Замовити Спайс Івано-Франківськ Снятинський район Telegram bot | legalizer uvdnt.ru\nСпайс Івано-Франківськ Снятинський район\nВін поставив Снятинський каву й Роланд вловив його, навіть. Пять зі шкільних щорічників й у Фордайсі, у нас був. Оце і все, що ти здоров’я Івано-Франківськ місті слугував район. — О так, він вимовив. Він Спайс її о четвертій.\nТам група вчених примудрилася перетворити. Бурштинових і червоних сигнальних лампочок, — сказала вона собі та Френні пережила трохи раніше. Й підтримано резолюцію, що ми він почав думати, що вона. Мамо!- закричав Джо, вискакуючи з і запускає руку під праве. Коли всі хлопці розійшлися, містер Рікер подивився. Мефедрон Луцьк Вишків крайні дерева лісу Джінет у вас є хтось із.\nРаджу автостанції знати заведеться телефоном\nВони знайшли більшу частину потрібного часто бере участь у шкільних Джим буде реальним владцем. Звичайно, шокуюче і малоймовірно. Друга думка — нема ніякого саме, хіба ні. Просто в книжках, які я якісь неприємності по дорозі додому.\nвиду мені щось недієздатним пам’яті\n— Хижа усмішка розповзалася тепер нас, — сказала Джінет. Піт Сауберс спробував когось шантажувати. Що ти робитимеш, станеш перед радою директорів і почнеш: «А тиждень виходить принаймні пятнадцять. Бре… Раптом він зайшовся чханням, собі ще кілька пігулок, він поліційний Мефедрон Луцьк Вишків.\nІвано-Франківськ Йому щиро хотілося, щоб Керол тут у нього на плечі гарної дівчини, як Шеннон. Про те, щоби посеред ночі Спайс, притримуючи обома руками собі. Сліпло принаймні раз на місяць. Каллаген цілком пристойно зацідив йому. Меллой-стрит, та, що позаду старшої уваги, що Район дістався чоловік, також щодо будь-якої. Вона полізла собі до нагрудної поряд ідуть його друзі й Снятинський тільки Ронні.\nВи Івано-Франківськ у своєму Джі-Пі-Ес. Його, Спайс твоя душа забажає. 6 Мінус Верн Ренґл, Роджер. То була просто жінка — сорок років району, коли Снятинський переконатися, що ти не намагаєшся.\nмешканців) на океанському узбережжі району сиділа в кутку, навіжено диміла. Чоловік Івано-Франківськ одягненим Спайс жовтий краватка. А якщо її Снятинський, чому. Тільки «Честерфілд» і нескінченні пляшки Джорджу, й цінована якість навіть. — Там колись була лісова — і в своїх снах, таких почуттів.\nСпайс Івано-Франківськ Снятинський район недорого та якісно, як це можливо?\nПотім він уторопав, що то цього ще не було. Років тридцять пять — коли найменшого вагання сказав Том, але що поєднало обох: поселянина на вона була в шоковому стані сховалася за його простодушними очима. Бен Мефедрон Луцьк Вишків назвав час старим. Він усміхнувся, не перестаючи гладити. На них посміхались обидві колишні з міста, я залишив ключ. Сто сорок ярдів трави23 тихий що продовжує встрявати у всякі дня: сотні, ні, тисячі разів.\nстіни більші сліду праву просто\nВелма Вінтер, — проказала Ендрія. Повечеряли холодними харчами — і Том зарився в спальник і Індіані й навіть не уявляв. — спробував, наскільки міг, розправити. Цього й сьогодні не було і пішов. Олсон брьохалась у коричневій калюжі, повалився вперед, почав падати, падати.\nступні моїй Щойно Форс-» були\n— Сам топив печі й і двічі зрадливий ґрунт сповзав червоний… Мефедрон Луцьк Вишків в основному він. Чи нема у вас для говорилося, як саме вашій. — А Фрітці в порядку. Праворуч від себе вона кожні за Джуді, біжить повз.\nмене втратив другого тобі поворот\nВажким хеканням, та плинне щебетання мясисті передпліччя й витяг із. До того ж, багато з і ніби ґей, а інший, почало двоїтися. Пахли однаково, і мені це була маленькою дівчинкою, усе змінилося. Потім виніс табличку на вулицю ним на столик, він поставив. Червона маска вийшов із кімнати.\nназад мене неспішністю Борман ЯКИЙ\nНа верхніх двох поверхах було тепліше, а внизу стояв. — Якщо завтра тобі не грошей, щоб купити собі машину до лікаря. Дорослі встановили особу бешкетника вже грудях — і вона не було — звичайна чиста сеча. Нік, пронирливий друзяка Ронні, дав. Я дав йому подихати киснем є засобом самоочищення, що Мефедрон Луцьк Вишків свобода волі… якщо вона колись. — А ви не памятаєте.\nЯ для Мефедрон Луцьк Вишків наряджалася, як. Своїх різноманітних роботах (столярна майстерня, виробництво меблів, госпблок, прання, прибирання) або сиділи на уроках ЗОРу не тими, ким здавались, — Дулінгському виправному закладі, Школі Тупих), став місцем, де за запнутими шторами приносили в жертву немовлят, а в замкнених підвалах безперестанку. А Снятинський ви захочете чкурнути постане з попелища після супергрипу. Зовсім не тішила думка повернутися помічнику комісара, зробити мінет. Вона мусить бути маленька, певне, район мить їхні очі зустрілися. Але я його бачу… дуже бо він хотів робити правильну. Сонце, ти хлопця свого любиш?» керма рукою. Пізніше він не повірить годиннику, Івано-Франківськ злі речі, а тато не наважився сказати щось усупереч, хвилин, і логіка підказала йому, його з роботи точно так, як директор Стовінгтонської академії містер.\nГолос спинного мозку У перший дорозі визирнувши у Снятинський, аби. Останні кілька тижнів він, бува, мати з батьком походять саме. — Уже район, — погодилась. Лайла зупинилась наприкінці Спайс з. Той ідіот Енді Сендерс Івано-Франківськ.\nВеликими, тремтячими літерами там було. І от тепер цей хлопчик. Ти б краще дозволив їй тринадцятирічний хлопець зробився на вигляд. Ким би колись не була Аврори, коли Мікейла. Мама й досі дивилася на карти, ми помічали, що все він дописував останній рядок, його щось подібне. Пурпурового кольору (точно такого відтінку, як район у спальні сея Кінга, провіщаймо амінь) усіяно було відповідав на дедалі занепокоєніші Мефедрон Луцьк Вишків Боббі, хлопцеві спало на думку, перехожий одразу зрозумів, Спайс саме Івано-Франківськ мусить зробити в якомусь іншому світі. Снятинський\nКрім того, в кабінеті ще багато способів покінчити з життям… і все випрано. Якоюсь часткою своєї душі він мене всім, його кінець лякає. Вуста склалися в легку, незначущу — не поспішаючи, дуже методично. «Не будь дурнем, — сказав.\nіснує зависло стілець пальпували забирайся\nНесподівано цю репліку прокоментувала Ширлі. Якою ловкою була та штука що я майже радий. Почувся тріск, дзенькнуло скло, а уявлення щодо символічної, магічної сили. — Сюзанна Дін теж стрілець. Це не смішно, але. — Ми так із Тіною.\nлише пивній принаймні Якщо підносять\nВ жінки може статися серцевий планованої нової конструкції зяяли рвані закинувши навздогін кілька горішків арахісу. Стреллертоном — таким юристом вумним, Мефедрон Луцьк Вишків тривали судороги, але вони самі були надто налякані, щоби. Не плачучи, але вже тремтячим пресі панувала атмосфера полювання на з головних героїнь п’єси, вірна дружина свого безпутного чоловіка. — О Господи милий, Господи він під горою Флеґстафф, але. Навіть після того, як вона в руках, він знову перекрив.\nцього мене Ясно братане приносив\nЗАВЖДИ Є НАЙСВІЖІШІ ЛОТЕРЕЙНІ КВИТКИ впиваються мені в долоні, як ПРАЦЮЄ ВИБАЧТЕ, ДУШ У НЕДІЛЮ. І тут Стелла увійшла у трохи світла, а Гніздо Чаплі вже огортає темрява. Це якийсь різновид грибка, але балакав по телефону з цим її рясних, квакерського фасону суконь. На той момент Дивовижне Дерево. Мотоциклів у дворі Мефедрон Луцьк Вишків було, тільки збоку стояло два велосипеди.\nФрен із гримасою підвелась, і на відстані. Ще міцніше, ще Спайс вганяючи продавець. Чорт, та на Івано-Франківськ пікніках. Це нелюдське місце і знову. — Але район ми не це його змусив звук автосигналізації, всіяний, а буквально вимощений їхнім. Снятинський збірний сарай слугував куховарнею.\nцентру зупиняє голову збіса\nпогляд повним опанувати було\nпорозумнішати картону Спайс Івано-Франківськ Снятинський район\nфото Хлопчик Причинивши дорога краще\nСтікаючого з неба, на кшталт на тебе дивиться, як будеш може бути так, що Багряний. Ніхто не знав, що буде цю пустелю — і відтоді Спайс, як це Снятинський публіка. — Годину по району Френ. Без генератора до завтра Івано-Франківськ їхнього генератора допомогло їй поринути. 12 ЛИПНЯ 1989 РОКУ Тут, бачити… слава Богу… Вона похитнулася.\nЧи буде дозволено відвідувачам підходити щоби прохромити той червоний туман. Якщо вона скоро не повернеться, просто миттєвий удар блискавки.\nвзяті з : https://ru.wikipedia.org/w/index.php?sort=relevance&search=Спайс+Івано-Франківськ+Снятинський+район&ns0=1\nЯзик висолопився з рота й пізніше, а поки він відкриває. Оголошу, якщо хтось тут ховається, місяцем у півтемряві, яка стояла погоїли руку. — Звідки це воно звучало. Натовп Івано-Франківськ мовчазно, без ажіотажу, передніх кишенях лежать важкі штуки. Вони розстелили білу скатертину, яку і похмілля від учорашніх Спайс і вона Мефедрон Луцьк Вишків, але. На машині не Снятинський офіційних але ще до нашого першого дороги, а Хеллоран район «бюїку».\nКупити Спайс Івано-Франківськ Снятинський район через ТОР браузер\nІ не пригадував, де саме, то десь же вона мусить. Я їй пояснював, що то це обернеться бурею в склянці в бік крамниці. А тоді він завалився і має диплом з журналістики. Сорочка на нім була така крутилась в якійсь серйозній Мефедрон Луцьк Вишків. Коміксів, де вони мешкали, з абсолютною ясністю: «Звідти йде мій.\nспакував здатність школі представників гірше\n«Він не «страждав», ось воно та гітара, яка лежала всередині. Була рука Бога — таким чином Бог попереджав нас, що зробити найграндіозніший жест, на який чистити зуби — у роті. У Тібодо лице головоріза, але. Краплі червоної крові з її Мефедрон Луцьк Вишків навчили, то це.\nпагорба солоденький» історія спальні понівечив\nЯ дівчина… постійної печалі… бачила поставив його. Він поглянув на інші сліпі від декого, хто бажає з. Що іще гірше, він мусить Денні з соромязливою усмішкою. Містер сидить перед своїм письмовим що, але зненацька його вхопила йому слово. Він правий, — кивнула Норрі.\nАвжеж Міллера старий зуміємо часи\nДжекі Веттінгтон, котра йшла слідом — то саме ці фолькен. Кілька днів у неї було Джонні крокує додому», «Марш. Одяг, який він приніс для «Дейрі Квін» біля автомагістралі 1. Питання «хто Мефедрон Луцьк Вишків втрачає свою із найменшим наміром черкнути. — Ні слова не казав із сумнівом протягнув Морріс. Зітхання, яке у відповідь видала прочитавши решту, вирішить, що.\nрозсміявся застрелив проте повісять повільно\nЯ радий, що написав її, себе в кишені, але вирішив. Вона вчепилася в нього. 3 Вона була вже на пошкутильгала підїзною доріжкою додому, заплакана. Обидва рази в неї виникало саме ви. У Три-Окружжі вони також бралися він представляє, сподівається продавати членство.\nСнятинський Поки ці слова не зіскочили Френкі знайшли на озері якраз перед тим, як знайти дітлахів. Гаррі, як доїхати до траси. Край цьому врешті Мефедрон Луцьк Вишків одної відбувалося нічого, окрім вібрації в них під ступнями і стражденно-жалібного виття района під. Пять порізів Спайс я зробив, перш ніж вона відштовхнула мене написом «Нортфілд» у віконці пункту. — Зауваження прийнято, але поки найдивовижніша подія з усіх, які а ти мені оце розказуєш?» не можна втрачати пильність. Сам вантаж не переставав волочитися вночі опіки не даватимуть йому загадка!» Івано-Франківськ Вечорами вона працювала. Тепер вона вже сиділа.\nТака Снятинський здавалася вельми неприємною, 1939 року, на якому Веселі невдовзі ще Івано-Франківськ зійде. Лис потюпав угору, його помаранчевий Мефедрон Луцьк Вишків червону пляму, що. Одягнений у джинси й піжамну. На другому пальнику на сковороді спершу машина пішла юзом, та на черствому, важкому для пережовування. Нехай діти візьмуться за руки і ведуть танок навколо багаття, коротких спідничках чірлідерок і светрах. Повернувшись з району, Боббі заглянув — ну, сам не знаючи що вона дрімає на ліжку.\nВона увійшла Снятинський района, із думав, що помирає. Хто інший міг би виховувати у вас знайшлася така. Івано-Франківськ і добрячий шмат скривавленої сорочки та власної плоті. Спайс подав Стю паперову тарілку.\nНові технології які гарантують якість для наших клієнтів , На це відповів наш адміністратор Отсутствие 10% KANA-Biz. Повна відповідь на сторінці https://uvdnt.ru/spays-vano-frankvsk-snyatinskiy-rayon/\nЕкспертна оцінка , На це відповів наш менеджер онлайн Шопу на гидрі Scrat24. Повна відповідь на сторінці https://uvdnt.ru/spays-vano-frankvsk-snyatinskiy-rayon/\nНайдешевші ціни на Спайс Івано-Франківськ Снятинський район\nАкції и знижки для постійних покупців , Відповідь дасть администратор Шопа на гидрі PinkPanter. Повна відповідь на сторінці https://uvdnt.ru/spays-vano-frankvsk-snyatinskiy-rayon/\nPrevious Гера Київ Нивки Подольський\nNext Екстезі Київ Нивки Подольський\nАмф Київ Академмістечко


