова зливаються у невиразне бурмотiння.\nХотенков вимкнув апарат.\n- Зрозумiли?.. На плiвцi записано голос пораненого, якого пiдiбрали недалеко вiд мiсця вибуху. Разом з iншими кiлькома безумцями вiн ховався в скелях Африканського узбережжя. Бiс його знає, де цi божевiльнi взяли атомну бомбу. Вона стала для них фатальною: пiд час вибуху загинули майже всi. Живим лишився тiльки оцей поранений та тi три, якi поки що спокiйно подорожують на борту "Променя"... Вони називають себе "Братством сильної руки"... - Хотенков зробив паузу. - Звiсно, "Промiнь" ми попередили одразу ж, але радiограма вже не допоможе. До Проксими вона дiйде, як ви знаєте, тiльки за чотири роки, а корабель ось-ось досягне мети, якщо не загинув, звичайно, при вибуху нової зiрки... Вiд результатiв вашої працi залежить тепер доля всiєї експедицiї... Розумiєте, чому я вас викликав?\nВчений зосереджено кивнув головою:\n- Розумiю... Я навiть не уявляв... Зроблю все, що тiльки зможу.\n- Увага, увага! - урочисто проголошує iнженер Фратев, головний спостерiгач "Променя". - Корабель перетнув орбiту планети Октава. Це означає, що ми вступили в сонячну систему Альфа Центавра А!\nНiби чудом, усiх покидає втома багатоденної напруженої працi. Наближення "Променя" до яскраво сяючого двовiр'я потребувало все бiльше i бiльше складних i точних розрахункiв. Ще до прильоту в сонячну систему необхiдно було "зважити" й "вимiряти" планети, встановити їхню температуру та склад атмосфери. За вiдносно короткий час ученi повиннi були розрахувати орбiти всiх восьми планет, якi були виявленi у Центавра А. У цiй титанiчнiй працi неоцiненним помiчником їм став "електронний мозок" чеського вченого Свободи - машини, яка за кiлька хвилин виконувала тi розрахунки, що вимагали б багаторiчних зусиль цiлого колективу обчислювачiв.\nАкадемiки Навратiл та Чан-су з допомогою радiолокаторiв проникали крiзь атмосферу планет i вивчали їхнi поверхнi. Повiдомлення Фратева застало їх саме тодi, коли вони на екранi астротелевiзора уважно розглядали зображення Терцiї - Третьої, - планети, що, як i всi iншi планети незнайомої сонячної системи, дiстала свою назву за порядком вiддаленостi вiд центрального свiтила.\n- Наша Земля теж третя вiд Сонця, але з Терцiєю її не порiвняти! почухав потилицю Чан-су. - Погляньте: море й море... Де-не-де острiвець - i знову море. Для рослин i вищих iстот тут просто не лишається мiсця.\n- Мене це й не дивує, - сказав тихо Навратiл, не зводячи погляду з зображення планети. - Зiрка Центавра А за своєю яскравiстю, температурою, масою та розмiрами справдi дуже схожа на наше Сонце. Але ми не повиннi забувати, що Центавр - тризiр'я, тодi як Сонце - самотнє. Це означає, що на планети цiєї системи впливають ще два свiтила, розташованi порiвняно близько. Можна припускати, що найкращi умови для вищих форм життя могла б мати планета, бiльш вiддалена вiд Центавра А, - наприклад, Кварта або Квiнта.\nАкадемiк Чан-су замiсть вiдповiдi натиснув на одну з кнопок вiдеофону:\n- Товаришу Северсон, прошу, скеруйте iмпульси радiолокаторiв на планету Кварту.\nНавратiл обернувся до вiкна. На його обличчя впало сяйво далекого Сонця.\n- Гадаю, що навряд чи слiд це робити, - сказав вiн задумливо. - Три найближчих планети особливої надiї не подають. То чи не краще просто вирушити до Кварти та оглянути її на власнi очi?\n- Ви маєте рацiю, - погодився Чан-су. - Все одно наближається час, коли треба приземлитись де завгодно. Молодiнова вже давно твердить, що слiд поповнити запаси ядерного пального, не лишаючи це на останню мить.\n- Ну, гаразд. Порадимося з екiпажем. Навратiл схилився над пультом управлiння i натиснув на кнопку загального виклику. На екранi поступово з'явились обличчя всiх космонавтiв.\nПропозицiю Навратiла схвалили. Надiя Молодiнова запропонувала також, щоб один з допомiжних ракетних лiтакiв вилетiв дослiдити Квiнту. Таким чином, одночасно будуть вивченi умови життя i на четвертiй, i на п'ятiй планетах.\nОдразу ж були розподiленi завдання: група академiка Навратiла опрацює точний план польоту на Кварту, керування "Променем" вiзьме на себе Чан-су, науковi дослiдження очолить професор Мадараш. Станцiю зв'язку на "Променi" обслуговуватиме Мак-Гардi. Лишилось нерозв'язаним питання, хто виконуватиме функцiї капiтана допомiжного ракетного лiтака "Ластiвка". Бажаючих було багато, але пiсля короткої дискусiї очолити експедицiю на Квiнту доручили Надiї Молодiновiй.\nНарада скiнчилась. Знову заспiвали "електроннi мозки" хитромудрих обчислювальних апаратiв. За три години всi пiдготовчi роботи було закiнчено.\nЗ дюз допомiжного ракетного лiтака вилетiло червоне полум'я, i "Ластiвка", мов курча вiд квочки, вiддiлилась вiд "Променя". З хвилину вона ще летiла паралельним курсом, потiм попрямувала до Квiнти. Своєю дорогою до Кварти пiшов i "Промiнь".\nХтось неделiкатно поторсав Мак-Гардi за плече:\n- Прокинься нарештi, сплюхо! Проспиш царство небесне!\n- Це ти, Грубер? Що трапилось? - злякано буркнув той спросоння. Може, вибухнула ще одна планета?\n- Прокинься та послухай. Дивна рiч! Уяви собi: планета Кварта має такi ж умови життя, як i наша Земля. Хвилину тому я на власнi очi переконався в цьому бiля астротелевiзора. На планетi є суходiл i море, а знiмок свiдчить про гори та рослиннiсть. Увесь екiпаж торжествує. Свозилова запевняє, що на Квартi, цiлком iмовiрно, живуть вищi тварини, i не виключена можливiсть, що там ми зустрiнемось з людьми.\nМак-Гардi схопився з лiжка:\n- Це б означало... це б означало, що ми незабаром досягнемо мети! Що наш план здiйсниться!.. А якої думки Краус? Ти вже розмовляв з ним?\nГрубер махнув рукою:\n- Спiває все тiєї ж. Атомнi вибухи на планетi Iкс та смерть Дiтрiхсона його так схвилювали, що я боюсь, аби вiн не вiдступив та не зрадив нас.\n- Краще не заводь з ним таких розмов. З тебе поганий тактик, i ти занадто нерозважливий, - ще накличеш на нас бiду. Покладись у цьому на мене, я вже з ним зумiю порозумiтись... Говори тихiше, - стiни мають вуха, друже! - Мак-Гардi притулив вказiвний палець до губiв. - "Не кажи гоп, доки не перескочиш!" - як часто любить говорити Навратiл. Козирi на стiл тiльки тодi, коли настане слушний час. А з людьми Кварти ми ще не зустрiлись. Зрештою, навiть тодi ми не зможемо обiйтися без допомоги нашого екiпажу. Хай нам спочатку приготують грунт на Квартi.