Відтепер зарплата - лише на картку. Кабмін заборонив держслужбовцям видавати гроші готівкою\n05 Лис 2019 о 19:04\nзарплатня лише на картку\nКабінет міністрів України переведе всі виплати працівників органів державної влади у безготівкову форму. Відповідну постанову уряд ухвалив під час засідання 3 листопада, повідомив міністр Кабінету міністрів України Дмитро Дубілет.\n«60 млн грн на рік витрачають центральні органи влади та обладміністрації на банківські комісії через те, що платять зарплату готівкою. І ще якусь суму, яку ми вже не рахували, на виплати за відрядження. Виявилось, що близько 7% співробітників отримують зарплату готівкою, а не на банківський рахунок», — повідомив Дубілет.\nВін зазначив, що уряд ухвалив постанову, відповідно до якої всі виплати працівникам органів влади переведуть у безготівкову форму, що допоможе не лише заощадити кошти на виплатах банківських комісій, але й розвинути серед працівників держустанов фінансову грамотність.\n«До речі, як колишній банкір я знаю, що неможна сказати, що цим рішенням ми позбавили банки доходу. Для них робота з готівкою, навіть з комісією, — це також збиткова історія», — додав Дубілет\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Зміни з листопада 2019: здорожчання газу і оновлена митниця\nУряд виділяє 100 мільйонів на засоби захисту від коронавірусу\nМолоді вчителі отримають надбавку\nУряд не виділив містам 10 мільярдів на розвиток. На що бракує коштів Чернівцям\nСім"ї загиблого у Кабулі чернівчанина виплатять 100 тисяч гривень


«Не кидайте дітей! Залишайте їх у нас … » | CREDO\n16 Лютого 2011, 18:43 1827\nДорогі Брати та Сестри! Представники влади\n«Не кидайте дітей! Залишайте їх у нас…»\nПлакати з таким написом з’являються по всій Європі в тому числі і в Україні, закликаючи жінок, які добровільно відмовляються від своїх дітей, залишати малюків не де доведеться, а в спеціально обладнаних «вікнах життя». Ці пристосування – високотехнологічна спроба хоча б часткового вирішення проблеми відмови батьків від власних дітей. «Вікно життя», звичайно, краща альтернатива для дитини, ніж сміттєвий бак, та вона не вирішує проблеми яка існує у суспільстві. Цією проблемою є невміння сприйняти дитину як Божий дар.\nУзагалі, прототип «вікна життя» – так зване колесо підкидьків – з’явилося у XII столітті з ініціативи Папи Римського Інокентія III: його шокувала звістка про величезну кількість неживих немовлят, знайдених у водах Тибру. Перше таке «колесо» діяло в госпіталі Святого Духа в Римі, поряд з Ватиканом. Це був дерев’яний вертикальний циліндр, який містився у стіні. Матір залишала там дитину і рухала дзвіночок, щоб почули монахині.\nЩороку в Україні реєструють кількадесят підкинутих дітей. Їх залишають у парках, під’їздах, супермаркетах, на смітниках… З надією врятувати бодай кілька таких немовлят і відкриваємо це «Вікно життя».\nКористаючись цією нагодою хочу пригадати кожному з нас істину, що кожне людське життя є Божий дар, дар Того, Хто є найбільшим і остаточним гарантом цінності людського життя. Тому Святіший Отець Йоан Павло ІІ в енцикліці «Evangelium vitae» навчає, що:\n«Кожна дитина вже від моменту зачаття є Божий дар. Цей дар інколи є важко прийняти, але він завжди є безцінний. Потрібно перш за все змінити своє відношення до зачатої дитини. Навіть якщо вона з’явилася, як кажуть «несподівано» – ніколи ця дитина не інтруз і не агресор. Вона є людською особою».\nТож треба тут особливо підкреслити, що цінність життя людини, як і її особиста гідність, знаходить своє обґрунтовування й отримує своє підтвердження у зв’язку, який єднає її з Богом, Творцем і Відкупителем. Саме завдяки цьому надприродному зв’язку людина стає спроможною пізнати цінність свого існування. Цінність людського життя це одна з центральних тем Біблії. Вже в Старому Завіті підкреслюється, що Бог — єдине джерело будь-якого життя; воно від Нього походить. Коли Бог вдихнув у зліплене з земного пороху тіло віддих життя (Бут. 2,7), тоді людина й стала живою істотою; таким чином Бог ділиться своїм життям з людиною і сам входить у її існування. Особливу цінність людського життя — на противагу до життя всіх інших істот — підкреслює той факт, що лише людина у специфічний спосіб бере участь у житті Бога: тільки людина це істота, створена на Його ―образ і подобу, і власне як істота, що живе, вона є образом Бога (Бут. 1,26-27). А Новий Завіт ще більше поглиблює розуміння цінності людського життя, в контексті смерті і воскресіння Ісуса Христа, котрий сам є Життям і дає життя вічне. Людське життя — неоціненний дар, вділений людині Богом з любов’ю і з думкою про обдарування її повнотою життя у поєднанні з собою.\nНа завершення я хотів би пригадати слова Святішого Отця Івана Павла ІІ з енцикліки «Evangelium vitae»: «Нам необхідна велика молитва за життя, яка іде на весь світ. В рамках спеціальних ініціатив, а також в щоденній молитві, нехай кожна християнська спільнота, кожен рух і товариство, кожна родина і кожен віруючий, ревно благають Бога, Творця і Всереджителя життя. Ісус показав нам, що молитва і піст – це найважливіше і найефективніше знаряддя проти сили зла».\nТому нехай ця прекрасна ініціатива відкриття «Вікна життя» при монастирі сестер Каносіянок у Вінниці рятує життя дітей.\nНагадаємо, «Вікно життя» відкрили у Вінниці 14 лютого.\nблог Л.Дубравського Вікно життя


«Наша спортивна гордість» - Rivne.com.ua - новини та news Рівного\n
10 лютого у Рівному відбудеться святковий вечір «Наша спортивна гордість». Там будуть підбиті підсумки спортивного сезону 2009 року та визначені: 10 кращих інвалідів-спортсменів з паралімпійських та дефлімпійських видів спорту;

5 кращих спортсменів з непаралімпійських та недефлімпійських видів спорту;
5 кращих тренерів;
кращий голова фізкультурно-спортивного клубу інвалідів;
кращий начальник відділу спорту райдержадміністрацій та міськвиконкомів;

Вечір проходитиме в приміщенні обласного центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» , що на вул. Поштовій, 5. Початок – о 16:00.
\nПозов на ДП «Бурштин України»


Що таке міжнародні дегустаційні конкурси та навіщо в них брати участь українським виноробам? - Life\nЩо таке міжнародні дегустаційні конкурси та навіщо в них брати участь українським виноробам?\n1 вересня 2021, 12:19 Читать новость на русском\nЩо таке міжнародні дегустаційні конкурси та навіщо в них брати участь українським виноробам? / Decanter World Wine Awards / Фото Nic Crilly-Hargrave\nСвоїми думками ділиться Гіоргі Іукурідзе, співвласник компанії SHABO.\nЦього року українські виноробні компанії особливо активно брали участь в міжнародних дегустаційних конкурсах і прекрасно себе проявили, завоювавши заслужені нагороди. Така тенденція дуже приємна – ми підтримуємо колег і тішимося, що разом з ними формуємо бренд українського вина.\nЯкі міжнародні винні конкурси існують, і для чого винороби подають туди свої вина? По суті, дегустаційні конкурси проходять у всіх країнах, де виробляють вино. Ми зазвичай беремо участь в "найтоповіших" з них, які організовують в США, Великій Британії, Німеччині, Італії, Франції – таких, як Decanter, Mundus Vini, International Wine Challenge і тд. У них, як правило, вже є історія, кваліфікація, чіткі правила гри. Нам це допомагає зрозуміти, де ми в міжнародній системі координат.\nУ журі – як правило, найкращі представники винної експертизи: це члени Міжнародної Асоціації Сомельє (ASI), відомі винні журналісти і критики, Masters of Wine (таких експертів в світі наразі всього 493), а також – професійні баєри, які купують вина для роздрібних мереж, винних бутиків, барів та ресторанів. Думки і оцінки таких "зірок" дуже багато значать для кожного винороба.\nФото Nic Crilly-Hargrave для Decanter\nТут беруть участь вина з усього світу в різних категоріях – тихі, ігристі, бувають також окремі конкурси із міцних напоїв, дистилятів. Дегустації можуть тривати від кількох днів до кількох тижнів, в таких масштабних конкурсах, як Decanter або IWC, в журі бувало 500 і більше дегустаторів!\nІснує кілька систем оцінки, за якими журі оцінює параметри вина і виводить загальний бал, для кожної нагороди визначається свій діапазон. Бувають випадки, коли всі судді одноголосно присуджують "золото" одному й тому ж вину – в такому випадку цей зразок може отримати медаль Double Gold – Best of Show. У нас є такий досвід: на виставці в Орландо Double Gold отримав наш акратофорний Мускат SHABO Special Edition.\nЩо важливо: на дегустацію приймають насамперед вина від уже відомих виробників, які можна знайти на полиці. Також обов'язково потрібні документи – міжнародні сертифікати якості, ліцензії на виробництво і тд. Нам доводилося чути, що винороби подають на конкурс те, що неможливо купити пересічному споживачеві. Мені особисто не доводилося з таким стикатися, але допускаю, що прецеденти були, хоча я особисто не розумію, навіщо це робити. SHABO подає свої вина на міжнародні конкурси з 2012 року. Першим був Decanter 2012, де наше ігристе SHABO Classic Brut Rose 2010 отримало нагороду commended. Перше "срібло" ми взяли в тому ж 2012 році на Mundus Vini – медалістом стало SHABO Reserve Saperavi. Тоді ж, в 2012 році, кілька наших вин були відзначені статусом commended на одному з найавторитетніших конкурсів International Wine Challenge. Перше "золото" нам приніс Concours Mondial de Bruxelles 2015 – таку почесну нагороду присудили SHABO Cabernet Reserve врожаю 2013 року. Це – прекрасні спогади про те, з чого все починалося. Наразі в "портфелі" SHABO – понад 500 нагород престижних конкурсів, в тому числі – недавнє довгоочікуване "золото" від, мабуть, найвпливовішого з них – Decanter World Wine Awards 2021. Золоті медалі з оцінкою 95 балів вибороли Шардоне SHABO Grande Reserve 2015 і Каберне SHABO Grande Reserve 2017.\nРезультати конкурсу – це насамперед оцінка роботи винороба, яка дає розуміння, де "піднатиснути", що поліпшити. Це завжди такий емоційний момент, а вже отримання нагороди – просто феєрверк і тріумф. Незважаючи на більш ніж 500 нагород, отриманих SHABO за майже 10 років, звикнути до цього, напевно, неможливо. Кожна медаль – це праця, стрес, очікування і величезна радість.\nГлобально для нас це також – просування бренду країни на міжнародному ринку. Чесно кажучи, вдома, в Україні, медалі нам ніяк не допомагають в продажах – наш споживач поки не звик звертати увагу на такі речі. Але однозначно допомагає в експорті: міжнародні баєри бачать медалі та сертифікати, їм спокійно, вони розуміють, що з нами можна працювати, будучи впевненими в стабільності і якості. Сподіваємося, що в міру розвитку винної культури в Україні у нас також будуть "полювати" за своїми винами-медалістами. В принципі, можна почати саме зараз: наприклад, вино, яке завоювало "золото" Decanter – Шардоне SHABO Grande Reserve 2015 – поки ще можна замовити у нас на сайті. Чому "поки що"? Тому що вина-медалісти надійшли в продаж обмеженим тиражем в 100 пляшок на кожну позицію і були розкуплені менш ніж за місяць. З огляду на такий ажіотаж, ми випустили в продаж додатково 50 пляшок Шардоне із власного запасу. Його можна купити на сайті shaboshop або безпосередньо на виноробні – саме тут, в Центрі культури вина SHABO, ви зможете не тільки продегустувати найкращі зразки вин, а й побачити на власні очі, як і де їх виробляють. Ми завжди раді гостям!\nГіоргі Іукурідзе, CEO компанії SHABO / Фото SHABO