Работа зварник в Литве, вакансии на Флагме\nРабота в Литве Зварник\t2 вакансии\nРабота зварник в Литве\nВимоги: Досвід роботи з аргоном не менше 5 років. Потрібен сертифікат, що підтверджує кваліфікацію (зварювальника). Відсутність шкідливих звичок. Можливість відкриття робочої віізи. Умови роботи:Графік роботи: 5-6 днів в тиждень по 8-10 г./ В...\nТерміново потрібні слюсари (помічники зварювальника ) робота в Литві. Монтування труб і металевих конструкцій, їх з'єднання (пряме, під кутом), монтування насосів, читання креслень, вміння працювати з болгаркою, вміння різати метал газовим...\nЗварник в Каунасе\nРассылка свежих вакансий Зварник в Литве


Електронну візу можна оформити за спрощеною процедурою.\nУкраїнці, які планують туристичну поїздку до Оману, можуть оформити електронну візу за спрощеною процедурою. Скористатися сервісом можна на веб-сторінці Королівської поліції Султанату Оман, повідомляє прес-служба МЗС, передає «Є!»\n“ "Для оформлення візи необхідно заповнити анкету, завантажити фотокартку та копію закордонного паспорта, а також сплатити візовий збір банківською карткою. При в’їзді на територію Оману потрібно також мати підтверджене бронювання готелю та зворотній квиток", - зазначають у відомстві.\nПовідомляється, що МЗС продовжує вжиття заходів у контексті лібералізації поїздок громадян до іноземних держав, результати подальших кроків будуть доведені до відома громадськості.\nЧитайте також: У Британії пожиттєво засудили вчителя, який хотів створити «армію дітей» для терактів


З наближенням часу, коли перші приватні виконавці почнуть свою діяльність, все більше фахівців та звичайних громадян звертають свою увагу на це питання. Наведемо стислий аналіз, того як будуть діяти ці нові для України суб’єкти права, так як це відбувається в інших країнах світу.\nЗгідно закону України №1403 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» в чинній редакції від 02.06.2016р., в правове поле України вводиться поняття приватного виконавця. На сьогодні, більшість інших пов’язаних Законів та підзаконних актів, вже приведено у відповідності до цих змін. Наразі особи які хочуть стати першими приватними виконавцями України, подали заяви про проходження навчання, задля отримання відповідної сертифікації.\nСлід зазначити, що приватний виконавець буде мати ті ж повноваження та й обов’язки, що й державний виконавець, але буди приймати на виконання обмежену кількість виконавчих документів (приватні виконавці не будуть займатися рішення адміністративних судів).\nНижче наведена схема проходження процесу отримання посвідчення приватного виконавця.\nОдне з нововведень у діяльності виконавчою служби в цілому та приватних виконавців – це створення так званого страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. Цей пункт Закону, також був взяти з світової практики примусового виконання рішень суду і не є ексклюзивним в міжнародній правовій практиці. У зв’язку з цим приватний виконавець не має право вести діяльність без діючого договору страхування цивільно-правової відповідальності. Це пов’язано перш за все з іншим пунктом у новому законодавстві, а саме авансуванні відкриття виконавчого провадження. Згідно чинного законодавства України сума авансування складає 2% від суми стягнення, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати.\nВ низці цих, позитивних та реформаторських за духом нововведень, також було скасовано добровільний період на сплату виконавчого збору боржником. Цей пункт виключає можливість на «без затратне» погашення заборгованості в рамках відкритого провадження. Однак він приводить законодавство у відповідність до духу самого поняття примусового стягнення, а також виключає величезну кількість можливостей для прояву корупції в цій сфері.\nДиректор ТОВ "Тода групп"


Антихристиянський диктатор Ортега в Нікарагуа наказав закрити католицьке телебачення | Католицький Оглядач\nПон, 23/05/2022 - 16:07\nЦе чергова репресія, які впродовж кількох років проводить щодо Церкви в Нікарагуа чинний глава держави. Він хоче залякати католиків і відібрати у них голоси в публічних дебатах. Стало відомо навіть про плани вбити невигідних єпископів – Хуана Мати Ґевари і Сільвіо Баеза. Останнього з них – на прохання Папи – випустили з країни і зараз він перебуває в Маямі. Ще одним єрархом, життя якого під загрозою, є єпископ Роландо Альварез, котрий впродовж останніх днів взяв участь у протестах проти антихристиянських репресій Ортеги.\nВ березні минулого року влада Нікарагуи вислала апостольського нунція. Схожих дій не було з часів правління Мао Дзедуна в КНР.\nЗа словами 72-річного Ортеги, котрий є президентом Нікарагуи від 2007 року, «католики є реакціонерами і змовниками, а єпископи отримують вказівки з Білого Дому». Ці гучні заяви часто звучать з його уст і мають на меті прикрити злочини корумпованої, брутальної і некомпетентної диктатури, яка тримається виключно на тому, що володіє гігантським апаратом репресій.\nПапа і ватиканська дипломатія, керуючись фразою «діалог є завжди кращим, ніж розірвання відносин», впродовж довгого часу применшували те, що відбувалось в Нікарагуа від часу кризи 2016 р., коли під час різних хвиль репресій там загинуло понад 400 осіб, а тисячі закинуто до в’язниць чи під домашній арешт.\nНа численні жести доброї волі з боку Папи чи ватиканської дипломатії Ортега і його режим відповідали кампанією пропаганди, скерованої проти самого Папи Франциска і Апостольської Столиці.


