Євген Селін: "Я поклав початок традиції" - ФК Ворскла (Полтава) - сайт уболівальників\nІнтерв'ю гравців, тренерів - 24-01-2013, 10:01 - sasa 21\nЄвген Селін: \_»Я поклав початок традиції\_»\nНа запитання кореспондента «СЭ» відповів захисник збірної України, який цієї зими перейшов з «Ворскли» в «Динамо» Сергій Селін\n— Роман Безус говорив мені, що останні півроку йому психологічно складно було грати за «Ворсклу», знаючи про інтерес «Динамо». Переживали схожі почуття?\n— Так, у підсвідомості скалкою сиділа думка про те, що мене чекають в Києві. Адже у Полтаві обіцяли відпустити відразу після чемпіонату Європи, я налаштовувався на це, але клубам не вдалося з якихось причин домовитися. Втішали слова президента «Ворскли» Олега Бабаєва: взимку, мовляв, точно піду.\n— Подарунком на Новий рік, наскільки я знаю, став його дзвінок: домовленість досягнута, можна вести з «Динамо» переговори про особистий контракт…\n— (Посміхається). Це був вже не перший подарунок такого роду. У свій час «Ворскла» на півроку взяла мене в оренду в «Металіста», і саме в матчі з харків\_’янами я забив гол. Плюс конфліктна ситуація виникла, про яку зараз не хотілося б згадувати. Бабаєв сказав у роздягальні: не переживай, мовляв, ми тебе обов\_’язково викупимо. І ось якраз напередодні нового 2011 року зателефонував Микола Петрович Павлов, у якого починав ще в алчевській «Сталі», і повідомив: все вирішено, залишаєшся грати в Полтаві.\n— Безус із дитинства симпатизував «Динамо», його батько вболівав за цю команду. Вам же, уродженцю Луганської області, чисто географічно був ближче «Шахтар»…\n— А мені чомусь здається, що кожен український хлопчисько, в якій би частині країни не жив, хоч трохи вболівав за киян, усі бачили себе у мріях в динамівській футболці. Що до гірників, то вони у всій країні в часи мого дитинства такими популярні не були. Те ж стосується і «Зорі», яка, раз вже ми заговорили про географію, територіально була ще ближче до мого рідного Новоайдару.\n— Знаю, що вашим агентом є колишній футболіст київського «Динамо» і «Ворскли» Денис Онищенко, який представляє також інтереси Олега Гусєва, однак недавно знайшов в інтернеті цитату якогось турецькопідданого, який заявив, що від вашого імені він вів, і досить успішно, переговори з московськими «Динамо» і «Спартаком». Все начебто було на \_»мазі\_», але ви в останній момент ці варіанти відхилили.\n— Турецького агента у мене і в помині не було. Як не було і конкретики у зв\_’язку з нібито існуючим інтересом російських клубів — я лише читав про них в інтернеті, але через Онищенка, з яким я насправді працюю, ніхто на зв\_’язок не виходив. Як, до речі, і «Шахтар». Конкретна зацікавленість була тільки у Києва, і з минулої весни, коли я вперше почув про неї, Денис постійно тримав мене в курсі.\n— Ні секунди не сумнівалися, даючи влітку обіцянку Ігорю Суркісу: якщо зберетеся йти з «Ворскли», то тільки в «Динамо»?\n— Які могли бути сумніви? По-перше, як я вже говорив, за киян уболівав із дитинства. А по-друге, давно відчував потребу рости в професійному плані. Де ж ще це робити, як не в клубі такого рівня і з такими амбіціями? У свій час із Харкова до Полтави пішов тому, що в «Металісті» молодому гравцеві було складно пробитися. А Павлов у \_»Ворсклі\_», навпаки, робив ставку на юних.\n— Новій метою стане англійська прем\_’єр-ліга, за якою ви так захоплено стежите?\n— Давайте не будемо випереджати події. Мені дійсно подобається «Манчестер Юнайтед», але перш ніж розмірковувати про Англію, треба для початку закріпитися в «Динамо», показуючи хорошу гру і набуваючи довіру головного тренера.\n— З уболівальниками ви вмієте ладити: у «Ворсклі», коли довелося пропустити матч з «Кривбасом», взяли участь у фанатському автопробігу і, якщо не помиляюся, навіть дивилися гру з сектора ультрас.\n— До сектору не дістався, хоча і звали: зізнатися, в той день було дуже холодно. А в автопробігу, який у Полтаві перед кожним матчем проводиться, приєднався до колони на своїй машині. Ми покаталися містом і відправилися на базу — проводити автобус із командою на стадіон. Я, можна сказати, поклав початок традиції: здається, з часом мій приклад наслідували Матвєєв і Маркоскі.\n— Вже підписавши контракт з «Динамо», ви з Безус спеціально приїжджали в Полтаву, щоб попрощатися з шанувальниками «Ворскли». Відчули, що вони не затаїли на вас образу в зв\_’язку з цим переходом?\n— Уболівальники зрозуміли, чому ми з Ромою вирішили змінити клуб, тому жодного докору не прозвучало. Нам прямо сказали, що тепер будуть підтримувати не тільки полтавський клуб, але і нас особисто.\n— Якщо динамівські вболівальники покличуть у свій сектор — погодьтеся?\n— Щоб вони запросили, я для початку повинен завоювати їхню довіру. Познайомитися з шанувальниками моєї нової команди буду радий, але під час матчів волів би все ж перебувати на полі…


Глава УГКЦ з нагоди 70-річчя псевдособору: «Сподіваємося, наша проcтягнута рука примирення бодай цього разу не залишиться без відповіді» – Харківський екзархат УГКЦ\nАвтор: Харківський екзархат УГКЦ · 09.03.2016\nЧому УГКЦ спогадує цей день? «Цього дня ми прагнемо подякувати Богу за те, що зробив саме нашу Церкву інструментом спасіння і воскресіння українського народу та держави. Дякуємо за те, що саме в УГКЦ було багато учнів Христових, які на заклик нашого Спасителя чували і молилися. Вдячні Богу за мучеників та святих ісповідників Христової віри УГКЦ, які терпіли страждання за близкість із Наступником апостола Петра на землі, зокрема в другій половині XX століття після цієї сумної події. Дякуємо сьогодні за те, що можемо свідчити правду про Бога і нашу історію. Ми дякуємо всім тим, які несли тягар мук і страждань Церкви в роки переслідування», – пояснив Глава Церкви.\nНаприкінці Богослужіння Блаженніший Святослав розповів про зустріч Постійного Синоду Єпископів УГКЦ із Папою Франциском в Римі. Він повідомив, що Папа уділив УГКЦ апостольське благословення і сам попрохав благословення від єпископів УГКЦ: «Він схилив перед нами свою голову, кажучи: “Благословіть мене”. Ми відчули, що Папа схилив голову перед Церквою-мученицею і багатостраждальним народом».\nКлючові слова: 70-річчя псевдособоруБлаженніший СвятославСобор св. Юра\nПопередня публікація У Харкові вшанували Т.Г. Шевченка\nНаступна публікація 6 практичних порад на початок Великого посту


Рятувальники центру провели учбово-показові заняття з дітьми, які відпочивають у реколекційно-просвітницькому центрі «Емануїл» - 2 СЦШР ДСНС України\nРятувальники центру провели учбово-показові заняття з дітьми, які відпочивають у реколекційно-просвітницькому центрі «Емануїл»\nОпубліковано: 09.07.2019, 11:50\n08 липня рятувальники центру, а саме представники групи піротехнічних робіт та групи пошуково-рятувальних робіт із службовою собакою провели учбово-показові заняття для дітей та молоді з терен Львівщини і Сходу України, які проводять свій літній відпочинок у реколекційно-просвітницькому центрі «Емануїл» Самбірсько-Дрогобицької єпархії Української Греко-Католицької Церкви.\nВ рамках цих занять дітям були продемонстровані вміння та навики службової собаки, яка під керівництвом представника-кінолога із пошуково-рятувального відділення продемонструвала свою роботу. А фахівцями-піротехніками центру було проведено інформаційно-роз’яснювальну роботу щодо правил безпеки при виявленні вибухонебезпечних предметів. За допомогою наочних матеріалів (макетів мін, гранат, артилерійських снарядів) рятувальники ознайомили школярів із різновидами вибухонебезпечних предметів. Особливу увагу фахівці Служби порятунку звернули на те, що вибухонебезпечні предмети становлять смертельну загрозу. Навіть після довготривалого перебування у воді або землі боєприпаси не втрачають здатності вибухати. Саме тому незнайомі або підозрілі предмети ні в якому разі не можна чіпати, а потрібно негайно сповістити Службу порятунку за номером телефону 101.


← Види болю внизу живота при вагітності: акушерські і не акушерські\nТрудоголік — це діагноз? →\nПри вагітності жодні ліки без призначення лікаря приймати не можна, особливо в перші 12 тижнів. Ідеально взагалі не приймати ніяких ліків у цей період, але так, на жаль, виходить далеко не завжди. Іноді й під час вагітності без ліків не обійтися.\nПід час вагітності змінюється гормональний фон. Основним жіночим статевим гормоном в цей період є прогестерон, який пригнічує тонус гладкої мускулатури. Гладка мускулатура — це м’язи внутрішніх органів і стінок кровоносних судин. Придушення тонусу гладкої мускулатури необхідно під час вагітності для того, щоб попередити скорочення матки. Якщо такі скорочення не придушувати, то може відбутися самовільний викидень, тобто невиношування вагітності.\nАле прогестерон пригнічує скорочення не тільки мускулатури матки, але і всіх інших гладких м’язів. Від цього страждає шлунково-кишковий тракт — порушення рухової активності кишечника призводить до постійних запорів, здуття живота, що сприяє формуванню геморою у вагітних. При наростанні тиску з боку матки збільшуються і гемороїдальні вузли. Можливо і їх обмеження, яке називається гострим гемороєм. Це небезпечний стан для вагітної жінки, так як можлива кровотеча і приєднання інфекції. Небезпека кровотечі багаторазово збільшується під час пологів, коли починаються перейми і особливо потуги.\nТаке ж негативний вплив прогестерон робить і на гладку мускулатуру стінок вен. Відня розслабляються, подовжуються і розширюються від скопилася в них крові. В результаті наростають набряки нижніх кінцівок, вагітній жінці стає важко ходити. Але найголовніша небезпека в тому, що застій крові у венах призводить до утворення тромбів і запаленню стінок вен (тромбофлебіту), що дуже небезпечно під час вагітності.\nЛікування венозної недостатності може бути хірургічним, ін’єкційні-склерозірующім (з введенням речовин, що сприяють запустеванію вен) і консервативним. Перші два методи при вагітності зазвичай не застосовуються. Залишається консервативне лікування, під час якого жінці призначається медикаментозне лікування.\nФірма-виробник Детралекса «Лабораторія Серв’є» (Франція) в інструкції вказує, що детралекс пройшов тільки лабораторні випробування на тварин, в процесі яких не було виявлено будь-якого негативного впливу на плід. Клінічних досліджень на вагітних жінках не проводилось. Тому абсолютна нешкідливість Детралекса для вагітних жінок є недоведеною.\nТим не менш, детралекс застосовується під час вагітності, більш того, є досить великий досвід його застосування у вагітних жінок. Але при призначенні цього препарату акушер-гінеколог або терапевт жіночої консультації повинен зважити всі плюси і мінуси такого призначення. Для лікарських препаратів, що призначаються вагітним жінкам, існує навіть спеціальна формулювання: призначення показано в тому випадку, якщо передбачувана користь для організму жінки перевищує можливий ризик для організму плоду.\nПризначають його і при хронічної венозної недостатності з загрозою формування тромбів — це стан саме по собі небезпечно для жінки і дитини і тому призначення Детралекса цілком виправдане.\nПід впливом Детралекса поліпшується тонус вен, зміцнюються їхні стінки, поліпшується циркуляція крові по дрібних кровоносних судинах — капілярах. Все це сприяє зменшенню проявів венозної недостатності. Зовсім вона, звичайно ж, пройде тільки після пологів, але курс лікування Детралексом значно знизить можливість ускладнень.\nНайголовніше — це приймати детралекс суворо за призначенням лікаря. Кількість таблеток і тривалість курсу під час вагітності може призначатися тільки лікарем. Вагітна жінка не може собі дозволити приймати детралекс самостійно.\nБезумовно, детралекс не можна приймати при індивідуальній непереносимості його компонентів. Не можна також вживати детралекс після пологів, якщо дитину відразу ж прикладають до грудей — цього не можна робити через відсутність даних про виділення Детралекса з грудним молоком.\nДетралекс — це лікарський препарат рослинного походження, але при вагітності навіть такі препарати приймати самостійно не можна.