Закарпаття: прогноз погоди на 17 травня - врожайну Пелагею - Новини Закарпаття та Ужгорода Depo.ua\nЗакарпаття: прогноз погоди на 17 травня - врожайну Пелагею\nНаші пращури цього дня чекали сильного дощу, оскільки він приносить врожай чистий і достатній\n17 травня 2015 06:00\nЗакарпатський обласний центр з гідрометеорології інформує Закарпаття.depo.ua, що 17 травня 2015 року в Закарпатській області буде хмарно з проясненнями, вночі без істотних опадів, вдень місцями короткочасний дощ, гроза. Вітер південно-західний 7-12, під час грози 15-20 м/с. Температура повітря вночі 5-10°, вдень 18-23°, в горах місцями вночі 3-5°, вдень 5-10° тепла.\nАвтошляхи: Вночі без істотних опадів, вдень місцями короткочасний дощ, гроза. Видимість добра, в дощі місцями 1-2 км.\nУжгород: Хмарно з проясненнями, без істотних опадів. Вітер південно-західний 7-12 м/с. Температура повітря вночі 8-10°, вдень 19-21° тепла.\nМітки: #погода #Закарпаття


Значення картин побуту для розуміння характерів героїв повісті “Кайдашева сім’я” – ІІІ варіант ІВАН НЕЧУЙ-ЛЕВИЦЬКИЙ (Шкільні твори)\nЗначення картин побуту для розуміння характерів героїв повісті “Кайдашева сім’я” – ІІІ варіант ІВАН НЕЧУЙ-ЛЕВИЦЬКИЙ\nПовість І. Нечуя-Левицького “Кайдашева сім’я” належить до соціально-побутових повістей, а це означає, що побут у ній зображений не стільки заради себе самого, щоб читачі побачили, як живуть українські селяни, скільки заради певної мети. Саме у звичайному житті людина розкривається якнайповніше: у своїй хаті вона стає такою, якою є насправді, а не такою, якою хотіла би, щоб її бачили оточуючі. Отже, саме побутові ситуації у повісті відіграють основну роль у розкритті характерів\nАвтор характеризує Кайдашиху так: “До природної звичайності української селянки в неї пристало щось дуже солодке, аж нудне. Але як вона тільки сердилась, з неї спадала та солодка луска, і вона лаялась і кричала на весь рот”. Ця характеристика потім підтверджується у побутових сценах. Коли Кайдаші прийшли на оглядини, то Кайдашиха поводилась дуже чемно, тільки і сипала солодкі компліменти Мотрі.\nВона любила чванитися і розповідала про те, як її поважають пани та попи, а сама краєм ока дивилася на Мотрину скриню. Кайдашиха вбирається якнайкраще, збираючись у Бієвці. Проїжджаючи повз шинок, ні з ким не привіталася, а виставила усім свої жовті сап’янці на показ. Але куди дівається її пихатість та вдавана поважність, коли вона починає сваритися.\nМаруся одразу забуває ті тихі солодкі слова, які вміє промовляти за чарочкою, а починає лаятися, погрожувати кулаками та кричати на всю вулицю.\nТак само у побутових картинах розкривається і Кайдаш. Він багато п’є. Ця звичка у нього йде ще від кріпацьких часів. І хоч є дуже працьовитою людиною, але пропиває усі гроші у шинку.\nКомічні сцени, коли йому усюди ввижаються чорти, коли, стоячи в сінях, він думає, що забрів у болото, характеризують Кайдаша як запеклого п’яницю. Про його забобонність свідчить той факт, що він не їв нічого у п’ятницю, вважаючи, що це рятує його від потопання. Кайдаша ніхто не сприймав як голову родини, бо він був людиною слабовольною.\nУ суперечках не бере, як правило, участі, але, з другого боку, не може вгамувати ні своєї жінки, ні невістки: “Був я колись Кайдаш, а тепер перевівся на маленького Кайдашця”, – говорить він про себе, бо діти розподілили усе його господарство і “загнали батька на піч на одпочинок”.\nЛаврін – це трохи мрійний, м’який хлопець, а Карпо – гострий і суворої вдачі. Ці їх риси розкриваються ще в першій картині, коли Лаврін обирає братові жінку. І дружин вони собі таких знайшли: Мотря, що завжди постоїть за себе, ніколи не змовчить свекрусі, помститься за найменшу образу, і Мелашка, що не може відповісти на образу, а тому терпить, хоч і сильно страждає. Але навіть на Лавріна з Мелашкою родинні сварки вплинули врешті-решт, і вони починають брати в них участь, як у тій сцені, коли два табори родини збираються за тинами: “Дві сім’ї, як дві чорні хмари, наближались одна до другої, сумно й понуро”.


Колишній журналіст та нинішній заступник міського голови Дубна у суді стверджує, що захищає не тільки свою честь, а й журналістів і громадян\nВже майже рік триває судова тяганина Володимира Панкевича з Василем Скринчуком. Перший подав позов в суд щодо статті, написаної в газеті «Замок» автором якої екс-журналіст та нинішній заступник міського голови. У публікації, що з’явилась 2 роки тому Борис Головатий в негативному світлі описав діяльність Володимира Панкевича, зокрема причетність до контрабанди зброї та «начебто службу в Айдарі» в статті «Політичні невдахи та люди з темним минулим прийшли на сесію боротись за владу». З текстом передовиці військовослужбовець не погодився, а тому у суді вимагає спростування у цьому ж ЗМІ та відшкодування матеріальної шкоди. Справа врешті зрушила з місця і минулого тижня відповідачі давали пояснення у Дубенському міськрайонному суді.\nЗасідання за участю представника позивача Володимира Панкевича Вікторії Татарин, відповідача 1 – редактора видання Миколи Мороза, відповідача 2 –Василя Скринчука та його захисників і слухачів відбулось 6 березня. А за дверима зали знаходився свідок Василя Корнелійовича Петро Плебанович. Цього дня відповідачі давали пояснення та відповідали на запитання. Спершу Микола Мороз сказав, що вони готові надати газетну площу для опублікування спростування і підтвердив, що автором статті є Василь Скринчук. На запитання судді Олександри Жуковської: «Чому матеріал надрукували без редакторських правок?» головний редактор відповів, що він особисто був проти виходу спірної публікації та Василь Скринчук, як заступник міського голови наполіг на своєму (видання було власністю міськради). Тоді ж другий відповідач розпочав пояснення з того, що він вважає обвинувачення не обґрунтованим та не погоджується з думкою Володимира Панкевича щодо оцінки статті. Інформацію він оприлюднив тому, що вона була відомою та не зміг замовчувати її з огляду на суспільну значущість. Мовляв, Володимир Панкевич – публічна особа, громадський діяч та політик, кандидат в депутати, а тому люди мають знати правду. За словами посадовця, він співставив чутки та інформацію з відкритих джерел, зокрема з сайту Судова влада та Єдиного державного реєстру судових рішень, тому й оприлюднені дані – достовірні. Він нікого не ображав, але хотів відкрити факти. Чимало часу заступник міського голови приділив цитуванню норм законодавства щодо прав журналістів. Так як до призначення на посаду, тобто до 19 листопада 2015 року він був журналістом і оприлюднював інформацію як журналіст, а не як опонент. Василь Скринчук сказав, що констатував факт перебування Володимира Панкевича під слідством, а не називав злочинцем. А зазначені в статті блокпост та область відмінна від тієї, що міститься у відкритих даних, відповідач назвав механічною помилкою і такою, що суті справи не міняє. На думку колишнього журналіста, питальні риторичні речення не є оціночними судженнями і те, що позивач так вважає – помилка. Відповіді на його питання мали б дати компетентні органи, а фразою «ніколи не реєструється на обліку у військкоматі» хотів з’ясувати правду, так як в останньому інформацію не розголошували.\n«Оцінні судження у статті не висловлені в принизливій формі, не принижують честь і гідність та ділову репутацію Панкевича. Також я ніколи не приховував, що є автором вказаної статті, цей факт я визнав добровільно без зайвої судової тяганини. Тому що переконаний, що оприлюднена інформація, а також мої погляди і думки, судження на те, що сталося з позивачем, заслуговують на те, щоб з ними ознайомились читачі газети, громадськість міста, яка має знати всю правду про особу, яка позиціонує себе як публічна» – пояснює колишній журналіст Василь Скринчук.\nЦим же відповідач аргументував доцільність публікування статті через рік після факту затримання Володимира Панкевича на блокпості з зброєю та боєприпасами. Зазначивши, що останній на сесії давав оцінку міському голові, депутатам, після чого з’явилось бажання оприлюднити ці факти. Також Василь Скринчук переконував суд, що своїми діями спонукав Володимира Панкевича до публічного діалогу. Так би мовити, щоб дубенчанин у ЗМІ написав правду щодо перевезення зброї, а під контрабандою – слід розуміти потай від влади.\n«Вимога опублікувати спростування, а також зобов’язати КП редакцію газети «Замок» опублікувати спростування недостовірної інформації, яка була опублікована в газеті є незаконною і не обґрунтованою, і не підлягає до задоволення на основі підстав зазначених вище в даному поясненні. Що ж стосується позовної вимоги про стягнення з мене на користь Володимира Панкевича матеріальної шкоди за приниження честі, гідності і ділової репутації у розмірі 30 тисяч гривень, то вона також є не законною і не обґрунтованою і не підлягає до задоволення з підстав зазначених вище та з урахуванням доказів наданих суду з запереченням проти позову. Вважаю, що позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди, а також не обґрунтував заявленого розміру компенсації. На підставі викладеного я прошу:\n1) відмовити повністю в позові про визнання недостовірною, поширеною мною, інформацію щодо Панкевича Володимира Миколайовича, яка опублікована в тижневику Замок № 6 від 2016 року на сторінці 9 у статті «Політичні невдахи та люди з темним минулим прийшли на сесію боротись за владу»;\n2) відмовити повністю в позові про зобов’язання КП редакція газети «Замок» Дубенської міської ради опублікувати спростування недостовірної інформації щодо Панкевича, яка опублікована в громадсько-політичному тижневику «Замок» на сторінці 9 у статті «Політичні невдахи та люди з темним минулим прийшли на сесію боротись за владу» у найближчому номері газети;\n3) відмовити повністю в позові про стягнення з Скринчука Василя Корнійовича на користь Панкевича Володимира Миколайовича моральної шкоди за приниження честі, гідності і ділової репутації у розмірі 30 тисяч гривень» – попросив відповідач.\nА також Василь Корнійович підсумував, що в суд прийшов захищати не тільки себе, а й присутніх журналістів та громадське суспільство.\nВсі ці пояснення та відповіді зайняли майже все судове засідання, а тому свідка не вдалось уже заслухати. Продовжать розглядати позов у травні.\nby Moderator · Published Серпень 24, 2016\nДубенчани замість звичайних паспортів зможуть оформити пластикові\nЯку відповідальність несуть роботодавці Рівненщини за порушення строків розрахунку і видачі трудової\nНаступна новина Що треба знати про податки від продажу автомобіля\nПопередня новина Спортсмени районної ДЮСШ – кращі в армспорті