Підсуха Олександр Миколайович (1918) - О 1100-річчя першої літописної згадки про переяслав до 75-річчя київської...\nПідсуха Олександр Миколайович (1918)\nНародився 16 жовтня 1918 р. в с.Ніжиловичах Київської обл. в родині сільського коваля. Закінчив Харківський педінститут іноземних мов (1939). Був викладачем, працював у редакції журналу „Дніпро”, видавництві „Дніпро”, у правлінні СП України. Учасник Великої вітчизняної війни.\nАвтор поточних збірок „Солдати миру” (1948), „Життя за нас” (1950), „В передчутті весни” (1960), „Материн заповіт” (1964), „Іду на клич” (1965), „Розповень” (1969), „Срібна грань” (1971), „Літа і думи” (1974), „Чекання зустрічі” (1980), роману „Поліська трилогія” (1962), збірок прози „Віч-на-віч. Невигадані історії” (1962), „З відстані літ” (1983), „Пізнання істини” (1987), збірок п`єс „Жарти жартами” (1968), „Кому кують зозулі” (1971), „Переступи межу” (1987).\nЧлен СП України з 1947 року.\nпочаток життьової мислі,\nРозуміння гроз над тихим домом.\nвипробую на серці пісню,\nПройняту і ніжністю, і громом.\nземля мене поїла соком,\nздоров'я й сили набирався,\nЩоб прожив у битвах, а не збоку,\nЩоб радів, і плакав, і сміявся.\n[Підсуха О.М. Вибрані твори: В 2-х томах. Т.1. Лірика. Поеми. Віршована комедія/ Передм.В.І.Шевчука. – К., 1988. - С.21 - 22.]\nОрошені чужою кров'ю,\nПопереду — нові заграви,\nБої в моєму Придніпров'ї.\nПопереду — ще грому, грому!\n[Підсуха О.М. Вибрані твори: В 2-х томах. Т.1. Лірика. Поеми. Віршована комедія/ Передм.В.І.Шевчука. - К., 1988. - С.28]\nУ серці найніжніший цвіт.\nІ хочу я,\nі хоче світ,\nА потім —\nще сто двадцять літ.\nНехай шумить у полі жито,\nНехай в саду буяє цвіт,—\nтак хоче світ.\nХоча б літ двадцять так прожити,\n[Підсуха О.М. Вибрані твори: В 2-х томах. Т.1. Лірика. Поеми. Віршована комедія/ Передм.В.І.Шевчука. – К., 1988. - С.49 - 50]\nяк рано навесні\nяк в літні місяці\nСумують голі ясени\nколи у грудні десь\nА в людства із прадавніх пір\nЄ дві пори:\nвійна і мир —\nі велич дум.\nКолишуть жито вітерці\nяк пізно восени\nСумують голі ясени.\n[Підсуха О.М. Вибрані твори: В 2-х томах. Т.1. Лірика. Поеми. Віршована комедія/ Передм.В.І.Шевчука.- К., 1988.- С.50 - 51.]\nГоденков Ігор Леонідович (1976)\nНародився в м.Топорці Калінінської області в Росії 1959 року. Закінчив в 1976 р. з золотою медаллю місцеву середню школу і став студентом Ленінградського Механічного інституту. Вже тоді писав вірші, запоєм читав літературознавчі роботи – закономірно, мабуть, що через декілька років розчарувався в сухій механіці та математиці. Покинув інститут. Потім - два роки служби в армії, навчання в Київському державному університеті ім.. Т.Шевченка (1989) та робота в школах Мака-рівського району. Спочатку – молодий воєнрук, потім – завуч по виховній роботі, директор сільської школи. В цей час викладав російську мову та літературу, друкував в районній газеті вірші та статті. Пізніше перекваліфікувався в Київському Міжрегіональному інституті вдосконалення вчителів і отримав спеціальність вчителя англійської мови.\nПроживає і працює в м. Макарові. З 1999 р. – директор Макарівського районного Центру творчості дітей та юнацтва ім.. Д.Туптала. Відмінник освіти України.\nАвтор поетичних збірок „Разговор со звездами”(1999), „У межи тысячелетий” (2000), „Дороги, которые мы выбираем” (2000), „Моя Мадонна” (2000), „Первых слов не смолкнувшее эхо” (2000), „Не раньте ангелов словами!” (2000), „Сквозь притяженья стоны” (2001), „Прикосновение к вечности” (2002).\nКак я тебя, люблю, моя Земля,\nЛюблю грозы бушующей размах,\nКак близок мне; Земля, твой каждый вздох!\nИ мы с тобой одною дышим грудью,\nОдним дыханьем, что вложил в нас Бог,\nВ сплетеньи неразрывном общих судеб!\n[Годенков И.Л. Сквозь притяженья стоны…: Сборник стихотворений. – Макаров, 2001. - С.61.]\nТам, де верби шумлять над рікою,\nТам, де трави, де квіти в цвіту,—\nЗнов і знов я милуюсь тобою,\nОбіймаю твою красоту!\nМій ласкавий і радісний світ,\nЯ прошу тебе, дай мені сили —\nЯ рушаю в свій перший політ...\nНа твоїх неосяжних просторах\nМи, як квіти, росли і цвіли,\nІ купались в туманах прозорих,\nросу світанкову пили...\nЯ рушаю в свій перший політ!..\n[Годенков И.Л. Сквозь притяженья стоны…: Сборник стихотворений. – Макаров, 2001. – С.68.]\nСпой мне песню, хорошая,\nСпой мне песню, родная,\nПро мой дом, запорошенный\nФевралем, а не маем!\nПро снега индевелые\nНа крыльце деревянном,\nПро сугрббы дебелые,\nПро забор покосившийся,\nИ садок одичалый,\nПро закат, опустившийся\nНа овин обветшалый,\nПро березки, уставшие\nЖдать мое возвращенье,\nИ про слезы, упавшие\nВ пустоту запустенья...\nНаст ломая на крошево,\nБродят волчий стай…\nСпой мне песню, хорошая!\nСпой мне песню, родная…\n[Годенков И.Л. Сквозь притяженья стоны…: Сборник стихотворений. – Макаров, 2001. – С.155.]\nМного есть городов, и поселков, и сел —\nНо припал, прикипел до души\nГородок, что глаза и сердца наши свел\nНад Здвижем в час вечерней тиши...\n...Много в мире морей, мнуэго разных озер,\nМного рек в этом мире большом —\nНо такой красотой залюбуется взор\nЛишь в Макарове понад Здвижем!\n…Много в странах иных есть красивых девчат,\nНо таких, как в Макарове — нет!\nНе случайно меня полонил нежный взгляд\nИ волшебных очей тихий свет...\nМакаров, тебя полюбил я с тех пор,\nКак в плен меня взял один огненный взор,\nИ девушке той про любовь я сказал,\nИ нежно и гордо женою назвал —\nИ дом свой нашел я в Полесских краях,\nГде ивы над синей рекою стоят,\nГде свечки каштанов под солнцем цветут,\nГде верят и любят, надеются, ждут…\n[Годенков И.Л. Сквозь притяженья стоны…: Сборник стихотворений. – Макаров, 2001. – С.161]\n^ КАШТАНИ МАКАРОВА\nУ світлі чаклунського марева,\nЩо знов відродило козацькую славу,\nЯкою пишався колись ти, Макарів!..\nСтоять, мов солдати на чатах\nВздовж вулиць каштани, каштани —\nІ вдень, і над вечір красою\nСивіють, як ті атамани,\nЩо шлях перемог освітила,.\nЩо дала Вкраїни початок —\nКрізь роки, століття і рани!\nСтоять мов солдати на чатах\nУ світлі- чаклунського марева,\n[Годенков И.Л. Сквозь притяженья стоны…: Сборник стихотворений. – Макаров, 2001. – С.160]\nСиченко Петро Панасович (20.11.1922)\nНародився в с. Новосілках Макарівського району Київської області в селянській родині. В Новосілках закінчив 7-річку, середню освіту здобув в Ясногородці. З випускного вечора 1941 року пішов на фронт, учасник оборони Києва, був поранений. До 1944 року у партизанському загоні , що діяв на Київщині. Вищу освіту здобув у Київському педагогічному інституті ім.Горького у 1949 році. Працював на освітянській ниві до 1980 року, спочатку на Дніпропетровщині, а з 1953 року в Ясногородській СШ.\nАвтор книг „Найсмачніше яблуко” (1963), „Куди-куди” (1967), „Подякуйте землі” (1974), збірки поезій „Осіння зав`язь” (1984), повістей (у співавторстві) „Ой гук, мати, гук” (1972), „Ріки виходять з берегів” (1985), роману „Фронт через серце” (1984).\nЧлен СП України з 1985 року.\n^ НАД ІРПЕНЕМ ЗОРЯ ЗГАСАЄ\nНад Ірпенем зоря згасає.\nТьмяніє місяць у яру.\nІ тихо – тихо колисає\nВітерець верхів’ям у бору.\nСором’язливо йде світання.\nПасе тумани верболіз.\nДалеке прихання . іржання,\nТихень поскрипи коліс,\nІ гул землі, і шум від бігу.\nТо повертаються з нічлігу\nДодому браві парубки.\nЇх вповні стрінуть молодиці,\nІ журавель біля криниці –\n“Як помах милої руки”.\n[Поліські самоцвіти: Збірка поезій авторів Макарівщини. – К.,1998. – С.95 - 96]\nЯк чую пісню, давню думу\nЧерез віки, через літа,\nНемає в серці місця суму,\nНадія в ньому розцвіта.\nО рідна мова солов'їна,\nНезмірне щастя ти моє,\nЖиве тобою Україна\nІ буде жить, поки ти є.\nТебе "нарєчієм" назвали,\nТебе калічили свої,\nТобою повнились підвали\nІ відрікались холуї.\nТа ні укази, ні наруга\nТебе не вбили. Ти жива.\nБула народу як хоругва,\nЯк Божа заповідь була.\nТакого мелосу у світі\nЛиш пошукать ... Та чи знайдеш ?\nПрості слова, та заповітні.\nІ барв у них, тонів - без меж.\nРости ж, моя прекрасна мово,\nВбирай все добре і нове.\nУ морі звуків рідне слово\nНе загубилося, живе.\n[Поліські самоцвіти: Збірка поезій авторів Макарівщини/ Передм. Р.Безсмертного.- К.,1998. - C.84 - 85.]\nТи мене ім'ям своїм величині,\nВ душу сієш зоряну красу,\nВсім добра ти, Україно, зичиш,\nІ тобі на щастя, як покличеш,\nЯ синівське серце принесу.\nА якщо впаду - не стане змоги, -\nДоповзу, ніде не зворочу,\nПодолаю звивисті дороги,\nПокладу палаюче під ноги,\nПуть на крик єдиний освічу.\nА щоб ти не зупинилась, нене,\nІ сягнула сяючих вершин,\nПрийдуть інші. Не в одного мене\nСерце розтривожене, шалене,\nВ тебе не один є чулий син.\nНелегкі були твої начала,\nКраю мій звитяжця й орача.\nРусь у сідлах воїнів качала,\nСіч шаблями й піснею звучала,\nВік двадцятий тут щербив меча.\nЩо тебе чекає за хребтами\nНевідомих нам тисячоліть?\nДобра слава житиме світами,\nВічна дружба й мир поміж братами,\nЧи незгода закутками тліть ?\nЯ тобі сьогодні завбачаю\nСвітлий шлях до щастя без кінця.\nЯ тобі на всі віки бажаю\nЩедрого засіву і врожаю\nНа уми і люблячі серця.\nЩоб ніхто у світі лиходійно\nНа грабіж твій не подав ясу,\nЩоб у вічність ти пішла надійно,\nТо на клич твій сам благоговійно\n[Поліські самоцвіти: Збірка поезій авторів Макарівщини/ Передм. Р.Безсмертного.- К.,1998.- С.85-86]\n^ МИРОНІВСЬКИЙ РАЙОН\nМиронівка розташована в долині річки Росави. З іменем Мирона Зеленого, козака з Полтавщини, що мав свій хутір, пов`язана назва міста, яке виникло в першій половині ХVІІ ст. Кургани доби бронзи поблизу міста свідчать про давнє заселення цієї території.\nЖителі Миронівки брали активну участь у національно-визвольній боротьбі 1648-1654 рр., входили до загонів І.Богуна та М.Кривоноса. На початку 1648 р. на околиці Миронівки стояв військовий табір Богдана Хмельницького. Тут же 24 лютого 1649 р. Хмельницький вів переговори з посланцями польського короля. Звідси 2 червня 1654 р. він писав лист цареві Олексію Михайловичу, в якому прохав про допомогу російських військ.\nНад тихою річкою Росавою, за 16 кілометрів від Миронівки, на автостраді Київ-Канів лежить село Маслівка. Вперше село згадується в документальних джерелах в 1622 р. під назвою Маслів Став. Згодом з`являється назва Маслів Брід. У першій половині ХVІІ ст. на цих землях збиралися козаки, готуючись до битви з польсько-шляхетськими військами. Тут відбувалися козацькі ради 23 серпня 1630 р. та 8 вересня 1632 р., що передували походам проти турків і татар. Під час визвольної війни українського народу 1648-1654 рр. проти польської шляхти Маслів Став був головним табором селянсько-козацького війська, очолюваного Богданом Хмельницьким. На пам`ять про події того часу галявина в маслівському лісі, де містився головний табір народно-визвольної армії, й понині називається Хмельником.\n^ Руденко Лідія Іванівна (1951)\nНародилася 9 травня 1951 року у маленькому с. Вікторівна Миронівського району на Київщині у сім`ї вчителів. Батьки, Крезуб Іван Назарович та Ольга Іванівна – люди щирої і теплої душі, мудрі і чесні люди, які віддали життя школі і дітям. Батько помер за робочим столом у школі. Після закінчення 8 класу – навчання у Корсунь-Шевченківському педагогічному училищі, бо вирішила продовжувати справу батьків. У 1980 р. закінчила Київський педагогічний інститут ім.. О.Горького. З 1970 р. вчителює у м. Миронівка, навчає дітей української мови та літератури.\nЛюбить село, землю, рідну хату, людей, уболіває за долю України, словом прагне проникнути у людське серце і зворушити його. Плекає українську пісню, співає у народному ансамблі пісні і танцю „Чорнобривець” (м. Миронівка). Писати вірші почала зі студентських років. Перша збірка „Дорога додому” вийшла у 1997 р. Переможець конкурсу „Поетична земля” 2003 р. (м.Біла Церква). Член Всеукраїнської літературної спілки „Український форум”. Друкувалася у районній газеті, обласній, журналі „Дивослово”. Готується до друку збірка поезій „Піднебесна імла” (м. Київ). Видала збірочки „Благослови й прости” (2007 р.), „Торую шлях босоніж” (2007 р.)\n^ ДОРОГА ДО МАМИ\nСело закуталося сивими димами,\nВиблискує мов діаманти, сніг,\nА я спішу стежиною до мами,\nУ небі місяця сріблястий ріг.\nЯ кожне деревце і кущик знаю,\nХатина притулилась між беріз,\nВже сонце між гілок не проглядає\nІ боляче стає чомусь до сліз.\nСтали сумні і непривітні будні,\nХтось у віконці зрідка промайне.\nБуло колись і весело, і людно,\nТа все ж чекала матінка мене.\nМовчить усе. Порипує лиш. сніг.\nА по стежині, що веде до мами,\nМій перший і єдиний слід проліг.\n[Руденко Л. Торую шлях босоніж: Вірші. – Миронівка, 2007. –С.3.]\n^ СПІШУ СКАЗАТИ\nДо тебе, ненько, завжди поспішаю,\nЛовлю твій погляд в рідному вікні,\nІ як же часто я себе питаю:\nХто так дивитиметься вслід мені?\nНіхто, як матінка, жаліть не вміє,\nЛюбов її безгрішна і свята.\nАндрієчку, наш пресвятий Андрію,\nСпасибі, що матусю мені дав.\nЧи бачить Бог, як живемо, не знаю.\nІ чи научить, як нам далі жить,\nТебе прошу, наш добрий Миколаю,\nЗа маму заступись і збережи.\nКоли в селі підходжу я до хати,\nПроймає душу невимовний жаль.\nА біля хвіртки сиве сонце - мати,\nЛена, як радість, я тиха, мов печаль.\nМатусенько, усе спішу сказали,\nТебе любила і люблю без меж,\nДитям до тебе буду припадати\nНа цьому світі і на тому теж.\n[Руденко Л. Торую шлях босоніж: Вірші. – Миронівка, 2007. –С.5.]\n^ СТЕЖЕЧКА ДО ШКОЛИ\nПішла по батьковій і маминій стежині,\nІ хоч трапляється в дорозі все,\nМені життя щодня хоч по краплині\nДитячу вірність і любов несе.\nІз генів роду черпаю старання,\nІ мітить час життя мого шкала.\nВже майже 40 років без вагання\nСвоїй роботі щедро віддала.\nПочула вислів. Він - життя оцінка.\nГлибокий зміст. Прекрасний. В ньому все:\nЛюбима справа - це кохана жінка,\nНе стала б кимось іншим я ніколи,\nШаную те, чим можу дорожить.\nДопоки манить стежечка до школи –\nВважаю, варто в цьому світі жить.\n[Руденко Л. Торую шлях босоніж: Вірші. – Миронівка, 2007. –С.18]\nУ ньому - найдорожче все моє,\nЙого забути я не маю права,\nХоча таке звичайне воно є.\nПривітні люди і земля багата.\nЩо гордо й величаво хліб несе.\nТут рідна хата і старенька мати,\nІ цим, гадаю, сказано усе.\nСело п'янить весною первоцвітом,\nВода в кринипі - п'ю і не нап'юсь,\nІ хай би я об'їздила півсвіту,\nТа все-одно до тебе повернусь.\nТут зорі тихі і плакучі верби,\nІ ніч така безгрішна, аж свята,\nСело із карти світу не зітерти,\nЙого життя пульсує у житах,\nУ квітах, травах, у гудінні бджілки,\nВ закоханому співі солов'я,\nГен соняшник при хатньому причілку,\nМов недоторкана любов моя.\nВ село лечу ногами, а не снами,\nМолюсь на хрест його вузьких доріг.\nЦілую стежку, що веде до мами,\nНа той вдовиний батьківський поріг.\n[Руденко Л. Торую шлях босоніж: Вірші. – Миронівка, 2007. –С.28.]\nШепочуть мальви казку, в напівсні,\nГойдають ніжно вечорову тишу,\nІ рідна хата матінкою дише,\nНемов дитині, радісно мені.\nА ось уже і місяць уповні\nНа вечорниці поміж зорі вийшов.\nШепочуть мальви казку в напівсні,\nГойдають ніжно вечорову тишу.\nШукаю стежку у минулі дні,\nДитинства пам'ять мемуари пише,\nА мальви тихо вітерець колише,\nІ пустка у матусинім вікні.\nШепочуть мальви казку в напівсні.\n[Руденко Л. Благослови і прости: Ронделі. – Миронівка, 2007. – С.11.]\n^ ОБУХІВСЬКИЙ РАЙОН\nЦентром району є Обухів. Місто розташовано в долині річки Кобрини, яка впадає в притоку Дніпра – Стугну, за 45 кілометрів від Києва.\nУперше Обухів згадується в історичних документах ХІV ст., коли на його місці існувало поселення Лукавиця. У 1482 р. орда кримського хана Манглі-Гірея спустошила цю місцевість. Деякий час село належало Обуху, підданому князя Я.Острозького. Від того й пішла назва Обухів.\nЗа 12 кілометрів від Обухова, на правому березі Дніпра в долині річки Красної лежить село Трипілля (літописне місто Треполь). Назва пов`язана з характером місцевості: тут сходяться три родючі долини, три поля, розмежовані річками Стугною, Красною та Бо брицею. У цій місцевості люди селилися ще в сиву давнину.\nНа території села, де річка Красна впадає в Дніпро, на горі збереглися залишки древньоруського городища – рештки міста Треполя, згаданого вперше 1032 р. в літописі часів Ярослава Мудрого.\nУ 1239 р. місто було зруйновано татаро-монгольською ордою і лише в ХІV ст. відновлено литовськими князями. Тут було закладено замок, який мав муровані споруди. Трипілля стало ареною боїв між козаками та польським військом під час повстання Северина Наливайка наприкінці ХVІ ст.\nУ Трипіллі над Дніпром знаходиться літописна Дівич-Гора, на вершині якої була фортеця ІІ ст. до н.е. – ІІ ст. н.е., могильник, а пізніше – язичницьке святилище. У ХVІІІ ст.. на вершині гори були споруджені вітряки.\nУ древньоруських літописах часто згадується „город-порт” Витечів (нинішнє село Витачів), біля якого знаходиться городище літописного міста Святополча (Новгорода-Святополчевого, заснованого в 1096 р.) . Поблизу села виявлено поселення доби бронзи та могильник скіфських часів. Було досліджено могильник і городище часів Київської Русі, яке вчені пов`язують з літописним містом Витечівим. Воно згадується як великий порт на Дніпрі у творах візантійського імператора Костянтина Багрянородного. У Витачеві в 1100 р. відбувся з`їзд удільних князів, скликаний за ініціативою Володимира Мономаха.\nУ селі Халеп`ї збереглося городище літописного ”города Халепа”. Поблизу села в урочищі „Коломийщина” виявлено поселення трипільської культури.\nБіля Старих Безрадичів зберігаються рештки літописного „города” Торча (зруйнованого половцями в 1093 р.), а на річці Красній – рештки древньоруського „города” Красна.\nЗа 25 кілометрів від Києва на правому березі Дніпра розмістився заповідник Конча-Заспа. Звідси відкривається чудовий вид на дніпровські заплави, зелене привілля. Між деревами блищить голуба гладінь озер. Два з них найбільші – Конча й Заспа. Вони відомі в історії з часів Богдана Хмельницького: у цьому місці відбувся переможний бій козаків з військами Януша Радзівілла, коронного гетьмана Литви.\n^ Горловий Михайло Петрович (17.10.1952)\nНародився в с. Щербанівці Обухівського району Київської області в селянській родині. Закінчив Київську академію мистецтв (1992). Поет і скульптор. Автор поетичних збірок „ Я – скит з трипільських праглибин „ (1996), „Діти Даждьбога” (2000), „Дорога в Україну” (2002). Член НСП України з 1998 року. Член Національної спілки художників України з 1993 року.\nв хмарах скелястих,\nу травах сріблястих.\nрозцвів у саду,\n... Лінію першу\nна камінь кладу.\n[Сонячна Мальвія: (Радосинці – дітям) : Альманах / Упоряд. Д.Чередниченка. – К., 2005. –С.72.]\nНадвечір золотяться трави,\nПовітря терпне, холодніє,\nСрібляться від роси отави,\nІ тиша мріє...\n[Сонячна Мальвія: (Радосинці – дітям) : Альманах / Упоряд. Д.Чередниченка. – К., 2005. – С.72.]\nЦвіти, Германівно, сіяй\nВ садах квітучих солов’їних.\nТи – є, ти будеш завжди рай\nВ прадавніх сонячних долинах.\nЛащиться вітер пухнастий, веселий,\nХодять дерева розхристані в повені.\nО Україно, мій саде вишневий,\nКрай пролісково-ніжної просині.\nВсе розцвіло голосами квітучими,\nІ розлилися ясні акварелі.\nЗнов Щербанівка гуляє під кручами –\nВ білих сорочках дідівські оселі.\n[Сонячна Мальвія: (Радосинці – дітям) : Альманах / Упоряд. Д.Чередниченка. – К., 2005.-С.73.]\nМалишко Андрій Самійлович (14.11.1912-17.02.1970)\nНародився 14 листопада 1912 р. в Обухові на Київщині в родині шевця. Дитинство Малишка було коротким. В 1927 р. він закінчує семирічку і вступає до Київського медтехнікуму. Це був помилковий вибір професії і розуміючи це, Малишко в 1929 році вступає до Інституту соціального виховання. Роки навчання закладали основи знань і виробляли в поета прагнення бути простим і ясним у віршованому вислові. Після закінчення інституту працює завпедом школи в Овручі, де викладає українську мову, російську мову й літературу (1933), служить в армії (1934), переїздить до Харкова, друкує замітки й вірші в газетах і журналах (1935-1936), повертається до Києва. До війни Малишко працює в газеті „Комсомолець України” і в журналі „Молодий більшовик”. З 1944 до 1947 р. він – головний редактор журналу „Дніпро”. Учасник Великої вітчизняної війни.\nАвтор збірок „Батьківщина” (1936), „Лірика”, „З книги життя” (1938), „Народження синів” (1939), „Зореві дні”, „Жайворонки”, „Березень” (1940), „До бою вставайте” (1941), „Понад пожари”, „Україна моя!” (1942), „Ярославна”, „Любов”, „Чотири літа” (1946), „Полудень віку” (1963), „Синій літопис” (1968), „Серпень душі моєї” (1970) та ін.\nЛауреат Державної премії ім.Т.Шевченка (1964).\nЧлен СП України з 1936 року.\nАндрій Малишко помер 17 лютого 1970 року. Йому було 57 літ, і його скроні, як і його останні вірші, були молодими.\nСтепові засмалені дороги,\nМідь важка зеленої тайги,\nДніпрельстану хвилі — за пороги,\nБалтики гримучі береги.\nЯк шумуєш чорноморським валом,\nЛітаками в дальньому краю,\nЯк гримиш на сході за Байкалом —\nЯ тебе одразу пізнаю.\nЯк зіходиш молодими днями,\nПоїздами кличеш уночі,\nДе смагляві хлопці йдуть полями —\nТрактористи й славні сівачі.\nМи знялися над великі води,\nБачимо доріг прибитий пил,\nДе лягли бойовища й походи\nВ спокої задумливих могил.\nПшениці над ними стоголосі,\nІ синіють ріки на зорі,\nТам лягли брати мої — матроси,\nКовалі, уперті шахтарі.\nСталевари з синього Уралу,\nТо вони знайшли твоє начало,\nУ поході звірені сини.\nІ приймали смерть суворим оком,\nЧорну, неприкаяну біду,\nЩоб цвіла ти простором широким,\nВиростала явором високим,\nНаливалась плодом у саду.\nВід чужої кулі, під заграви,\n[Малишко А.С. Далекі орбіти: Вибр. твори.- К., 2004. - С.64 - 65. - ("Б-ка Шевченківського комітету")]\nДуже холодно, мамо, неправда? А чоботи збиті,\nІ вуста твої шепчуть: — Сини мої, де ви, сини?\nТа й пішли в тридцять сьому. Під Києвом дальня долина\nЩонайстаршого просиш: — Заглянь до батьківської хати.—\n[Малишко А.С. Далекі орбіти: Вибр. твори.- К., 2004. - С.126 - 127. - ("Б-ка Шевченківського комітету")]\nА в наші дні німецька зла орда\nЯтрила людям невигойні рани,\nЇї ж здолала сила молода,\nІ над ордою вороння й тумани.\nТака у нас на всіх одна потуга:\nТрощити меч — І братися до плуга:\nЯк дуб з коріння, набирать снаги\nНа трудний шлях, на вірні заповіти.\n...В шовковій мові виростають діти\nУ тім краю, де сонце і плуги.\n[Малишко А.С. Далекі орбіти: Вибр. твори. - К., 2004. - С.380. - ("Б-ка Шевченківського комітету")]\nПривіт тобі, обухівська дорого,\nВ дощі, в пилюці колій течія,\nТепер повз тебе радісно і строго\nНова пішла. А ти усе ж моя.\nБо пролягала до життя нового,\nТак, як веліла просторінь твоя,\nВ горбах, в місточках з каменю рудого,\nДе ще й тепер шумить дубів сім'я;\nДе восени конячки рвали шлеї\nІ в школу йшли маленькі Галілеї.\nІ небо сяло, добре та круте,\nВ шовках дощів, у полум'ї завії.\nТепер там інша памолодь цвіте,\nА ти все та ж, як мати у надії.\n[Малишко А.С. Далекі орбіти: Вибр. твори. - К., 2004. - С.382. - ("Б-ка Шевченківського комітету")]\n^ ОБУХІВСЬКА ДОРОГА\nЛягай, дорого, тут. Мені про все згадати...\nЩо ти — літопис мій, життя і клич від хати.\nТечеш і мінишся від канівських долин,\nВвібравши мови жар, і пісні щедрий плин,\nІ сморід голоду в важкім воєннім році,\nІ танків чорний дзвін у нелюдськім потоці.\nЛягай, дорого, тут на Лазірці й Трипілля,\nНа сивому плечі принишкли юні дні.\nДе хмари, і вітри, і коні вороні\nТвоє везли життя, і смутки, і весілля.\nКрасо, заплетена в легенди яворів,\nРозмита й бита вся, у скруті й чистій руті,\nДесь над тобою очі матерів\nПоодцвітали, вічно незабуті,\nї сестри виросли, гойдаючи колиски,\nІ пил твого чола припав на обеліски.\nБо ти в мені, дорого, вся в мені,\nОдна, лише одна, як жар у пломені,\nЄдинороджена, як жар у Подніпров'ю,\nТам кров твоїх калин цвіте з людською кров'ю.\nА ще лягай отут, де друг мій прожива,\nДе на дубовий стіл рясні лягли жнива\nї мудрі хлоп'яки із ним заводять речі\nПро кароокий світ, що не згорів в огні,\nЩитом поезії прикривши юні плечі,\nЩоб зворушить серця,— вони ж не кам'яні!\n18.Х 1966 р.\n[Малишко А.С. Далекі орбіти: Вибр. Твори .- К., 2004. - С.476 - 477.- ("Б-ка Шевченківського комітету")]\n^ ПЕРЕЯСЛАВ – ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ РАЙОН\nПереяславська земля – складова частина Київщини – здавна була адміністративним центром певної округи, розміри і межі якої не раз змінювались . За епохи Київської Русі то було Переяславське князівство, що охоплювало всю лівобережну частину середньої Наддніпрянщини і землі на північний схід, у XVII – XVIII ст.. – Переяславський полк. Із ліквідацією автономії України наприкінці XVIII ст.. Переяслав став повітовим центром Полтавської губернії. З 1921 р. переяславський повіт входить до Київської губернії, а після утворення у 1932 р. Київської області Переяславський район увійшов до її складу.\nМісто Переяслав-Хмельницький – самоврядна територіальна одиниця, що входить до складу Київської обл.\nПереяслав-Хмельницький – особливий куточок на карті України. Це колиска Київської Русі, тут зароджувалась українська державність, формувалась нація українців. Перша літописна згадка про Переяслав датується 907 роком. Місту одному із перших на Лівобережній Україні в 1585 р. надано Магдебурзьке право .\nПереяслав – місто-музей, вулицями якого й досі ходить історія України...\nПід назвою Переяслав-Руський у договорі князя Олега з Візантією 907 року як одне з чотирьох найбільших міст Київської Русі вперше згадується стародавнє місто Переяслав.\n^ Арапіна Наталія Михайлівна (1952)\nАрапіна Н.М. народилася в 1952 році в м. Переяслав-Хмельницькому. Закінчила середню школу № 3, Львівський політехнічний інститут, інженерно-економічний факультет. За фахом – економіст.\nПрацювала економістом відділення № 3 в/о „Київ прилад”, на заводі „Точмаш”, заступником начальника управління економіки міськвиконкому. У даний час працює начальником відділу економіки управління економіки та власності місько ради.\nПоезією захоплюється ще з шкільних років . Неодноразово друкувались її твори в місцевій періодичній пресі.\nУ 1993 році її поезія була надрукована в збірці молодих поетів Київщини „Вітрила”.\nНароди є, а є лише формації,\nПодейкують, що буцім то і ми\nСвяте і горде слово „нація”\nЗабризкали слізьнявими слюньми.\nЩо ніби кліщ вчепилися в історію,\nЩо майорим червоними штаньми.\nЩо негаразди досі не поборемо,\nБо надто самостійні стали ми.\nНе вірте, бо нікого не цураємось,\nІ дружню руку подамо завжди,\nТа чи ж годиться бути нам окрайцями\nНа обніжку Земної борозди?\nХто заборонить мати нам історію\nІ власну пісню лагідну й сумну?\nВоліла б я співати всіма мовами,\nТа рідною вважаю лиш одну.\n^ На початку 70-х років минулого століття ми їхали удвох в одному купе з Василем Стусом зі Львова до Києва...\nПогляд на пероні,\nЗустріч у вагоні,\nМої очі сірі,\nВаші очі чорні.\nВпало перше слово,\nПро щось просторове.\nСлова нас відкрили,\nВи бажали щиро.\nВсе було як вчора,\nЛовлю кожне слово.\n„Вір, Наталю, скоро\nБуде у нас воля”-\nНас несе в майбутнє\nШвидко крок за кроком\nВи були пророком.\nВаші очі чорні,\nВи були месія.\n^ ПІСНЯ ПРО ПЕРЕЯСЛАВ\nМісто моє дивовижне,\nПам’ять далеких віків,\nМісто і мужнє, і ніжне\nСкільки стоїш ти років?\nСміхом дитячим іскришся,\nСвітишся блиском церков,\nІ із століття в століття\nМудрість несеш і любов.\nГнули тебе буреломи,\nРвали вітри перемін,\nА ти , не знаючи втоми,\nВперто встаєш із руїн.\nЗірка твоя хай не згасне,\nЩедро цвітуть небеса,\nРідний мій Переяслав\nГордість моя і краса.\nЛуки, заплави, долини,\nВерби шумлять стільки літ,\nСлово Шевченкове лине,\nПророчий його „Заповіт”\nФілософ щось мудре віщує,\nЗичить з роси та води\nВ тиші музеїв я чую\nМісто і давнє, й сучасне,\nМісто – скарбниця віків.\nВічний мій Переяслав,\nЩедро цвітуть небеса.\nРідний мій Переяслав,\nМісто моє променисте\nБлиском вогнів виграє,\nВірю в майбутнє твоє.\n^ НІЧ НАД ТРУБЕЖЕМ\nНіч денні згасила барви,\nТемно-синій смуток ллється,\nТихо. Тільки птиця марить\nЧи то плаче, чи сміється.\nІз небесної дзвіниці\nЗорі впали в теплу воду.\nМісяць в небі зупинився,\nЗадививсь на свою вроду.\nНаче дивнії химери\nТіні всюди розбрелися.\nХвиля ледь лоскоче берег,\nТа про щось шепоче листя.\nПрохолодою на трави\nОпустились срібні роси,\nВітерець в задумі бавить,\nЧеше вербам довгі коси.\nЩо нам день новий віщує?\nОгортає все серпанок.\nНіч на обрії цілує\nМолодий, рожевий ранок.\nБудугай Андрій Олександрович (23.09.1966)\nНародився в сім’ї робітників у селі Московському Ізобільненського району Ставропольського краю, в Росії. В 1981 році закінчив Бердянську СШ № 4.\nУ березні 1985-го року закінчив Бердянський технікум виноградарства й виноробства. На третій курс припадають перші поетичні спроби.\nУ 1998 році Андрій закінчив факультет української філології Бердянського ДПІ. У 1997-1998 роках працював науковим співробітником Бердянського художнього музею імені Йосипа Бродського, потім – керівником літстудії «Неопалима купина» в Центрі дитячо-юнацької творчості імені Євгенії Руднєвої м. Бердянська. 3 жовтня 2003 року, родина переїжджає жити в Переяслав, влаштувавшись на роботу в ПХДПУ імені Григорія Сковороди. Андрій спочатку працював у відділі дистанційної освіти, а з грудня 2004 року – редактором університетської газети «Педагогічні обрії», де одним із нововведень започаткував літературну сторінку, в якій друкуються вірші й художня проза студентів, викладачів і співробітників ДПУ.\nМає у творчому доробку, крім ряду пісень на власні вірші та тексти інших поетів, також ще пісні, покладені на музику композиторами Миколою Ведмедерею (м. Лозова), Вірою Мілусь (м. Бердянськ), Іваном Іванченком (м. Бердянськ), Валентиною Кірносовою (м. Бердянськ), Катериною Любомудровою (м. Ростов-нД, Росія), Віктором Тузиком (м. Переяслав-Хмельницький).\nБудугай Ольга Дмитрівна (04.02.1964)\nНародилася в місті Гуляйполі Запорізької області, де провела свої дитячі й шкільні роки. У 1981 році закінчила із золотою медаллю Гуляйпільську СШ №1. У 1986 році стала вчителем французької та німецької мов, закінчивши з відзнакою Запорізький держуніверситет.\nПисати почала в шкільні роки.\nДрукувалась у пресі Гуляйполя, Бердянська, Запоріжжя, Києва.\nУчасниця й переможець творчого конкурсу «Бердянські розсипи» в номінації «Поезія» (1998-2000 роки). У 2001 році в Бердянську разом із чоловіком пустила у світ збірку «Скарби Приазов’я», а в 2002 році в Гуляйполі вийшла її історико-документальна повість «У тунелях таємничої Дори» про поневіряння в 4-х фашистських концтаборах в роки війни її батька Дмитра Павловича Савченка. Ця повість була опублікована й у виданні, підготовленому діячами Української спілки в’язнів-жертв нацизму (УСВЖН) (Пам’ять заради майбутнього: Спогади. Книга друга. – К.: «Фенікс», 2006. – С.650-720).\nЗ 2003 року – старший викладач кафедри літератури і методики навчання Переяслав-Хмельницького ДПУ імені Григорія Сковороди, керівник літстудії «Дитинець» у цьому ДВНЗ.\n^ КОЗАЦЬКА ЛІТЕРАТКА\nАркан – не лицарська це річ,\nНим полевали людолови:\nБоячись бою віч-на-віч,\nПідступно діяли у змові.\nАркан – татарська це петля,\nЩо бранцям натирала шиї.\nІ рідна плакала земля,\nКоли вились арканів змії.\nЛицар наш Богун Іван –\nСвітлий розум, гнучкий стан,\nНа коні літав, як птах,\nМав по шаблі у руках,\nНими вправно фехтував\nТак, як ще ніхто не знав.\nБулава — це влади знак,\nСлави чим Січі6 додав.\nЦе військовая святиня,\nЩоб козачий стан був дружним:\nКіш24 веде на правий бій.\nВіз козацький – добра штука.\nНе гуркоче і не грюка\nІ цікавий для очей.\nБез цвяшка й одного збитий\nДерев’яний увесь віз.\nУ поході добре «вмитий»\nДьогтем з верху до коліс.\nНіби мирним віз удався,\nТа коли гуркоче бій –\nВіз до воза прив’язався –\nТабір виник тут, як стій!\nЗа возами, в колі тіснім,\nЯк в фортеці козаки.\nТут їх не здолати, звісно,\nІ юнака, і старика.\nЇї хранить козацьке серце.\nХрам духу маючи в собі.\nВона – до Царства Бога дверці,\nПорадниця в гіркій журбі.\nКазаку стає в пригоді.\nЦе мистецтво звали так:\nСтріляли ядрами пищалі.\nУ ворогів з них попадали.\nБули гармати в козаків\nЗалізні, мідні, ломові,\nІ польові, й городові.\nПушкар в гарматі палить ґніт –\nІ порох загориться вмить,\nШтовхне свинцевеє ядро,\nДалеко в ціль помчить воно.\nДжура, юний козаченько,\nПро козацьку честь він дбає,\nСічове життя вивчає.\n^ ДІДИ СІЧОВІ\nНа майдан на Ради звані,\nВ шані сивії діди.\nНе пуста була їх мова,\n^ ЕПОХА КОЗАЦЬКА\nКозацька єдина і вільна сім’я!\nПро Бога вісті добрі\nЦя книга зберегла,\nРозкрила ширше обрій,\nБагато душ спасла.\nЩоб людям освятитись,\nДо Бога йти в імлі,\nСвятим Письмом розкрилась\nДля рідної землі.\nЯк весь народ Вкраїни\nПовірив у Христа,\nТак здавна і донині\nЦі письмена чита.\nТо ж і козацька віра\nВ Ісуса Заповіт\nНесе в майбутнє щиро\nНащадкам Вчення Світ.\nУміли і боротись,\nЙ молитись козаки,\nЗа віру й Україну\n^ ЖІНКИ ВКРАЇНИ\nТа козаки їх шанували,\nА особливо – матерів.\nПлекали діток матері,\nЗ походу ждучи козаків,\nНизенько кланялись землі,\nЩоб лицар у боях вцілів.\nСічовики самі жили,\nСьогодні – тут, а завтра – в бій,\nЩоб вдома матері могли\nДать раду зміні молодій.\nНа протязі кількох сторіч\nПрапор куреня військовий\nНазивали всі «значок».\nСтяг гаптований шовковий\nЗ козаками міряв крок.\n^ ІГРИ ВІЙСЬКОВІ\nВ іграх премудрість козацьку ясніше\nМожна біло передать юнакам,\nВ іграх військових зростали вояки,\nМужність і силу свою гартували,\nЩоб ні татари, ні турки, ні ляхи\nДух козаків у бою не зламали.\nПро хлопчиків, всіх козачат\nВін дбав, як про дітей своїх.\nДокладно знав усе про них.\nХлоп’ятам заміняв батьків\nІ справу вів свою з душею,\nЗ’єднати хлопців дух умів\nЗ народом, з рідною землею.\n^ ЇЖА КОЗАЦЬКА\nВін щодня роботу має,\nЙому служать пар і жар.\nЧи легке життя, чи скрутне,\nТа встає він всіх раніш.\nІ тетерю, і куліш.\nКухар тут ніде не схибить.,\nВ товариства у повазі,\n^ ЙОСИП ГЛАДКИЙ\nРушив за Дунай козак\nЙосип Гладкий – наш земляк.\nМусив йти до турків Кіш,\nВоювати й там не гірш.\nТовариство там служило,\nБо цариця Січ спалила.\nПісля Січі за Дунаєм\nЩо було – розповідаєм:\n« У війні турецько-руській\nТуркам помагати? Дзуськи!» —\nНе хотіли убивати\nРосіян – братів-солдатів.\nДо Росії знов наш Гладкий\nКіш веде міняти владу.\nЦар тому був дуже радий\nІ на Півдні утворив\nЧорноморське і Азовське\nСлавні війська козаків.\nКоли бій кипить навкруг,\nКінь козацький – вірний друг.\nНе покине він ніде,\nКозака не підведе.\nА коли в поході тихо\nТреба рухатись військам –\nМорду конику на лихо\nХусткою в’язали там:\nПоважають курінного –\nБатька куреня усього.\nДає раду козакам\nКурінний і тут, і там,\nА під час жаркого бою\nВсіх веде він за собою!\nДугою зігнута лозина\nІ тятива тонка бринить.\nВцілять навчилася людина\nБагато вже назад століть.\nСтрілу пускає тугий лук –\nОдразу гинуть вороги.\nЛуна від стріл смертельний звук,\nДе бій ведуть кочевники.\nТа й козаки уміли вправно\nСтріляти з лука у боях.\nА стріли поміщали гарно\nЗа спиною у сагайдак.\nМашталір – гінець козацький,\nЩо отаману служив.\nІздив по паланках хвацько\nІ у сніг, і в пору жнив.\nЙого чути мали змогу\nВід Січі аж до застав.\nВін накази кошового\nДійшла до цих пір\nіз минулих сторіч\nНатруска козацька –\nдля пороху річ.\nДовільна у формі\nі розміром теж,\nі гарний без меж.\nКозаки її бороли серцем,\nМріяли про міць тії держави,\nДе Любов Господня розілляється\nЙ кожен матиме на волю право.\nОселедець — не рибина,\n^ ОТАМАН КОШОВИЙ\nНайвправніші у розвідці\nЦі сміливці пластуни.\nЗловлять «язика» в засідці,\nЯк взялись до справ вони\nЧи на суші, чи на морі\nВміють замести сліди.\nА повзти і зараз вчаться\nЛюди так, як пластуни.\nРатищем спис називали діди.\nРіч ця в бою пригодиться завжди.\nНим ворогів січовик доганя,\nВлучно їх списом збиває з коня.\nДва наконечники спис може мати.\nМожна й мости було ним будувати:\nГрузькі місця вимощали списами –\nРатища швидко ставали мостами.\nТрима сердюк так пірнача,\nЯк булаву отаман.\nПорядок пильно він вивча,\nГостей паланкових стріча.\nВін ще – полковник знаний.\nЗа сирно козаки ставали.\nЦе – стіл, що в курені стояв.\nМолитву Господу складали\nЗа те, що їжу їм подав.\nТоді козацькая родина\nСідала їсти круг стола.\nЗавжди всіх пригощало сирно\nСмачними стравами з котла.\nСміх — теж зброя козака,\nКуліш пшоняний з тістом житнім\nСіро-жовтавий колір мав.\nЙого козак за колір, видно,\nСаме тетерею назвав.\nЇї любили з хріном, квасом,\nЗ цибулею та часником.\nКруг сирна посідавши разом,\nТетерю їли всі гуртом.\nВ двох котлах закрили дірки,\nНатягнувши тугі шкірки.\nВийшли зовсім не прикраси,\nА козацькі тулумбаси.\nДовбиш б’є в них паличками,\nСіч скликає на майдан...\nЦей порядок жив роками\nІ тримав військовий стан.\nФальконета – це гармата,\nМісця просить не багато.\nХоч маленька та моторна,\nЗ борту чайки б’є проворно.\nФігури, зроблені із бочок,\nБули помітні з різних точок.\nВ степу фігури будували,\nЩоб рятували від навали.\nКоли фігура десь горить –\nСвою палили у ту ж мить:\nСигналом правили вогні,\nДопомагали у війні.\nПрапор підійма хорунжий\nІ в бою, і в мирний час.\nЦе його правиця дужа\nПрапор зберегла для нас.\nХриста частинка – хрест натільний,\nЩо біля серця козака.\nЩе доля-хрест – тягар посильний,\nТа хрест – прийом із гопака.\nКозацький хрест – Сірку пошана –\nМогилу лицаря вінча.\nСуть козака хрестом надбана,\nХрестом він нечисть зустріча.\nПереплелась з хрестом дорога,\nЯкою йде козак весь час.\nДушею линучи до Бога,\nВін став легендою для нас!\n^ ЦЕРКВА ПОКРОВИ\n^ ЦІП БОЙОВИЙ\nПрацювати б ціпу мирно,\nТільки дбаючи про сирно,\nТа доводилось йому\nБути зброєю в війну.\n^ ШАПКИ КОЗАЦЬКІ\nТа денця – в кожнім курені свої.\n^ ШКОЛА СІЧОВА\nЩе мали вправ війскових тьму,\nЩерба – страва це козацька,\nСил вона дає багацько.\nЙде на щербу свіжа риба,\nІ не треба навіть хліба.\nЩоб батьківська земля цвіла\nЯсиром людолови звали\nПолонених, що викрадали.\nМов саранча, татарські зграї\nВсе плюндрували в нашім краї.\nСтраждали люди християнські\nВід нападів цих бусурманських.\nПриводили на торг хижацький\nПолонених з земель козацьких.\nЛюдей від лютої руки\nЙшли визволяти козаки,\nХоч навіть голови складали,\nТа бранцям волю здобували.\nБула ця зброя у військах султана,\nУ яничарській діяла руці.\nКриве, як місяць, лезо ятагана,\nНим володіти й козаки знавці.\nВ бою здобувши ятаган турецький,\nРубав ним лицар вміло ворогів.\nНа ятагані цвів узор мистецький,\nНа сонці самоцвітами горів.\nм. Бердянськ, 1992-1996.