Патріарха Йосифа Сліпого увічнили на аудіо-дисках | Новини\nПатріарха Йосифа Сліпого увічнили на аудіо-дисках\n20:00, 19 лютого 2012 р.\n17 лютого у селі Заздрість Теребовлянського району відбулася презентація аудіо-диску для дітей “Патріарх Йосиф Сліпий” та видань Олега Германа “Князь Церкви” і Володимира Сергійчука “Патріарх Йосиф Сліпий у документах радянських органів державної безпеки”.\nАудіо-диск є спільним проектом мультимедійної студії “Свічадо” та фундації “Справа Патріарха Йосифа” при підтримці Курії Тернопільсько-Зборівської архиєпархії та парафії УГКЦ св. Володимира і Ольги у Чікаго (США). У ньому представлені 8 аудіо-записів загальною тривалістю 70 хвилин, які розповідають історії з життя Йосифа Сліпого у доступній для дітей формі. Презентували видання керівник студії “Свічадо” Павло Сковронський та куратор проекту Оксана Небесна.\nВидання “Патріарх Йосиф Сліпий у документах радянських органів державної безпеки” представляє збірку архівних документів КДБ пов’язаних із двома судовими процесами радянського режиму над Патріархом Йосифом. Історик Володимир Сергійчук, коментуючи свою працю над двотомником, назвав Йосифа Сліпого українським державником, що своїм словом творив державність України та закладав національну самосвідомість у душі кожного українця.\nПраця Олега Германа “Князь Церкви” є сценарієм до художнього фільму, над якою автор працював 10 років та яка висвітлює життєвий шлях Патріарха Йосифа, його переживання за долю Церкви і України. Олег Герман висловив подяку видавництву “Джура”, фундації “Справа Патріарха Йосифа”, Тернопільській облдержадміністрації, Тернопільській обласній раді та Тернопільській міській раді за сприяння у видавництві книги.


Я твердо вирішив від6uтu дружину в свого брата, адже він її нE гiднuй — Джерело\nЯ твердо вирішив від6uтu дружину в свого брата, адже він її нE гiднuй\nАвтор Виктория SleepВремя чтения 2 мин.Просмотры 131\nМи з дружиною р0злучuлucя. Я ніколи не любив її. В молодості закохався в дівчину. Нікого, окрім неї, не бачив. Робив для неї все, що міг. Мій брат також проявляв інтерес до моєї коханої. Довгі роки воювали за її руку та серце. Вона обрала брата. Саме тоді зустрів свою колишню дружину. Зіграв з нею весілля і намагався не втручатися в життя брата. Не хотів псувати стосунки закоханих.\nЗараз все змінилося. Дружина брата нарікає на постійний брак коштів, важку працю, а також жаліється на холод, який з’явився в їхніх стосунках. Я довго стримував себе. Хотів показати їй всі свої «плюси». Я молодший брат, але успішніший. В мене є: квартира, машина, свій бізнес і купа грошей. Я можу дати їй те, чого вона хоче, адже досі кохаю її.\nЯ зустрічав кохану з роботи, підвозив додому, дарував квіти та золоті прикраси. Вона приймала всі подарунки. Гарний знак. Бачив, вона хотіла змінити своє життя, але вагалась. Вони з братом прожили п’ять років разом. Не так багато. Весь цей час, заробляли копійки і жили бідно. Я можу подарувати їй майже все. Взявся вигадувати план спокуси.\nЗамовив столик у ресторані, купив дорогу, брендову сукню для неї і два квитки у Париж. Вона має бути моєю. Гарна, розумна, добра та щира жінка — повинна жити у розкоші. Біля мого брата, кохана втрачає свою красу і молодість.\nЗабрав її з дому. Вона виглядала неймовірно! Такої краси ніколи не бачив. Вечір йшов добре. Кохана дивилась на інтер’єр ресторану з захватом. Я приділяв їй багато уваги. Старався викластися на всі сто. Вона теж це помітила.\nВ кінці вечора, показав дві путівки. Мої умови прості: подає на розлучення і отримує всі мої багатства, або відмовляє мені та повертається назад у бідність до мого брата. Кохана задумалась. Я бачив, їй важко зробити вибір. Особисто для мене, все очевидно. Вона так не думала. Попрохала дати час на роздуми. Я погодився.\nЧерез неділю отримав відповідь: «Я кохаю свого чоловіка і залишуся з ним». Я не засмутився. Наступного разу, коли в їхній сім’ї знову почнеться колотнеча, я з’явлюся і діятиму наполегливіше й радикальніше.


Робота Україна: Агент з нерухомості | Вакансія в в Україні, Робота | Sitalo Real Estate, АН\nВакансія Агент з нерухомості, Україна. Пошук роботи в в Україні - Робота Агент з нерухомості (Sitalo Real Estate, АН). Шукаю роботу в в Україні.\nвакансії в Україні / вакансії Нерухомість та страхування / Агент з нерухомості\nВакансія: Агент з нерухомості (в Україна)\nАгенство нерухомості Sitalo Real Estate I.F. пропонує роботу для тих, хто хоче реалізувати себе та мати необмежений прибуток.\nТехнічне запезпечення: СRМ, професійна камера, камера 360 градусів, телефон.\nЮридична підтримка (супровід при укладанні договору, підготовка документів, консультація нотаріуса тощо)\nРекламне забезпечення (використовуємо понад 15 рекламних майданчиків для розміщення реклами)\nЗаробіток від 10000 грн.\nВідрядна оплата праці (розмір прибутку залежить на 90 відсотків від вашої наполегливості та професійності)\nАктивна та креативна робота з клієнтами та власниками об'єктів нерухомості;\nКонсультування та супровід клієнтів на всіх етапах співпраці\nПідбір та показ об`єктів нерухомості.\nНаявність авто буде перевагою\nУспішний та професійний досвід роботи на ринку нерухомості з 2005 року.\nБаза клієнтів та об’єктів.\nСтворення унікальної реклами, віртуальних турів та відео.\nПовна юридична, консультаційна та технічна підтримка.\nПостійне підвищення кваліфікаційних навиків співробітників.\nОрганізація колективного відпочинкового дозвілля.\nЯкщо зацікавила вакансія або виникли питання, дзвоніть за номером 0673392211 (Ірина).\nВакансію «Агент з нерухомості» ви можете знайти в наступних розділах:\nID вакансї: 3610131


Луценко заплутався в зарплаті прокурорів і пообіцяв мінімальну від 7 тис. грн. Новини Полтави та області.\nЛуценко заплутався в зарплаті прокурорів і пообіцяв мінімальну від 7 тис. грн\nГолова ГПУ Луценко заявив про зростання мінімальної зарплати прокурора до 7 тис. грн. Підлеглі вже говорять про порушення профільного закону і кепкують про створення методички-тлумачника заяв Луценка.\nПрийнятим 21 грудня 2016 року законопроектом про державний бюджет передбачається, що зарплата співробітників органів прокуратури в 2017 році буде стартувати з 7 тисяч гривень. Відповідну заяву зробив в кулуарах парламенту голова ГПУ Юрій Луценко, передає «Прокурорська Правда».\nПри цьому абсолютно не зрозуміло, про яку саме базову цифру говорив генпрокурор, пише видання – про базовий оклад чи кошти, які будуть виплачуватися на руки законникам «чистими» з урахуванням надбавок і премій. Луценко тільки зазначив, що бюджетом 2017 року передбачено майже дворазове підвищення «стартових зарплат прокурорам».\n«Я задоволений, що прокуратура отримає більше грошей. На даний момент стартова зарплата прокурорів становить менше 4 тисяч гривень. Після прийняття Держбюджету, буде стартувати з 7 тисяч гривень», – сказав він.\nЗа словами голови ГПУ, таке зростання рівня оплати дозволить прийти в систему наглядового відомства більшій кількості людей з-поза системи. «Якщо колись на конкурси з заміщення посад в місцевих прокуратурах, які проводив мій попередник Шокін, подалися лише одинадцять відсотків охочих «з боку», то нині в конкурсі взяли участь понад 70% таких людей, почувши про підвищення зарплат» – підкреслив Луценко (хоча, як свідчить аналіз конкурсного відбору на заміщення 56 вакансій керівників місцевих прокуратур і їх заступників, проведений «Прокурорською правдою», переважна більшість фаворитів відбору – чинні співробітники наглядового відомства).\nЧергова «корява» заява Луценка викликала палке обговорення у представників прокурорського співтовариства. Так, учасники ВК-групи «Т.П.» висловили надію, що глава ГПУ, кажучи про 7 тисяч зарплати, мав на увазі голий оклад.\n«Терміново потрібно розробити методичку-тлумач заяв Юрія Віталійовича, а то реально не зрозуміло, хто «низовий прокурор», коли це «зараз отримує», в якому значенні в даній статті вживається слово «зарплата», і що треба розуміти під словами «я, ми, прокурори», – іронізує один з представників структури.\nУчасники закритої Fb-спільноти «Прокурори України» також висловлюють масову стурбованість заявами керівника ГПУ, оскільки з них випливає щонайменше 1 конкретика – у ГПУ знову не мають наміру виконувати профільний закон, який передбачає прокурорам зарплату на рівні 12 мінімальних окладів. «Вчора вдень колеги озвучили інформацію «з компетентних джерел» про підвищення на 1 тисячу гривень. У будь-якому випадку, про виконання в повному обсязі положень ст.81 закону «про прокуратуру» я навіть не мрію», – нарікає одна з учасниць групи.\nДодамо, що вперше інформація про 7 тис. грн зарплати для прокурорів була анонсована Луценком у кінці жовтня 2016 року, «Стартова зарплата в місцевій прокуратурі співробітників першого року найму починатися з 7000 гривень. Це майже 40-процентне зростання», – підрахував він тоді.\nНагадаємо, що «зарплатним» питанням підлеглих глава ГПУ регулярно потрапляє в халепу з самого моменту свого призначення. Зокрема, в червні 2016 року року він заявив про те, що «низовий прокурор» відомства отримує нібито 12 тис грн зарплатні.\nНаступного разу зарплатну тему Луценко порушив у кінці літа 2016 року, коли в інтерв'ю виданню «Публічні люди», відповідаючи на питання про кадрову політику, заявив, що зі слідством біда і в МВС, і в Генпрокуратурі. «Зарплата слідчого МВС близько 3 тисяч гривень , а в ГПУ – близько 7 тисяч гривень», – заявив він тоді.\nСлідом за цим уже 13 вересня 2016 року в ефірі програми «Лівий берег» з Сонею Кошкіною на «24 каналі» Луценко анонсував, що з 1 січня 2017 року відбудеться підвищення зарплати співробітникам органів прокуратури на 70%. За його словами, мінімальна зарплата співробітника місцевої прокуратури внаслідок підвищення з початку наступного року становитиме від 14 тисяч гривень.


За рік мешканці Слов'янська та району здали до поліції 65 одиниць зброї, 13 з них виявились незареєстрованими - Деловой Славянск\nЗа рік мешканці Слов’янська та району здали до поліції 65 одиниць зброї, 13 з них виявились незареєстрованими\n16 января 2020 в 08:16\tЭдуард Торский - -\nВажливу роль у "роззброєнні" населення відіграє відповідальність громадян та роз'яснювальна робота, що системно проводиться інспекторами з контролю за обігом зброї місцевої поліції.\nНа обігу в дозвільній системі Слов'янського відділу поліції перебувають більше 1700 місцевих жителів, які мають у своїй власності 1937 одиниць зброї, це - мисливські гладкоствольні рушниці та промислові карабіни, газові пістолети.\nІнспекторами з контролю за обігом зброї періодично перевіряються умови придбання, зберігання та реєстрації підоблікової зброї. У 2019 році за порушення цих правил було складено 448 адміністративних матеріалів (за якими порушники сплатили до місцевого бюджету більше 16 тисяч гривень).\nКрім того, проводились профілактичні заходи, спрямовані на виведення з незаконного обігу незареєстрованої та бойової зброї, а відповідно - запобігання злочинів з їх використанням.\nУ результаті тільки за минулий рік місцеві жителі видали поліції 11 карабінів та 35 гладкоствольних рушниць, 12 газових та 5 "травматичних" пістолетів, 2 одиниці холодної зброї.\nВсі громадяни, які відкликнулись на заклик поліції зробити своє життя безпечнішим, звільнялись від кримінальної відповідальності.\nНагадаємо, що звернутись до дозвільної системи Слов'янського відділу поліції можна за адресою: м. Слов'янськ, вул. Університетська, 30 або за телефоном "102".\nВ Украине приближаются длинные выходные: как будут работать банки\t02 августа в 19:0781\nПолицейские Донетчины разоблачили наркодельца с «товаром» на сумму около 150 000 гривен\t02 августа в 18:41163\nДонецкие медики – о завезенной в ОРДЛО вакцине “Спутник Лайт”: в самой России ее боятся делать\t02 августа в 18:21206\nРасстрелы на Майдане: суд разрешил заочное расследование против Януковича\t02 августа в 17:43226\nПересечения с трассой М 03 под Славянском контролирует патрульная полиция\t02 августа в 17:21762\nВ Донецкой области горят свалки\t02 августа в 17:03375