\n- Це буде чудово! - не втримався Грубер i з насолодою прочесав обома руками свiтле кучеряве волосся. - Я завжди говорив, що ти справдi хороший дипломат. Навiщо нам вступати в бiй з планетою тiльки втрьох, коли нам у цьому зможе допомогти цiлий колектив здiбних людей? Коли ж матимемо все в жменi, легко з ними упораємось.\n- Я вже сказав: не радiй завчасно. Життя на Квартi, можливо, буде таким важким, що ми з радiстю повернемось. А втрьох на Землю не добратись.\n- Ну, гаразд, гаразд, - трохи охолов Грубер, але одразу ж знову схопив товариша за руку. - Ми повиннi скласти план наступу. Слухай. Припустiмо, що на Квартi зустрiнемось з людьми, якi перебувають на такому рiвнi розвитку, на якому були дикi племена в стародавнi вiки. Або ж, навпаки, з розвиненiшими за нас. Як у такому...\n- Побачимо! - холодно перебив його Мак-Гардi.\n- Зачекай! Нi, так не можна говорити! Необхiдно опрацювати точний план. Не покладайся на нагоду. Вже зараз слiд було б визначити, хто i якi функцiї виконуватиме в новому свiтi.\nМак-Гардi єхидно посмiхнувся, але промовчав.\n- Гадаю, що тобi, при твоїй розсудливостi та спритностi, найкраще пасувала б роль прем'єр-мiнiстра. Просто ти керував би урядом, який ми складемо, зрозумiло, з представникiв народу Кварти. Саме так, як це робили нашi предки в минулому. Квартян перетворимо на покiрних рабiв трошки згодом.\nСигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць - Бабула Володимир => читать онлайн фантастическую книгу далее\nБыло бы неплохо, чтобы фантастическая книга Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць писателя-фантаста Бабула Володимир понравилась бы вам!\nЕсли так получится, тогда вы можете порекомендовать эту книгу Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць своим друзьям-любителям фантастики, проставив гиперссылку на эту страницу с произведением: Бабула Володимир - Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць.\nКлючевые слова страницы: Сигнали з всесвiту - 2. Планета трьох сонць; Бабула Володимир, скачать бесплатно книгу, читать книгу онлайн, полностью, полная версия, фантастика, фэнтези, электронная


Деякі актуальні уроки від Порошенка для Зеленського, а також для всіх нас. - ZAXID.NET\nДеякі актуальні уроки від Порошенка для Зеленського, а також для всіх нас.\nЧини справедливість, а не вибудовуй владу під себе.\nБлоги — Богдан Панкевич , 12:17, 19 листопада 2019\nУтверджуй не залежну від особистостей справедливу владу, а не вибудовуй владу під себе.\n«Ручна» прокуратура. Залежні від влади суди. Нереформована поліція. Замість знищувати корупційні схеми їх переформатовують під власні інтереси. Злочинців та олігархів не чіпають, бо вони мають на тебе багато компромату. Негідників залишають на владних посадах, бо вони обіцяють «забезпечити» тобі вибори.\nВони всі тебе “кинуть” при першій нагоді.\nТи втратиш владу і вся система “ручного управління” обернеться проти тебе.\nТому вибудовуй незалежну, справедливу систему влади, стійку до будь-якої зміни владних персон. Тоді при втраті влади ти зможеш розраховувати на справедливість і неупереджене застосування законів.\nЗатуманений народ, що піддається на маніпуляції, не здатний обрати гідну владу.\nРадянська влада тримала людей у стані бідності та наївності, це технологія всіх авторитарних режимів. У нас ніби-то демократія, але система влади і філософія влади залишилися тоталітарними.\nКоли хтось інший більш талановито зуміє маніпулювати людьми, то вчорашні прихильники кричатимуть на тебе «розіпни!». Бо їх не навчили критично мислити і не розвинули у них імунітету до популізму та маніпуляцій.\nТак само, як ти у свій час прийшов до влади завдяки популізму та нереальним обіцянкам - так само більш талановитий брехун і маніпулятор переможе тебе на чергових виборах. І ти нічого не зможеш вдіяти. Бо не було у тобі правди - у більшості твоїх слів і вчинків. Окремі гарні твої здобутки не будуть визначальними, конкуренти зможуть тебе перемогти.\nПоважати людей, плекати і шанувати еліту.\nПросвіта і Правда – лише вони здатні оберегти людей від маніпуляцій. Лише відпорні до маніпуляцій люди не будуть вибирати у владу тих, хто може нищити державу.\nГолос моральних авторитетів повинен звучати твердо і гучно, бути орієнтиром для виборців. А суспільство повинно захищати свою справжню еліту від нападок і знецінювання.\nПродажна і тупа «еліта» - це зло і сором для нації.\nТа влада, яка зуміє нейтралізувати вплив олігархічних ЗМІ і забезпечить справді незалежні, громадські ЗМІ – вона виховає свідомого, думаючого виборця. Таким вчинком влада виявить повагу до власних громадян.\nТака влада буде прославлена в українській історії.\nОдин громадянин – це один голос на виборах.\nЛише свідомі, відповідальні виборці є гідними мати незалежну розвинену державу. Голос кожного виборця – це крок до прогресу, або до занепаду.\nЦе власне ми, виборці, вже третє десятиліття віддаємо владу в руки нездарів, або негідників. Ми самі є причиною занепаду України, причиною майданів, воєнних втрат і розрухи.\nДемократія є злом, якщо виборець не є відповідальною людиною.\nКров мучеників – Небесної Сотні та Воїнів-захисників – заблокувала владу Зла і дала нам шанс.\nМи цей шанс не реалізували.\nВіддавши владу після Майдану в руки корупціонерів ми зневажили жертву Небесної Сотні.\nВіддавши цього року всі важелі влади в руки маніпуляторів ми зневажили жертву Воїнів-захисників та поставили під загрозу незалежність держави. Наша надія – українська молодь – також виявилася цілком наївною, не розуміла необхідності мати незалежні гілки влади.\nЦіна дорослішання і розумнішання може виявитися дуже високою.\nВлада всі роки ігнорувала потребу наведення порядку із нашою землею і допровадила до загрози катастрофи.\nГосподь кожному дає розум і волю чинити на свій розсуд. Нам дав ще й неймовірне стратегічне багатство. Ми його втрачаємо виключно завдяки власній безвідповідальності.\nПопередня влада не навела порядок з обліком земель і не запровадила цивілізований ринок в інтересах українців. А ми не прикладали зусиль, щоб це вимагати.\nОбранням і забезпеченням монополії теперішній владі ми самі себе загнали у пастку.\nЗомбування населення олігархічними ЗМІ, наївні та безвідповідальні власники земельних паїв, монополія аферистів на державну владу – як цьому протистояти?