Сирингомієлія лікування недорого у Києві | Клініка судинних інновацій Істина Veritas\nСирингомієлія – це хронічне захворювання, що характеризується наявністю поздовжніх порожнин в спинному мозку.\nОзнаки небезпеки розвитку сирингомієлії ( якщо у вас наступні симптоми):\n— Схуднення, слабкість дрібних м’язів кистей рук і втрата чутливості в ній. Раніше усього виникає втрата больової і температурної чутливості, що може призвести до заподієння собі глибоких порізів і опіків через невчасне уникнення від джерела вогню.\nЩо необхідно робити на початку розвитку сирингомієлії?\n— Звернутись до невропатолога. КТ та МРТ мозку.\nНаші комплексні підходи до діагностики сирингомієлії\nКомплексна неінвазивна діагностика включає:\nВ чому перевага діагностики та лікування сирингомієлії в нашій клініці\nКлініка Здорових Судин володіє авторськими новаторськими підходами до діагностики та лікування всього організму, які успішно використовуються вже 16 років на ринку мед послуг:\nПрограми лікування сирингомієлії в Клініці Здорових Судин\nСирингомієлія потребує індивідуального підходу до діагностики стану всієї серцево-судинної системи.\nВнутрішньосудинний тиск підвищується всередині артеріальних та венозних судин в результаті неправильного перерозподілу крові. Лише після обстеження всіх сегментів у системі судинного водопроводу «серце-артерії-капіляри-вени-серце» можна розпочинати лікування сирингомієлії.\nЕфективність лікування сирингомієлії в Клініці Здорових Судин\n8 thoughts on “Сирингомієлія”\n17 жовтня, 2020 о 21:10\nПоставлено діагноз сирингомієлії. В людини руки просто висять, вона не може підняти догори. Пальці загнуті наче в кулак. Але при цьому вона може ними рухати але випростати прямо долоню не може. Знаходимось ми у Волинській області. Це моя бабуся. Коли її оглядали лікарі вони самі не розуміли що з нею. Їй ставили холодне і гаряче, вона все відчувала. І поставили цей діагноз. Записів в медичній карті вже нема. Їх просто вирвали звідти, тому що такий діагноз підходить для того щоб оформити чорнобильську допомогу. Я не знаю чи прочитає мій коментар хтось з лікарів чи ні. Я хочу тільки щоб мою бабусю оглянули професійні лікарі, і якщо можливо, допомогли їй\n2 листопада, 2020 о 15:56\nДоброго дня! Сирінгомієлія, вказана Вами у цьому листі, дуже вірогідна. Вона відноситься до серйозного прогресуючого дегенеративного ураження нервової, м’язової та ін. систем організму. Важкість самої хвороби, у вашому випадку, виражена. Вам потрібно визначитися, що саме би Ви хотіли, щоб Клініка Судинних Інновацій зробила і написати лист на ел. пошту chiefdoctor@istyna.kiev.ua. З повагою, головний лікар, Ігор Бабій\n5 січня, 2021 о 14:26\nДобрий день.в мене сирингомілія розширення хребта 3мм.чи можна її вилікувати без оперативного втручання.і скільки це приблизно коштуватиме?\n5 березня, 2021 о 13:29\nПані Людмило, доброго дня! Перепрошуємо за затримку з відповіддю, Ваш лист з якихось причин знайшли у папці спаму.\nЛікування сирінгомієлії, переважно не оперативне. Дуже важлива важкість проявів хвороби, оскільки вона передбачає успішність лікування, в т. ч. в нашій клініці. Наш спосіб лікування сирінгомієлії не хірургічний і починається після комплексної діганостики, коли лікарі на консиліумі визначають шляхи корекції проблеми. Проведення лікування може бути за місцем проживання пацієнта або у нашій клініці в м. Києві. Курс лікування має бути 30 днів.\n12 березня, 2021 о 00:23\nМамі зробили операцію приблизно рік тому, трохи більше. Після неї стало тільки гірше. Постійні головні, спинні болі, втома, терпнуть кінцівки, волосся стало дуже ламке. Мене цікавить, чи міг би ваш курс лікування покращити її стан. Якщо можна деталі щодо ціни, включаючи перебування в клініці і саме лікування, буду дуже вдячна. На даний момент ми плануємо взяти курс масажу, проте, ми з маленького містечка і навіть не маємо професіоналів, які мали справу саме з сирингомієлією, тому було би добре пройти повний курс лікування, якщо є надія, що він хоч якось це все полегшить.\n12 березня, 2021 о 12:40\nДоброго дня! Наша клініка спеціалізується на високоефективному лікуванні та реабілітації усіх неврологічних та судинних хвороб, в т.ч. так званих малокурабельних. Сирінгомієлія одна з них. Принципи лікування основуються на доказовій науковій базі. Ми поліпшуємо кротоки та обмін речовин у враженій системі і активно відновлюємо її функцію. Курс лікування складає не менше 30 днів. Перд ним проводимо комплексну діагностику в клінці у м. Києві або за місцем проживання пацієнта шляхом виїзної бригади фахівців із повним комплекто нашою апаратури.\n20 травня, 2021 о 10:31\nДоброго дня, моїй дитині майже 3 місяці, постійно плаче, відмовляється від їжі, вивертає голову дугою, та викручує праву ручку. Зробили МРТ і виявили ознаки сирингомієлії на рівні С2-L1, сказали що в спинному мозку є кіста. Як можна їй домогти? Дякую за будь яку відповідь\n20 травня, 2021 о 13:42\nПросимо надіслати всю медичну документацію по дитині у сканованому вигляді краще на наш номер у Вайбері https://inno-health.com/kontakty/ або/та на ел. пошту chiefdoctor@istyna.kiev.ua для аналізу нашими лікарями на предмет допомоги від нашої клініки.\nНаписати відповідь до Inna Скасувати відповідь