Чергова російська спроба поглибити хаос — Високий Замок\nЧергова російська спроба поглибити хаос\n07.01.2021, 19:00\t599\nРосіяни вже давно у Вашингтоні\nКолись один відомий американець зверхньо сказав: «Високопоставлені росіяни погрожують США? Але вся російська еліта тримає власні кошти на Заході, їх діти вчаться в наших університетах, вони відпочивають і живуть в наших містах. Це давно вже не російська, а наша еліта».\nІ помилився двічі.\nВперше, коли вирішив, що достатньо дозволити корумпованим російським посадовцям і олігархам легалізувати вкрадені гроші на Заході, щоб тримати їх під контролем спецслужб.\nВдруге, коли вирішив, що дії Москви завжди лінійно-раціональні і щонайменше матимуть інстинкт самозбереження.\nРосія набагато слабша за країни Заходу, особливо, якщо вони разом. Росія слабша вже за країни Азії.\nЇй нікуди відступати в ХХІ сторіччі.\nЄдиний шанс вижити і нав’язати власні правила гри — це хаос, після якого спробувати сформувати новий порядок денний.\nСтарі підходи радянських спецслужб незмінні: спершу ми інкорпоруємо своїх агентів в тіло Заходу. У кожного з них власна функція, вони можуть не виявляти себе десятиліттями (в Лондоні можна перебувати як під легендою мільярдера, так і безхатьком під мостом — обидва в час Х однаково пустять вибухом поїзд з рейок). Далі ми змінюємо реальність і сіємо хаос. Після цього, ми стабілізуємо ситуацію і допомагаємо встановити порядок, але вже на наших правилах і з врахуванням наших інтересів.\nУ Росії декілька людей вирішують все. Ці люди заради власних інтересів і цілей, не вагаючись, спалять Москву, здадуть своїх одноплемінників, приречуть їх на муки. На відміну від країн Заходу, де для будь-якого політика першочерговою є цінність кожної людини, бо в підсумку це його виборець.\nТе, що відбувалося у Вашингтоні, — це не просто прихильники Трампа не згодні з результатами виборів. І причина безладу та захоплення Сенату — не провал ключового найвисокопоставленішого російського агента. Це чергова російська спроба поглибити хаос в надії на те, що результат буде відповідати очікуванням Москви.\nЯ переконаний, що американська демократія вистоїть. Але висновки мають бути жорсткі: з Росією і її союзниками може бути єдина мова — мова сили. Демократично обраний на один-два терміни президент не має про що домовлятися з Кощієм Безсмертним. Бо тоді наступному президенту доведеться капітулювати перед тиранією.\nНіколи не забувайте, що після блискучого Риму, з розвинутими акведуками, Аппієвими дорогами, фаст-фудами, прогресом і демократією, прийшли «темні віки» тік-токерів вконтактє, які вмить відкинули розвиток цивілізації на декілька століть назад.\nРосія США агенти


Якубський Б. Творчий шлях Лесі Українки - 9. Тема призначення поета в ліриці Лесі Українки\nПошук по розділу сайта 9. Тема призначення поета в ліриці Лесі Українки\n9. Тема призначення поета в ліриці Лесі Українки\nОдну з першорядних тем лірики Лесі Українки становить тема призначення поетового і роль поетичного слова. Ні один з великих поетів не обходив цієї теми. Горацій, Гете, Пушкін, Шевченко, Міцкевич і не один десяток з менших залишили нам свої думки та сумніви з приводу своєї відповідальної, то солодкої, то гіркої поетичної роботи. У Лесі Українки ця тема набуває особливої, виключної важливості, – і займає в її ліриці відповідно велике місце. З 180 поезій ліричних, що їх уміщено в «Творах» Лесі Українки, більш ніж 40 поезій торкаються цієї теми. Треба думати, що для цього є дві причини: одна – ширша – це той безпорадний, майже безнадійний стан українського життя, що його сучасником була поетка, і була його співцем, отже й не могла не ставити перед собою відповідального питання, що ж робити серед цієї безпорадності поетові; друга – вужча, особиста -це те почуття великих обов’язків, що їх мусіла рахувати за собою Леся Українка, як за письменником ще молодої та небагатої літератури, яка вимагає сумлінного собі служіння.\nБагато є поетів, що дивляться на свій поетичний дар, як на якусь щасливу нагороду долі, як на виняткове право ставити себе вище оточення та «юрби». Нічого подібного самою природою речей не могло бути в Лесі Українки. Перш за все, в молодих віршах особливо, вона завжди повна сумнівів відносно свого «діла».\nЩо з нею подіють слабі мої сили?\nЇй все здається, говорячи її напівдитячою фразеологією,\nЩо у небесні простори не сила моя ще полинути…\nВона знає, що в неї замало сил для тієї «роботи», що лежить перед поетом:\nТак само в напівдитячій поезії «Мій шлях» вона говорить так, що відразу видно: у неї і сумніву нема, що вона піде тільки поетичним шляхом; про інший шлях в неї й думки немає:\nІ тут же вона зазначає мету цього свого шляху:\nКрізь чорні хмари вглядіти бажаю…\nВ ранніх своїх поезіях Леся Українка часто говорить про свої «пісні», що будуть літати «по світі широкому» та питати між людьми, «де схована доля незнана». У неї є своя «муза» – дух натхнення, який приходить до неї, в якого вона постійно просить поради й допомоги; погодимося з цим невинним поетичним символом, прищепленим ще з дитинства, тим більш, що ця «муза» ставить перед поезією Лесі, як побачимо, дуже реальні завдання. Але вже дуже рано, в поезії «Божа іскра» (року 1895 чи 1896; точніше дати не маємо) Леся розриває рішуче з «тихими мотивами» та «солодкими співами» і розуміє свій поетичний дар тільки як «тяжке прокляття, дикий і лютий пожар».\nНі запалить, ні вгасить,\nНе можна прибільшити значення цього моменту в творчому шляхові Лесі Українки, остільки він важливий і характерний для неї. З цього часу між нею і звичайними письменниками, що «пописують», щоб читачі «почитували» – ціла безодня. Треба тільки взяти на увагу ввесь складний комплекс умов, що в них готувалася Леся для ролі письменника, – науку материну, вплив дядька М. П. Драгоманова, те оточення революційної молоді, серед якого вона пробувала в Києві, несподівано-швидкий зріст її світогляду в цих умовах, – щоб зрозуміти, як вона змогла виробити в собі оце виняткове розуміння письменницького завдання, письменницьких обов’язків та письменницької долі. Її постійна хвороба грала і в цьому свою роль. Леся Українка повинна була почувати себе майже засудженою, станом свого здоров’я відірваною від багатьох звичайних радощів життя, але їй замість цього припало на долю – «тяжке прокляття, дикий і лютий пожар» поетичної творчості в її високому розумінні – служіння ідеалам правди та волі.\nЦим моментом, на думку нашу, пояснюється багато дечого в творчості Лесі Українки. Цьому внутрішньому усвідомленню своїх обов’язків, як поета, йшла назустріч система громадського світогляду, що на той час вже виразно складалася у Лесі. Під впливом дядька свого, М. Драгоманова, сприйняла Леся соціалістичні ідеї, і тоді світогляд її поширився до розуміння не тільки національної кривди, а й лиха соціального, загальної громадської неправди, що панувала навколо. Тоді-то виразно зрозуміла Леся Українка і свої завдання, як письменника: боротися словом за правду і за волю.\nЦей шлях розвитку надає Лесиній літературній творчості особливого тону. Вона знає добре, що то є за громадська служба – літературна творчість. Вона бачить зразки цієї служби в діяльності материній, дядьковій. Але це не спрощує завдань, що їх бачила перед собою Леся Українка. Література ніколи не стане для неї утилітарним засобом, голою тенденцією. В тому-то й полягає високе значення літературної постаті Лесі Українки, що жодного «примітивизму» вона не зазнала. Для неї література була й зосталася мистецтвом, одною з найвищих функцій життя, вона знала «дикий і лютий пожар» натхнення, якогось незвичайного приливу сил у цьому мистецтві, коли бачиш і знаєш те, чого в інші години не придумаєш. Творчий процес у Лесі Українки бував завжди поривами; навіть великі свої речі вона утворила одразу, в кілька день, одним творчим поривом, чи іноді було потрібно кілька таких окремих поривів через довгі навіть перерви часу; це були «пожари», а не спокійна, методична робота. І разом з тим ні в її поетичному світоглядові, ні в її творах не було й тіні легковажного відношення до творчості, безпредметової «гри» з мистецтвом. Це була робота, «тяжке прокляття». Леся говорить, звертаючись до свого поетичного слова:\nВона має головну вимогу до свого слова, – щоб воно стало ділом. Коли до неї «у темряві таємній серед ночі» приліта ангел помсти, він говорить до неї:\n«Слова, слова, слова! – (на них мій гість мовляє),\nДругих, а не тебе до бою закликає».\nПоезія – то квітка, але така квітка, що повинна пробивати і камінь. У відомому уривкові з листа до І. М. Стешенка Леся й подає цей образ:\nНа гострому, сірому камені блиснуло щось, наче пломінь:\nНам, поетам, годиться назвати її – «ломикамінь»\nПоетичне слово, в уявленні Лесі Українки, завжди було активним чинником життя. Коли вона іноді жалілася на безплідність слів, то це вона жалілася на свої слабі, «мляві» слова, і це був певний поетичний хід.\nЯ не на те, слова, ховала вас,\nІ посідали душі, мов іржа…\nХотіла б я вас виховать, слова,\nАле Леся іноді й сама визнавала силу своїх «безумних» пісень. І сила ця, справді, відчувається нами й досі. В одному з віршів циклу «Ритми» їй вдалося в надзвичайних енергією своєю рядках сказати про цю силу справжньої поезії так:\nНі, я покорити її не здолаю,\nТу пісню безумну, що з туги повстала,\nНі в ясну одежу убрати не можу…\nІ трохи далі, в інших ритмах:\nТак, вільна, вільна пісня! Я не знаю,\nНа щастя чи на горе тая воля,\nТа я ще не скувала їй кайданів;\nНе знаю я, де взять на них заліза,\nІ на якім вогні вони куються.\nТа певне вже – кувати не кувати,\nА прийде час-година – розпадуться.\nІ стрепенеться визволена пісня,\nІ вирветься з неволі, як ридання,\nЩо довго стримане, притлумлене таїлось\nВ темниці серця…\nЛетить безумна пісня – стережіться!\nБо жаль ваги не має, так як смерть!\nЦя основна тема лірики Лесі Українки – роль поета, значення поетичної творчості, що до неї поетка так часто зверталася, має першорядну вагу для історії нашої поезії. Леся Українка цією темою своєю являється ніби символом всієї української поезії, що вона так різниться всім своїм змістом від всесвітньої поезії. Від Шевченка та Куліша і до Тичини та Рильського проходить через українську поезію оце особливе відношення поета до своїх завдань, – почуття величезної відповідальності, завдання служіння правді, розуміння процесу творчості своєї, як великої соціальної функції. Умовна «муза» більшості світових поетів є перш за все щира приятелька поетова, подруга й ласкава порадниця. Не такою з’являється та сама «муза» на тернистому шляху української поезії. Для Шевченка вона була «пречистою, святою» зорею, що її він благає:\nВітай зо мною і учи,\nДо М. Рильського вона – «прийшла! Таки прийшла нарешті!» Він зустрічає її,\n… як удар святого грому, як дощ для спраглої землі…\nі з її приходом –\n…всі земні діла й пороки на тому березі лишив…\nДля Куліша така ж умовна «кобза» дзвонить «голосом правди живої і має за завдання:\nІ нарешті П. Тичина кидає з глибини поетового серця:\nНіколи так ще дух не безумів!..\nКоли до цього ще згадати Франкову пісню, що вона –\nОдрада душ і сонце благовісне,\nПочата в захваті, окроплена сльозами… –\nІ будить, молодить і оп’яняє…\nто буде вже, здається, підкреслено все головне, що характеризує ставлення українського поета до його «безумної» (за виразом і Л. Українки, і П. Тичини) праці. Шевченко, Куліш, Франко, Українка, Тичина, Рильський, – це, здається, те найбільше, що маємо ми від нашої поезії, і для кожного з них поезія, поетичне ремество, – це «святий грім», «цілюща вода», сонце правди і якесь божевілля, що вириваються з «темниці серця».\nКоли ми говоримо про це якраз з приводу Лесі Українки, то це власне тому, що ні в кого з поетів українських ці мотиви самоаналізу поетового та аналізу поетичної творчості не займали такого великого місця, як з боку кількості, так і з боку гостроті поставлення свого, як у Лесі Українки.\nБорис Якубський – Якубський Б. Творчий шлях Лесі Українки - 9. Тема призначення поета в ліриці Лесі Українки


ТОП-5 МІФІВ про Роксолану - Без Брехні\nГоловна сторінка/PROМіфи/ТОП-5 МІФІВ про Роксолану\nТОП-5 МІФІВ про Роксолану\nРоксолана, або дружина султана Сулеймана, можна вважати однією з найпопулярніших жінок української історії. Підтвердженням цьому є постійна увага до неї не тільки істориків, а й письменників, художників і кінематографістів. Її життя подають як захопливу історію успіху української дівчини з Рогатина, яка з наложниці в гаремі змогла стати найвпливовішою жінкою Османської Імперії. Саме такою є той образ Роксолани, який давно і міцно увійшов у масову культуру. Відтак її життя обросло чималою кількістю міфів і легенд.\nУ 2015 році кандидатка мистецтвознавства Олександра Шутко видала книгу, в якій розповіла про найпоширеніші вигадки про Роксолану. Її праця є результатом роботи над українськими, турецькими, польськими, західноєвропейськими та американськими дослідженнями. Ми виокремили найпоширеніші міфи про Роксолану.\nМІФ 1. Ім’я Роксолана\nРоксолянія – так турки називали українські землі у складі Польського Королівства у XVI столітті. Відповідно, цілком припустимо, що українок з цих територій в Османській імперії кликали Роксоланами. Вперше це ім’я щодо дружини султана Сулеймана згадав генуезький банкір у Стамбулі, записавши в 1542 році у своєму щоденнику: «Великий повелитель Сулейман узяв собі за дружину як імператрицю полонянку з Русі на ім’я Роксолана. Їхній шлюб супроводжувався величним святкуванням…». Вже згодом так про султанську супутницю писав і посол Римської імперії у Стамбулі у своїх «Турецьких листах», між 1555 і 1560 роками.\nУ гаремі дівчину з Рогатина називали Хюррем. Ймовірно через вдачу, бо у перекладі з перської це слово означає «усміхнена», «радісна», «весела». У ХІХ столітті українські і польські письменники про Роксолану писали, як про Олександру чи Настю.\nНасправді реальне ім’я султани – невідоме. Як і рік її народження. Деякі науковці вважають, що Роксолана була на 11 років молодша за султана Сулеймана. Відтак якщо той народився в 1494 році, то Роксолана – у 1505-му.\nМІФ 2. Роксолана була неймовірно вродливою\nНадзвичайною вродою дівчини зручно пояснювати її стрімкий підйом з простої наложниці до султанової улюблениці. Однак аналізуючи документи, науковці говорять про значно скромніші означення. Наприклад, відомі слова послів з Венеції, які відзначали її просто: мила дівчина з делікатною фігурою. Це також підтверджують деякі портрети Роксолани, на яких вона здебільшого рудоволоса, з гострим підборіддям, світлими очима і горбиком на носі. Однак усі старі зображення султани, які збереглися до наших днів, різні. Цю різницю пояснюють тим, що художники не могли малювати Роксолану з натури. Цього не дозволяли закони ісламу. Тож портрети творили зі слів євнухів, які по пам’яті описували дівчину.\nВідомо, що султан Сулейман був надзвичайно прив’язаний до Роксолани. Настільки, що у листах до неї він не соромився підписуватися псевдонімом Закоханий. Не знаючи, як пояснити настільки сильну султанову любов до української дівчини сучасники підозрювали її у чаклунстві. Натомість сучасні дослідники висловлюють здогади, що закоханість володаря Османської імперії викликав розум його обраниці. Адже чужинка змогла опанувати складну османську мову на такому рівні, що у своїх щотижневих листах до султана писала любовні вірші і яскраво переповідала про стан справ у столиці. Це було важливо, оскільки більшість часу Сулейман проводив у військових походах. Відповідно мати надійне джерело інформації у той час, якому можна було довіряти – було на вагу золота.\nМІФ 3. Роксолана росіянка\nНа гробниці султани було вказано, що вона була русинкою. Ймовірно, саме від того і взялася вигадка про її російське походження. Напевно, не усім ще відомо, що русини – це стара назва українців. Русинами українців називали і турки Османської імперії. На росіян же у той час казали – московити. Крім того, напис на гробниці також засвідчував, що Роксолана походить із земель, які сьогодні є територією України.\nПро руське, русинське, українське, походження Роксолани є вдосталь згадок. «Попівна з Рогатина з народу русинського», – так про неї писав секретар польського короля Стефана Баторія, Станіслав Негощевський 1596 року у своєму листі до Лева Сапіги, канцлера Великого Князівства Литовського.\nВенеційські посли у Стамбулі Даніелло Людовічі й П’єтро Брагадін в XVI столітті у своїх листах також писали про Роксолану, як про русинку. А Гуеллямо Пелісьє, французький посол у Венеції, 1540 року, у повідомленнях до свого короля, вказував, що Роксолана походить з руського народу, який живе від Карпат до Дніпра й Чорного моря.\nМІФ 4. Історія Роксолани – це історія успіху\nТаке твердження дуже суперечливе. Часто про Роксолану говорять, зображаючи її лише у яскравих променях слави й успіху. Звісно, усе пізнається у порівнянні. І поряд з долею середньостатистичної султанової наложниці Роксолана й дійсно мала чималий талан. Та й посмертні почесті справді можуть свідчити про надзвичайну неординарність та здобутки, які вона заслужила за життя. Сулейман поховав дружину на території своєї мечеті, а навколо її могили велів насадити розарій. Через рік наказав звести над могилою розкішну гробницю. Роксолана стала першою дружиною султана, яку поховали з такою увагою і у власному мавзолеї.\nОднак чи можна трактувати її життя, як казку, на чому так часто спекулюють медіа і кінематограф – навряд. Долю, яка їй випала, складно назвати казковою. Роксолана втратила батьків, їй неодноразово загрожувала смерть, вона поховала трьох синів. Зрештою тривалий час хворіла і померла від раку легень, щойно їй виповнилося п’ятдесят. Швидке згасання, мабуть, закономірне до постійних стресів, які супроводжували її життя.\nМІФ 5. Любов Роксолани до України\nІснує багато легенд, за якими Роксолана любила батьківщину і за кожної нагоди намагалася опікуватися нею. Відповідно українці пам’ятають султану, часто нею пишаються. У Рогатині, наприклад, в 1999 році встановили бронзовий пам’ятник Роксолани і назвали на її честь площу. Вулиці Роксолани є у багатьох українських містах, серед яких Львів, Дніпро, Ковель, Володимир-Волинський чи Козова. Як підтвердження турботи Роксолани про рідні землі можна почути історії про те, що за час її перебування у Стамбулі, значно зменшилася кількість набігів кримських татар на українські землі, під час яких викрадали людей.\nОднак науковці і тут скептичні, зауважуючи, що припинення набігів спричинене мирною угодою між польським королем і турецьким султаном. Натомість ще в доволі ранньому листі до Сулеймана, коли той перебував на війни з угорцями, Роксолана писала: «Хай допоможе Вам Аллах» і бажала здобути перемогу над «нікчемними й мерзенними невірними».\nАвтор. Володимир Молодій, журналіст\nМатеріал підготовлено в рамках співпраці з проектом “Локальная історія”


Який гіпсокартон потрібен для стель на кухню\nКоли ви вирішили робити ремонт на кухні, то його потрібно почати з вибору матеріалу. Сьогодні більшість людей вважає за краще робити стелі з гіпсокартону. Цей матеріал дає можливість створити на стелі неповторний шедевр.\nЯкщо ремонт буде проводитися на кухні, тоді вибирати матеріал потрібно обов’язково спираючись на потреби цього приміщення. Благо гіпсокартон володіє необхідними властивостями, щоб відповідати всім вимогам кухонного простору.\nКухня, як і ванна з туалетом, має свої специфічні вимоги, яким повинен відповідати використовуваний тут матеріал. До переліку таких вимог входять:\nхороша стійкість до впливу високої вологості;\nматеріал повинен витримувати різкі перепади температури;\nможливість без праці наносити на поверхню обробку у вигляді керамічної плитки, водовідштовхувальним фарби або шпалер.\nПід ці вимоги гіпсокартон більш ніж підходить.\nЗверніть увагу! На кухні потрібен спеціальний тип гіпсокартонних листів, що відповідає вищеописаним вимогам.\nЙдемо по порядку\nПерш ніж вибирати гіпсокартон для обробки стелі на кухні за його властивостями, потрібно вибрати листи за місцем їх призначення.\nНа даний момент гіпсокартонні листи в залежності від їх призначення поділяються на такі типи:\nВсі листи мають характерні властивості, які дозволяють застосовувати матеріал в певних місцях. Відмінності в більшій мірі полягають у вазі листів, а також їх гнучкості.\nЯк видно з назви, для обробки стелі на кухні необхідно використовувати саме стельові листи.\nЗвичайно, при наявності простої конструкції стелі можна застосовувати і стіновий гіпсокартон. Але для більш об’ємних і багаторівневих пристроїв потрібен тільки стельовий тип, так як він буде важити набагато менше і не стане перевантажувати всю конструкцію. Та й експлуатуватися стельові листи будуть набагато краще.\nВизначаємося з типом гіпсокартону\nГіпсокартон, як один з видів оздоблювальних матеріалів для внутрішніх робіт, має кілька типових варіантів з різними властивостями. Різні листи краще підходять під різні приміщення.\nСьогодні можна придбати гіпсокартон наступних типів:\nстандартний. Такі листи застосовуються в приміщеннях, де є звичайний мікроклімат;\nвогнестійкий. Даний матеріал слід використовувати в кімнатах, де є пожежонебезпечний і сухий мікроклімат;\nогневлагостойкій. Такий матеріал володіє і вологостійкими і вогнетривкими властивостями. Тому його можна монтувати на стелю або стіни в приміщеннях, де є сухий і вологий мікроклімат;\nвологостійкий. Цей тип підходить для установки в приміщеннях, де переважає вологий мікроклімат, а також характерні різкі перепади температурного режиму.\nВиходячи з того, в яких приміщеннях використовується кожен конкретний тип гіпсокартону, можна легко визначити, який матеріал необхідний для обробки стелі в кухні. Звичайно ж, це вологостійкий тип. Саме він буде краще інших листів справлятися зі своїми прямими обов’язками.\nВарто відзначити, що вологостійкий гіпсокартон відрізняють від трьох інших типів компоненти, що входять до складу гіпсової серцевини. При виробництві вологостійкого гіпсокартону використовуються спеціальні антигрибкові добавки, які додають в гіпсову серцевину і якими обробляють шари картону зовні. При цьому листи виготовляють з використанням импрегнированного картону. Завдяки цьому на плитах, після зовнішньої обробки антисептичними засобами і ґрунтовкою глибокого проникнення, що не буде з’являтися пліснява або грибок.\nКрім цього гіпс в своєму складі містить гранули силікону. Вони дозволяють матеріалу при підвищеній вологості зберігати нейтральне середовище і не вступати в реакцію з вологою.\nПроте, не дивлячись на це, фахівці рекомендують не лінуватися робити додаткову фінальну обробку, яка зможе виступати в ролі бар’єру між гіпсокартонними плитами і вологим мікрокліматом приміщення.\nЯкий обробкою найкраще скористатися, якщо справа стосується фінального оформлення стелі на кухні? У даній ситуації гіпсокартон, після закладення швів серпянкой і шпаклівки, можна обробити водовідштовхувальним фарбою. Це найраціональніший і поширений варіант зовнішньої обробки. Фарба додасть вашому стелі яскравих кольорів і дозволить виділити його фігурні елементи різними відтінками або барв.\nЗначно рідше гіпсокартон в кухні обклеюють спеціальними водостійкими шпалерами.\nЗавдяки своїм вологостійким властивостям такої гіпсокартонна стеля прослужить на кухні дуже довго і буде весь цей час залишатися красивим.\nЯкщо з необхідним типом гіпсокартону, а також його основними властивостями, ми розібралися, то залишилося нез’ясованим ще один аспект гіпсокартонних листів – кромка. Саме це питання вам задасть в кінці продавець будівельного магазина при добірці необхідного матеріалу для формування стелі на кухні.\nГіпсокартон може мати такі типи крайок:\nпряма кромка або ПК. Вона призначена для сухого монтажу, який проводиться без закладки стиків. ПК підходить для конструкції багаторівневих стель при створенні внутрішнього шару;\nвитончена кромка або КК. Такі листи при фінальної обробці вимагають нанесення на стики спеціальної армуючої стрічки (серпянки). Вже поверх наклеєною стрічки слід все стики промазати шпаклівкою і зашкурить наждачним папером;\nзакруглена кромка або ЗК. Така кромка дозволяє формувати стики без використання армуючої стрічки. Тут обробка стиків може проводитися відразу шпаклівкою;\nвитончена і напівкругла кромка або ПЛУК. При застосуванні листів з такою кромкою потрібна первісна обробка стиків армуючої стрічкою. Після цього обов’язково потрібно шпаклівка всіх стиків і місць вкручування саморезов.\nНайчастіше для обробки стелі в кухні застосовуються гіпсокартонні листи з крайкою ПЛУК або КК. Наявність таких кромок дозволяє максимально рівно вивести рівень стелі і зробити все так, щоб місця стиків між плитами були практично непомітними.\nУ будь-якому випадку, вибір кромки повинен робитися на підставі того, який пристрій буде мати сконструйований стелю з гіпсокартону, а також на варіанті фінальної обробки всієї конструкції. Тільки так у вас вийде створити не тільки красиве, але і якісне стельове перекриття у себе на кухні.\nОтже, для складання багаторівневого стелі на кухні слід використовувати стельовий вологостійкий гіпсокартон, який має кромку КК або ПЛУК. Стельові листи в даній ситуації будуть найкращим варіантом, так як їх вага значно менше стінових плит, а товщина складе всього 9,5 мм, на відміну від 12,5 мм для стандарту. Його застосування дасть можливість полегшити всю конструкцію і використовувати на ній фігурні елементи.\nЗверніть увагу! Підвищити міцність багаторівневої конструкції можна за рахунок збирання більш жорсткого каркаса, з додатковою латами всієї робочої поверхні.\nПри простому однорівневій стелі можна використовувати і стандартні листи матеріалу, так як в задумом проекту не передбачається значного навантаження на стелю.\nНезалежно від складності планованого стельового пристрої, завжди потрібно вибирати тільки вологостійкі листи. Тільки так ваш стелю прослужить вірою і правдою багато років, зберігши без змін свій первинний зовнішній вигляд.\nЯкий гіпсокартон потрібен для стель на кухню Ссылка на основную публикацию\nВажливою частиною ремонту в приміщенні є шпаклювання стельової поверхні. Серед ...