Хронічний атрофічний риніт – це захворювання, яке характеризується розвитком дегенеративних і склеротичних змін. Захворювання підрозділяється на два види:\nПервинний риніт. Точна причина розвитку захворювання неясна.\nВторинний риніт. Етіологічним фактором виступає негативний вплив навколишнього середовища.\nФакторів, що сприяють розвитку вторинного хронічного атрофічного риніту досить багато. До них можна віднести:\nВроджені особливості будови носових ходів.\nСухий тепле повітря в приміщенні і на вулиці.\nВплив шкідливих факторів, що зустрічаються на виробництві (тютюнові, борошномельні, цементні цеху).\nДомішки випарів різні хімічних мікроелементів (цинк, сірка, ртуть, фосфор).\nЧасті вірусні респіраторні захворювання.\nВсі ці фактори сприяють подразнення слизової оболонки носової порожнини, перешкоджаючи нормальному функціонуванню миготливого епітелію.\nНюх, як правило, знижений, або зовсім відсутній. Найчастіше хворі скаржаться на свербіж, який викликаний впливом сухих кірок на роздратовану слизову оболонку.\nПри огляді носових ходів фахівець відзначає висохлу, світлу слизову, через яку просвічують тендітні судини. У деяких пацієнтів спостерігаються виразки, які з’являються після спроб хворого видалити засохлі скоринки. Обсяг носових раковин зменшений, носові ходи значно розширені.\nПеребіг хвороби в переважній більшості випадків тривалий, лікування займає кілька років, часом доходячи до десятиліть.\nУ переважній більшості випадків хворі приходять до оториноларингологу досить пізно, коли дистрофічний процес стає явно вираженим, в результаті чого лікарська терапія не робить належного ефекту, і процес одужання протікає досить довго, даючи дуже низький позитивний ефект.\nПацієнт в цьому випадку відчуває полегшення тільки в період прийому ліків. Для підвищення ефективності терапії слід знайти справжню причину розвитку хвороби і максимально усунути її, наприклад, змінити область професійної діяльності.\nЛікувальні заходи при хронічному атрофічному риніті можна розділити на місцеве лікування, загальний вплив на організм і хірургічні втручання.\nДо загальних лікувальних заходів можна віднести прийом лікарських засобів, що роблять стимулюючий вплив на організм, вітамінотерапію. Позитивний ефект роблять препарати, поліпшує циркуляцію крові і Ангіопротектори.\nРекомендується звернути увагу на обмін заліза – в багатьох випадках у хворих на хронічний атрофічним ринітом були діагностовані супутні захворювання, пов’язані з порушенням всмоктування і вироблення заліза. Для відновлення порушень призначаються залізовмісні препарати – «Феррум Лек», «Сорбифер».\nДо загальнозміцнюючим заходам можна віднести бальнеотерапію, часті тривалі прогулянки на свіжому повітрі, підтримання правильного мікроклімату в приміщенні – рекомендується вологе прохолодне повітря.\nДля контролю результатів проведеної терапії слід регулярно проводити лабораторну діагностику для відстеження змін в системі крові.\nМісцеве лікарський вплив\nМісцеве лікування проводиться спільно із загальним, і має на меті посилити метаболізм і трофіку в дистрофічній слизовій оболонці, відновити циліндричний епітелій, кровоносні і лімфатичні судини, а також залози зовнішньої секреції.\nДля досягнення хорошого комплексного дії фахівець повинен уважно підібрати ліки для місцевої терапії. Використовуються кошти для аплікацій та інстиляцій – розчини, гелі та мазі.\nДесятки років тому були поширені засоби на основі свинцю, срібла і йоду – порошок свинцю змішували з рослинними оліями – соняшниковою і оливковою. Туди ж додавався свинячий жир і вода. Позитивний ефект спостерігався на самому початку лікування, але, згодом, відбувалося посилення дистрофічних змін у слизовій оболонці носа.\nЕфективними засобами для місцевого застосування вважаються препарати на основі лікарських рослин, які містять в своєму складі достатню кількість вітамінів і біологічно активних речовин. Використовують масло обліпихи, екстракт шипшини, евкаліптова олія.\nПерспективним препаратом для лікування хронічного атрофічного риніту, особливо, явних виразках на перегородці носа, є «Солкосерил». Він являє собою депротеінізований екстракт телячої крові, яка має високоактивної ретикулоендотеліальною системою. «Солкосерил» випускається в двох формах – мазевой і гелевою.\n«Солкосерил» позитивно впливає на метаболізм і кровопостачання слизової оболонки, прискорюючи процес загоєння виразок.\nВидалення засохлих кірок лікарі рекомендують проводити 2-3 рази в день, для цього слід промивати носові ходи фізіологічним розчином натрію хлориду, в який додано кілька крапель йоду (6-8 крапель на 200 мл розчину).\nЙод надає подразнюючу дію на слизову оболонку, стимулюють роботу залоз секреції. Призначається масляний розчин вітаміну А і Е ( «Аевіт»), який закопується в кожну ніздрю – це сприяє регенерації і зміцненню тендітних атрофованих судин слизової оболонки.\nЧисленні дослідження показали ефективність використання морської солі – її можна розчинити у воді і зрошувати носову порожнину. Добре зарекомендував себе гелій-неоновий лазер – він надає стимулюючу дію на уражену слизову.\nПеред використанням лікувальних гелів, мазей або розчинів важливо заздалегідь почистити носову порожнину від кірочок.\nХірургічне втручання з приводу хронічного гіпертрофічного риніту проводиться досить рідко і, в більшості випадків пов’язано з виправленням супутніх дефектів – викривлення перегородки носа, видалення поліпів і т. Д.\nДо заходів профілактики можна віднести:\nЧасте провітрювання приміщень, підтримання нормальної вологості.\nПеріодичне промивання носових ходів.


Фондові торги в Японії завершилися зниженням Nikkei на 1,9% - Bank of America - Sony | РБК Украина\nФондові торги в Японії завершилися зниженням Nikkei на 1,9%\nПонеділок 23 липня 2012 09:42\nФондові торги в Японії 23 липня 2012 р. завершилися найсильнішим за півтора місяці зниженням індексу Nikkei (на 1,9%).\nПри цьому біржовий індикатор наблизився до мінімальної за шість тижнів позначки на тлі побоювань інвесторів, що Іспанія може запросити більш значний обсяг фінансової допомоги через проблеми регіонів, два з яких вже звернулись до центрального уряду з проханням про виділення коштів.\nНагадаємо, що 20 липня в Європі відбулася телеконференція Єврогрупи (міністрів фінансів країн єврозони), за підсумками якої було схвалено меморандум про взаєморозуміння з Іспанією, який передбачає отримання країною до 100 млрд євро на рекапіталізацію банківської системи.\nНовини з Іспанії чинили тиск на євро, курс якого опустився до мінімального за 11 років рівня по відношенню до курсу ієни. Зміцнилася ієна і по відношенню до долара, що негативно позначилося на котируваннях компаній-експортерів, що отримують значний відсоток виручки від реалізації продукції за кордоном.\nЗазначимо, що з сьогоднішнього дня починають звітувати японські корпорації (сезон звітності європейських і американських компаній уже в розпалі), що забезпечить фондовий ринок додатковими стимулами. В цілому інвестори очікують позитивного старту сезону корпоративної звітності в Японії. При цьому аналітики попереджають, що навіть якщо показники компаній-експортерів перевершать прогнози експертів, це навряд чи зможе надати значну підтримку їх котирувань через сильну ієну.\nПапери виробника фототехніки Canon подешевшали на 2,9% після того як котирування американської Xerox Corp. просіли на 6,8% на тлі слабкого фінансового звіту і пониження прогнозу на 2012 р. через зниження попиту на продукцію з боку європейських споживачів.\nНа цьому фоні в "мінусі" японські фондові торги закрилися і для інших представників сектора, зокрема Sony Corp. і Panasonic Corp., котирування яких знизилися на 3,1% і 3,3% відповідно.\nЗа підсумками торгів 23 липня 2012 р. індекс Nikkei знизився на 1,9% - до 8508,32 пункту. Курс долара до ієни опустився на 0,52 ієни по відношенню до курсу попереднього торгового дня і склав на закритті торгів 78,08 ієни/дол.\nНагадаємо, в п'ятницю, 20 липня ц.р., фондові торги в Японії завершилися зниженням індексу Nikkei на 1,43%. В основному спад на ринку акцій Країни висхідного сонця був викликаний несприятливою статистикою з-за кордону. За підсумками торгів індекс Nikkei знизився на 125,68 пункту (-1,43%) - до 8669,87 пункту. Курс долара до ієни не змінився по відношенню до курсу попереднього торгового дня і склав на закритті торгів 78,60 ієни/дол.\nНагадаємо, фондові торги в Японії 19 липня закрилися підвищенням індексу Nikkei на 0,8%. За підсумками торгів індекс Nikkei підвищився на 68,81 пункту (+0,79%) - до 8795,55 пункту. Курс долара до ієни знизився на 0,4 ієни по відношенню до курсу попереднього торгового дня і склав на закритті торгів 78,60 ієни/дол.