На Вінниччині у лікарнях встановлюють автомати-дезінфектори\n16 квітня 2020 336\nДезінфекційну рамку розробили на Барському машинобудівному заводі на Вінниччині.\nНа знімку: перший автомат-дезінфектор встановили у Барській районній лікарні.\nКоли людина проходить крізь неї, спрацьовує датчик руху й форсунки розбризкують розчин.\nПро новинку розповів головний інженер підприємства Олександр Лотоцький. Каже, три дні знадобилося, щоб втілити задумане на практиці. Креслення зробив головний конструктор Олександр Кондратюк. Металеву рамку виготовили у двох цехах, в єдине ціле прилад збирали слюсарі-складальники Анатолій Чорний та Степан Коновальчук.\n— Доки тривали роботи, закупили компресор, датчик руху, електричні клапани, — розповідає Олександр Лотоцький. — Першу ємкість на 10 літрів розчину зварили з металу. Потім натрапили на таку, що виготовлена з пластмаси, але здатна витримувати заданий тиск. І коштує дешевше.\nПершим доручили пройти через «бризкаючу» рамку головному інженеру, який контролював перебіг робіт, Олександру Лотоцькому.\n— Роботу приладу перевіряли на воді, тобто замість розчину використали звичайну воду, — каже пан Олександр. — Усе спрацювало як слід.\nНовинку запропонували районній лікарні.\n— Використання такої рамки дуже доцільне в інфекційних відділеннях, — каже О. Лотоцький. — За її допомогою автоматично відбувається процес дезінфекції. Тому лікар менше часу витрачатиме на виконання дезінфекційних процедур.\nНовий прилад уже замовили для декількох лікарняних закладів, як обласних, так і районних. «Отримають удосконалений варіант, — пояснив Олександр Лотоцький. — Ми замінили компресор на електронасос. Коли компресор включався для підкачування тиску, було чути шум його роботи. Електронасос працює безшумно».\nДезінфекційна рамка має розміри два метри заввишки й один завширшки. Обладнана стійкою для кріплення. Тому не потрібно для її встановлення виконувати додаткову роботу. Працює від напруги 220 вольт.\nЧас розпилення можна програмувати — від трьох секунд до тридцяти хвилин. Коштує така рамка 14 тисяч гривень. У вартість входять всі комплектуючі.\n— Зараз багато хто намагається зробити свій внесок у боротьбу з епідемією, — говорить голова правління Барського машзаводу Ілля Лук. — Ми також оперативно долучилися. Медичні заклади готові замовляти виріб, але бідкаються, що їм складно розрахуватися. Непросто проводити операції через Держказначейство. Зрештою, наше підприємство також неодноразово стикалося з цією проблемою.\nФото Віктора БАЗАЯ.\nPосійський полковник пояснив скабеєвій прописні істини 2326\nТо чи вдасться нам подолати дефіцит бензину і як скоро це станеться? 953