Україна-ЄС: безвізовий режим і обіцянки-цяцянки - Телеканал новин 24\n18:01, 3 листопада 2016 14081 Читать новость на русском\nУкраїна-ЄС: безвізові перспективи в тумані / v-matveev.org\nВітчизняні політики (зокрема, спікер Андрій Парубій) прогнозують, що до річниці Революції гідності Європейський парламент проголосує за надання Україні безвізового режиму. Своєю чергою Петро Порошенко стверджує, що офіційний Київ виконав усі вимоги ЄС щодо безвізу. А таких вимог було не мало не багато – 144. Попри це, українські високопосадовці ще на першому етапі безвізового шляху були сповнені оптимізму. "Ось-ось, ще трішечки і ми отримаємо довгоочікуваний безвіз", – неначе мантру повторювали представники різних політичних таборів. Але йшов час, а безвізовий віз і нині там.\nДо речі, Петро Порошенко, який днями висловив сподівання, що наша держава отримає безвізовий режим до саміту "Україна-ЄС" (відбудеться 24 листопада у Брюсселі) ще взимку 2013-го говорив про надання безвізу "протягом півтора місяців". Восени того ж року пану Порошенку довелося знову обіцяти скасування візового режиму, але вже на 2014 рік. Навесні 2014-го Петро Олексійович знову заговорив про отримання безвізу, але тільки до січня 2015 року. Наприкінці 2014-го гарант уже став говорити про те, що Україна отримає безвізовий режим в травні 2015-го. Далі – буде?\nВ пошуках відповіді на це запитання, звісно, можна було б довго і нудно гадати на кавовій гущі, але є одне "але". Річ у тім, що в порядку денному листопадової пленарної сесії Європарламенту відсутній пункт про голосування за скасування візових вимог ЄС до України. Це випливає з проекту порядку денного сесії, яка в форматі PDF опублікована на сайті Європарламенту. Потрібно бути наївним, аби вважати, що це надважливе для України питання з’явиться в останній момент.\nЧи знають про це наші політики? Тут і до ворожки ходити не потрібно – безперечно, знають. Проте знаючи, продовжують розігрувати візову карту. Навіщо? Радше за все для того, аби крайніми в усій цій навколо візовій катавасії зробити європейців. Мовляв, ми такі білі і пухнасті – виконали всі вимоги ЄС, а вони гальмують питання надання безвізу Україні без усіляких на те вагомих причин. Андрій Парубій вже почав розвивати цю тему, заявивши днями про те, що до жодної країни не було таких жорстких вимог як до України.\nДо речі, про висунуті з боку прискіпливих європейців вимоги. Широкого резонансу набуло виконання вимоги Євросоюзу про необхідність українським високопосадовцям декларувати свої статки. Як відомо, по завершенню скандального е-декларування з’ясувалося, що більшість можновладців тримають свої заощадження "під подушкою". Час і можливі карні справи (благо, антикорупційних структур у нашій країні – як грибів після дощу) покажуть, звідкіля у людей, які все життя пропрацювали на державній службі, мільйонні статки, десятки квартир та фешенебельних автомобілів. Це – з одного боку.\nЗ іншого – гучна деклараційна кампанія оголила надзвичайно серйозну проблему, яких в Україні й без того більш аніж достатньо. Мільйонні готівкові заощадження керманичів держави – це, серед усього іншого, яскраве свідчення того, що влада не довіряє банківським установам. А якщо говорити більш жорсткіше, то фактично в державі відсутня банківська система. Адже ті, хто має керувати потягом "Україна-Європа" і подавати пересічним громадянам приклад, тримають гроші вдома. Це означає, що вони "сидять на валізах" і готові в будь-який момент зіскочити на першій ж зупинці при появі серйозних проблем і викликів. Про що може йти мова, коли навіть голова Національного банку України Валерія Гонтарєва зберігає гроші в готівці?! Ба, більше: не просто в готівці, а в доларах. Не потрібно бути великим фахівцем, аби розуміти, який сигнал тим самим очільниця НБУ подає суспільству. Про яку довіру до національної валюти може йти мова?\nМожливо, так, Україні врешті-решт нададуть безвізовий режим, але заяви високих європейських чиновників та публікації в авторитетних західних медіа свідчать про одне: Україна для ЄС, "дякувати" вітчизняним високопоставленим декларантам, залишається пронизаним метастазами корупції величезним айсбергом у центрі Європи.\nЧитайте також: Міфи про безвіз: що означає безвізовий режим для українців\nТеги: Новини політики Публікації Статті Євросоюз Безвізовий режим Саміт Україна-ЄС\nТетяна Мартинюк 778


Мистецький борщ | Художні твори | Гоголівська академія\n© Дана Оса, 06-11-2012\nПроцес народження журналістського твору, якщо добре пофантазувати, можна порівняти будь з чим. Наприклад, з варінням запашного борщу. Не дивуйтеся! Це не просто тотожні поняття, а речі особливі, до яких потрібно підходити завзято без вагань. Хочеш їсти, тягне щось написати – не стримуй себе, твори!\nЧи споживали ви коли-небудь однаковісінький на смак борщ у двох різних господинь? Ні! У однієї він з кислинкою, у іншої солоденький з курячим стегенцем, а в третьої такий, від якого носа верне. Варіацій безліч. Така ж ситуація склалася і в писанні: кожен прагне приготувати текст по-своєму. І виходить по-всякому: у одного пісненький, у іншого наваристий і жирненький. Власне, це й не дозволяє перетворювати журналістів на однояйцевих близнюків.\nДля хорошого борщу кухар обов’язково відбирає свіжої грудинки й добірної картоплі, адже в’ялий овоч може зіпсувати все. Автор же для свого „писаного дітища” шукає найбентежніші факти, живцем хапає подію, змальовуючи так, як є. І пам’ятає: одне невірне слово – і авторитет втрачено. Уявіть борщ без пузатих томатів, а твір без захоплюючої теми. Ну, це вже просто як юшка без рибини чи пуста балачка без мети. Та й, врешті-решт, який же борщ без апетиту, а журналістський матеріал без стимулів. Отож паралелі на лице. Як то кажуть, матеріальне єднається з духовним, а мистецтво з поживою.\nГоловне між борщем і текстом – етап творіння. Збираючи до купи думки, ти дрібно нарізаєш складові, викидаючи в смітник недолугі залишки. Пробуєш, присолюєш і знову випльовуєш недоварене, неварте... Всмоктуєш звабливий аромат, відчуваючи найтоншу родзинку, хоч і незначну, але таку важливу. І вже задоволено принюхуєшся! О, мені смакує моя замальовка, то й іншим сподобається. Смачного!\n© Хоккуїст, 11-11-2012\n© Юрій Кирик, 07-11-2012\nЗгенеровано за 0.81046795845032 сек.


Евакуатор Вінниця ᐉ UaEvakuator\nПодача евакуатора в будь-який район Вінниці цілодобово\nНаша компанія спеціалізується на наданні послуг евакуатора і наданні всебічної допомоги водіям на дорозі. Якщо вам терміново необхідний евакуатор в Вінниці, зателефонуйте в нашу службу для отримання екстреної допомоги. Ми уважно і оперативно приймемо вашу заявку, в найкоротші терміни направимо необхідну техніку, а також професійно і акуратно виконаємо транспортування проблемного авто. Серед наших переваг знаходиться величезний накопичений досвід, високопрофесійні водії і автомайстри, великий парк спеціальної техніки та високий рівень сервісу.\nПри непередбачених ситуаціях на дорозі у водія не буває часу для роздумів і підбору евакуаційної служби. Тому ми рекомендуємо записати наш номер телефону, щоб отримати найбільш комфортну екстрену допомогу при технічних проблемах в дорозі або дорожніх пригодах. Якщо вам знадобиться евакуатор в Вінниці, ми підставимо плече допомоги і зведемо до мінімуму ваші турботи і прискоримо розв’язання нагальних проблем. Ми розуміємо, що ДТП або поломка автомобіля тягне за собою неминучі фінансові витрати, тому пропонуємо свої послуги евакуатора максимально недорого.\nСучасний насичений міський трафік несе потенційну небезпеку для учасників руху. Навіть професійні водії з великим досвідом схильні до ризику потрапляння в ДТП різного характеру. До того ж будь-який автомобіль незалежно від технічного стану може підвести в самий невідповідний момент. В таких обставинах обов’язково потрібна екстрена технічна підтримка. Ми завжди готові швидко прийти на допомогу і максимально знизити негативні наслідки від аварійних ситуацій. Якщо Ви замовте у нас евакуатор в Вінниці, ціна буде найнижчою в місті.\nВиди послуг евакуатора в Вінниці\nЯкщо вам потрібен евакуатор в Вінниці, зателефонуйте за вказаними на сайті телефонами, і ви отримаєте наступні послуги:\nЯкщо Ви замовили у нас евакуатор в Вінниці, фахівці швидко і професійно виконають перевезення вашого авто. Ми працюємо цілодобово без перерв, вихідних і святкових днів. Якщо ви перебуваєте за межею міста, то це не становитиме проблеми – ми виїдемо в будь-яку зазначену точку. Вартість евакуатора в Вінниці буде залежати від маси автомобіля і ступеня пошкоджень, відстані маршруту перевезення і додаткових послуг. Можете бути впевнені, що ми запропонуємо найбільш вигідну вартість в порівнянні з конкуруючими компаніями. Ми завжди прагнемо по максимуму догодити клієнту і найбільш швидко і комфортно вирішити його проблеми.


Національний морський музей в Грінвічі, Лондон, є одним з найбільших морських музеїв в світі - downloadskypefree\nНаціональний морський музей в Грінвічі, Лондон, є одним з найбільших морських музеїв в світі\nНаціональний морський музей, Лондон\nНаціональний морський музей в Грінвічі, Лондон, є одним з найбільших морських музеїв в світі. Безсумнівно, жодна інша установа не може похвалитися такою великою колекцією (десятки тисяч книг, карт, картинок), хоча лише невелика частина з них доступна для відвідувачів, а решта зберігається в архівах і фондах бібліотеки. Музей займає кілька поверхів і розділений на тематичні розділи, з яких ми дізнаємося більше про морську державу Великобританії.\nНа жаль, немає гарантії, що всі експонати з постійної колекції будуть доступні під час нашого візиту. Іноді деякі будівлі або зали ремонтують, а іноді їх замінюють тимчасової виставкою. Якщо вас цікавить конкретний експонат, варто заздалегідь перевірити повідомлення на офіційному сайті або звернутися в довідкову.\nОдне з найбільших скарбів колекції — картина знаменитого Дж. М. У. Тернера, що зображає сцену з Трафальгарської битви (21 жовтня 1805 г.). Ця картина була створена між тисяча вісімсот двадцять два і 1824 роками, через кілька років після остаточної поразки Наполеона, і зображує флагман адмірала Гораціо Нельсона HMS Victory. Корабель представлений в профіль, завдяки чому на глядача націлені десятки гармат (в день бою на кораблі їх було 80). У нижній частині картини художник зобразив фігури моряків, які намагаються витягнути своїх товаришів з залитого кров’ю моря.\nЗначні розміри картини і її художня цінність означали, що вона виставлялася в спеціально підготовленому приміщенні. На другому поверсі музею, в розділі, присвяченому адміралу Гораціо Нельсону і Трафальгарській битві, зберігається форма його останнього бою з кульовим отвором і засохлою кров’ю.\nВ музеї (а точніше у дворі перед музеєм) ми також побачимо велику модель корабля HMS Victory, вміщену в пляшку. Примітно, що це найбільший корабель в пляшці в світі. Автор оригінальної інсталяції — художниця Йінкі Шонібаре з Лондона. Не всім відомо, що HMS Victory зберігся до наших днів і був перетворений в корабель-музей. Знаходимо його на півдні Англії в місті Портсмут, в Національному музеї Королівського флоту.\nДеякі з інших експонатів, які варто подивитися:\nзбори галонів, тобто скульптур, що прикрашають носові частини кораблів,\nмоделі кораблів від Тюдорів до пізніх Стюартів, на яких англійський флот досліджував нові землі,\nнавігаційні прилади, предмети побуту та інші експонати, які використовуються в повсякденному житті на море,\nрозкішна баржа 1732, якою користувався старший син короля Георга II, принц Уельський Фредерік. Ця пишна човен має довжину 20 метрів, і для управління нею потрібен був 21 весляр (оригінальні весла збереглися до наших днів).\nЧастина експозиції присвячена Лондону і його історії порту. Гуляючи сьогодні по цьому сучасному мегаполісі, включаючи Кенері-Уорф, наповнений хмарочосами, важко повірити, що менш ста років тому це був типовий портове місто — з десятками доків, складів, верфей і сотнями кораблів, пришвартованих на Темзі. На цій виставці, крім інформаційних стендів, ми також побачимо картини, що зображують Лондон в той час, коли місто було найбільшим портом в світі.\nПредыдущая записьДієтичний шашлик проти алкоголю — вибирайте з розумомСледующая записьКоролівський будинок в Грінвічі, Лондон — резиденція в стилі класицизму


Як у Полтаві паркуються водії-«альтруїсти» / Полтавщина\n31 травня 2012, 11:56 Розмір тексту\nЯк у Полтаві паркуються водії-«альтруїсти»\nЯк у Полтаві паркуються водії-альтруїсти | Фото читача\nПродовжуємо тему водійського хамства при паркуванні своїх автомобілів у Полтаві\nДо редакції «Полтавщини» надійшов лист від читача. Останній сфотографував, як біля кінотеатру «Колос» припаркувався один з водіїв.\nВін залишив своє авто прямо на газоні перед будівлею. Можливо, просто не хотів заважати пішоходам та руху інших транспортних засобів.Або ж двірникам, яким було б незручно обмітати автомобіль.\n«Альтруїзм» цього водія прямо протилежний до хамства деяких полтавських автомобілістів: ті залишають своє авто на пішохідних доріжках — пішоходи ж повинні самі придумувати, як їм оминати перешкоду. Проте навряд чи таку безкорисливу турботу за блаполуччя інших оцінив собака, що прогулювався поруч. Ось і виходить: за все доводиться платити, як не штраф ДАІ за порушення правил паркування, то, за законами життя, — «пожинати».\nНагадаємо, паркування транспортних засобів на пішохідних доріжках та у місцях, де немає відповідного знака, заборонена. За порушення цих норм передбачено адміністративне покарання у вигляді штрафу на суму від 255 до 340 гривень.\nПолтавчан заставляют перепрыгивать через припаркованные на «зебре» автомобили 20 травня 2012, 16:56\nПолтавским дорожникам мешают машины и студентки (фотофакт) 4 травня 2012, 13:40\nМер Полтави зробив послугу Ющенку 3 травня 2012, 12:22


Очільник області особисто поспілкувався із жителями Кіровоградщини на «гарячій лінії» - 0522.ua\nОчільник області особисто поспілкувався із жителями Кіровоградщини на «гарячій лінії»\n13:59, 18 сентября 2015 г.\nГолова облдержадміністрації Сергій Кузьменко приймав звернення громадян на "гарячій лінії" та відповідав на запитання жителів Кіровоградщини.\n– Кожного дня мені на стіл кладуть інформацію про дзвінки, які надходять на "гарячу лінію". Я, безумовно, знаю, з чим люди звертаються, – зазначив Сергій Кузьменко на початку телефонного спілкування. – Ми направляємо звернення до спеціалістів, у компетенції яких вирішення тієї чи іншої проблеми. І вже, власне, виконавці вирішують проблему, якщо це можливо. Коли питання потребує роз’яснення, то формулюють відповідь і надсилають заявникові.\nСьогодні більшість дзвінків на "гарячу лінію" надходили з міста Олександрії. Переважно людей турбували проблеми роботи житлово-комунального господарства міста: перебої з водопостачанням, відсутність освітлення вулиць, потреба у ремонтах багатоквартирних будинків. Телефонували також із проханням вирішити проблему сусідства з нічним розважальним закладом, у результаті якого мешканці прилеглих будинків страждають від шуму і не мають можливості відпочити. Скаржилися і на борги із виплати заробітної плати на підприємстві вугільної галузі.\nКілька заявників зателефонували з обласного центру. Кіровоградців також хвилює проблема ремонту житлових будинків; переймаються вони майбутнім перенесенням пологового будинку № 2, про яке заявила міська влада. Просять посприяти і встановленню необхідних дорожніх знаків, які дозволять обмежити рух автомобілів на одній із вулиць міста.\n– Відразу після прийому звернень я переговорив по телефону з міським головою Олександрії і попросив, щоб він невідкладно звернув увагу на кожен випадок, – прокоментував результати "гарячої лінії" голова облдержадміністрації. – Представники міської влади поспілкуються з людьми і працюватимуть над вирішенням проблем, з якими звернулися жителі міста, або нададуть інформацію про необхідні суми коштів на їх вирішення, щоб усе це можна було врахувати при формуванні обласного бюджету.\nПідсумовуючи проведення телефонного спілкування із жителями області, Сергій Кузьменко зазначив:\n– Проблем багато. Проте питання, з якими звернулися сьогодні люди, не є з області неможливого. Усі їх можна вирішити. Влада зобов’язана реагувати на звернення громадян.\nОчільник Кіровоградської області


Курсовая работа: Космп’ютеризована вимірювальна система вимірювання залежності кутової швидкості від часу :: Собрание рефератов\nКурсовая работа: Космп’ютеризована вимірювальна система вимірювання залежності кутової швидкості від часу\nКафедра метрології і промислової\nКомп’ютеризована вимірювальна система\nвимірювання залежності кутової швидкості від часу\nВиконав : ст. гр. 1АМ-04\nПрийняв : к.т.н., доц.\nСпецифічною особливістю тахометрії є вимога високої точності вимірювання: в більшості випадків вимірювання швидкостей повинні виконуватись з точністю на один-два порядку вище, ніж вимірювання інших параметрів руху. В останній час ця вимога накладається ще на динамічний режим роботи тахометра, обумовлюючи ще одну вимогу — високу швидкодію.\nДуже важливим елементом вимірювального кола кутової швидкості є тахометричний перетворювач. В сучасних вимірюваннях, в основному використовуються два види тахометричних перетворювачів — частотні та амплітудні, інформативними параметрами вихідного сигналу яких є, відповідно, частота (період) та амплітуда.\nНині найточнішими вважаються дискретні методи вимірювання кутової швидкості. Вони грунтуються на квантуванні сигналів за рівнем та дискретизації у часі .\nДля більшості електродвигунів, які працюють у різноманітних пристроях автоматики, системах точних електроприводів, різноманітних побутових пристроях, динамічний режим є основним режимом їх роботи. Велике значення, особливо для апаратури відео та звукозапису, систем автоматики, має високоточне вимірювання відхилень кутової швидкості електродвигуна від номінального значення.\nШироке застосування математичних моделей електродвигунів обумовлює необхідність перевірки їх адекватності. Це краще за все робити шляхом порівняння розрахункової динамічної характеристики з експериментальною.\nВ останній час з’явилось багато наукових праць, що присвячені ідентифікації параметрів електродвигунів за їх математичними моделями, що дозволяє значно скоротити час їх випробувань. Використовуємі при цьому алгоритми обумовлюють необхідність високоточного вимірювання динамічних характеристик електромеханічних перетворювачів енергії (ЕМПЕ).\nНезважаючи на те, що відома велика кількість різноманітних тахометрів, тахометричних перетворювачів, багато з яких може бути застосовано для динамічних вимірювань, вітчизняна промисловість таких пристроїв не випускає. Це обумовлює необхідність розробки високоточного пристрою для динамічних вимірювань кутової швидкості.\n1 Огдяд методів вимірювання кутової швидкості\nВ основі побудови цифрових тахометрів лежить визначення лічильними методами відношення\nде — середня кутова швидкість; відповідно кут та час повороту дискретного перетворювача кута, який встановлено на валу досліджуємого приводу.\nНайпоширеними в теперішній час є частотні фотоелектричні дискретні перетворювачі кута, частота вихідного сигналу яких прямо пропорційна кутовій швидкості. У частотний фотоелектричний сенсор входить джерело світла, фотоприймач, модулятор, який уявляє собою диск з прорізями вздовж кола. При обертанні модулятора, світловий потік, що попадає на фотоприймач, змінюється, і на його виході формуються імпульси напруги, частота яких прямо пропорційна кутовій швидкості, тобто здійснюється апаратне диференціювання кута повороту за часом .\nПри вимірюванні за допомогою такого сенсора кутової швидкості у перехідному режимі миттєва кутова швидкість обертання визначається як\nде - кутова швидкість; - часовий інтервал між двома слідуючими один за одним імпульсами; z - кількість прорізів модулятора.\nТобто миттєва кутова швидкість є величиною зворотньо пропорційною часовому інтервалу між двома імпульсами та уявляє собою дискретну функцію часу із змінним кроком, який залежить від вхідної величини. Це приводить до того, що при низьких значеннях кутової швидкості похибка первинного перетворення значно збільшується. Крім того сенсор нечутлив до напрямку обертання.\nПри вимірюванні середнього значення кутової швидкості, тобто коли тахометр працює в режимі частотоміру, кутова швидкість і чаcтота обертання зв’язані між собою співвідношенням :\n= , (1.3)\nде f - частота вихідного сигналу ТП;\nПри роботі тахометра в такому режимі проведення динамічних вимірювань кутової швидкості неможливе.\nВ залежності від того, який із указаних у (1.1) параметрів вимірюється, розрізняють цифрові тахометри середнього значення (ЦТСЗ) та цифрові тахометри миттєвого значення (ЦТМЗ).\nВ ЦТСЗ методом підрахунку імпульсів первинного тахоперетворювача визначають кут повороту валу досліджуємого об’єкту за фіксований інтервал часу, який задається зразковою мірою часу.\nВ ЦТМЗ здійснюється вимірювання періоду вихідного сигналу первинного тахометричного перетворювача, шляхом заповнення його імпульсами від генератору зразкової частоти.\nУ першому випадку методом підрахунку імпульсів від частотного тахометричного перетворювача з одночасним кодуванням результату визначають частоту обертання валу за фіксований зразковий часовий інтервал. Тахометри, реалізуючі такий метод вимірювання ефективно працюють в області високих частот обертання.\nДля зменьшення похибки таких тахометрів перспективним є застосування вагових методів підвищення точності , суть яких полягає у наступному. Особливістю класичних ЦТСЗ є те, що інформація про фазу досліджуємого сигналу використовується тільки лише в моменти початку та закінчення вимірювань. Інформація про фазу сигналу в проміжних точках не використовується. Це вказує на принципову можливість подальшого підвищення точності вимірювання кутової швидкості шляхом використання інформації про фазу інформативного сигналу на протязі всього інтервалу вимірювання. Таку можливість мають цифрові тахометри у яких інформативний сигнал тахометричного перетворювача додатково квантується за рівнем з метою підвищення розрізнювальної здатності і в яких можливе управління розрізнювальною здатністю по відповідному алгоритму. Це дає можливість одержувати інформацію про фазу сигналу, тобто використовувати осереднюючи вікна.\nБільш високими метрологічними характеристиками в області низьких частот наділені методи, що грунтуються на інформативності періоду вихідного сигналу тахометричного перетворювача Тх. Проте при вимірюванні високих частот обертання похибки вимірювання значно зростають  і залежать також від динамічних характеристик досліджуємого об’єкту.\nЗастосування засобів комп’ютерної техніки при вимірюванні кутової швидкості дозволяє поєднати два вище згаданих методи вимірювання. А саме алгоритмічно вибирати необхідний режим роботи — ЦТСЗ чи ЦТМЗ (табл. 1), для чого початково визначається критична кутова швидкість , для якої похибки обох режимів однакові. При досягненні об’єктом вимірювання кутової швидкості , здійснюється перехід на необхідний режим роботи. Таким шляхом можна досягнути нормування похибки на всьому часі проведення вимірювання, що має особливе значення при проведенні динамічних вимірювань.\nЗастосування комп’ютерної техніки дозволяє також реалізувати адаптивні тахометри. Значення для різних типів двигунів, тобто для різних сталих часу записуються у постійний запам’ятовуючий пристрій. При зміні об’єкту дослідження змінюється перший період інформативного сигналу, а звідси, і значення . Тобто цифровий тахометр адаптується під об’єкт дослідження . Якщо < , то тахометр працює в режимі ЦВМЗ, а при > — в режимі ЦТСЗ.\nУ роботі  наведено аналіз похибок ЦТМЗ. Основним висновком цієї роботи є те, що для кожного значення вимірюємої кутової швидкості є оптимальне число штрихів первинного тахометричного перетворювача, при якому результуюча середньоквадратична похибка вимірювання мінімальна. Оптимальне число штрихів знаходиться із виразу\nде — оптимальне число штрихів модулятора, — вимірюєма кутова швидкість, f0 — частота опорного генератору, — результуюча середньоквадратична похибка нанесення штрихів ДПУ, — максимальне прискорення досліджуємого механізму.\nЗ вище сказаного слідує, що змінюючи число штрихів модулятору, тобто змінюючи розрізнювальну здатність ДПУ, можна мінімізувати похибку вимірювання для будь якого значення кутової швидкості.\nУ роботах  запропоновано алгоритм зміни розрізнювальної здатності Zi+1 за умов, коли відоме попереднє значення Zi, а також з використанням інформації, що несе код Nт. Використання такого алгоритму роботи цифрового тахометру зменьшує надлишковість інформації, що, в свою чергу дає змогу більш раціонально використовувати пам’ять комп’ютеру.\nДля вимірювання кутової швидкості у перехідних режимах також часто використовують тахогенератори. Найбільш точне первинне перетворення кутової швидкості в напругу здійснюють тахогенератори постійного струму, але їх використання обмежено за рядом причин. Залежність вихідної напруги тахогенератора постійного струму від кутової швидкості описується виразом \nде U - вихідна напруга тахогенератора, UЩ - напруга на щітковому контакті, - кутова швидкість, kЕ - постійна машини, k - конструктивний коефіцієнт, kp - коефіцієнт пропорційності між струмом якоря та потоком, RЯ - опір обмотки якорю, Rнав - опір навантаження.\nІз аналізу виразу (1.4) випливає, що вихідна напруга тахогенератора нелінійно залежить від кутової швидкості і при нульовій кутовій швидкості не дорівнює нулю, тобто присутня зона нечутливості.\nОкрім того вихідна напруга тахогенератора постійного струму має пульсуючу складову, яка обумовлює виникнення додаткової похибки первинного перетворення. Наявність щіткового контакту підвищує момент опору на валу тахогенератора, що робить недоцільним їх застосуваня для вимірювання кутової швидкості у перехідних режимах електродвигунів малої потужності .\nНайбільш перспективними для вимірювання кутової швидкості у перехідних режимах електродвигунів малої потужності є фотоелектричні сенсори з безперервним вихідним сигналом. Відомий фотоелектричний сенсор кутової швидкості , у якому використовуються два лінійних фотоприймача, вихідна напруга яких з високою точністю прямо пропорційна світловому потоку. Схемотехнічно такі фотоприймачі достатньо легко реалізуються на основі пари фотодіод - операційний підсилювач . Модулятор сенсора має прорізі у вигляді кільцевих секторів. Діафрагма, яка розташована перед кожним з лінійних фотоприймачів, має теж таку форму. При такій формі прорізей та діафрагми площа отвору, через який світловий потік падає на фоточутливий шар фотоприймача лінійно залежить від кута повороту модулятора. Оскількі світловий потік прямо пропорційний площі отвору, а вихідна напруга лінійного фотоприймача прямо пропорційна світловому потоку, матиме вихідну напругу, яка прямо пропорційно залежить від кута повороту модулятора. Для уникнення похибки первинного перетворення, що обумовлена неточністю виконання діафрагми та прорізей модулятора, проводиться послідовне підключення до виходу сенсора вихідних сигналів лінійних фотоприймачів, які рознесені між собою на певний кут. При цьому на виході сенсора формується сигнал складної форми, крутизна фронтів якого прямо пропорційна кутовій швидкості. Шляхом обчислення першої похідної вихідного сигналу сенсору отримується напруга, що прямо пропорційна миттєвому значенню кутової швидкості.\nЗа допомогою цього сенсору можливе вимірювання кутової швидкості у перехідних режимах електродвигунів малої потужності, але він має погані частотні властивості. Вихідний сигнал сенсора є періодичним, і його частота дорівнює добутку кількості прорізів модулятора на усталену частоту обертання модулятора. Оскількі смуга пропускання лінійних фотоприймачів обмежена, то при певній частоті обертання модулятора похибка первинного перетворення, що обумовлена частотними властивостями фотоприймачів, значно підвищується. Крім того складна форма вихідного сигналу обумовлює складний алгоритм обчислення його похідної.\nВиходячи з вищесказаного, можна зробити висновок про доцільність розробки тахометра на основі фотоелектричного сенсора з безперервним вихідним сигналом. Однак для покращення його технічних характеристик необхідно використати сенсор кутової швидкості на виході якого за один оберт валу формується тільки один імпульс пилоподібної форми, за рахунок чого зменьшується частота вихідного синалу та покращуються частотні властивості перетворювача. Це дасть змогу значно розширити частотний діапазон вимірюємих кутових швидкостей у порівняння з існуючими аналогами.\n2 Розробка структурної схеми комп’ютеризованої вимірювальної системи вимірювання залежності кутової швидкості від часу\nДо складу розроблюємого пристрою входить первинний тахометричний перетворювач. Доцільно використати такий ТП, який буде мати аналоговий вихідний сигнал, прямо пропорційний куту повороту. Шляхом обчислення його першої похідной визначається кутова швидкість.\nАналогові диференціюючи пристрої мають велику похибку та вузький частотний діапазон, що не може задовільнити вимоги технічного завдання. Тому необхідно використати цифрове диференціювання вихідного сигналу ТП. Існують три види цифрового диференціювання :\nПерший тип - це дискретний диференціатор з усередненням. Принцип його дії полягає у відніманні через однакові інтервали часу миттєвих значень вхідного сигналу. Сигнал на виході диференціатора першого типу описується виразом\nде - інтервал дискретності.\nДругий тип - це дискретний диференціатор з осередненням. У цьому диференціаторі віднімаються через однакові інтервали часу попередньо проінтегровані на цих інтервалах значення вхідного сигналу. Сигнал на виході диференціатора другого типу\nЦифровий диференціатор третього типу - це диференціатор з усередненням на частині інтервалу. У ньому віднімаються через однакові інтервали часу попередньо проінтегровані на частині цих інтервалів значення вхідного сигналу. Вихідний сигнал описується виразом\nІмпульсні характеристики диференціаторів першого, другого та третього типів описуються відповідно виразами\nде - дельта-функція Дирака,\nПровівши пряме перетворення Фур’є від імпульсних характеристик та відокремивши дійсну та мниму частини отримуємо частотні та фазові характеристики диференціаторів.\nДля диференціатора першого типу\nДля диференціаторів другого типу\nДля диференціаторів третього типу\nВибір одного з цих трьох видів залежить від конкретного випадку, але кожен з них обумовлює необхідність використання аналого-цифрового перетворювача.\nРозроблюємий пристрій призначен для високоточного вимірювання та контролю кутової швидкості та інших параметрів руху ЕМПЕ у динамічному режимі. Тобто він повинен працювати як в режимі реального часу так і обчислювати залежності кутової швидкості, кутового прискорення, кута повороту валу від часу. Це обумовлює необхідність реалізації пристрою на основі персональної ЕОМ.\nТаким чином, пристрій буде складатись з двох структурних блоків :\n- тахометричного перетворювача;\n- блоку зпряження тахометричного перетворювача з ПЕОМ.\nДля узгодження роботи аналого-цифрового перетворювача та мікропроцесора ПЕОМ необхідно використати порт уведення-виведення та схему його ініціалізації.\nДля запуску аналого-цифрового перетворювача використовується генератор з кварцевою стабілізацією частоти. При відомому періоді частоти цього генератору можливе вимірювання залежностей параметрів руху від часу, не проводячи сумісних вимірювань часу.\nДанні та керуючі сигнали порту уведення-виведення передаються на системну шину та ОЗУ ПЕОМ. Після проведення вимірювань необхідні залежності обчислюються у відповідності з схемою роботи пристрою.\nСтруктурну схему розроблюємого пристрою наведено на рис. 2.1.\nРис. 2.1 - Структурна схема комп’ютеризованої вимірювальної системи вимірювання залежності кутової швидкості від часу\n3 Розробка електричної принципової схеми комп’ютеризованої вимірювальної системи вимірювання залежності кутової швидкості від часу\n3.1 Розробка електричної принципової схеми тахометричного перетворювача\nРозглянемо рис. 3.1, на якому наведено схематичне креслення ТП. Він має вал 1, на який насаджено модулятор 2, за яким знаходиться діафрагма 3. За діафрагмою знаходяться два фотоприймача 4 та 5 (на рис 3.1, а вони також позначені відповідно F2 та F1. На рис. 3.1, б їх позначено штриховою лінією). Діафрагма (на рис. 3.1, б її позначено жирною лінією) має прорізі 6 та 7. Їх форма обмежена концентричними колами, центр яких співпадає з центром модулятору та промінями, які починаються в центрі модулятору, кут між якими дорівнює . Модулятор має дві прорізі - 8 та 9. Прорізь 8 має таку ж форму і розташована на такій же відстані від центру модулятора, як і прорізь 7 діафрагми. Форма прорізі 9 обмежена кривими та .\nФотоприймач F1 реалізовано на основі пари фотодіод-операційний підсилювач. Вихідна напруга такого фотоприймача в залежності від площі освітлюємого шару фотодіоду, при освітленні джерелом світла з конденсорною лінзою, що забезпечує рівномірний світловий потік на всій освітлюємій поверхні, описується виразом.\nРозглянемо, як залежить площа отвору, який утворюється при обертанні модулятора перекриттям прорізів 6 та 9 діафрагми та модулятору, через який світло попадає на фоточутливий шар фотодіоду фотоприймача F1, в залежності від кута повороту .\nРис. 3.1 Схематичне креслення ТП\nВ діапазоні значень кута повороту ця залежність описується виразом :\nВ діапазоні значень кута повороту :\nПлоща отвору, через який світло попадає на фоточутливий шар фотодіоду, є лінійною функцією кута повороту модулятора відносно діафрагми.\nВираз, який зв’язує вихідну напругу фотоприймача F1 з кутом повороту .\nШляхом нескладних перетворень отримуємо вираз, який зв’язує напругу U та кут повороту модулятора відносно діафрагми.\nЯк слідує з виразу (3.4), по вихідній напрузі фотоприймача F1 не можна точно визначити кутовє положення чи кутову швидкість валу об’єкту досліджень.\nТому використовується фотоприймач F2, призначення якого полягає у формуванні сигналу, який приймає значення логічної одиниці при та логічного нуля в іншому випадку. Його функціональну схему наведено на рис. 3.2, а працює він слідуючим чином.\nПри обертанні модулятору перекриваються прорізі 7 та 9 модулятора та діафрагми. Площа освітлюємого фоточутливого шару фотодіоду фотоприймача F2 при вище описаній формі прорізів модулятора та діафрагми змінюється за трикутним законом. Відповідно за трикутним законом змінюється і вихідна напруга UF операційного підсилювача DA1. Внаслідок того, що прорізі 7 та 8 мають рівну кутову ширину, а прорізь модулятора 8 розташована на вісі , при чому ця вісь співпадає з бісектрисою кута, проміні якого обмежують конфігурацію цієї прорізі, проміжок часу між серединами фронтів трикутної напруги співпадає з часовим проміжком формування заднього фронту напруги U. Для формування імпульсу напруги UC, який свідчить про те, що кут повороту модулятора відносно діафрагми знаходиться в межах , служить компаратор DA2, на неінвертуючий вхід якого подається опорна напруга UП, яка дорівнює половині амплітуди напруги UF, а на інвертуючий вхід - напруга UF.\nВиходячи з вище сказаного, можна записати рівняння перетворення ТП.\nРис. 3.2. Функціональна схема фотоприймача F2.\nРис. 3.3. Часові діаграми роботи ТП\nВираз, що зв’язує вимірюєму кутову швидкість з вихідною напругою ТП\nРівняння, що зв’язує кут повороту модулятора відносно діафрагми з вихідною напругою ТП\n3.2 Розробка пристрою спряження тахометричного перетворювача з ЕОМ\nДля реалізації пристрою для вимірювання та контролю кутової швидкості необхідно реалізувати пристрій для спряження тахометричного перетворювача з ЕОМ.\nРозробляємий пристрій орієнтован на дослідження перехідних режимів ЕМПЕ, тобто нас в даному випадку не цікавить робота пристрою у реальному часі. Але це не значить, що його роботу у реальному часі неможливо реалізувати. Для цього необхідно змінити алгоритм його роботи так, щоб після кожного вимірювання проводилось обчислення кутової швидкості та вивід її значення.\nВихідний сигнал тахометричного перетворювача перетворюється у цифровий код за допомогою аналого-цифрового перетворювача. Розрізнювальна здатність пристрою за кутом повороту залежить від числа розрядів АЦП та визначається виразом\nде - розрізнювальна здатність за кутом повороту; n - кількість двійкових розрядів АЦП.\nЗадаємось значенням кутової ширини прорізі діафрагми =10 виходячи з умов технічного завдання =0.10, визначаєм необхідну кількість двійкових розрядів.\nЗ цього виразу слідує, що необхідно вибрати 12-розрядний АЦП.\nШвидкодія АЦП повина бути максимально можливою, що забезпечить вимірювання максимально можливої кутової швидкості, верхнє значення якої обмежується частотними властивостями фотоприймачів. Вимірювання низьких кутових швидкостей можливо забезпечити шляхом зменьшення тактової частоти АЦП чи програмно.\nЦим умовам задовільняє АЦП фірми ANALOG DEVICES AD1671. Параметри цієї мікросхеми наступні \nЧас перетворення - 800 нс\nЧастота дискретизації 1.25 МГц\nВбудований пристрій вибірки зберігання\nНизка споживаєма потужність\nІндикація вихіду вхідного сигналу за межі діапазону\nДля узгодження роботи процесора з АЦП необхідно використати порт уведення-виведення.\nОбираємо двунаправлений програмований паралельний порт уведення-виведення вітчизняного виробництва К580ВВ55.\nЦя мікросхема уявляє собою програмований порт, який включає в себе три двунаправлених порти.\nПорт ініціалізується схемою ініціалізації INIT, за допомогою якої формується сигнал вибірки порту CS та на його входи А0 та А1 подаються сигнали, які визначають режим його роботи.\nГенератор з кварцевою стабілізацією частоти, що запускає АЦП, запускається програмно через порт, коли в нього записується керуюче слово «початок вимірювань». Вихідний сигнал генератору блокується керуючим словом «кінець вимірювань».\nКрім запуску АЦП, вихідний сигнал генератору є сигналом запиту на переривання, використовується переривання 10, яке найчастіше за все резервується для підключення зовнішних пристроїв. По кожному імпульсу запуску процесор переходить до обробки цього переривання, тобто переходить до підпрограми, яка очікує, коли АЦП закінчить перетворення, а потім здійснює зчитування данних з порту уведення-виведення до ОЗУ.\n4 Електричні розрахунки\n4.1 Електричні розрахунки лінійних фотоприймачів\nРозрахуємо номінали елементів лінійних фотоприймачів. Для обох фотоприймачів використовується одне і те саме джерело світла, яке має конденсорну лінзу, що дозволяє забезпечити рівномірний світловий потік по всій освітлюємій поверхні.\nПри настройці тахометричного перетворювача шляхом регулювання сили світла підбирається необхідний рівень вихідної напруги фотоприймача. Він повинен дорівнювати 5 В, тому як на такий вхідний сигнал розрахован аналого-цифровий перетворювач AD1671, який використовується у розроблюємому пристрої.\nНомінальний фотострум фотодіоду ФД-24К дорівнює 100 мкА.\nОбчислюєм опір резистору R3 (див. графічну частину)\n50 кОм (4.1)\nОбираємо резистор С2-23-52 кОм.\nЗадаємось вихідною напругою лінійного фотоприймача, що виконує функції детектору заднього фронту U=5 В. Номінальний фотострум фотодіоду дорівнює 50 мкА. Знаходимо опір резистору R5.\n100 кОм (4.2)\nОбираємо резистор С2-23-100 кОм.\nВ якості балансировочних резисторів обираємо резистори СП-5-150 кОм у відповідності з рекомендаціями .\n4.2 Обґрунтування вибору елементів генератору з кварцевою стабілізацією частоти\nУ відповідності з , для того, щоб вивести в лінійний режим логічні елементи К555ЛН1 необхідно використати резистори опором 500 Ом. Тому обираємо резистори R1 та R2 С2-23 520 Ом.\nДля того, забезпечити стійку роботу пристрою, щоб АЦП міг перетворити миттєве значення напруги не раніш ніж з’явиться наступний імпульс його запуску, необхідно частоту генератору вибрати на порядок менше ніж частота дискретизації АЦП. Тому обираємо кварцевий резонатор РК86 - 100 кГц.\n4.3 Обґрунтування вибору елементів компаратору напруг\nКомпаратор напруг реалізовано на мікросхемі К521СА3, яка має вихід з відкритим колектором, що обумовлює використання зовнішнього опору навантаження. При використанні однополярного живлення +5 В та для отримання на виході сигналів ТТЛ рівня при роботі на високоомне навантаження, необхідно використати резистор опором 1 кОм . Обираємо резистор С2-23 1 кОм.\nЕлементи R7 C3 є елементами фільтру за джерелом живлення. Стандартні значення цих елементів R7 = 100 Ом, C3 1 мкф. Обираємо резистор С2-23 100 Ом та конденсатор К-42-П-5-1 мкФ.\nДля встановлення значення опорної напруги обираємо резистор СП5-10 кОм.\nРезистори R8 та R10 служать для узгодження вхідних опорів попереднього пристрою з послідуючим. Обираємо С2-23 - 100 кОм.\n5 Розробка алгоритму роботи комп’ютеризованої вимірювальної системи вимірювання залежності кутової швидкості від часу\nРозробку алгоритмічного та програмного забезпечення при вирішенні подібного типу задач вже можна починати при завершенні розробки фунціональних схем апаратної частини.\nЯкщо задача на розробку поставлена, то для отримання алгоритму роботи пристрою необхідно виконати ряд послідовних дій :\n- детальний опис задачі;\n- аналіз задачі;\n- інженерну інтерпритацію задачі;\n- розробку загального алгоритму функціонування контролера;\n- розробку деталізованих алгоритмів;\n- розподілення робочих регістрів та пам'яті ЕОМ;\nПісля ввімкнення живлення відбувається початкова ініціалізація пристрою, тобто автоматичне скидання порту та нулювання його внутрішніх регистрів.\nПісля цього в порт записується керуюче слова, за яким імпульси з виходу генератору з кварцевою стабілізацією постіпають на вхід запуску аналого-цифрового перетворювача. Після появи першого імпульсу формується запит на переривання, після чого проводиться очікування сигналу готовності АЦП.\nПісля появи сигналу готовності АЦП перший байт його вихідного коду записується до порту. З порту він зчитується та записується в ОЗУ. Лічільник числа зчитувань з АЦП збільшується на одиницю. Після цього до ОЗУ заноситься другий байт даних.\nПісля цього проводиться перевірка, який фронт сигналу діє - задній чи передній.\nЯкщо задній, то кут повороту обчислюється за формулою\nЯкщо передній, то кут повороту обчислюється за формулою\nПісля цього обчислюється поточне значення часу за формулою\nде - період сигналу тактового генератору.\nДалі перевіряється, чи не перша це вибірка. Якщо перша, то здійснюється перехід на початок програми та зчитується друге слово з АЦП. Якщо вибірка не перша - обчислюється кутова швидкість за виразом\nЗначення кутової швидкості, кута повороту, поточного часу записується до файлу чи виводиться на екран монітору, а програма перевіряє, чи нема сигналу кінця вимірювань. Якщо його нема, здійснюється перехід на початок програми.\n6 Аналіз похибок вимірювання комп’ютеризованої вимірювальної системи вимірювання залежності кутової швидкості від часу\nВ загальному випадку результуюча похибка цифрового диференціювання першого типу складається з методичної похибки, похибки інтерполяції, похибки випадкових завад, інструментальних похибок.\nДо інструментальних похибок відносяться статична похибка, похибка, що обумовлена кінцевим часом відробки, похибка, що обумовлена кінцевим часом аналого-цифрового перетворення, похибка аналого-цифрового перетворення, похибка, обумовлена неточністю задання циклу.\nПід методичною похибкою розуміється похибка методу вимірювання яка дорівнює різниці між середнім значенням швидкості зміни вихідного сигналу ТП на інтервалі дискретності та миттєвим її значенням у момент опитування.\nДля даного пристрою характерною є систематична складова похибки, що обумовлена неточністю виконання прорізів модулятору та діафрагми і Розглянемо похибки вимірювання даного пристрою при використанні цифрового диференціюванні першого типу. Розглянемо методичну похибку. В момент часу ti - методична похибка дорівнює\nЯкщо розкласти функцію U біля точки ti - в ряд Тейлора, а потім провести нескладні перетворення, можна отримати оцінку цієї похибки\nТобто, для оцінки методичної похибки необхідна інформація про максимум третьої похідної вихідного сигналу тахометричного перетворювача. Коли прискорення постійне, методична похибка дорівнює нулю.\nРозглянемо похибку інтерполяції. Ці похибки досить детально розглянуто в . При диференціюванні першого типу оцінка похибки ступенькової інтерполяції має вигляд\nТобто при постійній кутовій швидкості похибка ступенькової інтерполяції дорівнює нулю.\nПохибка, що обумовлена неточністю виконання модулятору та діафрагми є систематичною і її можна відфільтрувати програмно, визначивши в процесі випробувань.\nПохибка, що обумовлена випадковими завадами на вході залежить від багатьох різноманітних факторів. Тому, щоб не ускладнювати розрахунки, не будемо її розглядати.\nІнструментальні похибки залежать тільки від використовуємої елементної бази. Під статичною похибкою дискретного диференціатору розуміють різницю між виміряним значенням швидкості, коли кут повороту змінюється за лінійним законом, та її дійсним значенням, при відсутності усіх інших складових. Вираз для інструментальної статичної похибки має вигляд\nде - статичні похибки вимірювально-перетворювального тракту.\nУ курсовій роботі розроблено комп’ютеризовану вимірювальну систему вимірювання залежності кутової швидкості від часу валу електромеханічних перетворювачів енергії.\nПід час її виконання розроблено конструкцію первинного тахометричного перетворювача з низькочастотним вихідним сигналом. Розроблено пристрій введення вимірювальної інформації до оперативного запам’ятовуючого пристрою комп’ютера, який включає в себе аналого-цифровий перетворювач, порт уведення-виведення.\nРозроблено алгоритм роботи комп’ютеризованої вимірювальної системи вимірювання залежності кутової швидкості від часу\nРозроблений пристрій та первинний тахометричний перетворювач мають широки межі застосування. Тахометричний перетворювач має безперервний аналоговий вихідний сигнал, прямо пропорційний куту повороту, що дозволяє шляхом диференціювання (аналогового чи цифрового) отримувати вимірювальну інформацію про кутову швидкість.