Резорцин. Купити резорцин ціна, доставка, опт Львів, Чернівці, Київ, Харків, Дніпро | Система Оптимум\nГоловна > Тверді органічні речовини > Резорцин\n576.00 грн (ціна за 1 кг)\nРезорцин – це 1,3-ізомер бензодіолу з формулою C6H4(OH)2. Виглядає як біла тверда речовина. Молярна маса 110,1 г/моль. Густина 1,28 г/см3, точка плавлення 110 °С.\nАртикул: 04424. Категорія: Тверді органічні речовини.\nНа складах ПП Система Оптимум завжди в наявності резорцин. У нас можна купити резорцин за доступною ціною. Резорцин має сертифікат якості. Якість, умови придбання і ціна на резорцин Вас приємно здивують. Наявність власних складів та автопарку забезпечує оперативність у виконанні замовлень, доставку резорцину по всій території України.\nРезорцин кристалізують з бензолу у вигляді безбарвних голок, які легко розчиняються у воді, спирті, ефірі, але не розчинні у хлороформі і сірковуглеці. Резорцин забарвлює розчин заліза (III) хлориду у темно-фіолетовий колір, а при взаємодії з бромною водою утворює осад трибромрезорцину. Ці властивості дозволяють використовувати його в якості барвника для хроматографії.\nРезорцин є одним з основних природних фенолів в аргановій олії.\nРезорцин використовується в медицині. Його застосовують як антисептик і дезінфікуючий засіб, він є компонентом у мазях для лікування хронічних захворювань шкіри, таких як псоріаз. Дану субстанцію додають у шампуні в якості діючого агента проти лупи, а також у сонцезахисні креми та деякі інші косметичні засоби. Цей реактив використовується в лікуванні виразки шлунка. У великих дозах він є отрутою і викликає запаморочення, глухоту, слиновиділення, потовиділення і судоми.\nРезорцин є проміжною хімічною речовиною для синтезу фармацевтичних препаратів та інших органічних сполук. Він використовується у виробництві діазобарвників та пластифікаторів, клеїв для деревини і гумово-текстильних композитів, служить зшиваючим агентом для неопрену і УФ поглиначем.\nРезорцин застосовують як аналітичний реагент для якісного визначення кетоз.\nРезорцин реагує з формальдегідом з утворенням термореактивних смол, які можуть застосовуватися в якості аерогеля.\nЯкщо Вам потрібно купити оптом резорцин, зверніться до компанії Система Оптимум. Питання щодо ціни на резорцин, а також умов оплати та доставки по Україні Ви можете оперативно вирішити з фахівцями компанії телефоном або через e-mail.\nЗалишіть відгук до товару “Резорцин” Скасувати відповідь\nРезорцин в інтернет-магазині www.systopt.com.ua доставляється у наступні міста: Львів, Чернівці, Київ, Дніпро, Харків, Одеса, Запоріжжя, Полтава, Вінниця, Миколаїв, Суми, Житомир, Хмельницький, Черкаси, Чернігів, Херсон, Кропивницький, Івано-Франківськ, Рівне, Луцьк, Тернопіль, Ужгород.


На шляху до Мукачева по дорозі загорівся рейсовий автобус із пасажирами (ФОТО, ВІДЕО)\nВипадок трапився сьогодні зранку, близько 08:00 години.\nНа Виноградівщині під час пожежі в надвірній споруді згорів трактор та пошкоджено мікроавтобус\nТакож стихія знищила 20 кубометрів дров і домашнє майно, повідомляють в У ДСНС у Закарпатській області.\nВ Ужгороді горіла Skoda, на Тячівщині – ВАЗ, а на Ужгородщині – Opel\nПро три випадки загорання автомобілів упродовж вихідних на території Закарпаття повідомляють в обласному У ДСНС.\nУнаслідок зіткнення ВАЗу з деревом на Мукачівщині загинула літня жінка (ФОТО)\nНа Рахівщині вночі на вікенд шукали двох туристів з Івано-Франківщини, що заблукали\nО 02:00 2 червня туристів знайдено в районі озера Бербенескул та супроводжено до Рахова.\nНеподалік Хуста "Лада" з'їхала в кювет, пасажирку з травмами шпиталізовано до лікарні\n2 червня о 21:10 до ОКЦ поступило повідомлення про ДТП на автодорозі Мукачево-Рогатин поблизу м. Хуст.\nУ річці поблизу Сваляви виявили потопельника\nЧоловік, що облив себе розчинником для фарби й підпалив на Тячівщині, помер у лікарні\nЖитель с. Лопухово Тячівського району Закарпатської обл., облив себе легкозаймистою сумішшю і підпалив, від чого згодом помер у реанімації.\nУ реанімації Тячівської райлікарні намагаються порятувати чоловіка, що вчинив самопідпал\nНа лінію 102 надійшло повідомлення від лікаря про те, що в селі Лопухів, що на Тячівщині, чоловік 1967 року народження вчинив самопідпал.\nНа Хустщині Ford Focus врізався в дерево: водій загинув, пасажир – у лікарні\nРодина померлої разом з двійнею в Ужгороді вагітної жінки доводитиме халатність лікарів за допомогою адвокатів (ВІДЕО)\nНа Іршавщині згоріли 5 тонн сіна та 2 тонни соломи, а на Тячівщині горів будинок\nПро випалки пожеж, що сталися на території області впродовж доби, повідомляють в У ДСНС Закарпаття.\nРезультати експертизи щодо причини смерті вагітної жінки в Ужгороді мають оприлюднити після 15 липня (ВІДЕО)\nУ породіллі, яка померла в Ужгороді, були хронічні захворювання.\nЧерез коротке замикання у Сваляві ледь не згорів Renault\nУ другій половині дня та ввечері Закарпаттю прогнозують грози зі зливами та градом\nЗ огляду на погодні зміни, Закарпатський обласний центр з гідрометеорології оприлюднив штормове попердження.\nПоблизу Текова на Виноградівщині з Тиси виловили труп мешканця Королева\nВодопостачання в Ужгороді обіцяють відновити після 21.00\nКП "Водоканал м.Ужгорода" повідомляє, що у селi Сторожниця тривають аварійно-відновлювальні роботи на водогоні діаметром 600 мм.\nСторінка 39 з 773


Як працює лотерея Космолот - WE\nдодому Як працює лотерея Космолот\nЯк працює лотерея Космолот\nСьогодні, можна констатувати факт інтересу до лотерейного бізнесу серед підприємців працюють на ринку з прийому платежів. І багатьох звичайно ж цікавить законність Електронної лотереї на лотерейних терміналах. У даній новині ми постаралися навести наочно схему роботи законної Електронної лотереї на лотерейних терміналах, а спробувати зіграти в таку лотерею ви зможете за посиланням Cosmolot завантажити та бути впевненим що ніхто не має наміру вас обманювати.\nПроведення легальної лотереї Космолот\nкоротко ділиться на наступні етапи:\n1) генерація змінної інформації.\n2) Виробництво квитків.\n3) Передача квитків Організатору.\n4) поширення квитків по мережі реалізації.\n5) продаж квитків і виплата виграшів.\nЯк виглядає процес гри в лотерею Космолот\nВ рамках проведення законних електронних лотерей цей процес виглядає наступним чином:\nГенерація змінної інформації (на схемі – «Генератор»). Полягає в розробці математичної моделі тиражу, в якій виграші слідують в певному порядку, що забезпечує найбільш цікавий для гравця процес гри. При цьому витримується необхідний призовий фонд тиражу. На даному етапі використовується розроблений нами сертифікований програмно-апаратний комплекс.\nВиробництво квитків (на схемі – «Сервер виробника»). Полягає у створенні послідовності електронних квитків відповідно до розробленої раніше математичної моделі. Кожна послідовність зберігається на сервері виробника.\nЯк лотерея Космолот перевіряється на виграш\nЗавантажена на сервер організатора партія квитків дозволяється до продажу для всіх або деяких лотерейних терміналів, термінал звертається на сервер за квитками і отримує їх в тій послідовності, яка була згенерована і завантажена. Таким чином, продаж квитків на лотерейному терміналі «CMT Loto Pay» відбувається відповідно до вибудуваної раніше цікавою для гравця математичною моделлю.\nПродаж квитків і виплата виграшів (на схемі – «продаж лотерей» і «on-line звіт»). В процесі гри лотерейний термінал «CMT Loto Pay» розшифровує отримані з сервера квитки і програє відео ряд гри відповідно до виграшем або програшем. Виграш лотерейний автомат видає готівкою або чеком. Всі події термінал відправляє на сервер організатора в режимі on-line, що дозволяє Організатору оперативно отримувати звітність про реалізацію лотерей.


Поштовий індекс Укрпошти за вашою адресою = 98331 індекс Керч 31, Керченський район, Автономна Республіка Крим, Україна.\nПоштові індекси Києва, поштовий індекс Керч 31 і поштові індекси більшості інших міст України можна знайти прямо для конкретного будинку. Тобто у нас представлені поштові індекси областей, поштові індекси районів, поштові індекси міст, поштові індекси вулиць, поштові індекси будинків.\nТут представлена найбільш повна і точна база поштових індексів України, в тому числі і індекс Керч 31. Інформація про поштові індекси України представлена на основі останніх версій бази поштових індексів Укрпошти та Класифікатора адрес по Україні. Ви можете скористатися як пошуком індексу за адресою або адреси за індексом, так і ієрархічним рубрикатором України, щоб знайти необхідний індекс поштової адреси.\nЗміни поштових індексів відбуваються регулярно. Хочемо зауважити, що на відміну від інших сайтів з базами поштових індексів у нас представлений тільки реально діючі індекси, немає застарілої інформації, і ви можете бути абсолютно впевнені, що знайдена на нашому сайті Керч 31 індекс буде точно чинним і відповідати обраній адресі.\nІндекс Керч 31 — це номер 98331 поштового відділення, яке відповідає за декілька вулиць або цілий район.


НАБУ просить Холодницького погодити підозру Корчак – ЗМІ\n6 Грудня, 2018 11:47\nРаніше глава САП уже повертав відомству Ситника проект підозри екс-очільниці НАЗК.\nНаціональне антикорупційне бюро просить главу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Назара Холодницького погодити підозру колишньому голові Національного агентства з питань запобігання корупції, а нині його члену Наталії Корчак.\nЯк зазначається, проект підозри наразі на вивченні у Холодницького. Керівник САП поки що не прийняв рішення – погоджувати або не погоджувати підозру Корчак.\nРаніше НАБУ вже подавало Холодницькому проект підозри щодо екс-очільниці НАЗК, проте він повертав його в Бюро на доопрацювання.\nНагадаємо, спеціалізований антикорупційний прокурор Назар Холодницький раніше обурювався, що Національне антикорупційне бюро в обхід САП передало генпрокурору Юрію Луценку проект підозри екс-очільниці НАЗК Наталії Корчак.\nНАБУ, зокрема, розслідує справу про купівлю Корчак та її родичами паркомісць та їх використання для незадекларованих автомобілів.\nТеги : НАБУ НАЗК Назар Холодницький Наталія Корчак САП\n"Злиті" справи Холодницького: активісти створили реєстр закритих топ-корупційних проваджень 16 Листопада 08:47\nНардеп про НАЗК: "Агентство імені Корчак" стало сліпим знаряддям АП 25 Вересня 13:47\nКорчак призначили координатором з гендерної рівності у НАЗК 30 Липня 10:51


До журі Літконкурсу ім. Джона Буньяна приєдналося двоє спілчан\n5 жовтня 2020 року відбувся прямий ефір, під час якого члени журі Літконкурсу ім. Джона Буньяна вручили почесні призи переможцям, а також оголосили список авторів, роботи яких ввійшли до збірки кращих творів 2020 року, яка готується до друку.\nУ номінації «Оповідання» переміг член двох Національних спілок України: дизайнерів і краєзнавців Тарас Данилюк (Бердичів) із твором «Новий світанок». У номінації «Вірш» був кращим член трьох Національних спілок України: письменників, кінематографістів і журналістів Анатолій Марущак (Херсон) із поезіями нового циклу про вічні цінності. Номінацію «Допис» взяла студентка Української баптистської теологічної семінарії Катерина Колеснік (Львів) із блогерськими текстами про стосунки з Богом у буденності.\n«Літконкурс ім. Джона Буньяна» був заснований у 2016 році Департаментом освіти Української Церкви ХВЄ спільно зі служінням «5 хлібів та 2 риби». У перший склад журі поряд із головою Богданом Галюком (учитель, письменник) та Надійкою Гербіш (письменниця, фахівчиня з міжнародних книжкових прав) ввійшов і голова Волинського осередку СХПУ Юрій Вавринюк. А спілчанка Ольга Міцевська стала літературним редактором збірок творів-переможців.\nДосі конкурс мав тільки одну номінацію — «Оповідання». Але цьогоріч до його програми додалися ще дві номінації, тож виникла потреба і в розширенні колективу журі. Таким чином, номінацію «Допис» судили Марічка Галюк (письменниця, блогерка) та Віктор Вознюк (служитель та громадський діяч), а номінацію «Вірш» — спілчани Лідія Вудвуд та Дмитро Довбуш.\n2020 рік став особливо багатим на учасників. Журі обирало переможців із 204 авторів — 108 поетів, 87 прозаїків та 9 блогерів.