Микола Лукаш: Найвидатніший світовий перекладач, замовчаний на батьківщині - 24 Канал\n24 Канал › Публікації › Блоги ›\n18:52, 19 грудня 2019 61\nСторінки книги Ґете "Фауст" у перекладі Миколи Лукаша з його підписом. Із фондів Кролевецького краєзнавчого музею\nКоли натовп вигукував партійним діячам "Ура", поліглот, інтелектуал, перекладач Микола Лукаш лише посміхався. Бо добре знав, що тюркською мовою цей вигук означає "бий!" Коли його намагалися спровокувати агенти КДБ і казали йому "Христос Воскрес", Лукаш відповідав: "Слава КПРС". Маючи неймовірне відчуття слова та лінгвістичний талант, Микола Лукаш з легкістю міг стати поетом або письменником. Проте свідомо обрав переклад.\n"Для української літератури переклад завжди значив більше, аніж просто переклад. Насамперед він був засобом утвердження повновартісного статусу своєї мови й культури. А часом… і нагодою сказати про те, про що в оригінальних текстах говорити не випадало", – писав про роль українського перекладача науковець Максим Стріха.\n"Коли переклад боронить культуру та є кращим за оригінал"\nТакими є висновки світової спільноти про перекладацьку діяльність великого українця Миколи Лукаша. Завдяки його таланту німці зрозуміли, про що насправді написав Ґете у "Фаусті". Саме українець Лукаш довів, що Гарсіа Лорка свої найвідоміші твори писав не іспанською, як вважали доти, а цигансько-андалузьким діалектом. До всіх приказок і афоризмів Боккаччо Лукаш знайшов точні українські відповідники – переклав їх лемківськими та бойківськими діалектами. Та найголовніше, перекладаючи світових класиків, він популяризував рідну українську мову та розкривав її багатство й мелодійність. Останнього радянська система не пробачила.\nПро феномен всесвітньо відомого українського перекладача в епоху мовної ізоляції, його унікальний спосіб боронити рідну мову в тоталітарній державі, про новаторство в перекладі найвідоміших світових класиків. А також – чому, якби Микола Лукаш жив у сучасній незалежній Україні, його б так само свідомо замовчували, як і 100 років тому в окупованій більшовиками Україні. Про це в інтерв’ю із сучасним українським письменником, поетом та перекладачем Сергієм Дзюбою.\nСергій Дзюба – український письменник, редактор, видавець, перекладач. Президент Міжнародної літературно-мистецької Академії України, яка об’єднала зусилля письменників, перекладачів і науковців для популяризації української літератури в світі. Твори Сергія Дзюби перекладено 65 мовами й надруковано в 50 країнах. За свою письменницьку і перекладацьку діяльність має близько 50 престижних зарубіжних нагород. Моральними авторитетами вважає Василя Стуса та Миколу Лукаша.[/tds_note]\n– Геній, митець-новатор, імпровізатор чи феномен – ким насправді був Лукаш та в чому феноменальність його перекладів?\n– Я не перебільшу, якщо скажу, що Микола Лукаш випередив свій час. Це був не лише поліглот, який знав близько 20 мов і блискуче перекладав світових класиків. Лукаш – це інтелектуал, це геній, якого не мала жодна нація. І це при тому, що він народився 1919 року – у час війни, розрухи й фактично в переддень найстрашнішого у світі голодомору, який визнано геноцидом українського народу. Та навіть такі життєві обставини не завадили йому самовдосконалюватися та дуже багато читати.\nФактично до Лукаша як такого перекладу й не було, радше переказ. Перекладачі нерідко змінювали тексти, прилизуючи їх. У такий спосіб із "Фауста" зникла ціла частина поеми, де Ґете вживав нецензурщину. Микола Лукаш повернув читачам змогу читати справжнього Фауста. А наприклад, циганську мову Федеріко Гарсіа Лорки він переклав за допомогою західноукраїнських діалектів. В його розумінні переклад завжди був мистецтвом, а не формою науки. І так має бути. Для перекладу художніх творів одного знання мови мало, треба самому бути поетом чи прозаїком. Окрім того, добре знатися на культурі, традиціях, історії та світосприйнятті, навіть на національній самобутності, а отже, бути інтелектуалом. І Лукаш таким був.\n"У ті роки Лукашевого "Фауста" читала вся інтелектуальна Україна" (із мемуарів Дмитра Павличка)\n– Більшу частину свого життя Лукаш був свідомо замовчаний. Радянська влада так і не пробачила йому публічну підтримку шістдесятників. Проте й сьогодні ім’я знаного на весь світ українського перекладача в Україні не дуже відоме. Чому?\n– Я вам скажу більше, якби Микола Лукаш жив сьогодні, то також був би невизнаний і недооцінений. Річ у тім, що Лукаш, знаючи два десятки мов, перекладав лише українською. А так вже повелося, що рідна українська мова не є популярною у власного народу: ні зараз, за незалежної України, ні 100 років тому.\nЦікаві факти із життя Миколи Лукаша\nІнтелектуал, поліглот, перекладач зі світовим іменем. Автор найскладніших перекладів світової класики українською мовою.\nНародився 19 грудня – на Святого Миколая. Батьки назвали Миколою. Проте друзі зверталися на прізвище — Лукаш.\nМайбутній геній українського мовознавства до чотирьох років не міг говорити. Після нетривалого проживання із циганами, заговорив та вивчив їхню мову.\nУ семирічці опанував французьку, німецьку та англійську мови.\nПід час студентства в Архіві стародавніх документів вишукував папери, дотичні до Коліївщини, переписував їх, перекладав з польської та латини українською мовою. За копійки готував ці матеріали для Костя Гуслистого – той саме працював над книгою про Коліївщину.\nАвтор колосальної колекції рідковживаних українських слів. Збирав матеріали для словника "Моя матюкологія", який знищила сестра Лукаша.\n4 словники Лукаша досі не перевидано. У вільному доступі є лише Фразеологічний словник Лукаша.\nЗразок перекладу-адаптації Маяковського "Шёл я верхом, шёл я низом, строил мост в социализм" – "Йшов я верхом, низом ліз, міст мостив в соціалізм".\nЗароблені кошти Лукаш витрачав на книжки. У 30-ті роки букіністичні магазини були переповнені "конфіскатом" засуджених письменників і науковців. Тож цінні видання збували за копійки. Так Лукаш зібрав усі 10 томів "Історії України-Русі" Михайла Грушевського, "Исторические монографии" Миколи Костомарова, "Описание старой Малороссии" Олександра Лазаревського, твори Максимовича.\nЗа життя Микола Лукаш зробив 3500 перекладів. У його доробку – "Декамерон", "Дон Кіхот", "Фауст", "Мадам Боварі", твори Гарсії Лорки, Роберта Бернса, Фрідріха Шиллера, Генріха Гейне.\nКоли публіцист Іван Дзюба опублікував свій твір "Інтернаціоналізм чи русифікація?", Лукаш його публічно підтримав. Написав листа до Президії Верховної Ради УСРС з проханням надати можливість йому відбути покарання замість Івана Дзюби, який хворів на сухоти. За це його виключили зі Спілки письменників, заборонили друкуватися. Збірка віршів французького поета Аполлінера в Лукашевому перекладі світ так і не побачила. А з багатомовного тлумачного словника української мови вилучили всі посилання на Лукашеві переклади.\nПомер перекладач зі світовим іменем 1988-го року. Зі спогадів очевидців, генія українського перекладу поховали скромно. А на поховальній табличці символічно написали його прізвище російською та з помилками…\nМатеріал підготувала Вікторія Доскоч\nНацбанк показав, як відрізнити справжні гроші від підроблених: відео\nсьогодні , 10:05 День пам’яті героїв Крут: історія бою та долі учасників\nІгор Саджениця 14469\nЯрослав Голобородько 3241\nЗеленський вшанував Героїв Крут та порівняв їх з нинішніми військовими: відео відео\nУ Німеччині підтвердили 4 випадок зараження китайським коронавірусом - Здоровʼя 24\nMotorola Razr 2019: дату виходу легендарного смартфона знову перенесли - Техно 24


101 Володимирець — Під час гасіння пожежі від вогню врятовано дві господарські будівлі\n1 вересня о 13:11 до Служби порятунку за номером «101» надійшло повідомлення про пожежу, що виникла в приватному господарстві в селі Жовкині, Володимирецького району. За вказаною адресою було направлено черговий караул бійців 11-ої державної пожежно-рятувальної частини з райцентру.\nПо прибуттю до місця події було встановлено, що горить стіг соломи. Впритул до місця пожежі знаходяться дві господарські будівля на які вогонь міг в будь-яку мить поширитися. Місцеві жителі ще до прибуття рятувальників приступили власними силами до гасіння пожежі. Рятувальники ж в свою чергу, провівши бойове розгортання, подали на гасіння пожежі водяний ствол. Пожежу швидко локалізували, не давши вогню поширитися на будівлі приватного господарства.\nПалаючий стіг соломи довелося розтягувати та проливати, щоб не залишити тліючих осередків, які б могли спричинити повторне загоряння. В цьому допоміг один з місцевих жителів, який трактором з допомогою троса відтягнув стіг соломи від будівель. Згодом пожежу повністю загасили. Вогонь встиг знищити солому загальною вагою орієнтовно 4т. Проте будівлі приватного господарства від вогню врятовано повністю.


У Франківську взяли під варту чоловіка, який до смерті побив співмешканку (додано відео) | Український Простір Прикарпаття\nУ Франківську взяли під варту чоловіка, який до смерті побив співмешканку (додано відео)\nДодано 25.01.2018, 07:07 в розділі Кримінал, Прикарпаття 2 436\n24 січня Івано-Франківський міський суд обирає міру запобіжного заходу Максиму Болієнку, якого обвинувачують у побитті співмешканки.\nНагадаємо, інцидент стався у День Миколая, 19 грудня, на вул. Вагилевича. У білий день франківець мало не до смерті побив співмешканку Олександру. 24 грудня жінка померла.\nНа початку засідання адвокат просила заслухати суд думку потерпілої сторони. Прокурор просить суд про застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.\nПроти цього заперечив захисник обвинуваченого:”Сьогодні в терміновому порядку мене і мого підзахисного викликано на слідчі дії. Було оголошено нову підозру. Але з того часу (з моменту оголошення підозри) не змінились підстави, не з’явились нові докази. Відтак, я буду просити про запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом”, – каже захисник обвинуваченого.\nТакож захисник Максима Болієнка акценував на доданій до матеріалів справи довідки про смерть, в якій зокрема йде мова про пневмонію.\n“Я вважаю, що тільки за результатами проведеної судово-медичної експертизи можна буде говорити про причину смерті.\nВін (підзахисний – ред.) вважає, що вчинив дії передбачені статтею 128 ККУ, яка передбачає покарання не повязане з позбавленням волі. Мій підзахисний не мав ніяких намірів ухилятися від слідства. Я вважаю, що на даний час застосовувати такий жорстокий запобіжний захід, як тримання під вартою не має підстав”, – наголошує захисник Болієнка.\nТакож він додав, що слідство говорить про ризики, які будуються на припущеннях.\n“Стосовно того, що сталось, на той момент я не хотів завдати тілесних ушкоджень. Стан сп’яніння був. Я не переховуюсь, по нічних закладах не хожу. З місця роботи можу надати характеристику”, – каже обвинувачений Максим Болієнко.\nНаразі обвинуваченому інкримінується підозра за ст.121 ч.2 ККУ (Нанесення тяжких тілесних ушкоджень, які привели до смерті потерпілого).\nЧитайте також: Гуцульщина повертається до життя після штормових вітрів, які завдали збитків гірським районам\nНагадаємо, по факту правоохоронці розпочали слідчі дії за ознаками злочину передбаченого ст. 128 ККУ (Необережне, тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження). Як наголосив прокурор, у 2017 році обвинувачений притягався до адміністративної відповідальності. Для ухвалення рішення суддя пішла в нарадчу кімнату.\nОбвинуваченого Максима Болієнка взяли під варту у залі суду до 17 березня, без права внесення застави.ідозрюваному загрожує позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.\nТеги: вбивство, побиття, суд\nНадвірнянського ДАІвця покарали за погане паркування\n18 На Закарпатті знімають телесеріал "Карпатський рейнджер" (ФОТО)\n735 Їм це точно не сподобається! У Зеленського зробили фатальну заяву. Будуть платити\n216 В Івано-Франківську встановили ще два сучасні світлофори (фото)\n714 Путін не відступить, Україну чекають важкі часи — Ілларіонов\n759 В Італії прокинувся небезпечний вулкан Етна: подробиці\n369 Кличку там більше місця не має! У Зеленського прийняли остаточне рішення. Термінові зміни\n870 Переходила дорогу: в Івано-Франківську авто влетіло у 2-річну дитину\n2.4K Забpала з сім’ї чyжого чoловіка в далекій Італії та доля не забapилася з вiдплaтою\n534 7 проблем, з якими стикаються українські робітники у Польщі\n888 У Франківську випад дощ із градом (відео)\n59.3K Батька і 2-річну дитину намагаються врятувати в Одесі: “голову пришивають до шиї”, страшні подробиці\n57.9K У Долину приїхали слідчі з Франківська та відповіли на запитання про смертельну аварію, в якій загинули діти. ВІДЕО\n45.6K "Погасли зірочки": батько з двома маленькими дітьми загинули у моторошній аварії з рейсовим автобусом (відео 18+)\n33.3K Трагічно загинув відомий український телеведучий\n38.3K У підвалі багатоповерхівки змія привела потомство: люди налякані (Відео)\nІнформаційний портал "Український Простір Прикарпаття" © 2019 Загальний рейтинг 8 з 10. Всього 64496 переглядів


З романтикою, жартами та піструном на паркані:\nяк виглядає Київ у різних соцмережах\nВікенд переглянув пости киян у різних соцмережах і дізнався, як виглядає столиця України у фейсбуці, інстаграмі та твіттері.\nКиїв утопічний та апокаліптичний\nУ цій соцмережі разом уживається два різних Києва: утопічний та апокаліптичний. Перший можна побачити на офіційних сторінках столичної влади та комунальних підприємств. Це квітуче місто, в якому безперервно кипить робота — кладуть новий асфальт, прибирають сніг, саджають квіти та відкривають нові дитячі майданчики. При цьому мер та депутати, судячи з фоток, щодня особисто перевіряють виконану роботу, заглядають у двори та розпитують місцевих, що б ще такого корисного зробити.\nАпокаліптичний Київ існує в районних спільнотах. За їхньою версією, наша столиця — малопридатне для життя місце, тут скрізь бруд, занепад та суцільний морок. Від пильних містян не приховати ні ямку на дорозі, ні напис на паркані, ні відклеєну рекламу на білборді — все обов'язково буде відзнято і запощено у відповідну групу. Навіть на фото красивого заходу сонця над озером обов'язково влізе якась зрада — переповнений бак для сміття чи обмальована табличка.\nТиповий київський двір на сторінці мера та у районній спільноті фейсбуку.\nЗвичайна київська дорога на сторінці КМДА та у районній спільноті фейсбуку.\nПоки творці утопічного Києва демонструють у фейсбуці, як покращують столицю, у спільнотах доводять, що від тих покращень стає лише гірше. Так, зеленбудівці постять фотки артоб'єктів, які створюють з бетону чи палок. А мешканці нарікають, що ці шедеври виглядають кумедно і недоречно на вулицях Києва, краще б працівники дерева висадили та сміття прибрали. Метрополітен вихваляється в мережі новими турнікетами. А пасажири в коментарях зауважують, що вони незручні, ще й не поспішають пропускати людей, через що в метро збирається черга.\nМетро на сторінці Київського метрополітену та районній сторінці у фейсбуці.\nКиїв на сторінці зеленбуду та в одній з груп у фейсбуці.\nПросунуті користувачі інстаграму мають унікальну суперздібність — знімати стильно та красиво будь-які локації, хоч Хрещатик, хоч обшарпаний під'їзд. Якщо у фейсбуці на фото київського вокзалу зазвичай потрапляє сміття та обмальовані стіни, то в інстаграмі — башта з годинником, підсвітка та захід сонця. Метро в інстаграмі виглядає романтичним місцем для побачень, Позняки — ідеальним районом для життя, страшний підземний перехід — модною локацією для тусовки хіпстерів.\nПозняки в фейсбуці та інстаграмі\nКиївський двір у фейсбуці обов'язково задекорований різнокольоровими шинами, в інстаграмі — арт-об'єктами у стилі модернізму.\nМіське озеро в фейсбуці та інстаграмі\nВокзал в фейсбуці та інстаграмі\nІнстаграмний Київ також немає нічого спільного з фейсбучним утопічним. На фотках не буде робочих, які з запалом та посмішкою ремонтують дорогу, чи чиновників, що відкривають з оркестром майданчик для вигулу собак.