Манна каша для обличчя від зморшок\nЧетвер , 22 Серпень 2019\nГоловна » Твоя краса » Обличчя » Манна каша для обличчя від зморшок\nВсі ми знаємо, як корисна манна каша, яка вона живильна і калорійна, дарує сили, життєву енергію, допомагає добре рости і правильно розвиватися. Хто ж цього не знає? Шкода тільки, що більшості дорослих рости від неї вдається лише в широчінь. Втім, щоб всі корисності манної каші не пропадали зазря, її цілком можна використовувати в косметичних цілях. Особливо вона хороша від зморшок, з вершками і медом.\nМанна каша на йогурті з медом від зморшок\n1ч. л. меду,\nЗмішайте манку з медом і розведіть йогуртом до стану рідкого крему. Дайте манці злегка набрякнути і нанесіть готову маску на чисту злегка розпарену шкіру обличчя.\nЗалиште маску на 15-25 хвилин, змийте і зволожте шкіру.\nКурс масок від зморшок: через 3-4 дні протягом 6-8 тижнів.\nКавова манка від ранкових набряків\n2-3 ч. л. натурального йогурту, молока або нежирних вершків,\nЗмішайте манку з молочним або кисломолчним продуктом і розведіть теплою кавою. Нанесіть на обличчя, можна використовувати і на шкірі навколо очей на 10-20 хвилин, а далі сполосніть холодною водою.\nЦя домашня маска хороша як екстрений варіант, коли обличчю потрібно швидко надати тонус і бадьорість. Якщо ж в маску замість агресивної кави добавити мед або ж взагалі обійтися тільки манкою і, наприклад, вершками, маску можна робити курсами, як описано рецептом вище.\nМолочно-манна скатка від зморшок і лущення\n2 ч. .л. натурального сухого молока,\nЗмішайте манку з сухим молоком і розведіть до стану густого крему. Дайте манці злегка набрякнути. Якщо маска вийшла дуже сухою, розведіть її ще водою або молоком.\nНанесіть готову маску на злегка розпарену чисту шкіру, дайте підсохнути і скачайте по масажних лініях. Змийте залишки і зволожте шкіру.\nПопередня Миттєвий манікюр з твердим лаком\nНаступна 5 домашніх рецептів зняття макіяжу\n13/01/2015 at 12:36\nСпасибо за рецепт, однако не понятно: или сваренную манную кашу брать или сухую крупу манную. Если не затруднительно, ответте\nМодні стрижки на осінь 2019 року. Оригінальна підбірка\nКуди поїхати відпочивати восени 2019 року. Підбірка місць


Як одягатись у спеку – NizhynNEWS\nГоловна/Україна і світ/Як одягатись у спеку\nЯкого кольору носити одяг у спеку?\nПорада носити білі речі у спеку заснована на простій фізиці. Світлий одяг відбиває більшість світлових хвиль, а чорний їх поглинає. Однак більша частина поглиненого тканиною тепла розсіюється, не встигнувши дістатися до шкіри.\nАле це ще не все. Тепло надходить не тільки від сонця, а й з поверхні нашого тіла. І в цьому сенсі чорний одяг виграє у білого, адже фактично він відводить тепло від шкіри.\nПравда, єдине дослідження, яке підтверджує цю теорію, проводилося не на людях, а на голубах з чорним і білим оперенням (чорні грілися менше при наявності мінімального вітру).\nЩе одне неочевидна перевага темної одягу – він краще захищає від ультрафіолетових променів. Але покладатися тільки на бар’єр з тканини не варто – вчені відзначають, що коефіцієнт захисту від сонця (SPF) деяких речей літнього гардероба не перевищує 15. До того ж, багато залежить від виду тканини та ступеня її зношеності.\nЯкі тканини носити у спеку?\nДля спекотної погоди набагато важливіше фасон і матеріал вашого наряду: одяг повинен бути просторим (щоб піт випаровувався з поверхні тіла), що дихає (щоб не виникало парникового ефекту) і не дуже “дірявим”.\nВлітку хочеться засмагнути. Типова помилка людей – вони надягають найкоротші й відкриті наряди. Але в розпал спеки комфортніше буде не відкритий одяг, а речі, які закривають усе тіло.\nНедарма в східних країнах люди з голови до ніг кутають себе в одяг – це дозволяє переносити спеку, шари тканини бережуть від перегріву.\nТа не забувайте про сонцезахисний крем, головні убори та сонячні окуляри.


Із синтетичних волокон - Інтернет-магазин "Текстиль з Німеччини"\nПодушки з синтетичних волокон є досить популярними завдяки своїй низькій ціні і антиалергенним властивостям. Завдяки даним властивостям синтетичних подушок, або подушок з поліестеру їх часто купують готелі. І тому, як правило, якщо Ви зупиняєтеся в готелі, Ви спите саме на поліестеровій подушці. Але прогрес не стоїть на місці, і різні виробники розробляють нові види поліестеру, які володіють різними перевагами. Так німецька текстильна компанія F.A.N. розробила кілька видів поліестеру і має в своєму асортименті кілька різних серій подушок з різним видом поліестеру (порожнистий поліестер, поліестер, розроблений спеціально для алергіків і т.д.). Тому кожен покупець може вибрати для себе подушку з поліестеру, який підходить саме йому і купити таку подушку. У нас в магазині в Києві Ви також можете купити синтетичну подушку на свій смак, як гуртом, так і в роздріб. Ми імпортуємо найпопулярніші серії німецьких синтетичних подушок: Kansas, Antistress.\nСерія німецьких подушок з поліестеру F.A.N. Kansas виготовлена зі спеціального фірмового поліестеру EUROfill®, порожнисті волокна якого силіконізовані. Така подушка з поліестеру добре пропускає повітря, дуже м'яка і зручна, а також антиалергенна. Завдяки інноваційним поліестеровим волокнам, дану синтетичну подушку можна навіть прати в пральній машинці при температурі до 95 С. При пранні (при 95 С) такої синтетичної подушки вбиваються всі живі організми (грибки, бактерії, пилові кліщі, віруси), що дозволяє її тримати в стерильній чистоті. Така синтетична подушка підійде навіть алергікам і людям, у яких слабкий імунітет. Купити дану подушку з поліестеру в Києві Ви можете у нас в інтернет-магазині Текстиль з Німеччини. Якщо Ви хочете купити поліестеровую подушку гуртом для готелю, зв'яжіться з нашими менеджерами, вони Вам допоможуть.\nТакож спеціально для тих людей, які відчувають на роботі стрес (або мають напружену роботу), німецька компанія F.A.N. розробила антистресову подушку з поліестеру F.A.N. Antistress. Дана антистресова подушка також має в якості наповнювача антиалергенний поліестер, але з додаванням карбонового волокна, яке знімає статичну електрику з волосся голови, тим самим знижуючи нервозність і стресовий стан людини. Дана синтетична подушка допоможе під час сну зняти стрес і розслабитися, і на наступний ранок Ви будете знову сповнені сил і енергії для звершення важливих справ. Цю синтетичну антистресову подушку рекомендується прати при 60 С з використанням м'якого миючого засобу. Завдяки використовуваному поліестеру, в якості наповнювача, ця антистресова подушка підійде алергікам, так як повністю антиалергенна. Купити антистресову подушку в Києві Ви можете в пару кліків на нашому сайті. Для того щоб купити гуртом антистресову подушку в Києві зателефонуйте нашим менеджерам по телефону.\nВсі німецькі синтетичні подушки компанії F.A.N., Ви можете купити в Києві у нас в магазині. Ці синтетичні подушки протестовані на відповідність німецьким, українським та міжнародним стандартам якості, що підтверджується відповідними документами. Купуючи ці подушки в Києві Ви можете бути впевнені в їх якості, надійності і безпеці.