Реферати по банківській справі - 7880\nАвтоматизація банківської діяльності. Банківські мережі. Московський Інженерно-Фізичний Інститут Кафедра "Математичне забезпечення систем" И. Владимирський "Автоматизація банківської\nАктивні операції комерційних банків. Зміст Уведення 3 1 Активні операції, їхня роль і місце в банківській діяльності 5 2 Принципи організації і нових шляхів підвищення ефективності активних операцій комерційного банку 23\nАналіз Банківських структур. I. Опис ситуації. Комерційні банки виконують функції кредитування й інвестування підприємств, держави і населення. Банки виступають як фінансових посередників, одержуючи кошти в кінцевих кредиторів і даючи їх кінцевим позичальникам. За рахунок кредитів банку здійснюється фінансування промисловості, сільського господарства, торгівлі, забезпечується розширення виробництва.\nАналіз банківської системи на прикладі банків Криму. Додаток 5. Додаток 6. Додаток 7. Додаток 8. Додаток 9. Додаток 10 Додаток 11. Додаток 1. Таб. 1.3.1. Організаційний пристрій комерційного банку.\nАналіз діяльності комерційного банку. : за даними бухгалтерського балансу. Зміст. Уведення. Розділ 1. Необхідність, сутність і значення економічного аналізу діяльності комерційного банку.\nАналіз діяльності комерційного банку. Уведення Загальна соціальне - економічна і політична обстановка в Росії привела до крайньої нестійкості фінансового ринку, що породило всі процес банкрутства, що розростається, банків. Події останнього часу на фінансовому ринку Росії підтверджують правильність висновків фахівців Всесвітнього банку, що ще в 1992-93 роках попереджали, що комерційні банки в Росії неминуче зштовхнуться із серйозними проблемами, у тому числі з проблемою грамотної оцінки фінансового стану комерційного банку.\nАналіз доходів і витрат банку. Хабаровська державна академія економіки і права Кафедра аудита й економічного аналізу КУРСОВА РОБОТА Тема: Аналіз доходів і витрат банку\nАналіз і прогнозування кон'юнктури ринку цінних паперів. Міністерство Культури Російської Федерації Санкт-Петербургский Державний Університет Кіно і Телебачення кафедра Керування економічними і соціальними процесами\nАналіз інвестиційних проектів і його автоматизація на основі ППП Excel. ФІНАНСОВА АКАДЕМІЯ ПРИ УРЯДІ РОСІЙСЬКОЇ ФЕДЕРАЦІЇ Кафедра “ Автоматизовані інформаційні технології” КУРСОВА РОБОТА\nАналіз кредитоспроможності позичальника. 1. ОСНОВИ ОРГАНІЗАЦІЇ БАНКІВСЬКОГО КРЕДИТУВАННЯ Головними ланками кредитної системи є банки і кредитні установи, що мають ліцензію НБУ, що одночасно виступають у ролі покупця і продавця існуючих у суспільстві тимчасово вільних засобів.\nАналіз і керування фінансових активів комерційних банків РА. РР Орвафвъіь єм ¶Жоафвъіь Ьікірірафвъафь е Ж д И а Ш І Ъ Ж Ь І Ю К І про І Ь ш ьжьіькіоіь Іоожмьєрж мєриафмафвъафьь аф Оіиімірафша РР Іиєморіъжь ґіьоєрафш є р є м І Ь 2000\nАналіз пропорційності розвитку ринку банківських послуг. Ринок банківських послуг - явище суцільне і многоструктурное. Його розвиток відбувається у взаємозв'язку і координації з різними компонентами ринкової економіки і соціального життя населення, що у більшості випадків визначають його пропорційність. Пропорційність припускає оптимальне співвідношення між різними елементами ринку банківських послуг.\nАналіз кредитоспроможності позичальника. ЗМІСТ Уведення...... стр 5 Розділ 1 Основні підходи до оцінки фінансово - економічної діяльності позичальника\nАналіз розвитку кредитно-банківської системи Російської Федерації. Московський Державний Авіаційний Інститут (Технічний Університет) Кафедра економічної теорії Реферат Аналіз розвитку кредитно-банківської системи Російської Федерації\nАналіз фінансового стану банку. Уведення Російські банки змушені працювати в умовах підвищених ризиків і частіше, ніж їхні закордонні партнери виявляються в кризових ситуаціях. Насамперед, це зв'язано з недостатньою оцінкою власного фінансового положення, притягнутих і розміщених засобів, надійності і стійкості клієнтів, що обслуговуються.\nАналіз фінансового стану комерційного банку. ФІНАНСОВА АКАДЕМІЯ ПРИ УРЯДІ РФ Кафедра "банківська справа" Робота допущена до захисту Завідувач кафедрою проф. Лаврушин О. І Дипломна робота\nАналіз господарської діяльності комерційного банку. ЗМІСТ Уведення. 2 Теоретичні основи методики аналізу в комерційному банку. 4 Комерційний банк - як об'єкт аналізу. 4 Особливості методики аналізу в комерційному банку. 10


Відпочивай із розумом, особливо біля води ➢ Погляд ➢ Новини Києва та Київщини онлайн\nГоловна › Новини › Васильків › Відпочивай із розумом, особливо біля води\nВідпочивай із розумом, особливо біля води\nАвтор: Надiя Проценко 07.08.2018 | 17:44\nУ таку спекотну пору практично кожній людині хочеться відпочити біля найближчої водойми. Проте не всі пам’ятають про правила безпеки на воді.\nДля Васильківського РВ ГУ ДСНС України у Київській області профілактика загибелі та травмування людей під час відпочинку на водних об’єктах є одним із пріоритетних завдань. Адже люди, які відпочивають на березі річки чи ставка, не завжди дотримуються правил безпечної поведінки, що створює потенційний ризик виникнення надзвичайної ситуації. Тому на сьогоднішній день у Київській області зареєстровано 59 летальних випадків, які трапились на воді у 2018 році, три із них у липні на території Васильківського району: Лосятині, Калинівці та Липовому скитку.\nУ зв’язку з цим 6 серпня співробітники служби порятунку провели рейд по водних об’єктах Васильківщини. Під час заходу було проведено масово-роз’яснювальну роботу щодо попередження нещасних випадків на воді та дотримання основних норм безпечної поведінки серед відпочиваючих. Рятувальники нагадали основні правила поведінки на воді, зокрема:\n– купатися потрібно у спеціально відведених та обладнаних для цього водоймах;\n– заходити у воду лише у знайомих для вас місцях;\n– купатися тільки у тверезому стані та бажано у компанії з кимось, особливо, якщо ви не впевнені у своїх силах;\n– перед стрибками перевіряти глибину та наявність сторонніх предметів у воді.\nТакож працівники служби порятунку роздали листівки з переліком дій при виявленні підозрілих (вибухонебезпечних) предметів та наголосили, що небайдужість може врятувати чиєсь життя! Тож у разі виникнення надзвичайної ситуації потрібно телефонувати за номером пожежно-рятувальної служби «101» або швидкої допомоги «103».\nРВ ГУ ДСНС України у Київській області\nбезпека на водіВасильківВідпочинокводойми


Партія Макрона перемогла у першому турі парламентських виборів | QHA Агентство Кримські Новини\n12 червня 2017 18:22\nПартія Макрона перемогла у першому турі парламентських виборів\nДругою за кількістю голосів стала партія республіканців, набравши разом із союзниками 21,56%.\nУ першому турі парламентських виборів з 32,3% перемогла партія Еммануеля Макрона «Вперед, республіка!» та її союзник — Демократичний рух.\nПро це повідомляється на сайті МВС Франції.\nДругою за результатами стала права партія «Республіканці» та її союзники, які разом отримали 21,56%.\nПартія Марін Ле Пен «Національний фронт» набрала 13,2% голосів. Ліворадикальна «Непокірна Франція» набрала 11,02% голосів, «Соціалістична партія» та її союзники — 9,5%, зелені — 4,3%, комуністи — 2,7%.\nЗазначимо, що у Франції діє мажоритарна система виборів у два тури, ключове значення має те, скільки депутатів вдасться партіям провести в одномандатних округах. Другий тур виборів, на яких визначиться остаточний розподіл місць у парламенті, пройде 18 червня.\nПовідомляється, що явка на виборах склала 48,7%, ставши однією з найнижчих в історії П'ятої Республіки у Франції, створеної 1958 року.\nМакрон і Меркель об'єднаються заради реформи ЄС\nЯк повідомляло QHA, 14 травня у Єлисейському палаці в Парижі відбулася урочиста церемонія передачі президентських повноважень від попереднього президента Франції Франсуа Олланда переможцю президентських виборів Еммануелю Макрону.\nполітика Париж вибори у Франції Макрон Марін Ле Пен парламентські вибори Франція перший тур виборів