\nЯкщо на фото Софіївської площі потрапив Віталій Кличко разом Борисом Джонсоном — це фейсбук, якщо ж там молодь на електробайках — інстаграм.\nПоки користувачі фейсбуку сперечаються через нові екрани на станціях, в інстаграмі в метро суцільна романтика.\nУ фейсбуці на фотографії біля червоного корпусу обов'язково повинні бути люди у вишиванках та оркестр, в інстаграмі ж можна обійтися картоплею фрі.\nА так в інстаграмі та фейсбуці виглядає київська зима.\nУ твіттері особлива атмосфера — там швидко вигадають дотепний жарт про будь-який київський факап. У Дніпрі зацвіли зелені водорості і не можна купатися — окей, влаштовуємо День святого Патріка. Обмалювали під'їзд у будинку — але ж напис мотиваційний, та ще й гендерно-нейтральний. Звичайно, більшість з цих жартів зовсім не доброзичливі, а скоріше колючі та в'їдливі, проте влучні.\nМабуть, користувачі твіттера набули таку здібність до жартів через обмеження довжини постів. Адже у 280 символів складно вмістити всі свої скарги та пропозиції. Це прихильники фейсбуку можуть писати довгі полотна з наріканнями, бездарними порадами та улюбленою фразою корінних киян «раніше Київ був кращим». До слова, про корінних в твіттері також люблять жартувати.\nЗдається, користувачі твіттеру досягли київського дзену і змогли прийняти столицю з усіма її недоліками. Вони не ідеалізують місто і підмічають всі його проколи, але водночас бережуть свої нерви та не створюють драму через малюнок піструна на паркані.\nА який Київ більше подобається вам?\nКиїв по соцмережах досліджувала


Новини дня від 05.02.2020 інформаційна агенція Погляд ➢ Погляд ➢ Новини Києва та Київщини онлайн\nГоловна › Новини › Новини дня від 05.02.2020 інформаційна агенція Погляд\nАвтор: новин Погляд 05.02.2021\nАвтор: новин Погляд 05.02.2021 | 21:20\n– Хронічне забруднення. В ірпені з’явилося озеро з нечистот\n– Викидають на вулицю. У немішаєве забудовниця виселяє з квартири вчительку з трьома дітьми\n– На шляху до олімпіади. Як тренується чемпіонка україни з вільної боротьби\nСкандал у Бородянці. На сесії селищної ради, її голова – Олександр Сахарук повідомив про ймовірну підробку документів, на підставі яких розробляли проєкти землеустрою щодо зміни цільового призначення двох великих ділянок. Більше знає Юлія Власенко.\nХронічна проблема стікання нечистот в Ірпені. Каналізаційно-насосна станція по вулиці Сковороди уже не може переробити понаднормОву кількість стоків. Тож вони стікають просто у заплаву. Громада б’є на сполох, людям загрожує не лише екологічне лихо, під загрозою здоров’я місцевих жителів та їхніх дітей. Чому утворилося озеро з нечистот, і як цьому зарадити, дізнавалася Оксана Мусенко.\nШокуюче мистецтво. До Всесвітнього дня боротьби проти раку у Києві презентували “Смертельно красиву виставку”. Мета -наочно розповісти про наслідки страшної хвороби – раку легенів. Втім, роботи виставлені на експозиції – не художні твори, а знімки уражених раком легенів авторки виставки, яка поборола цю недугу. Основний меседж проєкту – достукатись до українців, щоб вони не зволікали із ранньою діагностикою, адже саме це дає більше шансів на одужання. Галина Камінська далі.


Нац — рец — фікц » Новинки » Книги » Буквоїд\nНац — рец — фікц\nКілька тез, озвучених у медіа в контексті моєї скромної книжки «Меридіан розуміння» (Університетське видавництво «Пульсари»), змушують розставити кілька акцентів у власних поглядах на літературу, літературознавство, «суспільне призначення» літератури, сутність художності.\nУ жодному разі я не можу виступати з критикою на критику інших критиків на свою критичну книжку. Це мало б дивний вигляд, якщо не абсурдний. Критика - цілком нормальний процес, і якщо виникають критичні міркування, то, безперечно, вони мають слушність і своє пояснення. Правда, треба також бути свідомим того, що часом критична настанова в українському літературному процесі має позалітературну природу: в її основі - негація Іншого, який не належить до твоєї референтної групи. Колись Микола Рябчук (здається, в одному інтерв´ю) висловив таку думку: інтелектуал завжди на боці меншості. Цілком справедливе твердження, як на мене, якщо ми розумітимемо під словом «інтелектуал» справді європейську традицію використання цього поняття. І Сартр, і Чоран, і Пруст, і Уайльд - усі вони були на боці «меншості», критикуючи офіційний, канонічний погляд на стан речей. Для чого потрібна така критика культури? Чи це тільки інтелектуальні вибрики «важких дітей»? Я свідомий того, що без критики, наприклад, процеси творення канону можуть перетворитися на процес забронзовіння. Але також критика культури в жодному разі не має перетворюватися на колаптоїдний стан, на стан постійної конфліктогенної афектації. Культура, в якій кількість конфліктів перевищує кількість естетичний пропозицій, приречена на самознищення або окупацією іншою культурою неоімперського типу. Тим більше, гірша ситуація в тому разі, коли до критики підштовхує не висловлена теза, оприявлена концепція, а постать, яка стоїть за створеним дискурсом. У такому разі критика зводиться до з´ясовування стосунків і ескалації агресії. Літературний процес у західному світі сьогодні побудовано на принципах компаративістичності, і визначальний із-поміж них: принцип поваги до Іншого, думку, тези, погляди якого ми можемо не поділяти, висловлюючи власні міркування. Проте Інший не позиціонується як ворог, а критичні публікації не є формою викидання жовчі. Сучасний постколоніальний світ прагне до єдності в розмаїтті, до збереження себе шляхом утвердження автентичності власних соціокультурних пропозицій. І в цьому конгломераті важлива не ідеологічна правильна позиція, не монолітна система, а наявність зустрічних течій. Українська культура, на мій погляд, далека від постколоніального стану, радше, це, як писав Дж. Мейс, постгеноцидна культура, а звідси і подібні виверти «культурного мислення». В нас у дивний спосіб руйнація радянських традицій відбувається із паралельним вибудовуванням нового літературного канону з використанням цілковито радянських методів і практик. Або ж культурний простір впадає в інфантильний істеризм, не маючи можливості протиставити опоненту нічого, крім крику.\n«Меридіан розуміння» я писав як книжку публіцистики. В ній немає настанови на академізм або ж претензії на науковість. Публіцистичний стиль передбачає наявність образної мови, метафор, а не логічних дефініцій або термінологічної адекватності. Тому з позиції фахового читання ця книжка може бути легко розкритикована, як і тими, хто вміє читати тільки тексти, побудовані на класичній логіці. Зрештою, в книжці є настанова на естетизацію дійсності, а я свідомий того, що далеко не всі сьогодні з молодого покоління готові прийняти художній простір як простір метафоричний. Важливе для ХХ ст. питання: чи можлива поезія після Освенцима? набуває нових форм. Але як довго цей травматичний досвід буде визначальним? Не-естетизація дійсності так само небезпечна: вона на суто психологічному рівні залишає людину сам на сам із абсурдністю нашого світу. І я жодним чином не відмовляюся від таких фраз, хай і вирваних критиками з контексту, як «В нас є дивовижне відчуття втоми і небажання чути одне одного», «Світ несправедливий» , «Світ самотній» . На це в мене є свої підстави, вмотивовані власним досвідом. Ці фрази-констатації можна сприйняти як форму міфологізації дійсності і повернення «Великого Наративу». Але за ними стоїть окремий людський досвід, і жодна глухота критиків не зможе мене спростувати ці тези.\nЗвичайно, будь-які речення на кшталт «Сьогодні йде сніг» легко можна розкритикувати з точки зору цієї самої логіки. Інша річ, чи в цьому суть проблеми. Зрештою, дискурс, побудований на логіці, часто давав збої. Ще антики це розуміли, згадати хоча б діалог Протагора й Еватла. Або ж парадокси Рассела чи Ґреллінґа. Філософи розуміють, що спроба найточнішої логізації дискурсу завжди приречена, як і спроба найдокладнішого прописання Конституції. І в цьому разі інтуїціонізм мені видається значно ближчою стратегією з напрямів некласичної логіки.\nКолись Юрій Шерех написав невеличку студійку під назвою «Го-Гай-Го». Звичайно, вже сама назва настановляла на іронічне сприйняття. Чому метр, визначний лінгвіст вдався наприкінці життя до такої статті з настільки провокативною назвою? Щоб «примкнути» до інших груп? Мабуть, Юрію Володимировичу це вже не було потрібне. А от показати, що я можу зіграти і в такому регістрі - ця відповідь мені видається більш притомною. Шерех-Шевельов міг бути іронічним, буфонічно-балаганним, але, вдаючись до такої гри, він ніяк не полишав своїх основних принципів. Радше, йшлося про створення тексту-запитання до його опонентів, до молодих авторів: «Я можу зіграти Вашою мовою, мені це нескладно зробити. А от Ви можете написати так, як я, Ви можете зіграти в моєму регістрі?». Тому МР - книжка-гра, в якій я відійшов від наукового дискурсу, ставлячи перед собою інші завдання.\nОдне з таких завдань стосується перетворення наукового дискурсу і академічної проблематики на проблематику суспільно значущу, соціокультурну. І це не загравання з народництвом, а окреслення, на мою думку, важливих питань, тільки в іншій модальності. «Інтелігенти» часом хибують на одну тенденцію: думати, що народ мислить так само, як і вони. Але історична практика часто показувала, що погляди інтелігенції розходилися з поглядами народу. Це дуже складне питання про те, яким має бути інтелектуальний простір, наскільки він має відображати тенденції більшості? Чи меншості? Наскільки народ потребує дороговказів, повчань? Я не беруся входити в цю дискусію, оскільки вона передбачає значного ширшого матеріалу для аналізу і може вийти за межі есею. Але мені хотілося здобутий досвід концептуалізувати в одній книжці, тим більше, що це отримало зацікавлення з боку видавця.\nНа жаль, дехто з критиків подає поставлені завдання викривлено, а це спонукає мене до легких уточнень. Щось подібне регулярно заявляється на блогах авторів у англосаксонському світі: сформована книжка - це вже замкнений простір, і щось обов´язково лишиться недомовленим. Я розумію, що в багатьох матеріалах я вдавався до подібного «самоаналізу», що вважаю також утопічною формою комунікації. Самоаналіз, аналіз власної позиції чи методології, - річ надзвичайно умовна, визначена лише одним поглядом, одним досвідом. Із точки зору інших усе може мати іншу динаміку, зокрема, в тому разі, якщо ця точка зору контекстуально залежна, якщо вона продиктована не бажанням знайти істину, а потребою власного самовивищення, ригоризму, амбітності, прагненням довести «своїм», що я «обираю правильну позицію». На жаль, і досі гравці літературного і літературознавчого процесу в Україні багато в чому залежні від «внутрішньої інфраструктури» цього процесу, від належності до референтних груп тощо. Такий підхід до простору літератури викривляє його сприйняття в очах неупередженого читача. Для мене своєрідним взірцем літературного простору постає Велика Британія, в якій іще Малколм Бредбері в 1979 році написав цілком модерну, сучасну (відповідно, тогочасну) історію британської літератури, в якій були доволі різні періоди, з різною пропорцією між естетикою і соціальним ангажементом. Проте в тій історії нічого не таврувалося, не викидалося, було знайдено таку концепцію історії літератури, яка унеможливлює конфліктогенність, нарцисизм і істеричність. На жаль, радянський досвід у гуманітаристиці настільки страшний, що «Сталін і досі сидить у кожному з нас» (це слова грузинського режисера Роберта Стуруа, які я почув під час його лекції в Карловому університеті у Празі торік). І не відомо, коли Сталін може вигулькнути, як чортик із табакерки. Разом із тим, я розумію, що далеко не все радянське потрібно відкидати, і не варто ставити хрест на всіх літературознавчих дослідженнях, зроблених у ті часи.\nБачу, що, ще й не почавши розмови, яку планував, написав багато якихось другорядних дрібниць. Розпочну свої «головні» рефлексії з цитати. Український діаспорний літературознавець Іван Фізер писав: «В Україні письменник був і, либонь, для багатьох і далі залишається ним, не тому, що писав для когось вірші в альбом, прозу чи драму, а найбільше тому, що захищав національну самобутність народу. Саме тому його присутність у тексті, будь вона наявною, чи метафорично прихованою, чи інтелектуально абстрактною, така відчутна для українського реципієнта, що зводити її тільки до дискурсивної функції звучить для нього абсурдно» (Іван Фізер, «Чи таки смерть автора?», «Слово і Час», 2003, №10, С. 54). Якби цю тезу висловив хтось із вітчизняних літературознавців, то вона, як на мою скромну думку, не була б настільки контроверсійною. Іван Фізер мав величезний досвід існування в зовсім іншому літературознавчому вимірі, в тому вимірі, де дискусії про смерть автора, про структуралізм і постструктуралізм були першоявленими, а не вторинно запозиченими. І. Фізер увагу у своїх дослідженнях приділяв рецептивній естетиці, він у дусі Д. Чижевського співвідносив літературний процес і його тенденції з горизонтом читацьких очікувань, із традиціями рецепції в певному соціокультурному просторі. Здавалося б, що такому досліднику цілком природно дивитися на український літературний процес із точки зору класичного американського літературознавства, в якому вже давно поняття «культури» замінено на поняття «медіа», «твір» - на «текст», а автор постає наративною функцією на осі «реципієнт - текст». Зрештою, в західній теорії вже давно є усталеним погляд на текстуальний простір як такий, у якому існують різні автори (наприклад, несправжній, «удаваний» автор, автор як наратор, автор як письменник тощо). Проте дослідник говорить про потребу розглядати національні літературні традиції, послуговуючись індивідуальним підходом, а не шляхом накладання однієї базової теорії на global literature. Зрештою, саме такий підхід, на мою думку, перспективний, зокрема, коли ми говоримо про орієнтацію соціокультурного дискурсу на «unity in diversity». Остання концепція - класична модель пост-постмодерністичного суспільства, базованого на повазі до Іншого, на практиках постколоніалізму, ґендерних студій, інтеркультуральних та інтермедіальних підходів.\nРозуміючи це, зазначу, що немає нічого страшного у збереженні якихось визначених традицією чинників у розвитку національної літератури. Коли один критик назвав мене як автора «Меридіану розуміння» «Великим Наратором», то мені здалося, авторові того дискурсу доводиться переживати якусь внутрішню невизначеність. Великий наратив - це не обов´язково маркер домодерного стану, великі наративи створені найбільшими європейськими та американськими модерністами, як Дж. Джойс, Т. Манн, М. Пруст. Великий наратив аж ніяк не є синонімом немодерності. А модерність у моїх розмислах - один із головних принципів, яким має керуватися сучасна українська література. Інша річ, що в нашій історії були «великі наративи» іншого ґатунку, скажімо, настанова на творення національно-органічного стилю за часів МУРу. Пославшись на фразу з моєї книжки «А війна і митець ніколи не можуть співіснувати в одному часі», той самий критик запитує мене у своєму опусі, як же бути з Уласом Самчуком чи Іваном Багряним? Цитую: «А як тоді бути з Уласом Самчуком («Чого не гоїть вогонь»), Іваном Багряним («Людина біжить над прірвою»), поетами-упівцями (І. Хрін, Юрій Липа, П.Гетьманець), Вадимом Лесичем... Тут можна назвати ще з десяток імен. Авторові «Меридіану розуміння» слід хоч трохи думати про предмет свого Наративу». Вже цей ригорично-повчальний фрагмент ставить мене в безвихідь, оскільки дискутувати з тим, що не має логіки, неможливо. Далі текст критика ще безглуздіший: «Нарікаючи й благородно обурюючись у книжці на постмодерний світ, автор у газеті «Літературна Україна» за 24 листопада 2011 р. пропонує патріарха українського постмодернізму Юрія Андруховича висувати на здобуття Нобелівської премії. Де тут послідовність? теж складно сказати. Як може людина, що постійно наголошує на власному Великому Наративі, націоцентричності, повазі до себе і своїх національних святинь, висувати письменника, який паплюжив Котляревського, Шевченка і інших українських авторитетів (твір «Bad Company»), на здобуття найвищої літературної нагороди? Коли ж вірити Наративам Дмитра Дроздовського? Де закінчується фальш і починається оповідь від себе?» Голосіння про фальш і ламентації про «справжню позицію» часом досягають найвищої точки кипіння, коли критик не розуміється на процесах і тенденціях. Для мене Андрухович ніколи не був представником постмодерного світу, на відміну від Іздрика, чи не єдиного «чистого» постмодерніста в українській літературі. Дискурс Андруховича - постколоніальний, а постколоніалізм, якби пан критик мав знання із зарубіжної теорії, погано поєднується з постмодерністським станом речей, для якого властиві транквільність, а не обсесивна травматичність колоніального досвіду.\nМені дивно, як у свідомості сучасних критиків поняття «націоцентричності» розходиться з поняттям «модерність». Усе це тільки потверджує величезну плутанину, яка існує в нас із поняттями «народність», «народництво», «позитивізм» тощо. Подібні твердження критиків маркують національний дискурс як такий, що апріорно не може бути національним, націоцентричним. І з такою позицією розходиться практика існування Європейського Союзу, в якому націоцентричність зберігається в ірландців, шотландців, іспанців, греків... І це аж ніяк не розколює соціокультурний простір по осі «модерність - націоцентричність». Модерний художній простір аж ніяк не є таким, який дистанціюється від нації; національні проблеми були переосмислені, наприклад, багатьма польськими модерністами, як Ст.І. Віткевич або Ст. Виспянський. І це не провина, а природна потреба митця осмислювати національну буттєву проблематику. Інша річ, що це може бути не таким цікавим із точки зору читацького відгуку, проте все це потрібно вирішувати в кожному разі індивідуально, в конкретній культурно-історичній епосі та відповідно до певної традиції.\nДеякі українські критики живуть у такому замкненому референтному світі, що вони, здається, настільки далекі від пульсу українського життя, як китайські мандарини від польських ксьондзів. Де Крим, де Рим, а де попова груша? - хочеться запитати у творців сучасного інформаційного простору в медіа. І той-таки Юрій Андрухович, якого я високо ціную як прозаїка, вдався до постколоніальної (або ж усе-таки антиколоніальної) іронії у своєму «Лексиконі інтимних міст». І чому мені ставлять за провину те, що у своєму сконструйованому просторі літератури я не маю бар´єрів між «націоцентричністю» й такими авторами, як Юрій Андрухович? Андрухович дає багато підстав для конструктивної критики, що відбувалося і відбувається. Зокрема, не завжди підставові висловлювання Андруховича як промовця, ньюзмейкера. Він пройшов складну еволюцію, він робив різні помилки, проте чи можна безпомилково іти до мети? Чи варто робити Андруховича якимсь ворогом літпроцесу?\nУ голові критиків, які до цього спонукають, дивовижна химерія і нерозуміння українського літературного процесу, такі критики не погоджуються з тезою, що мистецтво і війна не можуть співіснувати в одному часі», вони виступають проти національного дискурсу, але також вони мають якесь дивне загравання в великим наративом і дивний спосіб підлабузництва у своїй референтній групі. Їхня критика орієнтована на вихоплювання поверхових фраз і грі з ними в напередвизначеній концепції, яку я умовно називаю так: патологічна мультиплікація конфліктів.\nБезперечно, Улас Самчук чи Іван Багряний належать до добрих письменників. Разом із тим, дозволю наголосити, що, на мою думку, в основі будь-якої художньої системи має домінувати принцип естетичності. Естетика - це відчуття, переживання Прекрасного (вже саме це поняття в дискурсі постструктуралістів чи постколоніалістів може видаватися химерним і позбавленим суті) в людині, яке підносить реципієнта над конкретикою, емансипує від абсурдності життя. Улас Самчук та Іван Багряний створили літературний простір, орієнтований на традиції «літератури факту», на епічне зображення історичної дійсності. Естетична вартість таких неоепічних дискурсів була продиктована конкретним історичним часом. Як і пражани, дехто з членів МУРу вдавався до стратегій перенесення «своєї України» в літературу, вони вибудовували те, чого не вдалося створити в реальному житті; змушені виїхати, ці митці зберегли для себе Україну в літературі (вже даруйте за цей пафосно-метафоричний образ, який не піддається жодному логічному поясненню). І стратегії такого письма докорінно відрізнятимуться від стратегій Оскара Уайльда чи Хорхе Луїса Борхеса. Це інакший тип письма, подібний на творення епічної саги. Рецептивні стратегії епосу відрізнятимуться від, наприклад, роману. Про це існує багато розвідок від Ортеги-і-Гассета і Лукача до Гілліса Міллера і Лоджа.\nP.S. Але «Меридіан розуміння» - маленька книжка про маленькі речі з трибу нашого життя. Все написане вище (я свідомий профанізованої спрощеності багатьох лише похапцем окреслених тез та алогічності свого дискурсу) жодним чином її не стосується.\nДмитро Дроздовський презентує «Меридіан розуміння»\nДмитро Дроздовський став лауреатом премії ім. О.Білецького\nМайже без емоцій