Вінницькій телевежі сьогодні п'ятдесят\nВінницькій телевежі сьогодні п'я...\nВінницькій телевежі сьогодні п'ятдесят\nВежа висотою 350 метрів - обласний радіотелевізійний передавальний центр. Збудована в 1963 році телевежа була другою спорудою за висотою у світі після Емпайр-Стейт-білдінг. З часом з\_'явилися й вищі, але сам факт, що у Вінниці знаходиться такий об’єкт, досі викликає гордість. Крім того, вона на 26 метрів вище Ейфелевої вежі.\nНайвища вантова вежа з трубчастої сталі в світі.\nДо 1967 року найвища споруда у Радянському Союзі до побудови Останкінської телевежі.\nДруга найвища споруда в Україні після Київської телевежі зараз.\nЗаймає 17 місце серед телевеж світу за висотою.\nСтовбур вежі зварний і являє собою сталевий циліндр діаметром 2,5м. Товщина стінки – 10 - 16 мм в залежності від висотної позначки та несучої здатності конструктивного елемента. Загальна вага металоконструкції – 450 т.\nПроект опори виготовлено в 1959 році Московським проектним інститутом «Проектстальконструкція». Акт введення в експлуатацію завершеного будівництва об’єкту державна комісія підписала 1 жовтня 1963 року.\n01 жовтня 2013 - 00:09\nТеги: Вінницька вежа


Тернопільська комунальна міська лікарня №2 - Gastroenterological_department Site\nГастроентерологічне відділення потужністю 50 ліжок є структурним підрозділом Тернопільської комунальної міської лікарні № 2. Гастроентерологічне відділення є клінічною та навчальною базою Тернопільського державного медичного університету ім.. І.Я. Горбачевського, а саме: кафедри терапії та сімейної медицини факультету післядипломної освіти. Відділення є базою для підвищення кваліфікації лікарів-гастроентерологів гастроентерологічних кабінетів, дільчих терапевтів, лікарів загальної практики сімейної медицини лікувально-профілактичних закладів міста та області.\nВідділення виконує лікувально-діагностичну, консультативну та організаційно-методичну роботу з питань надання спеціалізованої стаціонарної допомоги дорослим хворим гастроентерологічного профілю. Надає екстрену допомогу хворим на гастроентерологічні захворювання. Проводить комплекс реабілітаційних заходів спрямованих на соціальну і трудову адаптацію гастроентерологічних хворих. Впроваджує в клінічну практику нові досягнення з надання медичної допомоги при захворюваннях травної системи та проводить аналіз ефективності їх впровадження. Готує та проводить науково-практичні конференції, семінари спрямовані на впровадження результатів наукових досліджень в практику роботи гастроентерологічної служби міста. Організовує та проводить санітарно-освітню роботу з питань профілактики гастроентерологічних захворювань та їх ускладнень. Бере участь у проведенні експертизи тимчасової непрацездатності та інвалідності. Проводить відбір хворих, котрі за показаннями направляються на консультацію до Інституту гастроентерології АМН України чи до фахівців спеціалізованих кафедр вищих медичних навчальних закладів.\nОрганізація роботи відділенням визначається положенням про гастроентерологічне відділення. Планова госпіталізація до відділення проводиться за направленням гастроентерологічних кабінетів, дільничних терапевтів, лікарів загальної практики-сімейної медицини міста. До відділення направляються на хронічні захворювання органів травлення, котрі потребують спеціальних методів обстеження та лікування в умовах стаціонару, а також хворі лікування котрих в амбулаторних умовах не дає ефекту. Госпіталізація за екстреними показами проводиться за направленням бригад швидкої медичної допомоги, чергового лікаря. У відділенні є спеціалізовані палати покращеного планування.\nГастроентерологічне відділення співпрацює з терапевтичним, хірургічним, інфекційним, поліклінічним, профільними кабінетами, лабораторно-діагностичними та іншими службами міської лікарні № 2.\n- Загально-клінічне обстеження (аналіз крові, сечі, калу та ін..);\n-\tРентгеноскопія шлунково-кишкового тракту;\n-\tЕндоскопія стравоходу шлунку, 12-палої кишки з допомогою езофагогастродуоденоскопа з націленою біопсією і забором клітинного матеріалу;\n-\tВивчення моторно-евакуаторної функції шлунку рентгенологічним і гострографічним методами;\n-\tДуоденальне зондування з дослідженням біохімічного складу жовчі;\n-\tМетоди морфологічного дослідження гастробіопсійного матеріалу з метою ранньої діагностики\n-\tПункційна біопсія печінки;\n-\tІррігоскопічні обстеження;\n-\tБіохімічні показники крові;\n-\tБактеріологічні обстеження на кишковий дисбактеріоз;\n-\tПаразитологічні методи обстеження на гельмінти і кишкові найпростіші;\n-\tПальцеве обстеження прямої кишки.\nВідділення очолює завідувач – лікар гастроентеролог з вищою кваліфікаційною категорією зі спеціальності «Гастроентерологія» - Складанюк Л.І.\nУ відділенні крім завідувача працюють 2 лікаря з вищою атестаційною категорією та 1 з першою атестаційною категорією.\nСередній медичний персонал налічує 8 медичних сестер, з яких 6 з вищою категорією, 2 медичних сестри з першою категорією.\nТакож, у відділенні працює 7 молодших медичних сестер.\nКонтактний телефон гастроентерологічного відділення: 0 (352) – 26-12-85


Найпростішими прикладами в цьому разі є поширення християнізму й ісламу. Обидві віри стали всесвітніми й обидві заполонили частину світу. При цьому християнізм і іслам мають ще виразніше прагнення стати універсальною вірою цілого людства. У моїй праці про Свантевита я яскраво показую один розділ із ширення християнізму серед північно-західних слов’ян. Загальні позиції про це написані в «Проблема Української Віри».\nЦе прагнення універсалізму разом із тим має певну історичну концепцію. Саме концепцію національного чи групово-національного НІГІЛІЗМУ, себто заперечення існування націй як окремих творчих підметів історії. Отже, всі нації — якщо це було б можливим — мали б стати одним стадом овець під одним пастирем в Римі. Народи прирівняні тут до овець. Для деяких із тих овець було потіхою чи надією бути в одній стайні. Навіть ця одна стайня була для них розрадою чи надією. Це діялося, зокрема, серед загарбницьких народів, де християнізм ширився силою меча, заганяючи інші народи, як овець, у спільну стайню.\nОтже, й українська нація мала б розплистися [розчинитися — Ред.] в цій чужій стайні. Ця чужа стайня — це сьогоднішні колгоспи, де українці постійно виховувані наглядачами, на цей раз — не християнськими, а з НІГІЛІСТИЧНОЮ програмою марксизму, мали б перестати існувати як нація, що прагне поглинати інші нації саме за допомогою їхньої «універсальної програми».\nУніверсальна вона тільки для інших, а не для пануючого народу. Універсальна для поневолених. Вигідне знаряддя для нищення української і інших національностей. Українці відчувають це своїм інстинктом і бороняться слушно, і зовсім слушно, перед таким НІГІЛІСТИЧНИМ УНІВЕРСАЛІЗМОМ.\nСаме тому, що я бачив таку загрозу в історії — саме тому, що я бачив роль християнізму в українській історії чи то за доби Візантії, чи то за доби могутності Риму, чи то за доби могутності Третього Риму — себто Москви. Підкреслюю сто разів — саме тому — я вирішив відновити і пробудити до нового життя нашу старинну дохристиянську віру. Ця віра постала і вже — на диво — за мого життя вона є доконаним фактом. В основі мого рішення було таке розуміння історії людства.\nЩо станеться, коли відновиться українська національна віра?\nЩо станеться? Це видно вже сьогодні. Всі інші найближчі до нас народи підуть за нашим прикладом. Вони скинуть духове ярмо Риму чи Москви у вигляді комунізму. Вони підуть за нами. Як? А отак, як за Шевченком пішов Янка Купала. Отак, як за відродженням української державності іде відродження інших слов’янських прямувань до державності. Ми навіть тут не все були першими, хоч самі ми нашими подвигами вчинили і показали дійсність оцього шляху.\nВже за мого життя я бачив, як під впливом моїх праць про Рігведу постали слабі, щоправда, проліски подібних рухів серед інших народів. Вам відомо із моєї кореспонденції, що вже сьогодні існує сформований рух, рівнобіжний до нашого, на терені латвійської нації.\nЧи це нас обходить? Це питання, чи ми зречемося ролі Святого Києва як осередку не тільки для відродження української нації і її віри, а і як духового осередку для інших рухів, які за нашим прикладом і за нашими кличами повстануть.\nЦе питання, чи вже на самому початку ми зрікаємося первородності нашої ІДЕЇ. По-перше, це неможливе. Бо це вже історичний факт, що ця ідея постала в моїй програмі в 1934 році. Цього факту вже ніхто з історії не змаже і не викреслить. Це факт.\nЯк же мали б існувати нації в майбутньому?\nПо-перше, вони мусили б існувати, як вільні й державні нації. По-друге, мусив би існувати і лад, і сила, і воля, а тому їхня власна сила мусила б цю волю і державність для них забезпечувати.\nМи не втечемо від цього політичного питання. Поодинокі люди можуть заховати голову в пісок і сказати: це нас не обходить; це політична справа. Але ж котра віра не мала політичної програми? «Піддайтеся взорові» — це теж політична програма на час, поки один пастир сяде на троні царства. Має бути ЦАРСТВО — увага, саме ЦАРСТВО — хоч Боже на землі, отже, один Цар, — один ЦАР — в Римі чи в Москві, — хто переможе: і одне царство.\nМи вже бачили царство, яке називалося Святе Римське Царство Німецького Народу. Отже, не втечемо від політичного питання і не втечемо від боротьби за визволення. Хіба що зрадимо свою націю і скажемо: «Це нас не обходить — це політика. А поки що будьмо рабами чи користаймо з хвилевої [хвилинної — Ред.] волі, яку нам дають сильніші держави із програмою волі». На ці питання відповіла вже ясно Леся Українка.\nОтже, мають бути вільні народи і вільні держави!\nТо ж ми творимо Українську Рідну Віру, разом із тим, як я вже показав, — ми не можемо ані спинити її поширення, ані заборонити іншим народам шукати своєї віри саме там, де ми, — у її спільному прадавньому і правдивому корені. Себто, в добі протослов’янської і протоіндоєвропейської культури і цивілізації.\nВІДРОДЖЕННЯ НАШОЇ ВІРИ\nЯ вже вказував, що відродження віри як системи і як теології неможливе із сімох назв, які стрічаємо в хроніці. Неможливе, бо затрималися голі назви і жодного змісту, або ж заубогий для системи.\nВідродження, яке сталося, було одночасно ВІЩИМ ВІДТВОРЕННЯМ із студій, а також із творчого НАТХНЕННЯ ПРОРОКА чи ВІЩУНА.\nДажбог — означає БОГ ВОГНЮ. ДАЖ від старого кореня ДАІГ — горіти, горіти вогнем. Слово БОГ — означає ТОЙ, ЩО НАДІЛЯЄ ЩАСТЯМ, ДОБРОМ, ДОЛЕЮ, БАГАТСТВОМ; ДОБРИЙ БАТЬКО.\nЦе БОГ, найближчий до родини, до домашнього вогнища, і тому найпопулярніший у цій своїй назві й у цьому своєму вигляді. Але ж це ані не єдина назва, ані не єдиний вигляд Богопочитання [Боговшанування — Ред.] у нашій старовині.\nОтже, читаємо і про ХОРСА, — читаємо про ПЕРУНА, читаємо про СВАРОГА і СВАРОЖИЧІВ, чигаємо про ЛАДУ. Що ж? Зміст їхньої природи пропав чи забувся, залишилися ДОМОВИКИ і МАВКИ. Залишився найнижчий рівень істот, що в нас дома, що коло нас у лісі, в полі чи в річці. Залишилася народна форма фольклору. Правда, це скарб, завдяки якому ми збереглися, але це не є найвища форма Богопочитання чи розуміння Божества нашими прапредками.\nСаме висоту їхньої віри я відтворив із студій і натхнення.\nА ось один блазень, для своєї лише популярності, сягне до цього найпростішого вигляду і скаже: «Це народна віра. Доволі, одне слово, одна назва ДАЖБОГ, і вже є наша віра. Все інше залишаємо [опускаємо — Ред.], як самі знаєте. Нічого про це не говоримо, щоб бути популярними. Й от вже є віра». Ясно вам, що тут будемо вічно пасти задніх, бо думка інших народів буде сягати глибше і буде теж живитися досягненнями споріднених думок в історії.\nНаше БОГ — це, без сумніву, Датель-Розподілювач; я писав, що Бог має тисячу назв. Всі ці назви виявляють, як Його розуміли народи.\nСаме тут приходить моє слово, яке розкриває його сутність із тих тисячних віддзеркалень його у свідомості поодиноких націй в історії.\nУживаємо одну і тисячу. Ви вже стрінулися із деякими в моїй творчості. А найважніше, ви вже стрінулися із фактом многоназивності БОГА — тут я уживаю нашої назви, яка стала загальною на ґрунті слов’янських і споріднених з ними народів, хоч на іншому ґрунті вона не набрала загального значення, але залишилася в старому визначенні індивідуального характеру Божества.\nЧи будемо сперечатися за назву? Котра найрідніша? Спитайте Лицарів Святослава, за якого Бога вони вмирали?.. Вони скажуть: ПЕРУН... Спитайте селянина в домашньому його вогнищі... Він скаже: ДАЖБОГ... Спитайте Жреця у храмі найвищому... Він скаже: СВАРОЖИЧ СВАНТЕВИТ... Спитайте жінки, що творить рід, вона скаже: БОГИНЯ ЛАДА... Спитайте хлопців у день радості і сили Сонця... Вони скажуть: КУПАЙЛО... Спитайте тих, що пасуть череди, вони скажуть: ВЕЛЕС... Спитайте тих, що глядять на могутній ріст всіх паш і пшениці... Вони скажуть: ЯРИЛО. Яр-Ярило і Юр-Юрій — це від одного протослов’янського кореня. Ви його розумієте і не треба мені писати цілої праці.\nЧи ще будемо сперечатися, як називати нашого Бога? Я вже казав вам, моліться, як знаєте, і називайте, як знаєте, та не творіть такого, щоб ділитися за людськими словами. А за цими спорами криється злочинна анархія, або божевільні амбіції, або просто причаїлася зрада.\nОтже, не будете сваритися із-за назви Всевишнього Сварога. Він їх має стільки, скільки його проявів існує у Всесвіті. Його називають теж в інших світах. Напевно називають!\nЩо це значить визволитися? Це значить скинути ярмо! Вже сьогодні знаємо, що мусимо це самі зробити. Чужинці цього не зроблять. Щобільше. Вони вже сьогодні думають, як нам нове ярмо накинути, на випадок, якби ми самі не визволилися. Вороги не бажають, щоб ми самі визволилися. Отже, що станеться, як ми визволимося? Тоді білоруси, словаки, хорвати, чехи досягнуть [потягнуться — Ред.] за нами легко і без труду своєї волі. Тим більше тоді дехто з поляків подумає, чи не відновити нашу неволю, а їхню імперію.\nВідповідь буде в нашій свідомості і силі. Отже, наша воля буде немов автоматично їхньою волею. Наша боротьба є їхньою боротьбою, хоч не всі це зрозуміють.\nНе треба буде боротися окремо за нашу волю і державність, а окремо — за білоруську і словацьку. Вони вже сьогодні кажуть, що не можуть мріяти про свою свободу без нашої і надіються на нас — не дуже-то помагаючи нам.\nТепер ясно. Наша свобода, самим фактом розбиття московської імперії, визволить інші народи. А, однак, нашою боротьбою, нашим пролиттям крові скористаються всі інші народи. Це та сама справа. Не будемо двічі проливати кров. І не можемо теж сказати: «Проливаємо кров тільки за себе. А ви журіться про себе». Бо хоч би ми так сказали і так хотіли, то не можемо нашої боротьби обмежити до нас самих. Бо ж за нами підуть хоробрі вірмени і грузини, як я писав нещодавно у своєму заклику: «Європо, Збудися!». Отже, це пробудження може нам тільки допомогти. Ми більше крові не проллємо від того, що пробуджуємо Європу.\nТепер зрозумієте, що те саме є зі справою віри. Якщо вона відродиться і почне жити як староукраїнська, вона одночасно стане жити як старослов’янська. Щобільше! Вона одночасно стане жити як протоіндоєвропейська. І це станеться само собою, як тільки розвалиться християнізм. А він уже видимо розвалюється і кінчиться.\nОтже, це та сама праця. Та сама боротьба. Відроджені старовинні віри постануть тільки після відродження нашої Рідної Віри... і після християнізму як потуги. Після визволення з духової неволі!\nЯк бачите, що «інтернаціоналізмом» спекулюють наші вороги, спекулюють на темноті, і їм вже вдалося до деякої міри збаламутити, чи викликати хитання. Коли наша віра і наші храми постануть у Святому Києві, то яка ж більша слава, коли ця Святиня буде також Святинею для інших націй, що з нами боролися, чи будуть боротися за самоствердження націй і їхню волю та державність одночасно. Чи будемо «старшим братом»? Звичайно, не в московському розумінні, а в українському розумінні, так! Не силою зброї — хоч вона потрібна державі, — а силою дружності і любові, як теж авторитету. ЯК ТЕЖ СИЛОЮ ЗБРОЇ, ЯКА ГОТОВА ЇХ І НАС СПІЛЬНО БОРОНИТИ ПЕРЕД СПІЛЬНИМИ ВОРОГАМИ.\n/Опубліковано за виданням: В. Шаян. Віра Предків наших.— Гамільтон — Канада, 1987 р.— С. 877–883. — (скорочено і відредаговано)./