Короткий зміст повести Гоголя «Тарас Бульба» — Гоголь Н | Бібліотека української мови та літератури 📕 Шкільний Всесвіт\nКороткий зміст повести Гоголя «Тарас Бульба» — Гоголь Н | Бібліотека української мови та літератури\nДо старого козацкому полковникові Тарасові Бульбе приїжджають після випуску з Київської академії два його сини — Остап і Андрий. Два дужих молодці, здорових і міцних осіб яких ще не стосувалася бритва, збентежені зустріччю з батьком, що жартує над їхнім одягом недавніх семінаристів. Старший, Остап, не витримує глузувань батька: «Хоч ти мені й батька, а як будеш сміятися, то, їй — богу, поколоброджу!» І батько із сином, замість вітання після давньої отлучки, зовсім нешуточно тузять один одного стусанами. Бліда, сухорлява й добра мати намагається образумить буйного свого чоловіка, що уже й сам зупиняється, задоволений, що випробував сина. Бульба хоче в такий же спосіб «поприветствовать» і молодшого, але того вже обіймає, захищаючи від батька, мати\nЗ нагоди приїзду синів Тарас Бульба скликає всіх сотників і весь полковий чин і повідомляє про своє рішення послати Остапа й Андрия на Січ, тому що немає кращої науки для молодого козака, як Запорізька Січ. Побачивши молодої сили синів спалахує військовий дух і самого Тараса, і він вирішується їхати разом з ними, щоб представити їх всім старим своїм товаришам. Бідна мати всю ніч сидить над сплячими дітьми, не стуляючи око, бажаючи, щоб ніч тяглася як можна довше. Її милих синів беруть від її; беруть для того, щоб їй не побачити їх ніколи! Ранком, після благословення, що отчаялись від горя матір ледве відбувають від дітей і несуть вхату.\nТри вершники їдуть мовчачи. Старий Тарас згадує своє буйне життя, сльоза застигає в очах, що посивіло голова похнюпиться. Остап, що має суворий і твердий характер, хоча й, що озлобився за роки навчання в бурсі, зберіг у собі природну доброту й торкнуть слізьми своєї бідної матері. Одне тільки це його бентежить і змушує задумливо опустити голову. Андрий також важко переживає прощання з матір’ю й рідним будинком, але його думки зайняті спогадами про прекрасну полячку, що він зустрів перед самим від’їздом з Києва. Тоді Андрий зумів пробратися в спальню до красуні через трубу каміна, стукіт у двері змусив полячку сховати молодого козака під ліжко. Татарка, служниця панночки, як тільки пройшло занепокоєння, вивела Андрия в сад, де він ледь урятувався від двірні, що прокинулася. Прекрасну полячку він ще раз бачив у костьолі, незабаром вона виїхала — і зараз, потупивши ока в гриву коня свого, думає про неї Андрий.\nПісля довгої дороги Січ зустрічає Тараса із синами своїм розгульним життям — ознакою запорізької волі. Козаки не люблять витрачати час на військові вправи, збираючи лайливий досвід лише в запалі битв. Остап і Андрий кидаються із всею палкістю юнаків у це розгульне море. Але старому Тарасові не по душі дозвільне життя — не до такої діяльності хоче готовити він своїх синів. Зустрівши з усіма своїми співтоваришами, він все придумує, як підняти запорожців у похід, щоб не витрачати козацкую молодецтво на безперервний бенкет і п’яні веселощі. Він умовляє козаков переобрати кошового, котрий тримається миру з ворогами козачества. Новий кошовий під напором самих войовничих Козаков, і насамперед Тараса, вирішується йти на Польщу, щоб відзначити все зло й посоромлення віри й козацкой слави\nИ незабаром весь польський південний захід стає добычею страху, що біжить наперед слуху: «Запорожці! Здалися запорожці!» В один місяць у битвах змужніли молоді козаки, і старому Тарасові любо бачити, що обоє його сина — серед перших. Козацкое військо намагається взяти місто Дубно, де багато скарбниці й богатых обивателів, але зустрічають розпачливий опір гарнізону й жителів. Козаки осаджують місто й чекають, коли в ньому почнеться голод. Від нема чого робити запорожці спустошують околиці, випалюють беззахисні села й неприбрані хліби. Молодим, особливо синам Тараса, не подобається таке життя. Старий Бульба заспокоює їх, обіцяючи незабаром жаркі сутички. В одну з темних ночей Андрия будить від сну дивна істота, схоже на примару. Це татарка, служниця тої самої полячки, у яку закоханий Андрий. Татарка пошепки розповідає, що панночка — у місті, воно бачила Андрия з міського вала й просить його прийти до неї або хоча б передати шматок хліба для вмираючої матері. Андрий навантажує мішки хлібом, скільки може віднести, і по підземному ході татарка веде його в місто. Зустрівшись зі своєї коханої, він відрікається від батька й брата, товаришів і вітчизни: «Вітчизна є те, що шукає душу наша, що миліше для неї всього. Вітчизна моя — ти». Андрий залишається з панночкою, щоб захищати неї до останнього подиху від колишніх співтоваришів своїх\nПольські війська, прислані в підкріплення обложеним, проходять у місто повз п’яний Козаков, багатьох перебивши сплячими, багатьох зачарувавши. Ця подія озлобляє Козаков, що вирішують продовжити облогу до кінця. Тарас, розшукуючи зниклого сина, одержує страшне підтвердження зрадництва Андрия.\nПоляки влаштовують вилазки, але козаки поки ще успішно їх відбивають. Із Січі приходить звістка, що під час відсутності головної сили татари напали на що залишилися Козаков і зачарували їх, захопивши скарбницю. Козацкое військо під Дубною ділиться надвоє — половина йде на виторг скарбниці й товаришів, половина залишається продовжувати облогу. Тарас, очоливши облогове військо, виголошує жагучу промову в славу товариства\nПоляки довідаються про ослаблення ворога й виступають із міста для рішучої сутички. Серед них і Андрий. Тарас Бульба наказує козакам заманити його до лісу й там, зустрівшись із Андрием віч — на — віч, убиває сина, що і перед смертю вимовляє одне слово — ім’я прекрасної панночки. Підкріплення прибуває до поляків, і вони розбивають запорожців. Остап полонений, пораненого Тараса, рятуючи від погоні, привозять Всечь.\nОправившись від ран, Тарас більшими грошима й погрозами змушує жида Янкеля тайкома переправити його у Варшаву, щоб там спробувати викупити Остапа. Тарас є присутнім при страшній страті сина на міській площі. Жоден стогін не виривається під катуваннями із грудей Остапа, лише перед смертю волає: «Батько! де ти! чи чуєш ти все це?» — «Чую!» — відповідає над юрбою Тарас. Його кидаються ловити, але Тараса вже й слід простиг\nСто двадцять тисяч Козаков, серед яких і полк Тараса Бульбы, піднімаються в похід проти поляків. Навіть самі козаки зауважують надмірну лютість і жорстокість Тараса стосовно ворога. Так мстить він за смерть сина. Розгромлений польський гетьман Микола Потоцкий клятвено присягає не наносити надалі ніякої образи козацкому воїнству. Один тільки полковник Бульба не погоджується на такий мир, запевняючи товаришів, що прощені ляхи не стануть тримати свого слова. І він веде свій полк. Збувається його пророкування — зібравшись із силами, поляки віроломно нападають на козаков і розбивають їх.\nП’ять полків під предводительством того самого Потоцкого наздоганяють нарешті полк Тараса, що стало на відпочинок у старій розваленій міцності на березі Дністра. Чотири дні триває бій. Оставшиеся в живих козаки пробиваються, але зупиняється старий отаман шукати в траві свою колиску, і наздоганяють його гайдуки. Залізними ланцюгами прив’язують Тараса до дуба, прибивають цвяхами руки й розкладають під ним багаття. Перед смертю встигає Тарас крикнути товаришам, щоб спускалися вони до челнам, які зверху бачить він, і йшли від погоні по ріці. І в останню страшну мінуту думає старий отаман про товаришів, про майбутні їхні перемоги, коли вже не буде з ними старого Тараса\nАндрий Бульбенок (Бульбенко) — молодший син головного героя повести. Разом із братом Остапом вертається в батьківський будинок з київської бурси, де вчився із дванадцяти до двадцяти «з лишком» років. Ранком Тарас везе синів у Січ: там братам треба буде пройти «ініціацію», влитися в ряди вільного запорізького козачества епохи релігійних воєн з Польщею й набігів на Туреччину. (Про те, наскільки умовні й прозорі хронологічні границі цієї епохи в зображенні Гоголя, див. ст. «Тарас Бульба».) Під час «хрестового» козачьего походу на польський південний захід, проти унії, А. героїчно й самовіддано воює з ворогами «віри православної». Але коли козаки осаджують місто Дубно, служниця тої польської красуні, у яку А. закоханий ще із часів бурси, уночі проводить його по підземному ході в обложене місто; ставши на сторону «проклятих католиків», А. кидається в бій проти співвітчизників і одновірців. Заманивши сина — зрадника в засідку, Тарас Бульба власноручно вбиває його. Ця сцена зв’язує А. з героєм новели П. Мериме «Маттео Фальконе».\nОбраз А. надзвичайно важливий для рівноваги полярного художнього миру повести. У ній зіштовхуються не просто дві культурні стихії, «осіла» польська й «кочова» запорізька; не просто мир «православного воїнства» з миром європеїзованого католицизму; у ній зіштовхуються дві різні «стадії» людської історії. Козачество, що живе за надособистими законами епосу, не знаючої державності, сильне своєю невпорядкованістю, дикою вольницею й первісним демократизмом, і — одержавлене шляхетство, «де бувають королі, Князі й усе, що не є кращого у вельможному лицарстві»; тобто мироустройство зовні витончене, розвинене, але внутрішньо менш цільне. Тарас і брат А., Остап, безроздільно належать «догосударственному», дикому й молодому, епічному простору Січі. Польська красуня, у яку закоханий А., живе за межами епосу, в обжитому просторі, так схожому на мир європейського роману. «Жиди», зображені Гоголем з неприхованим презирством, безрідні, а тому вільно снують туди й сюди. І лише А., породжений козаком, «заражається» польським духом, роздвоюється між полюсами — і з неминучістю гине. Губить його звичайно ж любов. Але якийсь надлам присутній у його образі споконвічно.\nА., що повернувся з бурси, ні в чому не уступає Остапові. Могутній, як він; ростом у сажень; сміливий; гарний собою. У бої він безмежно хоробрий, щасливий. Однак на його образ постійно лягає легка тінь. У першій же сцені повести — сцені повернення — він занадто просто «спускає» Тарасові глузування над собою. (Тоді як Остап, «правильний» син, іде з батьком на кулаків.) Крім того, А. занадто тепло обіймає мати. У стилізовано — епічному світі «Тараса Бульбы» за крапку відліку прийнята підкреслено чоловіча етика запорожців, що не визнає рівності жінки й чоловіки. Тільки жалюгідний «жид» прив’язаний до жінки й у мінуту небезпеки ховається під юбкою «жидовки». Справжній козак ставить свого друга вище, ніж «бабу», а його сімейні, родинні почуття куди слабкіше, ніж почуття братерства, товариства. Але лихо навіть не в тім, що образ А. із самого початку злегка зрушать до «жіночого» полюсу, що він надто прив’язаний до матері. А в тім, що він не приховує свої почуття. (Знову на відміну від Остапа, що теж торкнуть материнськими слізьми, але виду не подає.) Точно так само в бої А. не просто робить подвиги, але поринає «у чарівну музику куль і снарядів». Тобто й тут віддається у владу розвиненого почуття, живе життям серця, а не героїчною свідомістю воїна й патріота. Нарешті, під час облоги Дубна А., замість того щоб наїстися, напитися й заснути, як покладено чималому козаку, напружено вдивляється в безмежне піднебіння. Так буде вдивлятися у вічне піднебіння над Аустерлицем кн. Андрій Болконский («Війна й мир» Л. Н.Толстого). Але що добре для героя військової епопеї XIX в., те жахливо для героя військового епосу часів «малороссийского лицарства». Справа воїна — перемагати; споглядати небеса й меланхолійно міркувати — жіноче діло\nА. занадто людяний, щоб бути гарним запорожцем. Надмірна витонченість і розвиненість його щиросердечного життя, неспільна з вірністю батьківським завітам, от першопричина морального падіння; А. Піддатливість на страшну спокусу жіночої краси, що перетворює А. з епічного героя персонаж сучасного роману, — усього лише наслідок непоправної зміни життєвих орієнтирів. А. не може не тягтися до женщене, тому що вона мінлива, психологічна, захоплена, як він сам. Під час першого ж — київського ще — . побачення із прекрасною полькою, дочкою ««віденського (пізніше — дубновского) воєводи, красунею, білої, як сніг, і пронзительно — черноокой, та потішається над непрошеним гостем, надягаючи йому на губу сергу, накидаючи серпанкову шемізетку. Тобто — переодягаючи жінкою. Це не просто гра, не просто глузування примхливої польської красуні над українським «парубком», що прокрався в її кімнату через димохід. (Що саме по собі показово й кидає на героя сумнівно — демонічну тінь.) Але це ще й своєрідне «ритуальне перевдягання» чоловіка в жінку, що виявляє його внутрішню «жіночність» і в остаточному підсумку пророкує його прийдешнє переродження. Той, хто погодився грати в подібну гру, хто змінив своєї «чоловічий» козачьей природі, той у воєнізованому світі гоголівської повісті приречений рано або пізно змінити вірі, батьківщині, товариству. (Про містичний зміст «товариства» див. ст. «Тарас Бульба».)\nИ наступний крок убік від запорізького козачества (а виходить, у прірву) герой — перевертыш робить дуже незабаром, задовго до остаточного переходу на польську сторону. Через кілька днів після «побачення» він «випадково» бачить свою кохану в костьолі. Тобто в самий розпал релігійної ворожнечі між православ’ям і католицизмом, напередодні унії, через яку Січ і підніметься незабаром війною на Польщу, А. заходить у католицькі храми. Стало бути, краса для нього вже вище «правди» і дорожче віри\nНе дивно тому, що зрештою він випадає з великої козачої єдності, «провалюється» у польську трясовину — і що від цього провалу його не здатні удержати ні благословення матері, ні кипарисний образ, присланий нею з Межигорского київського монастиря. Довідавшись від виснаженої служниці польської красуні про голод, що панує в обложеній міцності (з’їдена всe аж до мишей), А. негайно відгукується на благання улюбленої польки про допомогу. (Тоді як дочка ворога не може, не повинна цікавити «повноцінного» запорожця навіть як наложниця; полькам покладено вирізати груди, убивати їхніх дитин.) Витягшись з — під голови Остапа мішок із хлібом (тим часом Остап навіть у сні продовжує ненавидіти ворогів і викликує: «Ловите чортова ляха!»), А. відправляється на ворожу сторону. Перехід цей описаний автором як перехід з яви в навь і служить свого роду паралеллю київському візиту до польки. Тоді А. проникнув у її кімнату через «нечистий», демонічний димохід; тепер він спускається під землю — у таємний тунель, подобу пекла. Тоді справа відбувалася вночі, під час влади темряви, і тепер А. крадеться до підземного ходу в невірному світлі місяця. Саме підземелля, у стінах якого коштують труни католицьких ченців, рівняється з київськими печерами; тільки це святість «неправильна», «чужа», узята із протилежним знаком; якщо шлях крізь київські печери символізує дорогу через смерть у життя вічну, те дубновские печери — це шлях з життя в смерть. Підземна ікона католицької Мадонни, перед якою запалена лампада, спокусливо схожа на кохану А.; щоб увійти в обложене місто, воно повинен спочатку пройти через сакральний простір костьолу і як би остаточно «окатоличитися».\nУ Дубні теж усе перевернено, пофарбовано в мертвотні тони: на вулиці лежить померла «жидовка» з напівживою дитиною, що «злобливо» скручує пальцями висохлі груди матері; жебрак, що випросив в А. коровай, умирає в корчах. І «живильна» материнські груди, і хліб, що служить символом життя й нагадують запорожцям про евхаристии, у потойбічному просторі польського міста здатні служити алегоріями, а часом і безпосередніми джерелами загибелі. Але А. усього цього як би не зауважує, тому що серед тління особливо яркою, особливо загадкової, особливо манливої здається «розвинена» краса польки, її дивовижна, « невідхильно — переможна блідість», її перлові сльози («за що люта доля причаровала серце до ворога?»). Є й у цій красі щось смертоносне: недарма оповідач, зрештою, порівнює неї із прекрасною статуєю. Але, по — перше, автор і сам не в силах удержатися від «зачарування» польки (засуджуючи А. «ідеологічно», він так докладно й так виразно описує її почуттєву досконалість і переживання героя, що створюється враження повного авторського співчуття до засуджуваного персонажа). По — друге, і ц головне, А. не здатний думати ні про що — лише про бажану принадність красуні, що «втягує» його у свій мир, як русалка заманює супутника солодко — оманною піснею у своє підводне, неживе царство. Заради любові прекрасної польки А. відрікається від України («Хто дав мені її у вітчизни?») і в саму мить тимчасового торжества поляків над запорожцями одержує «нагороду за зраду» — упоительный поцілунок\nУ якімсь змісті для А. це й поцілунок зради, поцілунок Іуди — і поцілунок смерті. Тому що із цієї мінути А. повністю підпадає під владу польки. Перемінивши козацкое плаття на розкішний біло — золоте вбрання (ще одне перевдягання, що остаточно перетворює героя в перевертыша), він несеться в бій проти своїх колишніх товаришів, проти брата, проти батька. І перед його думкою — не «хрест святий», не образ батьківщини ( чистарої, чи нової), але лише «кучері, кучері», подібна до лебедя груди, сніжна шия, плечі. Це сатанинська мара краси, що веде до загибелі, це пропасти зачарування, у яку, сам не помітивши того, провалюється А. Навіть коли він попадає в засідку й Тарас велить синові злізти з коня, щоб застрелити його, останнє ім’я, що зривається з вуст чутливого зрадника, — це не ім’я Вітчизни, не ім’я братів, навіть не ім’я матері (нехай «жіноче», але кровно — рідне), а ім’я соблазнившей його польки. Тим часом під час битви, тільки що описаної Гоголем, три герої — козака — Мосий Шило, Степан Гуска й Бовдюг — загинули з тими самими словами на вустах: «Хвала Росіянці Землі й вірі православної!»\nВ образі А. неявно проступають риси Іуди, як в образі батька — Тараса обережно просвічує демиургический, богоподібний лик. Але сцена загибелі А. прямо пов’язана з епізодом страти Остапа. Молодший брат переходить до ворогів добровільно; старший — попадає в полон. Молодший у мить смерті призиває далеке жіноче ім’я, тремтить від жаху, старший — мовчачи терпить страшне борошно й уболіває лише про те, що нікого з рідних, своїх немає поруч. Передсмертний вигук він обертає до батька (не відаючи, що той стоїть на площі): «Батько! де ти? Чи чуєш ти?» Цей вигук не що інше, як літературна рима хресних слів Христа: «Боже мій! Боже мій! для чого Ти мене залишив?» (Мф. 27, 46) і «Отче! у руки Твої віддаю дух мій!» (Лк. 23, 46). Те, що Остапові саме в цю мінуту збираються перебити кості, також повинне викликати в пам’яті читача євангельський епізод: «…прийшли воїни, і в першого перебили гомілки, і в іншого, розп’ятого з Ним. Але, пришедши до Ісуса, як побачили Його вже померлим, не перебили в Нього гомілок» (Ин. 19, 32 — 33). Але мало того що сцена мученицької смерті побічно вподібнює Остапа Христу й остаточно протиставляє його «Іуді» А., не менш важливо, що «правильний» брат, справжній запорожець, до останньої мінути тягнеться до чоловічого центра буття, гранично далекому від жіночної слабості й від дівочої краси, чреватою зрадою. Цій же красі мужності (а значить — товариству) до кінця залишається вірним і самим Тарасом. Сцена його страти (див. ст. «Тарас Бульба») по суміжності пов’язана з епізодом страти Остапа й по протилежності — з розповіддю про неварту, ганебну кончину А.\nТарас Бульба — старий козачий полковник, центральний персонаж повести з життя запорожців епохи унії, коли «вся первісна Росія, залишена своїми князями, була спустошена» і ворожнеча «православного воїнства» з католицькою Польщею стала непримиренної. Хронологічні рамки «Тараса Бульбы» рухливі; тут вільно сполучаються події української історії XV, XVI вв. і навіть середини XVII в. Повість стилізована під героїчний епос про легендарні часи малороссийского «лыцарства», що живе в полуййчевом куту Європи; епічною цілісністю, мвацью й твердістю характеру повною мірою наділений її герой\nСтворюючи образ Т. Б., Гоголь, слідом «Запорожцеві» В. Т. Нарежного, повністю реабілітує тип воїна — запорожця, звільняє його від авантюрно — розбійницьких і демонічних рис, якими цей тип наділений у його ранній прозі. (Порівн. хоча б «запорізьку» прописку демона, Пузатого Пацюка, у повісті «Ніч перед Різдвом» з ім’ям Тарасова коня, Чорт; осідлати Риса в гоголівському світі може лише «праведник».) Т. Б. прав завжди й у всім; навіть якщо він — у сценах єврейського погрому, страшної помсти полякам за вбивство старшого із синів, побиття дитин, насильства над жінками й старими — діє як самий звичайний розбійник, оповідач зображує ці вчинки як епічні діяння, освячені міццю героя. (Можливо, що при цьому Гоголь ураховував досвід зображення, що романтизує, індіанців у романах Ф. Купера.) В епізодах, присвячених Т. Б., автор свідомо ототожнює свою точку зору з точкою зору персонажа. Це повністю відповідає задуму — зобразити ідеального, самодостатнього героя слов’янської старовини, коли панували інші вдачі, царювали інші подання про добро й зло й коли миром ще не опанувала вульгарна щоденність, який, як ряскою, затягнуте сучасне життя\nТ. Б. радісно привітає синів, що вернулися після довгого років навчання в київській бурсі, — Остапа й Андрия. Скликавши козаков — сусідів, попьянствовав і побивши горщики в будинку (тому що козаку не потрібна хата, йому потрібна воля; людина відважна, лише коли бездомний), ранком він везе синів у Запорізьку Січ. При цьому Т. Б. не обертає уваги на жіночі сльози худий «лядащей» дружини, що жила мужней любов’ю «одну тільки мінуту», у ранній молодості, а всі наступні роки провела чекаючи — спочатку коли Т. Б. повернеться із чергового набігу, потім — коли сини повернуться на літні вакації. Діти пізнали книжкову премудрість (якої, всупереч показному презирству, не далекий і сам Т. Б.; у всякому разі, Горация він читав). Тепер їм має бути пізнати премудрість бойову — тільки тоді їхнє виховання буде завершено, тільки тоді вони стануть гідними спадкоємцями батька\nМомент, у який вони прибувають на вільні простори Січі, цієї «дивної республіки», не занадто вдалий для поставленої мети; козаки уклали мир з басурманами й клялися православною вірою, що не порушать його. Такої клятви переступити «не можна». Але Т. Б., носій істинно козачьей традиції, упокоритися із цим не хоче: життя без війни, без подвигу, без слави й грабежу безглузда: «Так на що ж ми живемо, на якого чорта ми живемо, розтлумач ти мені це!» Двічі скликавши раду, Т. Б. за допомогою п’яних Козаков переобирає надто миролюбного кошового. Новий кошовий, старий товариш Т. Б. Кирдюг, допомагає вийти з положення: вирішене «пустити із челнами» одних тільки молодих Козаков; «нехай небагато пошарапают берега Натоли». І отут є гінці з Гетьманщины, щоб повідомити жахлива звістка: православні церкви відтепер «у жидів на оренді», а ксьондзи — недоверки запрягають православних християн у брички. Намір «пощарапать» забуто; негайно зігнавши зло на місцевих жидах — торговцях, безжалісно покидавши їх у Дніпро, запорожців — і не тільки молоді — відправляються в похід на польський південний захід, щоб боротися проти унії, стільки ж ганебної, скільки й кривавої. (Втім, Т. Б., що любив вислухати обвинувачувану сторону, щадить одного з казнимых, високий і худого, як ціпок, Янкеля — знижений, містечковий інваріант ім’я біблійного праотця євреїв Иакова — за те, що він знав Тарасова брата Дороша; цей Янкель ще зіграє свою роль у долі Т. Б., а виходить, і в сюжеті повести.)\nУ нещадному поході проти «недоверков» (козаки відрізають груди в жінок, здирають шкіру з ніг у тих рідких полонених, котрих відпускають живими; юрбами вбивають католицьких ченців, «жидів, жінок») мужніють сини Т. Б. Але біля міста Дубно козаки змушені зупинитися. Довга облога, у яку вони беруть міцність, млоїть їхнім змушеним неробством. А найстрашніше — що молодший син Т. В., над міру чутливий Андрий, розтрощений чарами прекрасної польки, переходить на сторону ворога. Цю звістку Т. Б. повідомляє жид Янкель; полковник не хоче вірити («Ти й Христа розіпнув, проклятий Богом людин!»), але незабаром сам переконується в цьому. Облога прорвана підоспілим польським загоном. Одержавши підтримку, поляки переходять у настання, — але Андрий у бої не бере участь. (Зате старшого, Остапа, обирають отаманом на місце загиблого героя Кукубенко.) Якщо до цього моменту метою Т. Б. була помста за зганьблену віру, те відтепер він — месник за зраду, він грізний судія своєму синові. Ніхто, ніщо не змусить його піти від стін обложеної міцності, поки не свершится воздаяние. Навіть коли приходить звістка про татарську навалу на Січ, Т. Б. відмовляється повернутися додому. За порадою мудрого старого Касяна Бовдюга козачество розділяється надвоє, і та половина, що вирішує залишитися, обирає Т. Б. наказным отаманом війська. І помста здійснює. Андрий попадає в засідку, і сурово — справедливий батько, повелівши синові злізти з коня, стратить його: «Я тебе породив, я тебе й уб’ю!»\nЦе перша із трьох «рівновеликих» кульмінацій сюжету, розподілених по трьох епізодах, які дзеркально відбиваються друг у другу. Друга пов’язана з героїчною загибеллю старшого сина, Остапа, що як би змиває сыновний гріх Андрия, викупає його. Про те, що Остап у руках ненависних поляків, Т. Б. довідається в Січі, куди його, важко пораненого, напівживого, у забутті, відвозить вірний друг осавул Дмитро Товкач. Як коваль Вакула в повісті «Ніч перед Різдвом» використовує в благо нечисту силу й верхи на чорті летить у Петербург, так Т. Б. прибігає до корисливих послуг «нечистого» Янкеля, якого ніколи пощадив під час погрому. З’явившись до Янкелю в Умань, Т. Б. сторговується з ним (причому мотив використання зла в благо обіграється на всі лади: «ви, жиди, і чорта проведете»; «вези мене хоч на чорті» і т.д.). Обкладений цеглою, вона прибуває у Варшаву; за посередництвом місцевих «жидів» (подвійно нечистих, тому що живучих серед католиків) намагається викупити Остапа. Але навіть великий, соломоноподобный Мордохай, у чиїй бороді всього п’ятнадцять волосків, та й ті ліворуч, не в силах йому допомогти — хоч і має ім’я біблійного визволителя приречених євреїв із книги Эсфири. Навіть побачення із сином перед самою стратою — і те зривається; переодягнений іноземним графом з німецької землі, Т. Б. проходить через всі кордони, але в останню мінуту його православна душа не витримує огуди гайдука, герой заступається за віру батьків — і тільки неймовірна жадібність поляка рятує його від арешту\nТ. Б. змушений піти на площу, де стратять козаків; випробування видовищем сыновних борошн жахливо й у той же час — велично; Т. Б., зганьблений Андрием, пишається мужністю Остапа («Добрі, синкові, добрі»),.який ні звуку не вимовляє перед єретиками. І лише в останню мінуту, у передсмертному стражданні викликує: «Батько! де ти? Чи чуєш ти?» — не знаючи, що батько загубився в юрбі цікавих поляків. На цей сыновний вигук, у якому виразно слыше» відзвук хресного благання Христа до Батька (подробней див. ст. «Андрий»), Т. Б. не може не відгукнутися: «Чую!» І такий відгук, у повній тиші лунає воістину як грім серед ясного піднебіння; в образі Т. Б. остаточно проступають «божественні» риси\nИ моторошна помста за сина, що він, разом зі сто двадцатитысячным військ, обрушує на поляків, не ділячи їх на прав і винуватих, не щадячи нікого, поголовно вирізуючи жінок, дітей, старих («не вважаючи жидів»), — це майже небесна кара, здійснювана Т. Б. — одночасно й Зевсом — Громовержцем запорізьких степів, і малороссийским Яхве. У ньому сполучаються невиразність античної долі й грізний старозавітний персоналізм. Це «богоподобие», внутрішнє право вершити безособовий суд, звільняє Т. Б. від необхідності підкорятися духовної влади. Тому, навіть коли; православні попи просять Козаков зупинитися, пощадити безневинних — і військо схиляє селову перед авторитетом церкви, — Т.; Б. зупиняється. Він сам собі духовна влада, він виконаний пророчим гнівом; він вершить криваві поминки по Остапові; він — «останній з могікан». Тарасов полк продовжує палити костьоли,. вирізати містечка, доходить до Кракова, але зрештою сам попадає в руки воїнів коронованого гетьмана Потоцкого й виявляється на багатті\nЦе третя кульмінація й одночасно розв’язка повести. Син — «іуда» був страчений Батьком — «яхве»; христоподобный Остап був страчений ворогами віри православної; тепер приходить пора Батькові — Громовержцеві пройти через високе борошно страти. Не випадково його шлях у смерть пролягає через вогненну стихію, що всеочищає; і недарма ця смерть дарує йому останню радість — зі свого «лобового» піднесення, на верхівці стрімчака, з висоти своєї «олімпійської Голгофи» лицезреть, як брати козаки рятуються від польської погоні (і навіть лементом попередити їх про небезпеку). А головне — стати свідком смерті брата ненависної польки, що спокусила своєю страшною красою Андрия. І якщо останні слова Козаков, що загинули в бої за Дубно, були славослів’ям Батьківщині й вірі православної, якщо останнє слово Андрия було про польську панночку, якщо останній вигук Остапа був звернений до батька, то останнє слово Т. Б. перетворюється в пророчу хвалу російській силі, що ніщо не пересилить, у прорікання про прийдешнє піднесення російської землі, з якої «піднімається свій цар, і не буде у світі сили, яка б не скорилася йому!».\nЦі «пророчі» слова, уведені в 2 — ю редакцію повести (1842), — не стільки данина ідеології «офіційних народностей» епохи Миколи I, не стільки алюзія, нагадування про сучасне військово — політичне тло повести (релігійні війни XVI в. — придушення польського повстання 1830 — 1831 р.), скільки ключ до образа Т. Б.\nВін дійсно один з останніх носіїв героїчно — месіанської запорізької свідомості, втілення військового духу й дикої вольниці — січі. Ця Січ у зображенні Гоголя, звичайно не збігається з реальністю історичного Запоріжжя. Вона символізує простір, вільне від оковів далекої, західно — католицької державності. У цьому просторі, обійнятому «лайливим полум’ям древле — мирного слов’янського духу», визріває російсько — українська майбутність. Самі по собі запорожці — переконані анархісти, життя їх цілком розбійницька — або наліт, або « бенкет, щозачаровує,». Але самі не відаючи про те, вони виконують місію хоронителів прийдешньої величі Росії. Закваскою цієї величі, стільки ж політичного, скільки й містичного, служить запорізьке товариство, релігійно — побутове братерство, виразником і чи ледве не поетом якого виступає в повісті Т. Б.\nПеред кривавою битвою в стін обложеного Дубна Т. Б. вимовляє полум’яну проповідь у славу товариства, звернену до тій «половині» козачества, що побажала залишитися з ним в «проклятій Польщі»: «Немає уз святіше товариства! Батько любить своє дитя, матір любить своє дитя, дитя любить батька й матір. Але це не те, братики: любить і звір своє дитя. Але поріднитися спорідненням по душі, а не по крові може одна тільки людина. Нехай же знають вони все, що таке в російській землі товариство!»\n«Особистий» підтекст цієї мови ясний: Т. Б. тільки що пережив потрясіння від звістки про зраду Андрия; він відтинає від свого серця «звірину» любов батька до дитяти, щоб яскравіше полум’яніти любов’ю до товариства, що вище родини, вище споріднення по крові, взагалі над усе земного. Переживання товариської, братньої єдності може бути загострено, посилено батьківським почуттям (сцена страти Остапа), але замінити, витиснути його — не всостоянии.\nОднак «особистим» підтекстом зміст цієї мови не вичерпується; релігійна лексика, риторичні обороти, що сходять до церковної традиції, тут не випадкові. Адже, сходячись у велику спільність товариства, запорожці як би утворять єдине містичне тіло. Кожний з його членів окремо може загинути, але їх целокупность безсмертна й неуничтожима. Гоголь зображує (а Т. Б. — виражає) запорожців як якусь стихійну, воєнізовану, православно — язичеську церкву, що кочує. Їхні нескінченні бенкети виявляються подобою евхаристии, під час якої вони вином і хлібом невпинно прилучаються до товариства. Т. Б. — самовідданий сповідник цієї «віри в товариство»; у сцені перед дубновской битвою він перетворюється й у її «жерця» — викочуючи бочку старого вина й «причащаючи» їм Козаков, яким має бути славна смерть, що прямо веде в життя вічну. («Сідай, Кукубенко, одесную мене! — скаже йому Христос. — Ти не змінив товариству».) Тост, що Т. Б. при тім вимовляє, звучить як символ віри й одночасно як тайнодейственная молитва «про всіх і за вся»: «за святе Православ’я, щоб всі бусурмане зробилися християнами, за Січ, за всіх християн». А називаючи сина — зрадника «іудою», він не просто дає «морально^ — релігійну» оцінку його зрадництву, але свідчить, що відпадання від «товариства» рівносильно боговідступництв.\nПри цьому саме православ’я для Т. Б. (як, втім, для всіх запорожців у зображенні Гоголя) не стільки святоотеческое навчання, скільки своєрідний релігійний пароль, що відкриває врата у святу батьківщину. «Здраствуй! Що, у Христа віруєш?» — «Вірую!» «А ну перехрестися!» «Ну, добре, ступай же, у який сам знаєш, курінь». Мир Січі — а виходить, мир Т. Б. — це мир знаків, які набагато важливіше свого значення. Навіть причина, що підняла його на похід проти Польщі, — це не унія, як така, але містична підміна знака: «Якщо рассобачий жид не покладе значка нечистою своею рукою на святому Великодні, те й святити Великодня не можна». Католики суть такі ж християни, як і православні, але взяті зі зворотним знаком, як поляки суть такі ж слов’яни, але зі зворотним знаком. Війна з ними — це багато в чому війна з далекими знаками. Якщо знаки поміняються — мир перетворить і «бусурмане» стануть християнами. А поки це не відбулося, потрібно воювати, воювати невпинно, воювати натхненно, обороняючи свої знаки від чужих значень\nАле час, у яке випало жити беспорочно — правильному запорожцеві Т. Б., уже подпорчено. Це час не до кінця эпично. Справа не тільки в тім, що поляки «уловляють» душу Андрия. Багато козаків — на відміну від Т. Б., його гідного спадкоємця Остапа й вірних сподвижників начебто Дмитро Товкача — піддалися тлетворному польському впливу, заспокоїлися, примирилися зі злом, «побабіли», звикли до розкоші й холе.\nСама поява Т. Б. у Січі повинне насторожити уважного читача: кращі козаки загинули від рук бусурманских (Бородавка повішена в Толопане, з Колопера здерли шкіру під Кизикирменом, Пидсадкова голова посолений у бочку й відправлена в Царьград). А запорожці не тільки містять мирний договір з турками, але й клянуться своєю вірою (головним з «знаків»!), що будуть вірні договору з невірними!\nВсупереч стародавньому козачьему правилу (у поході не пити, інакше смерть), під час облоги Дубна запорожці напиваються, і п’яний Переяславский курінь частиною гине, частиною живцем попадає в руки поляків. Нарешті, опам’ятавшись у Січі після тяжкого поранення, Т. Б. не довідається свого «духовної батьківщини». Всі старі товариші перемерли, від славних колишніх часів залишилися одні натяки. Чергова «священна війна» проти католиків, що він піднімає після варшавської страти Остапа, — стільки ж помста за сина, скільки розпачлива спроба врятувати «товариство» від розкладання, повернути «лайливий зміст» запорізького існування. Але війна незабаром припиняється — завдяки заступництву православного духівництва; за Т. Б. зі стодвадцатитысячного війська погоджується випливати один тільки полк. Здається, усе кінчен.о\nВ 1 — й редакції Т. Б. після цього «просто» натхненно й велично гинула; фінальна сцена кидала трагічний відсвіт на його колоритну фігуру, прямо зв’язувалася з наскрізною темою «Миргорода» (здрібніння життя, втрата змісту). Жервшенный героїзм Т. Б. був безвихідний. Але в 2 — й редакції Гоголь вкладає у вуста (у буквальному значенні полум’яніючі) останнього великого запорожця процитований вище монолог. Мессиански — Державне пророцтво, що опромінює, (знову ж у буквальному значенні) Т. Б. в останню мить його буйного життя, повертає запорізькому миру втрачений зміст. Сікти не гине, але відступає в міфологічні глибини історії, щоб дати дорогу новому, вищому прояву слов’янства — росіянинові царству\nЦе фінальне «імперське» пророцтво романтичного героя будується по тім же зразку, по якому будувався «імперський» фінал романтичної поеми А. С. Пушкіна «Кавказький бранець»: «Упокорся, Кавказ, іде Ермолов!» Але якщо в Пушкіна в контексті поеми екстатична міць фіналу не була затьмарена нічим, те оптимістичний монолог Т. Б. у контексті циклу «Миргород» чи звучить не безнадійніше, ніж звучав фінал 1 — й редакції. Усе збулося; російське царство виникло, але зрештою його осягла та ж доля, яка ніколи випала на частку Січі: воно втратило велич, потонуло в миргородській калюжі. (Тут повторена схема «Мідного вершника», де в експозиції захоплено описується мить зародження імперії, а в «основному» тексті дана сумна картина її нинішнього стану. В остаточному підсумку те ж відбувається й у контексті південних поем як цілого; заклик, звернений в «Кавказькому бранці» «дикому» миру: «Упокорся, Кавказ…», в останній поемі, «Цыганы», скептично переадресований «європейцеві», Алеко: «Смирися, горда людина…»)\nОбраз Т. Б., екстатичний, але свідомо позбавлений якого б те не було психологізму (зайва «чутливість» саме й погубила Андрия), приречений був стати символом епічної моці слов’янства, вірності Батьківщині, військовій доблесті. І тому був використаний як готова матриця авторами радянської воєнно — історичної прози — від образа Мальчиша — Кибальчиша в «Військовій таємниці» А. П. Гайдара до численних персонажів эпопейных романів 1940 — 1950 — х гг.


1,2 млрд євро остаточно схвалені у якості допомоги Україні - новини ZIK.UA\nНовини » Економіка середа, 20 травня, 2020, 16:35 Читать эту новость на русском\nРада ЄС схвалила виділення макрофінансової допомоги 10 країнам\nРада Європейського Союзу остаточно схвалила виділення 3 млрд євро макрофінансової допомоги 10 країнам для подолання наслідків пандемії коронавірусу. Україна також отримає фінансову допомогу від Євросоюзу. Про це повідомляє пресслужба Ради ЄС.\nЗазначається, що Рада ЄС погодила виділення макрофінансової допомоги для боротьби з наслідками коронавірусу 10 країнам з офіційно визнаною перспективою членства, а також країнам-сусідам. Україна отримає від Європейського союзу допомогу в розмірі 1,2 млрд євро, що складає майже половину від загального бюджету програми підтримки.\nДопомога від ЄС Фото з відкритих джерел\n"Разом із підтримкою від МВФ, ці кошти допоможуть покращити макрофінансову стабільність та дозволять країнам вивільняти ресурси на захист громадян та пом’якшення негативних наслідків пандемії коронавірусу", - заявили в Раді ЄС.\nНовини за темою: США надали Україні допомогу на 25 мільйонів доларів\nРаніше повідомлялося, що Європарламент підтримав пропозицію Європейської комісії надати Україні 1,2 млрд євро.


Наукові конференції - АРТіП\n02 грудня 2021 року в Академії рекреаційних технологій і права відбувся Міжвузівський науково-практичний семінар «Міжнародний день людей з обмеженими фізичними можливостями: виклики сьогодення». Мета заходу – привернення уваги до проблем людей з обмеженими фізичними можливостями та захист їх гідності, прав та благополуччя.\nРектор Академії, кандидат педагогічних наук, доцент, депутат обласної ради Людмила Стасюк подякувала Олександру ШЕЛЕСТУ – заступнику Міністра цифрової трансформації, представникам державної влади, керівникам громадських організацій, установ, що не залишилися осторонь від проблем та викликів сьогодення, які стосуються осіб з обмеженими можливостями та взяли участь у науково-практичному семінарі. Пані Людмила наголосила, що академія, з особливою увагою ставиться до студентів з особливими фізичними можливостями, та створює всі необхідні умови для їх якісного навчання. Велика увага приділяється розвитку спорту вищих досягнень. Для цього створені всі умови студентам-спортсменам, щоб здобувати вищу освіту. В академії навчається: чотири Заслужених майстрів спорту Украіни (Мажула Марина, Ємельянов Сергій, Колодій Олександр, Вишинський Дмитро); призерка та учасники Олімпійських ігор різних років, чемпіони та призери Паралімпійських ігор, Триразовий чемпіон та призери Дефлімпійських ігор, чемпіони, призери та учасники чемпіонатів, кубків світу та Європи. За підсумками основних студентських змагань ХІІ літньої Універсіади України 2015 року та ХІV літньої Універсіади України 2019 року та ХYI 2021 року Академія здобувала перші місця серед вищих навчальних закладів своєї категорії. Президентом Володимиром Зеленським призначена стипендія студенту академії Дмитру Вишинському, Заслуженому майстру спорту України, чемпіону Європи з легкої атлетики серед глухих. У 2021 році 4 студенти академії взяли участь у Паралімпійських іграх (Токіо-2020), а саме: Сергій Ємельянов, студент 4 курсу денної форми навчання спеціальності «Середня освіта (Фізична культура)» – виборов золото параканое; Марина Мажула, студентка 4 курсу заочної форми навчання спеціальності «Середня освіта (Фізична культура)» – срібло пара каное; Ярослав Окапінський, студент 4 курсу денної форми навчання спеціальності «Середня освіта (Фізична культура)» – 6 місце легка атлетика; Станіслав Самолюк, студент 3 курсу денної форми навчання спеціальності «Середня освіта (Фізична культура)» – 9 місце веслування академічне.\nПід міжвузівського науково-практичного семінару «Міжнародний день людей з обмеженими фізичними можливостями: виклики сьогодення» були висвітлені підсумки зробленого для цієї категорії, проаналізоване фактичне становище людей з інвалідністю в суспільстві і акцентована увага на поліпшенні їх життєвого рівня.\nУ заході взяли участь: Людмила СТАСЮК – ректор академії, кандидат політичних наук, доцент, депутат обласної ради; Роман КАРПЮК – доктор педагогічних наук, професор, депутат обласної ради, Заслужений тренер України; Олександр ШЕЛЕСТ – заступник Міністра цифрової трансформації; Ганна КОЛЕСНИК – проректор з науково-педагогічної роботи та міжнародної співпраці, доктор медичних наук, професор; Олександр ОМЕЛЬЧУК – голова Луцької районної ради; Віктор ГАЛАН-ВЛАЩУК – начальник Волинського регіонального центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт», депутат обласної ради; Любов СІТОВСЬКА – регіональний представник з прав людини уповноваженого Верховної ради України у Волинській області; Наталія БАРТОШУК – старша інспекторка з особливих доручень відділу уповноважених з контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності з дислокацією у Волинській області Управління дотримання прав людини Національної поліції України; Валерій ЛІЩИНА – директор Луцького фахового коледжу рекреаційних технологій і права, кандидат технічних наук, доцент; незалежний експерт Ради з питань цифрової доступності для осіб з інвалідністю Міністерства цифрової транформації; Володимир ХОДІНОВ – кандидат біологічних наук, доцент; Олег ЛОПАТІН – директор санаторію для дітей з батьками; Наталія ЛИТВИН – директор громадської організації «Сходинка у майбутнє», вчитель-методист дефектолог-олігофренопедагог; Сергій ПАНАСЮК– студент академії, голова спортивного клубу «Ковель», директор Ковельської академії плавання «АкваПансер», тренер обласної дитячої юнацької спортивної школи осіб з інвалідністю; Олена БАЛАБАШ – голова Громадської організації «Національна гідність»; Оксана ХОМІК – завідувач кафедри освітніх, педагогічних наук, кандидат педагогічних наук, доцент; Надія САВЧУК – кандидат психологічних наук, доцент кафедри освітніх, педагогічних наук Академії; Євгеній РАСПОПОВ – викладач Луцького фахового коледжу рекреаційних технологій і права, науково-педагогічні працівники та студенти академії, та інших закладів освіти.\nМаємо надію, що увага держави та милосердя, толерантність кожного з нас допоможуть спростити життя людей з обмеженими фізичними можливостями, створити майбутнє, де б люди не були виключені з соціуму з-за проблем зі здоров`ям.\nБажаємо цій категорії людей витримки, оптимізму, здоров`я, можливості втілити в реальність Ваші плани та задуми!


Переказ скорочено Голий рік (Борис Пильняк)\nГоловна Інше українською Література Переказ скорочено Голий рік (Борис Пильняк)\nКороткий переказ твору Голий рік (Борис Пильняк)\nРоману передують два епіграф. Перший (до всього роману) взято з книги «Буття розумне, або Моральне погляд на гідність життя». «Кожна хвилина клянеться долі у збереженні глибокого мовчання про жеребки нашому, навіть до того часу, коли вона з плином життя з'єднується, і тоді коли майбутнє мовчить про доля нашої, всяка проходить хвилина вічністю починатися може». Другий епіграф (до «Вступу») взято з А. Блока: «Народжені в року глухі, / Шляхи не пам'ятають свого.Ми, діти страшних років Росії, / Забути не в силах нічого ».\nПроте пам'ять безглузда і безглузда. Так композиційно і постають спогади перших революційних років («нової цивілізації») в постійному зіставленні з тисячолітньою історією, зі старовиною, погано піддається перековування. У каноні купецькому місті Ординіне живе, приміром, торговець Іван Омелянович Ратчін, «в домі якого (за вовкодавами у кам'яних глухих воріт) завжди безмовно. Лише вечорами з підвалу, де мешкають прикажчики з хлопчиками, доноситься пригнічений спів псалмів і акафістів. Вдома у прикажчиків відбираються піджаки і штиблети, а у хлопчиків штани (щоб не шаманалісь ночами) «. З такого будинку колись на першу світову війну йде син Івана Омеляновича - Донат. Побачивши світ і одного разу підкорившись покірливо комуністам, він після повернення звичайно ж хоче все змінити в сонному царстві і для початку віддає батьківський будинок Червоної гвардії.Доната радують всі зміни в Ординіне, будь-яке руйнування старого. У лісах, що розкинулися навколо міста, загоряються червоні півні панських садиб. Без втоми, хоча б у чверть сили, міняючи господарів, працюють Тайгові заводи, куди давно проведена залізниця. «Перший поїзд, який зупинився в Ординіне, був революційний потяг».\nВизначає обличчя міста і нинішнє життя старої князівської родини Ординіних. «Великий будинок, який збирався століттями, що став трехсаженним фундаментом, як на трьох китах, в один рік полисів, посипався, повалився. Втім, каїнового печатка була припечатала вже давно ».Князь Євграф і княгиня Олена, їх діти Борис, Гліб і Наталія заплуталися у вирах власних доль, які ще більше, до безвиході, затягла рідна Росія. Хтось із них п'є, хтось плаче, хтось сповідається. Голова дому вмирає, а одна з дочок тягнеться до нового життя, тобто до комуністів. Залізна воля, багатство, сім'я як такі знесилені і розсипаються як пісок. «Ті з Ординіних, хто здатний мислити, схиляються до того, що шлях Росії, звичайно, особливий. «Європа тягнула Росію в свій бік, але завела в глухий кут, звідси і тяга російського народу до бунту ... Подивися на історію мужицьку: як стежка лісова тисячоліття, пустки, лагодження, цвинтарі, перелоги-тисячоліття. Держава без держави, але росте як гриб. Ну і віра буде мужви ... А православне християнство разом з царями прийшло, з чужою владою, і народ від нього до сектантства, в знахарі, куди хочеш. На Яїк, - від влади. Ну-ка, знайди, щоб у казках про православ'я було? Льоша, відьми, водяні, ніяк не господь Саваоф ».\nГерої, що займаються археологічними розкопками, часто обговорюють російську історію і культуру. «Найбільші наші майстри, - говорить тихо Гліб, - які стоять вище та Вінча, Корреджо, Перуджіно, - це Андрій Рубльов, Прокопій Чирин і ті безіменні, що розкидані по Новгороду, Псковом, Суздаля, Коломна, за нашими монастирям і церквам. Яке в них було мистецтво, яке майстерність! Як вони дозволяли найскладніші завдання. Мистецтво має бути героїчним. Художник, майстер-подвижник. І треба вибирати для своїх робіт - величне і прекрасне. Що величавішою Христа і богоматері? Особливо богоматері. Наші старі майстри витлумачили образ богоматері як найсолодшу таємницю, духовну таємницю материнства - взагалі материнства ».\nОднак сучасні бунтарі, відновлювачів світу, автори реформ в ординінской життя безкультурні і чужорідні Росії. Чого варто комісар Лайтісом, який приїхав до Ординін здалеку зі стегнами зшитим мамою атласним ковдрочкою і подушечкою, які він за намовою оголошує себе масоном Насіння Матвеича Зілотова розстеляє у вівтарі монастирській каплиці, щоб вдатися там кохання з радслужбовців, друкаркою Олечкою Кунс, мимовільною Донощиця на своїх сусідів .\nІнше на тему: Переказ скорочено Голий рік (Борис Пильняк)


Купити Xiaomi Mi Note 10 6/128GB за ціною 12 999 грн. Найкращі пропозиції в інтернет магазині МобіМанія.\nМобільний телефон Xiaomi Mi Note 10 6/128GB\nКод товару: 3001004201\nДодаткові функції Підтримка бездротового друку Wireless Printing; Підтримка перегляду документів Mi Doc Viewer; Підтримка обміну Mi Share\nМобільний телефон Samsung Galaxy Note 10 Lite 6/128GB (SM-N770FZRDSEK) Black (Офіційна гарантія) + Поповнення мобільного оператора на 400 грн.\nМобільний телефон Samsung Galaxy Note 10 Lite 6/128GB (SM-N770FZKDSEK) Red (Офіційна гарантія) + Поповнення мобільного оператора на 400 грн.\nМобільний телефон Samsung Galaxy Note 10 Lite 6/128GB (SM-N770FZKDSEK) Glow (Офіційна гарантія) + Поповнення мобільного оператора на 400 грн.


Вчасно втік із Карпат і виграв Кубок! Ще один українець здобув трофей у Європі - FootballHub\nДомашня сторінка Актуально Вчасно втік із Карпат і виграв Кубок! Ще один українець здобув трофей у Європі\nВчасно втік із Карпат і виграв Кубок! Ще один українець здобув трофей у Європі\nЧерговий український легіонер виграв трофей у Європі. Колишній гравець Карпат та Ворскли Олексій Дитятьєв у складі Краковії здобув Кубок Польщі.\nCracovia ⚪🔴 pic.twitter.com/AlVErfXm28\n— CRACOVIA (@MKSCracoviaSSA) July 24, 2020\nУ фінальному матчі команда українця перемогла гданську Лехію. Дитятьєв не потапив до стартового складу на гру і з’явився на полі лише наприкінці додаткового часу. Але матч цілком виправдав сподівання від фіналу. Перший тайм мінімально виграла Лехія, однак по перерві почалося найцікавіше. Краковія швидко зрівняла рахунок, потім ще за 9 хвилин забила вдруге, але VAR скасував гол. За рахунку 1:1 Лехія залишилася в меншості, втім, саме команда із Гданська знову вийшла вперед після м’яча Липського.\nКраковія врятувалася від поразки лише на 88-й хвилині голом конкурента Дитятьєва по центру захисту Яблонського. І вже у додатковий час команда українця забила переможний м’яч і виграла у надзвичайно драматичному фіналі із рахунком 3:2. Для Краковії це перший національний кубок в історії клубу. Окрім цього на рахунку команди ще 5 чемпіонств, здобутих у першій половині 20-го століття.\n#CracoviaPany ⚪🔴 pic.twitter.com/wgE8An9Tjg\n— CRACOVIA (@MKSCracoviaSSA) July 25, 2020\nDOM 🏠 pic.twitter.com/0crzBcIexp\nЧитайте також: У Лондоні бажають іншого. Вест Гем хоче продати Ярмоленка і Аталанта несподівано спотикається. Малиновський не забив пенальті Мілану\nПопередні статті Ювентус – Сампдорія. Чи зможуть туринці оформити дострокове чемпіонство цього разу?\nНаступна стаття Раптово зник і раптово повернеться? Молодий талант допоможе Луческу в Динамо\nПроміняв Румунію на Польщу …\nФанати на трибунах вже у травні? Європейський чемпіонат стане прикладом для усіх\nВідомий європейський чемпіонат може прийняти сенсаційне рішення щодо присутності вболіваль…\nУкраїнець розриває у Кубку! Крутий гол від кандидата у збірну\nЯскравим голом в матчі Кубка Польщі відзначився один із кандидатів до збірної України …


Літературна зустріч з Галиною Роговою | Знам’янська міська територіальна громада Кропивницький район\n» Новини » Літературна зустріч з Галиною Роговою\nЛітературна зустріч з Галиною Роговою\nДата: 04.07.2019 11:34\nВ міській бібліотеці – філіалі №1, напередодні відзначення 150-річчя м. Знам’янки, відбулася творча зустріч «Поетеса з великою душею» з письменницею – Галиною Миколаївною Роговою , яка через поетичне слово доносить до читача почуття, погляди на життя, спогади минулих літ та сьогодення. Її перу належать 6 збірок: «Герої не вмирають», «Дитячі розваги», «Веселка» , «Батьківські пороги», «Край, в якому я живу»\nІ поетична збірка «В моїх віршах – моя душа», яка вийшла зовсім нещодавно у видавництві ТОВ «Твори» у м. Вінниця в 2019 році і була на нашій зустрічі презентована. Ця книга не має розділів і тематики, але читач разом з письменницею проживає її емоціями, настроєм, спостереженням, ставленням до природи, до людської долі, до рідної Батьківщини.\nНародилася письменниця у селі Богданівка Знам’янського району, а мешкає в селищі Знам’янка. Зараз Галина Миколаївна на заслуженому відпочинку. Окрім поезії, вирощує на своєму подвір’ї гарні різнокольорові троянди. Про це її мелодійні рядки:\nЯ насадила власноруч маленький сад,\nЯкий плекаю своїм серцем і руками…\nНа її вірші покладено музику і виконуються пісні не тільки на Україні , а й за кордоном. Творчістю Галини Рогової зацікавився композитор і виконавець Анатолій Талаш з Канади, з Волинської області - композитор Ігор Мисько, з Долинської - Володимир Герасименко, а Микола Ведмедеря, який працює в Міністерстві освіти, пише музику на її вірші, присвячені дітям і надіслав уже ноти.\nПоезія поетеси наповнена світлом чутливої душі, яка вболіває за все, що відбувається навколо. Як мати, вона вболіває за всіх матерів, чиї діти не повернулися з війни, або взяли до рук зброю, щоб захищати нашу землю.\nЦій темі і присвячена збірка «Герої не вмирають». На згадку письменниця подарувала бібліотеці декілька книг. Серед яких нова збірка «В моїх віршах – моя душа…». Ця зустріч залишила у нас теплі, душевні і яскраві враження.