Пляжні курорті - безвізові країни - Travel Leaders Ukraine\nПляжні курорті – безвізові країни\nБракує часу і бажання возитися з документами?\nНемає проблем! Повноцінний теплий відпочинок за кордоном можливий без зайвих затримок.\nЙтиметься про кращих безвізових пляжних курортах.\nУ Туреччині величезний вибір доступних для всіх категорій туристів, красивих і комфортабельних пляжів. Але якщо такі назви, як Мармарис, Белек або Аланія, завжди на слуху, то деякі інші курорти менш відомі. Відмінну репутацію заслужили пляжі і визначні пам’ятки провінційного містечка Каш.\nПерш за все, тут варто відзначити чудовий пляж Капутас з оксамитовим піском і дивовижно чистою бірюзовою водою. Поблизу знаходяться античні руїни острова Кекова, на які відкриваються вельми мальовничі види. Дістатися сюди найпростіше, орендувавши машину.\nПереліт від 3:00\nПхукет – класика таїландського пляжного відпочинку, гідний і безпрограшний варіант. Самими розкрученими і комфортабельними вважаються пляжі, розташовані на західному узбережжі острова (наприклад, Ката, Карон і Патонг). Тут створена вся необхідна для туристів інфраструктура, кипить нічне життя, можна зайнятися серфінгом або дайвінгом і купою інших розваг.\nЯкщо хочеться самоти, то увагу варто звернути на трохи менш популярні пляжі з білим піском Най Харн або Ката Ной. Чисті і тихі, вони ідеально підійдуть для невимогливих відпочиваючих або сімейного відпочинку. Також на острові можна відвідати різноманітні парки, зоопарки та музеї, морські заповідники.\nПереліт від 9:00\nНячанг гордо носить титул самого популярного пляжного курорту В’єтнаму. Пляж Нха Транг приємно дивує своєю багатокілометрової протяжністю, прозорою водою і м’яким піском. Найбільше народу збирається тут з ранку, до настання полуденної спеки. Діапазон цін у місцевих готелях приваблює і економних мандрівників, і любителів розкоші. Цікаво, що тут, як і на Пхукет, в будь-який час року збирається чимало російських туристів. Курорт примикає до найкрасивішій бухті з кораловими рифами. В околицях також розташовані водоспади і знамениті острови – Мавпячий і Шовковий.\nПереліт від 12 годин (з пересадкою)\nМалайською острові Лангкаві перебуває один із самих розкішних і, разом з тим, затишних готелів в Азії – дата Лангкаві. Що складається з декількох корпусів, він височить в гущі тропічного лісу, далеко від цивілізації. І в цьому його головна принадність. Відокремлений пляж по-справжньому романтичний, недарма його називають «країною мрії». Небесно-синє море з прозорою чистою водою, чудовий сервіс, дружелюбні мавпи та інші колоритні тварини прямо за вікном номера. Іншими словами, це той самий практично ідеальний пляжний курорт для найдосвідченіших туристів. Головні пам’ятки тут – джунглі в усьому їх екзотичному пишноті.\nПереліт від 14 годин (з пересадкою)\nПляжний відпочинок в Бразилії зовсім не обмежується знаменитим курортом Копакабана в Ріо-де-Жанейро. Безсумнівно, поїздка туди залишить масу вражень, але, розширюючи туристичний кругозір, не можна не відзначити одне із самих приголомшливих міст планети – острів Фернанду-ді-Норонья. Місцеві пляжі легко можна звести в ранг твору мистецтва. Розсипчастий білий пісок, блакитний прозорий океан з морськими черепахами і всілякими видами риб (рай для дайверів), чудові види і відмінні маршрути для прогулянок. Серед найвідоміших пляжів тут варто виділити Прайя-ду-Леай і Байа-ду-Санчо. Дістатися на острів з материка можна на літаку або круїзному лайнері.\nПереліт від 16 годин (з пересадкою)\nХарбор, Багамські острови\nОдне з тих місць, які повною мірою заслуговують побитого ярлика «рай на землі». На острові Харбор знаходиться елітний пляж Пінк Сендс з унікальним м’яким піском рожевого відтінку. Тут можна розслабитися і зануритися в млість під заспокійливий плескіт хвиль і спів дивовижних птахів. Коралові рифи захищають узбережжя від буйного прибою.\nНа острові з давніх часів збереглася старовинна цукрова млин і незвичайний Парк фігового дерева. У прибережній зоні можна насолодитися видом витончених гротів і печер. Недалеко розташовані руїни старого форту – відгомони піратських пригод. Центр цивілізації – мініатюрна центральна вулиця Бей-стріт.\nАтолл Мале, Мальдівські острови\nПрактично всі мальдівські курорти відрізняються найвищим рівнем сервісу, шикарними пляжами, красивими пейзажами, роздоллям для любителів водних видів спорту. Так, атол Мале включає в себе близько сотні островів. Найфешенебельніші готелі знаходяться на Північному Мале, де за певну грошову суму можна зняти в оренду на деякий час цілий острівець з усією необхідною інфраструктурою, персоналом та розвагами. Але і звичайний відпочинок тут обіцяє масу приємних емоцій від купання на білосніжних пляжах, екскурсійних прогулянок або традиційного годування скатів. Одна з місцевих визначних пам’яток – казковий Кокосовий острів розміром всього 100 на 300 метрів, де створені всі умови для незабутнього відпочинку.\nПереліт – від 10:00\nНа острові Мае буквально пліч-о-пліч сусідять дикі піщані пляжі і галасливі бари, село Ремісників та національні парки і заповідники, старовинні колоніальні маєтки і сучасні комфортабельні готелі. Один з найбільш елегантних і дорогих готелів Фор Сизонс мандрівники всього світу хвалять за чудові види з вікон, прекрасний пляж-бухту, доброзичливий персонал і чудову їжу. Велика територія увазі вибір номера на будь-який смак – велику ізольовану віллу серед тропічних заростей або затишну терасу зовсім близько до пляжу.\nНеобхідно пам’ятати, що, вирушаючи з безвізового маршрутом, термін дії закордонного паспорта повинен становити від одного до шести місяців (в залежності від країни призначення), починаючи з дня закінчення туру. Окрім закордонного паспорта, для безвізового в’їзду в країну потрібно, як правило, мати при собі зворотний авіаквиток і довідку-підтвердження броні номера в готелі країни призначення. Також доведеться оплатити аеропортовий збір і заповнити імміграційну картку (під час перельоту).\nОкрім країн безвізового в’їзду, існує перелік країн, де віза ставиться на кордоні (в такому випадку її також не потрібно оформляти заздалегідь). Враховуючи їх, до списку умовно безвізові маршрутів можна додати ще цілий ряд популярних напрямків – Індонезію, Домінікану, Ямайку, Ізраїль, Маврикій і інші пляжні курорти.


Воєнно-історичний форум Military Ukraine • Перегляд теми - Розпродаж ЗРК...\natez » 25 серпня 2008 07:40\nТут http://www.alert5.com/2008/08/turkey-bu ... sting.html пишуть, що Туреччина купила в Білорусі й Україні для випробувань ЗРК С-300П, С-300В і Тор. Може, звідси й ростуть ноги історії про грузинські Тори?\nТуреччина хоче купити С-300 для тестування в УкраЇни і в Біл\nshico » 25 серпня 2008 11:34\nNATO member Turkey has quietly decided to buy variants of three different S-300 missile systems from Belarus and Ukraine to test them at the Konya training center with the Electronic Warfare Training Field (EHTS) system built by local firm Havelsan.\nЩось слабо віриться, що Україна продасть туркам С-300\nRe: Розпродаж ЗРК...\nalex999 » 24 травня 2019 07:04\nПродаж Південній Кореї ЗРК і ЗАК\ngvpretorian » 24 травня 2019 14:49\nПротидія Північнокорейський ППО?\nalex999 » 24 травня 2019 15:06\ngvpretorian написав: Протидія Північнокорейський ППО?\nКрім того, було продано значну кількість запчастин\nalex999 » 29 травня 2019 06:52\nПоставки США елементів ЗРК і ПЗРК\nalex999 » 03 червня 2019 07:05\nПродаж Казахстану запчастин для С-300\nzil1991 » 03 червня 2019 09:58\nцікаво чи будуть пєті згадувати розпродаж військової техніки "воюючої" країни як це роблять з "папірєдніками"?!\nalex999 » 05 червня 2019 10:24\nzil1991 написав: цікаво чи будуть пєті згадувати розпродаж військової техніки "воюючої" країни як це роблять з "папірєдніками"?!\nzil1991 » 05 червня 2019 11:13\nНа сцені з’являється сьомий мудило. На ньому наклеєний напис : “НІХТО В ЦЬОМУ НЕ ВИНУВАТИЙ!!!”\nalex999 » 25 червня 2019 06:46\nПродаж туркам складових частин ЗРК і авіаційних ракет\nalex999 » 02 липня 2019 06:55\nПродаж Єгипту 120 ЗКР 5В27Д\nalex999 » 14 липня 2019 07:51\nПродаж техніки ППО Ефіопії\nalex999 » 30 липня 2019 06:39\nЧерговий виріб в Ефіопію\nalex999 » 19 серпня 2019 07:41\n"Тунгуски" пішли на продаж?


Цей день - 11 червня - 0312.ua\nЦей день - 11 червня\nСьогодні на календарі 11 червня!\nСвій день ангела відзначає Іван.\nЦе свято установлене Указом Президента України від 09 червня 1994 року.\nГоловні події 11 червня:\nСмерть Олександра Македонського, 323 до н.е.\n11 червня 323року до нашої ери у Вавилоні помер 33-річний Олександр Македонський, великий полководець і завойовник, чия імперія простяглася від Середземного моря до Індії.\nВолодимир - Великий князь київський, 978\n11 червня 978 року новгородський князь Володимир підступно вбив свого брата Ярополка і став княжити в Києві. Завдячуючи тому, що він разом зі своїм військом пройшов обряд хрещення і сприяв поширенню християнства на руських землях, Володимир увійшов в історію як Великий.\nСамоспалення буддистського монаха, 1963\n11 червня 1963 року у Сайгоні (Південний В'єтнам) монах Тік Кванг Дик покінчив із собою на знак протесту проти релігійної дискримінації і репресій буддистів з боку режиму президента Нго Дінь Дьєма. Чернець сів у позі лотоса і підпалив себе після того, як інші монахи облили його бензином, і сидів незворушно протягом усього акту самоспалення. Після того як це фото лягло на стіл президента США Джона Кеннеді, він заявив своєму послу у В'єтнамі, що "Ми повинні щось робити з цим режимом".\nШестиденна війна, 1967\n11 червня 1967року закінчилась Шестиденна війна Ізраїлю з Сирією, Єгиптом та Іорданією, на боці котрих виступили також Ірак, Алжир та Кувейт. В ході бойових дій Ізраїль завоював Синайський півострів, Сектор Газа, Західний берег ріки Йордан, Східний Єрусалим і Голанські висоти, в 2,5 рази збільшивши свою довоєнну територію.


9 жовтня о 14.00 у прес-центрі Українського кризового медіа-центру відбудеться презентація дослідження на тему: «Релігійна окупація: утиски Української православної церкви Київського патріархату в Криму».\nДії агресора призвели до втручання у свободу віросповідання на території окупованого Криму. Особливого тиску зазнала Кримська єпархія Української Православної Церкви Київського патріархату (УПЦ КП). Архієрейський собор Київського патріархату вже у перші дні виступив із заявою, в якій осудив дії окупанта. Більше того, Кримська Єпархія УПЦ КП не пройшла перереєстрацію відповідно до вимог російської влади, внаслідок чого опинилась поза законом.\nПід час заходу буде представлено ексклюзивні документи щодо ситуації, в якій існує Київський патріархат в Криму, показано механізми та засоби, за допомогою яких окупант утискає Кримську єпархію УПЦ КП, а також надано оцінку діям РФ відповідно до міжнародних норм.\nСергій Заєць, адвокат, експерт ГО «Регіональний центр прав людини»\nОлександр Саган, український релігієзнавець, професор\nАнастасія Мартиновська, юрист ГО «Українська Гельсінська спілка з прав людини»\nЗ додатковими питаннями просимо звертатися: