Конспект уроку для 9 класу на тему: "Електролітична дисоціація. Електроліти й неелектроліти"\nБібліотека Хімія 9 клас Розробки уроків\nПлан-конспект уроку з хімії для учнів 9 класу студентки 51 групи хімічного факультету Нефедюк Марини\nТема: Електролітична дисоціація. Електроліти й неелектроліти\nМета: формувати уявлення учнів про процеси, що відбуваються в розчинах; ознайомити з поняттям «електролітична дисоціація»; пояснити залежність електролітичної дисоціації від будови молекул розчиненої речовини й розчинника; ознайомити учнів з поділом речовин на електроліти й неелектроліти за електропровідністю в розчині або розплаві.\nОбладнання: таблиця розчинності, прилад для визначення електропровідності в розчинах.\nДемонстрація 3. Дослідження речовин та їхніх розчинів на електропровідність. В окремих склянках речовини: дистильована вода, кухонна сіль, цукор, лимонна кислота, сода, розчини хлоридної кислоти, натрій гідроксиду, натрій сульфату.\nII. Аналіз практичної роботи № 1, оголошення оцінок\nДемонстраційний експеримент 3. Дослідження речовин та їхніх розчинів на електропровідність\nЗ курсу природознавства й фізики ми пам’ятаємо, що метали проводять електричний струм.\n• Хто може пояснити, чому ця властивість притаманна металам? (Металевий зв’язок, металеві кристалічні ґратки, вільні електрони в кристалічних ґратках і катіони у вузлах)\n• Який метал має найвищу електропровідність? (Срібло, золото, мідь)\n• Чи проводить електричний струм вода? (Так, ні)\nПроведемо експеримент: занурюємо електроди в дистильовану воду й подаємо струм у систему. Лампочка не горить. Висновок — ланцюг розімкнений, дистильована вода не проводить електричний струм.\nНагадуємо, що електричні прилади не можна гасити водою, не можна торкатися електричних дротів, електричних приладів мокрими руками. Чому? (Тому що водопровідна вода проводить електричний струм)\nПеревіряємо водопровідну воду приладом — лампа горить.\nПроблемне питання: Чому? Чим відрізняються дистильована й водопровідна вода? (Наявністю розчинених у них солей)\nПроведемо експеримент: сухі електроди зануримо в сухий натрій хлорид — лампочка не горить. Тепер приєднаємо до приладу склянку з дистильованою водою й акуратно шпателем насиплемо кілька кристалів натрій хлориду. Спостерігаємо за лампою, що поступово розгоряється.\nВисновок: розчинені у воді кристали зробили розчин електропровідним.\n— Чи всі речовини здатні так змінювати воду?\nПроведемо аналогічне дослідження із содою, цукром, лимонною кислотою. Робимо висновок:\n• розчин цукру не проводить електричний струм;\n• розчин лимонної кислоти проводить електричний струм;\n• розчин соди проводить електричний струм.\nРозглянемо електропровідність інших розчинів (NaОH, HCl, Na2SО4).\nРечовини, розчини й розплави яких проводять електричний струм, називаються електролітами. До них належать усі солі, кислоти, основи, більшість основних оксидів, тобто речовини з іонним і ковалентним полярним типами зв’язку.\nРечовини, розчини й розплави яких не проводять електричний струм, називаються неелектролітами. Це прості речовини — неметали, речовини немолекулярної будови, більшість органічних речовин.\nЧому розчини й розплави кислот, основ і солей проводять електричний струм?\nНеобхідно згадати особливості будови молекули H2О (диполь, з ковалентним полярним зв’язком).\nУ разі потрапляння у воду речовини з іонним зв’язком, наприклад NaCl диполі води орієнтуються відносно іонів цієї речовини протилежно зарядженими полюсами. У результаті електростатичної взаємодії між іонами розчиненої речовини й молекулами води відбувається гідратація іонів, що ослабляє зв’язок між ними, який поступово руйнується.\nNaCl ↔ Na+ + Cl-\nУтворюється два протилежно заряджені гідратовані іони.\nПід час розчинення у воді речовин з ковалентним полярним зв’язком процесу дисоціації передує поляризація зв’язку.\nHCl ↔ H+ + Cl-\nТакі уявлення про дисоціацію у водних розчинах сполук сформувалися не відразу. Сванте Арреніус та інші прихильники фізичної теорії назвали цей процес електролітичною дисоціацією.\nЕлектролітична дисоціація — це розпад електролітів на іони в розчині або розплаві.\nОсновні положення теорії електролітичної дисоціації (ТЕД) сформулював шведський учений Сванте Арреніус у 1887 р., за що в 1901 р. отримав Нобелівську премію з хімії.\nОсновні положення ТЕД:\n• Дисоціація електролітів відбувається під дією полярних молекул розчинника.\n• Дисоціація — оборотний процес. Зворотний процес називається асоціацією.\n• Молекули, що дисоціюють, розпадаються на катіони й аніони, причому заряд усіх катіонів дорівнює сумарному заряду всіх аніонів.\nПід дією електричного струму в розчині виникає спрямований рух йонів: катіонів — до катода, аніонів — до анода.\nУперше припущення, що в розчині відбувається сполучення речовини й розчинника, висловив Д. І. Менделєєв.\nЗгодом І. О. Каблуков і В. О. Кистяковський об’єднали обидві теорії й показали, що розчинення — складний фізико-хімічний процес.\nРозглянемо на прикладах:\nNa2SO4 ↔ 2Na+ + SO42-\nNaOH ↔ Na++OH-\nСамостійно запишіть рівняння дисоціації речовин:\nСьогодні ми дізналися, що розчинення — складний процес.\n• Які явища супроводжують розчинення?\n• Чи завжди в розчині протікатимуть усі перелічені процеси?\nРозгляньмо це на прикладі трьох речовин:\nОпрацювати §8,завдання 71,72 на с. 50.\nвурста марія 03.10.2021 в 23:18\nЧудова робота. Дякую\nЛітвинович Марина Василівна\nУрок "Практична робота Властивості етанової кислоти"\nУрок " Реакції йонного обміну"\nУрок "Хімічні властивості етанової кислоти "


Екологічна інспекція проводить рейдові перевірки у Хмельницькому | Новини\nЕкологічна інспекція проводить рейдові перевірки у Хмельницькому\n16:07, 1 липня 2016 р.\nДержавна екологічна служба просить дотримуватися протипожежних правил поведінки.\nЗа даними інспекції станом на 25 травня 2016 року були притягнуті до адміністративної відповідальності дві особи за самовільне випалювання рослинності та їх залишків. Також були накладені штрафи у сумі 1054 гривні. За порушення вимог пожежної безпеки в лісах було притягнено до адміністративної відповідальності 38 осіб.\nЗагальна сума усіх санкцій накладеними працівника екологічної служби становить 2108 гривень.\nЗокрема, екологічна інспекція звертається до хмельничан в пожежонебезпечпечний період дотримуватися правил протипожежної поведінки. З метою попередження слідкувати за своїми діями в в лісах, лісосмугах та на об’єктах природно-заповідного фонду Хмельницької області.\nЩоб не стати а ні порушниками правил пожежної безпеки, а ні винуватцями пожежі дотримуйтеся правил протипожежної поведінки.\n#ліса #безпека #інспекція #Хмельницький


Злодії і «шістки» злодіїв у керівництві Миколаївщини\nПочну з того, що громадськість Миколаївщини повинна висунути кореспондента сайту «Преступности.Нет» Гомонюка номінантом однієї з журналістських премій — і за роботу, і за принциповість та мужність. Публікація «ділової» СМС-переписки депутата облради Барни з бандитом «Мультиком» та сестрою-подільницею голови облради Москаленко є належним підтвердженням цих його якостей\nА тепер по суті. На додачу до виявлених останнім часом злочинів Романчука,Соколова, Чмира та інших місцевих службовців і «політиків» ледь прикрита корупційна діяльність облради та ще й поєднана з ганебним лакейством депутатів ще раз підтвердила загальновідоме — область знаходиться в руках злодіїв і політичних пройдисвітів. Протягом двох з чимось років я на цьому наголошую публічно за кожної нагоди, в тому числі у центральних ЗМІ, з метою привернення уваги і належного реагування відповідних високопосадовців, органів і служб.\nЧасто запитують, як воно так сталося. Та дуже просто: шарлатанська партійно-політична система — а вона в Україні є саме такою, починаючи зверху — в принципі не може складалися з чесних і порядних функціонерів (принаймні, тривалий час), тож і миколаївські обласні осередки різних партій, в тому числі так званих демократичних, врешті решт, в більшості випадків попадали а руки злодіїв. Або, що все одно, ставлеників злодіїв, яких у просторіччі звуть «шістками».\nДо того ж, як ми знаємо, політичні шулери постійно перетасовують політичні колоди, і на поверхні залишається те, що й має залишитися відповідно до законів фізики. Так до керівництва «Фронтом змін», «Об'єднаної опозиції „Батьківщина“», а згодом «Народного фронту» на Миколаївщині свого часу «піднялися» «Меріков і його команда». А потім, завдяки Євромайдану і народній довірливості, за повної відсутності політичної конкуренції, «обійняли посади».\nІ почали не тільки красти у всі можливі способи, про що вже багато говорилося, але й «відкладати яйця» — просувати «своїх людей» у владу і привладні партії. Будь-які паразити постійно розширюють ареал свого існування, так і політичні паразити — вони намагаються проникнути всюди, де є сприятливі умови. У 2015 році таким «теплим гніздом» для паразитів стала і обласна партійна організація партії «БПП-Солідарність» — Меріков нафарширував її своїми «шістками», як глистами.\nЦьому паразитарному «заплідненню» усіляко сприяв тодішній голова партійного осередку Андрій Вадатурський, який чи то за домовленістю з Меріковим, чи в силу своєї високої зарубіжної освіти, чи то простоти душевної, взяв собі у заступники «шісток» Мерікова і фактично зробив обласну партійну організацію БПП партією цих «шісток». Наступний «крок вперед» — формування «шістками» списків кандидатів у депутати місцевих рад. А далі вже «справа техніки» — виборчі механізми перетворюють кандидатів у депутати у депутатів.\n1. Можуть «шістки» злодіїв бути чесними депутатами?\n2. Можуть депутати, спеціально підібрані «шістками» злодіїв для «вирішення питань», бути чесними депутатами?\nВідповідь очевидна — ні, як і відповідь на питання «що ж робити?». Гнати! Причому, не через одного, а всіх! І починати треба з тих, хто спочатку виконав завдання Мерікова по «партійному будівництву», а потім — по «формуванню» корупційно орієнтованого депутатського корпусу.\nАдже ж вони, ці «шістки» Мерікова, тепер теж депутати, продовжують і далі виконувати завдання свого шефа-злодія, й інших депутатів до корупційної діяльності схиляють. В області їх називають «талпами» — за прізвищем самої наближеної до Мерікова «шістки», яку той вже призначив «куріровать тє же вопроси, которимі занімался Романчук» — тобто, корупційні «схеми» і «цепочки».\nТож я цілком підтримую позицію Юрія Бірюкова щодо повної зачистки обласної партійної організації і депутатського корпусу від «яєць Мерікова» — це треба було б зробити одразу ж після відсторонення від партійної посади Андрія Вадатурського, як я пропонував. Але краще пізно, ніж ніколи, бо попереду — «Нові корупційні пригоди Мерікова і його команди».


Купити Золоте кільце з куб. цирконієм Україна (172126), Україна - ціна 1743 грн у магазині Gold.ua > Київ, Одеса, Дніпропетровськ, Львів\nЗолоте кільце з куб. цирконієм (код 172126)\nКод товару 172126\nЧарівний золотий перстень кольору темної ванілі приємно виглядає на жіночому пальчику. Витончений обруч ділиться на тонкі пластинки, згинається у вершини і перетворюється в чотири ніжних пелюстки. У серединці вогненним блиском сяє кубічний цирконій лілейної білизни. Теплота золота передається круглому кристалу, народжуючи святкову феєрію.\nОлег 6 жовтня 2016 15:39\nА какие размеры в наличии


У науці нерідко буває так. що новим стає давно забуте старе. Така доля спіткала і дактилоскопію. Відома на Сході ще тисячоліття назад, ця наука прийшла в Європу тільки в ХІХ ст. Як вказує відомий криміналіст Едмон Локар, мабуть уже доісторичне людство було знайоме з дактилоскопією, бо на стінах деяких печер у Франції, Мексиці знайдені малюнки кисті руки з намальованими на них папілярними узорами (візерунками). Інші народи також знали значення папілярних узорів. Наприклад, ассірійці та вавілоняни приблизно з 2200 р. до нашої ери засвідчували документи відбитком пальця. І очно так китайці та японці в VII - VIIІ ст. засвідчували справжність укладених угод відбитком великого пальця, намазаним фарбою, який замінював підпис. Однак невідомо, чи використовуватись відбитки пальців для ідентифікації злочинців. Але оскільки в китайському романі ХІІ ст. говориться про викриття вбивці за відбитками пальців, то можна здогадуватися, що вказані народи і раніше могли знати про гаку можливість. У 1880 р. китайці вже мали цілу колекцію відбитків великих пальців найбільш небезпечних злочинців.\nЗ дактилоскопією тісно зв'язане ворожіння за узорами шкіри на руці - хіромантія. В давнину в хіромантію вірили жителі Межиріччя та греки, римляни та євреї, індуси. Від них хіромантія - віра в чудодійні лінії на долоні -- поширилася в усьому світі. В християнський час хіроманти знайшли підкріплення вченню в біблійній книжці пророка Иови: «На руці всякої людини Він (Бог) накладає печатку для напучування всіх людей, створених ним». Хіроманти розрізняли на руці три основні лінії - життя, природи і руки, а також випуклості семи "горбів", названих за іменами небесних світил: Сонця. Венери, Меркурія. Сатурна. Юпітера. Марса і Місяця. За глибиною та малюнком ліній пророкували долю: довга лінія життя довге життя, звивиста лінія природи - багатошлюбність і т. д. За формою найбільш випуклого «горба» розрізняли, під знаком якого світила народилася людина. Перехрещення ліній, їх взаємне положення і наближеність до «горбів» дозволяли в сукупності пізнавати долю.\nЗавдяки сановним покровителям хіромантія набула широкого поширення. Нею цікавилися Цезар і Сула, Гелен і Авіценна, багато королів та імператорів. Ще на початку XVIII ст. у Німеччині, наприклад, в кожному університеті обов'язково була кафедра хіромантії.\nА втім, критичне відношення до всякого ворожіння не минуло і хіромантію. Ще в Стародавній Греції було прислів'я: «Успіх ворожіння залежить від проникливості ворожбита», а в Петербурзі в 1770 р., коли хіромантія займала тверді «наукові» позиції, вийшла книжка Івана Вансолова «Статті з енциклопедії цікавості і ворожіння», в якій автор писав про ворожіння: «Греки та римляни до всіх цих дуростей мали найбільшу прихильність, доки не просвітилися вправами в науках». У цій книжці помічена важлива тенденція: астрологія виросла в астрономію, алхімія в хімію, хіромантія поступилася місцем науковому дослідженню узорів шкіри на руках - дактилоскопії.\nВ Європі можливість ідентифікації злочинців шляхом порівняння відбитків пальців у Середньовіччя і більш пізні часи була, мабуть, невідома. Відбиток пальця, який іноді ставився під документом, можливо засвідчував особу більше своєю формою та іншими особливостями, ніж характером папілярних узорів, тим більше, що з поширенням підпису про відбитки пальців на деякий час забули.\nУ 1686 р. узорами на пальцях рук зацікавився професор Болонського університету Марчело Мальпігі. В своїх творах він згадував про «різноманітні лінії й узори» на кінцівках пальців, але не наважувався коментувати їх походження і призначення. Перший науковий трактат з цього питання написав у 1823 р. Ж. Е. Пуркін'є з Бреславського університету. Він підрозділив всі пальцеві узори на дев'ять типів і висунув гіпотезу про зв'язок узорів з чутливістю шкіри, але не задумався над тим, чи передають вони індивідуальність людини.\nВідкриття дактилоскопії, як назвали вчення про відбитки пальців, і їх використання в боротьбі зі злочинністю, як методу ідентифікації особи, звичайно пов'язують з іменем Вільяма Хершеля (Гершеля), поліцейського чиновника англійської колоніальної адміністрації в Індії. Сьогодні важко судити, чи знав Хершель про древню практику використання відбитків пальців, про роботи Мальпігі і Пуркін'є, чи самостійно прийшов до думки про те, що вони можуть служити засобом встановлення особи.\nЩе в 1858 р. Хершель розпочав свої досліди з вивчення властивостей та можливостей папілярних узорів. Можливо, його підштовхнуло до цього спостереження за китайськими торговцями, які під час укладання торговельних угод, на ділових паперах, іноді ставили пофарбований тушшю відбиток великого пальця правої руки. Пізніше сам Хершель не зміг пояснити, як і коли цей феномен потрапив у коло його інтересів.\nхотів цією таємничою маніпуляцією зобов'язати індуса, котрий, як і багато хто з його співвітчизників, був охочий порушувати строки поставок, виконувати умови укладеного договору. Але з цього моменту узори на відбитках рук назавжди полонили Хершеля.\nПротягом 19 років Хершель брав відбитки своїх пальців та пальців багатьох індусів. З подивом він помітив, що відбитки пальців, взяті у однієї людини, ніколи не збігалися з відбитками пальців іншої людини: завжди ці лінії на кінчиках пальців перепліталися по іншому. Він навчився розрізняти узори цих ліній та встановлювати людей за «малюнками» їх пальців. Справа в тому, що протягом 15 років він стояв перед проблемою, яка виникла в зв'язку з його посадовими обов'язками - виплачувати гроші всезростаючій кількості індійських солдатів. Для очей європейця всі вони були на одне обличчя. Майже в усіх волосся та очі, були однакового кольору, прізвища теж постійно повторювалися, писати ж ніхто з них не вмів. Проте, нерідко траплялося так, що, одержавши гроші, вони з'являлися знову і запевняли при цьому, що грошей їм не видавали. Оскільки Хершель був не в змозі відрізняти претендентів на отримання грошей один від одного, він вирішив змусити їх залишати відбитки пальців - як в поіменних списках, так і в платіжних відомостях. Після цього махінації відразу ж припинились.\nЗ плином часу Хершель поглибив свої знання в цій галузі. Так з'ясувалося, що на долоні нігтьових фаланг пальців рук узори залишаються незмінними і через 5, 10, 15, і через 19 років. Поступово Хершель почав усвідомлювати майбутнє свого відкриття.\n5 серпня 1877 р. в м. Хуглі (Індія) 44-річний Вільям Хершель пише листа в англійську адміністрацію провінції, де описує спосіб ідентифікації особи за відбитками пальців рук. Направивши листа генеральному директору в'язниць Бенгалії з пропозицією нового способу реєстрації злочинців, Хершель з надією чекає результатів розгляду його пропозиції. Через 10 днів він отримав негативну відповідь, в якій його відкриття порахували нездоровим маренням. Відповідь викликала у Хершеля глибоку депресію, яка на кілька років повністю вибила його з колії і не дала можливості зробити жодного кроку для того, щоб відстояти своє відкриття. У нього було тільки одне бажання: повернутися на батьківщину, в Англію, де йому, можливо, вдасться поновити своє здоров'я та знайти там застосування своєму винаходу.\nЛікар - шотландець Генрі Фолдс у той же час працював у лікарні Дзукійі та викладав японським студентам фізіологію. З 1879 по 1880 рр. Фолдс зібрав велику кількість відбитків пальців рук і вивчав найрізноманітніші різновидності пальцевих узорів, що утворюються папілярними лініями. Його передусім цікавило питання, чи є відмінності в папілярних узорах в осіб різних рас і національностей та чи передаються вони в спадок. Одним із результатів цих досліджень було те, що, як писав Фолдс: «...малюнок ліній шкіри не змінюється протягом усього життя і може краще фотографії слугувати засобом ідентифікації».\nВипадок навів його на думку про те, що відбитки пальців можна використовувати для пошуку злочинців. Одного разу у сусідньому будинку була скоєна крадіжка. Коли злодій перелазив через побілену вапном кам'яну стіну, залишив на ній сліди пальців, вимазаних сажею. Поки Фолдс вивчав ці сліди, злодія було затримано. Тоді Фолдс попросив дозволу в японської поліції відібрати відбитки пальців затриманого і виявив, що вони суттєво відрізняються від слідів залишених на стіні. Відповідно Фолдс зробив висновок, що затриманий не винний, оскільки сліди міг залишити тільки злочинець, який, втікаючи, спіткнувся об жаровню. Фолдс виявився правим: через декілька днів був заарештований справжній злодій. Фолдс взяв відбитки пальців і в нього, вони повністю збігалися зі слідами, залишеними злодієм. Це наштовхнуло Фолдса на думку про можливість викривати злочинців та вбивць за відбитками пальців рук. Коли було скоєно іншу крадіжку, японська поліція покликала на допомогу Фолдса, який знайшов на бокалі відбиток долоні. І тут допоміг його величність випадок. Під час своїх попередніх досліджень, вчений, у різних садибах, відбирав відбитки пальців рук у слуг. Тепер він порівняв знайдені сліди зі своєю картотекою і результат приголомшив його: відбитки на бокалі повністю збігалися з пальцевими узорами одного зі слуг.\nУсі свої спостереження та думки Фолдс виклав у листі, який був опублікований в англійському журналі «№шге» («Природа»), де писав: «Якщо на місці злочину знайдені відбитки пальців, вони можуть допомогти знайти злочинця. Я сам це перевірив практично у двох випадках». Далі Фолдс вказував, що за узорами папілярних ліній можна встановити особу потерпілого, якщо, наприклад, буде знайдено лише кисть руки трупа. На його думку, у кожного, хто вчинив тяжкий злочин, потрібно відбирати відбитки пальців. Якщо той самий злочинець пізніше буде заарештований за скоєння нового злочину і назве себе вигаданим прізвищем, то шляхом порівняння відбитків можна встановити його справжнє прізвище. Він писав, що «Узор основних ліній не змінюється протягом усього життя людини і тому служить кращим способом для встановлення особи, ніж фотографія». 28 жовтня 1880 р. Хершель ознайомився з листом Фолдса в журналі і страшенно обурився: він працював над цим 20 років, а тут якийсь чоловік зробив це ж відкриття всього за один рік! Хершель звернувся в редакцію журналу з вимогою признати його успіх, та відповіді на свого листа не отримав. Лист Хершеля став для Фолдса викликом, і він зробив усе, щоб закріпити свій пріоритет: - розіслав листи про своє відкриття всім відомим особам того часу в Англії і Франції, але не знайшов належної підтримки. 8\nПовернувшись до Англії, Фолдс зайняв посаду поліцейського лікаря в Лондоні і безуспішно намагався зацікавити керівництво Скотленд-Ярду та Міністерство внутрішніх справ своїм відкриттям.\nНайважливіше зі зробленого Фолдсом - це його вказівка на те, що відбитки пальців, знайдені на місці злочину, можуть сприяти знаходженню злочинця та використовуватися для доказування його причетності до розслідуваного злочину.\nУ 1880 р. Фолдс видав керівництво по фіксуванню відбитків пальців, де запропонував одержувати відбитки всіх десяти пальців (так робиться і сьогодні), в той час як Хершель, до нього, брав відбиток лише одного або двох пальців. На жаль, у той час на можливості дактилоскопії не звернули уваги.\nСхожа ситуація була й у берлінського ветеринара Ебера. Він написав роботу про відбитки пальців та долонь і запропонував її пруському Міністерству внутрішніх справ у 1888 р. Для виявлення та фіксації відбитків пальців Ебер вперше запропонував використовувати пари йоду - метод, яким до нашого часу користуються криміналісти. Одначе пропозиції Ебера не знайшли підтримки.\nВажливу роль у становленні дактилоскопії відіграв видатний вчений-природознавець Френсіс Гальтон (двоюрідний брат Чарльза Дарвіна. Під впливом ідей великого родича Ф. Гальтон вивчав питання, пов'язані з наслідуванням людиною фізичних і духовних здібностей та властивостей. Працюючи над цією проблемою, Гальтон провів велику кількість антропометричних вимірів, докладно ознайомився з роботами Бертильйона, опублікованими раніше в журналі «Природа» листами Фолдса та Хершеля, відвідав паризьку службу поліцейської ідентифікації. Порівнявши наукові можливості методу Бертильйона та перспективи, що відкривають дослідження відбитків пальців, Гальтон прийшов до висновку, що майбутнє не за Бертильйоном.\nУ доповіді, прочитаній 25 травня 1888 р. на засіданні Королівського наукового товариства, Гальтон зазначив, що, крім «бертильйонажу», існує ще один спосіб ідентифікації - за відбитками пальців, на який поки що не звернули належної уваги.\nОдразу після доповіді Гальтон направив у редакцію журналу листа й одержав всі матеріали Хершеля та Фолдса та продовжив збирання відбитків пальців. Для зручності порівняння він виготовляв із них збільшені фотознімки.\nПереконавшись у неповторності пальцевих відбитків, Гальтон спробував їх класифікувати та систематизувати. Він установив, що за математичною теорією ймовірності збіг відбитка окремого пальця однієї людини з відбитками пальців рук іншої людини виражається відношенням 1:4. Якщо ж у однієї особи відібрати відбитки всіх десяти пальців, вірогідність збігу буде рівна 1 з 64 млрд. Взявши до уваги загальну чисельність населення земної кулі, можна вважати, що збіг відбитків пальців двох людей практично неможливий.\nУ 1891 р. Гальтон запропонував систему класифікації папілярних узорів за наявністю або відсутністю дельт та їх кількістю. Стаття з його висновками була опублікована в журналі «Природа», але не привернула особливої уваги. Пізніше, в 1892 р. Гальтон видав книжку «Відбитки пальців», у якій розглядав відбитки пальців як засіб ідентифікації. Гальтон зробив три обґрунтовані висновки, що мали важливе значення для становлення дактилоскопії: папілярний узор залишається незмінним протягом всього життя людини, він неповторний та індивідуальний, але, не дивлячись на індивідуальність, піддається класифікації. У 1895 р. йому вдалося добитися введення у Великобританії дактилоскопічного методу ідентифікації, спочатку поряд з бертильйонажем. Одначе введення цього методу в практику викликало труднощі, оскільки відбитки пальців розподілялися в розділах його картотеки вкрай нерівномірно.\nБільш досконалу систему класифікації відбитків пальців рук розробив інший англієць - Едвард Генрі, генеральний інспектор англійсько-індійської Бенгалії, а пізніше шеф Скотленд-Ярду. Він був знайомий з книжкою Гальтона і вже деякий час вивчав новий метод ототожнення.\nУ кінці 1896 р. Генрі знайшов спосіб упорядкувати в картотеках мільйони карток з відбитками пальців, причому так, щоб мати можливість швидко знайти потрібну картку. Він виходив з поділу всіх папілярних узорів на п'ять основних видів: прості пологі дуги та гострі дуги, радіальні та ульнарні петлі і завитки. Основні види узорів позначав буквами, а далі розподіляв на підвиди. Для цього з'єднував відповідні точки в узорі прямою і підраховував кількість папілярних ліній, які ця пряма перетинає. Разом з буквами, які позначали основний узор, ці цифри створювали формулу, у відповідності з якою розміщувалися картки в картотеці.\nРезультати досліджень Генрі були опубліковані в його книзі «Класифікація та використання відбитків пальців», що була видана в Індії.\nУ 1899 р. в одній Бенгалії завдяки відбиткам пальців було встановлено 596 злочинців. Система класифікації Генрі, введена в Британській Індії з 1897 р., через два роки була представлена комісії вчених, де одержала позитивну оцінку. В листопаді того ж року комісія професіоналів рекомендувала закінчити в Англії «бертильйонаж» та ідентифікувати злочинців за принципами дактилоскопії.\nЗ 21 червня 1901 р. в Англії вводиться реєстрація злочинців на основі відбитків пальців. Система Гальтона-Генрі й до сьогодні є основою для більшості видів реєстрації за відбитками пальців в Європі, Північній Америці та багатьох інших країнах. Через рік після введення британською поліцією реєстрації за відбитками пальців, а точніше 10.\n13 вересня 1902 р., англійський суд вперше визнав факт збігу відбитків пальців як доказ.\nПерший випадок розкриття злочину завдяки знайденому на місці події сліду пальця був далеко від Англії - в Аргентині. Службовець поліцейського управління Іван (Хуан) Вуцетич, серб за походженням, ще в 1892 р. ознайомившись з роботою Гальтона, зацікавився відбитками пальців, і довгий час займався проблемою папілярних узорів. Спочатку його картотека була побудована так, що картки розподілялися в ній за буквами та цифрами формули. Спершу у Вуцетича була маленька колекція відбитків пальців, і він обмежувався 60 ящиками. Зі збільшенням картотеки з'явилися ті ж труднощі, що й у Гальтона. Тоді Вуцетич став шукати характерні деталі, щоб розділити відбитки всередині самих груп.\nВін вирішив перерахувати папілярні лінії і отримав додаткові можливості класифікації, яких було достатньо для його картотеки. Одночасно Вуцетич, використовуючи свій метод, установив невідомого самогубця. Взявши його відбитки пальців, він через п'ять хвилин установив, що ця особа мала судимість і дактилоскопувалась декілька місяців тому у в'язниці С'єра-Чика. Пізніше був установлений убивця одного купця. На місці вбивства, на прилавку, знайдені сліди пальців рук, за якими був знайдений раніше засуджений злочинець Гонзалес. Згодом за допомогою своєї картотеки Вуцетич за один день ідентифікував 23-х злочинців, які раніше були засудженими. У всіх цих випадках «бертильонаж» не дав результатів. Скоро Вуцетич видав книжку «Загальне введення до антропометрії та дактилоскопії», в якій доводив переваги останньої. Саме з його легкої руки у вжиток було введено назву нового методу ідентифікації - «дактилоскопія» -в перекладі з грецької - «роздивлятися пальці».\nУ 1894 р. переваги дактилоскопії стали настільки очевидними, що її повністю визнали. У 1896 р. «бертильйонаж» був відмінений по всій провінції і замінений дактилоскопією. Це рішення зробило Аргентину першою в світі державою, в якій відбитки пальців рук стали єдиним засобом ототожнення в поліцейській службі.\nВуцетич, після п'яти років успішної роботи над дактилоскопією, у 1897 р. виступив з доповіддю на II науковому конгресі Південної Америки, а в 1905 р.- на південноамериканському Поліцейському конгресі, де говорив про переваги дактилоскопії. Як результат південноамериканські держави одні з перших ввели в поліцейську практику його систему: в 1903 р.- Бразилія і Чілі, у 1906 р.- Болівія, у 1908 р.- Перу, Парагвай та Уругвай.\nІнші країни також поступово стали використовувати для ідентифікації злочинців дактилоскопію. У Франції перший випадок дактилоскопічної ідентифікації зареєстровано в 1902 р. (справа Ше-фера), у Бельгії- 1904 р. (справа Леонардо), Угорщині - 1907 р., Норвегії- 1910 р., Португалії- 1913 р.\nУ Росії дактилоскопія почала використовуватися з 1906 р.. коли циркуляром Головного в'язничного управління вона була введена для реєстрації у в'язницях. Законом від 6 липня 1908 р. дактилоскопія стала використовуватися в пошукових відділеннях великих місі. Судово-технічні кабінети були організовані у 1911 р. при училищах правознавства, у 1913 р.- при прокурорі Петербурзької судової палати.\nПерший випадок звинувачення на основі пальцевих відбитків відбувся в 1912 р.- у справі про вбивство аптекаря Вейсброда в Харламівській аптеці Санкт-Петербурга. На місці пригоди був вилучений шматок скла вхідних дверей з чітким слідом пальця руки. Експерт-криміналіст В. І. Лебедгв порівняв цей слід із відбитками пальців запідозрених і дав категоричний висновок про те, що слід залишений одним із них. Виступаючи в Санкт-Петербурзькому окружному суді, експерт продемонстрував збільшені фотознімки порівнюваного сліду та відбитка з дантилокартки, зазначив, що вони мають численні спільні ознаки, пояснив суддям наукові основи дактилоскопії. Суд погодився з аргументами експерта та виніс по справі обвинувальний вирок.\nУ 1920 р. судовий медик та криміналіст П. С. Семеновський (1883-1959) запропонував удосконалену систему класифікації пальцевих узорів. Його посібник «Дактилоскопія як метод реєстрації», надрукований у 1923 р., заклав наукові основи дактилоскопічних обліків у нашій країні.\nКаталог: download -> 114


Характеристика образа Стара графиня Ганна Федотівна | Нові твори\nОнук С. Г. від одного із чотирьох її синів, Томський, розповідає картковим гравцям історію, що приключилася з Ганною Федотівною в Парижу; про її спілкування з Ришелье; про відмову чоловіка оплатити її величезний картковий борг герцогові Орлеанскому; про згоду знаменитого містика Сен-Жермена повідомити її таємницю трьох карт за умови ніколи більше не грати; про виграш; про “покійного Чаплицком”, якому С. Г., зглянувшись, розкрила таємницю – на тих же умовах.\nУ цьому оповіданні важливі насамперед три деталі. По-перше, що молодість С. Г. пройшла у Версалі другої половини XVIII в., – а Версаль “зразка” XVIII в. Пушкін зв’язував з мотивом розкішного вмирання, державної старезності (порівн. образ Парижа початку століття в “Арапі Петра Великого”). Не менш примітно, що в Парижу її прозвали Московською Венерою – її краса була скульптурної, нерухливої, холодної, – а виходить, як би й не до кінця живий. Нарешті, Сен-Жермена, від якого графиня одержала секрет трьох карт, уважали Вічним Жидом, Агасфером. Так, автор оточує образ С. Г. майже масонським трикутником міфологічних\nасоціацій, зв’язує тему її молодості з темою смерті, що вислизає, а таємницю трьох карт – з таємного самого людського життя.\nСлідом за цим читач попадає у вбиральню С. Г. Час тут зупинився (царюють моди 1770-х рр.), міркування про живі переплуталися з пам’яттю про мертві (графині не повідомляють про кончини її перевесниць); С. Г. незла, але норовлива, змушує свою вихованку те одягатися на прогулянку, то знову роздягатися, то знову одягатися. Головне ж для Пушкіна – це причина її “холодного егоїзму”: вона отлюбила своє століття й далеке сьогоденню. Тобто життя від її вже пішла, а смерть її ще не відвідала, немов би, одержавши секрет від “Вічного Жида”, вона повинна почасти розділити його проклін мертвотним безсмертям.\nГоловний герой повести, військовий інженер Германн, що пробрався в спальню С. Г., щоб вивідати таємницю трьох карт, розглядає портрети, “писані в Парижу m-me Lebrunn”: повний і рум’яний чоловік, молода напудрена красуня з орлиним носом. Читач знову повернутий до образа молодої графині; але портрет – не оповідання, у якому сам хід оповідання, саме зчеплення слів “пожвавлюють” давно минулі події й обличчя; портрет нерухливий; думка про прижиттєву смерть, на якій порівняння з Московською Венерою лише натякало, тут прописане остаточно; навіть напудренность молодого особи С. Г. повинна нагадувати про мертвотний холод. А згадування про дамські іграшки, винайдених одночасно з Монгол ьфье-ровым кулею й Месмеровым магнетизмом, покликано не стільки ще раз підкреслити “старість” і “старомодність” С. Г., скільки підготувати читача до наступного повороту сюжетної лінії. І одночасно – до переходу від Теми магнетизму (тобто передачі психічної енергії від живого тіла до живого тіла) – до гальванізму (тобто пожвавленню мертвої матерії).\nВ епізоді “побачення” Германна із графинею, що повернулася о другій годині ночі з балу, вона буде неодноразово переміщатися з області смерті в простір життя й назад. Спочатку жовтизна її особи, “потойбічність” вигляду (вона сидить, “ворушачи відвислими губами, гойдаючись праворуч і ліворуч”) самі собою наводять на думку про дію “схованого гальванізму”. Тобто про демонічне пожвавлення мертвого тіла Московської Венери. Однак побачивши Германна “мертва особа її змінилося неизъяснимо”; вона як би повернулася по цю сторону границі між життям і смертю. І відразу з’ясовується, що такою “оживляючою” владою над нею володіють тільки два почуття: страх і спогад. Напівмаревні речення й прохання Германна не роблять на неї ніякого враження (тому що страх улігся), з мертвотної байдужості її знову виводить тільки ім’я покійного Чаплицкого. Втім, зауваження автора про “сильний рух душі”, у ній що произошли, свідомо двозначно: тому що цей рух душі, що залишає тіло. С. Г. знову поринає в “проміжну” нечутливість, щоб провалитися з її в смерть, як тільки Германн наведе свій незаряджений пістолет.\nАле як при житті вона була причетна смерті, так після кончини вона не збирається залишати межі життя. Описуючи відспівування, що звичайно ощадливо витрачає слова оповідач підкреслює, що С. Г. лежала в труні “сложа руки” – хоча по-іншому вона лежати й не могла; але в ніч графининой скінчи” ны Германн і Лизавета Іванівна теж сиділи друг напроти друга схрестивши руки – він гордо, по-наполеоновски, вона смиренно, як Марія Магдалина. Складені хрест-навхрест руки С. Г. – це не знак гордості й не знак смиренності, це навіть не просто знак смерті (коштує Германну підійти до тіла “покійної”, як баба глумливо прищулюється одним оком). Її хрестоподібно складені руки – знак нової “жанрової прописки”. Вона з’являлася перед читачем у ролі молодої героїні історичного анекдоту, розказаного Томським; в образі нерухливого портрета; вона була старезним персонажем соціально-побутової повісті про бідну вихованку. Тепер їй, при житті предпочитавшей старі французькі романи, “де б герой не давив ні батька, ні матері, і де б не було втоплених тіл”, має бути вподібнитися саме “мертвим” героям “романів жахів” і російських балад, які так любили бути миру живих у похоронному образі. (Порівн. навіть пародійно-баладний образ В. А. Жуковського в сатирі А. Ф. Воейкова “Будинок божевільних”: “…лапочки хрестом”.)\nИ отут автор різко поміняє тональність оповідання. Досі вона була мрачновато-серйозної, і тільки епіграфи кидали легкий іронічний відсвіт на що відбувається. Раптово підморгнула Германну баба перекладає повість у новий стилістичний регістр. Інтонація стає двоїстою; зрозуміти, до чи кінця сам автор вірить у реальність що відбувається, свідомо неможливо. Та й не потрібно. С. Г., що при житті була трохи мертвої, по смерті виявляється почасти живою; у ніч після похорону, шаркаючи тапочками, вона – чи те в сні, чи те наяву – є Германну й замогильним голосом сповіщає, що прийшла не зі своєї волі відкрити йому таємницю трьох карт. Ворожити, по чиїй волі – благої або злий, теж даремно. З одного боку, її “гальванічний” вигляд наводить на думку про демонізм. З іншого боку – її раптова турбота про “бідну вихованку” (” Трійка, сімка й туз виграють тобі сряду Прощаю тобі мою смерть, з тим щоб ти женився на моїй вихованці Ліза-Вете Іванівні…”) викликає протилежні здогади. Із третьої, коли, роблячи останню ставку, що двічі виграв Гер-Манн обдергивается й замість правильно підказаного мертвою бабою туза ставить на пікову даму, – лукавий прищур “карткової” дами й усмішка змушують подумати про диявольське лукавство. Із четвертої сторони – Германн не виконав умови, поставленого особисто С. Г. (а не тією силою, що через неї передала таємницю), не женився на бідній вихованці; його програш може бути наслідком містичної помсти С. Г. (“Покійний Чаплицкий” також не виконав умови С. Г., продовжив грати після отыгрыша – і вмер в убогості.) Але для розуміння повести це не важливо; головне, що в образі ожилої (і, безсумнівно, демонічної) карти, що персоніфікує Долю, з якої не можна грати, зійшлися всі різноманітні облики, у яких з’являлася перед читачем С. Г.: байдужа Московська Венера (на картах дами зображувалися звичайно “у стилі” французького XVIII в.); красуня з портрета; труп, що підморгує баби


АнтиИзжога (Євро Плюс) 20 капс.: продаж, ціна у Києві. Біодобавки від "Интернет-магазин Клуб "Поддержка"" - 532491605\nАнтиИзжога (Євро Плюс) 20 капс.\nАнтиИзжога (Євро Плюс) 20 капс.В наявності\nПечія, відчуття переповненості шлунка і тяжкості «під грудьми», здуття живота, швидке насичення, а також біль у верхній частині живота, нудота, блювота, які пов'язані або не пов'язані з їжею, - все це диспептичні розлади, до яких схильні 30-40% населення нашої планети. Найбільш часті причини цих явищ - потрапляння кислого вмісту шлунку в стравохід (рефлюкс-езофагіт), виразка шлунку і дванадцятипалої кишки, а також захворювання жовчного міхура, для усунення яких застосовуються як лікарські, так і медикаментозні способи впливу на причини захворювання.\nУ виникненні печії - одного з найбільш частих проявів захворювань шлунка і стравоходу, має значення, насамперед, попадання вмісту шлунку в стравохід.\nДля усунення печії широко застосовують препарати, що нейтралізують соляну кислоту шлункового соку.\nОдним з них є препарат АнтиИзжога. Він забезпечує швидку і тривалу нейтралізацію надлишкової соляної кислоти шлункового соку, завдяки чому має захисну дію на слизову оболонку шлунка.\nАнтиИзжога нейтралізує вільну соляну кислоту в шлунку, що призводить до зменшення травної активності шлункового соку. Надає адсорбуючу і обволікаючу дії, зменшує вплив шкідливих факторів на слизову оболонку.\nАнтиИзжога забезпечує тривалу місцеву нейтралізацію шлункового соку, який безперервно відділяється, і зменшує високий вміст у ньому соляної кислоти. Алюмінію гідроокис пригнічує секрецію пепсину, нейтралізує соляну кислоту, утворюючи хлорид алюмінію, який у лужному середовищі кишечнику перетворюється в лужні солі алюмінію. Карбонат магнію і натрію також нейтралізує соляну кислоту, перетворюючись у хлорид магнію. Таким чином, відбувається протидія ефекту гідроокису алюмінію, що спричинює запор. Пектин і таурин, що входять до складу препарату, беруть участь в утворенні мукоидного, антипептического захисного шару в стравоході, шлунку і кишечнику. Адсорбуючі властивості препарату дозволяють видаляти різноманітні мікроорганізми і шкідливі речовини (бактерії, віруси, екзогенні та ендогенні токсини, гази, які утворилися внаслідок патологічного бродіння) в шлунково-кишковому тракті.\nПрепарат утворює захисний шар, забезпечуючи рівномірний розподіл на слизовій оболонці шлунка активних речовин, і має тривалий місцеве дію без подальшого утворення двоокису вуглецю, яка в свою чергу є причиною метеоризму, відчуття тяжкості в області епігастрію і вторинного посилення секреції соляної кислоти.\n- функціональних розладах кишечника, коліті;\n- дискомфорті та болях в епігастрії при погрішності в дієті, після вживання кави, нікотину, алкоголю.\nТакож рекомендується приймати при симптомах, спричинених підвищеною кислотністю шлункового соку: печія, відчуття переповненості або тяжкості в епігастральній області, метеоризм, нудоті, кислій відрижці, а також симптоми, які виникають після погрішностей в дієті, прийому лікарських засобів з подразнюючою дією, зловживанні алкоголем, нікотином (внаслідок куріння).\nСпосіб застосування: дорослим приймати 1-3 капсули під час їжі. При необхідності прийом повторити через дві години. Перед застосуванням проконсультуватися з лікарем.\nЗастереження при застосуванні: індивідуальна чутливість до компонентів; захворювання нирок, період лактації. Не рекомендується дітям.\nНе приймати людям, які перебувають у стані загострення виразкової хвороби шлунка і дванадцятипалої кишки.\nЗберігання: зберігати в сухому місці при температурі не вище 25 °С.\nЦіна: 21,30 грн.


За перевірку студентських робіт на плагіат «Львівська політехніка» заплатила ₴130 тис. | Новини Львова\nЗа перевірку студентських робіт на плагіат «Львівська політехніка» заплатила ₴130 тис.\n10 Листопада, 15:28 Мітки: студент\nНУ «Львівська політехніка» заплатила 130 тисяч гривень ТОВ «Антиплагіат» за перевірку студентських робіт на плагіат протягом минулого навчального року. Як розповів ZAXID.NET проректор з науково-педагогічної роботи НУ «Львівська політехніка» Дмитро Федасюк, протягом 2015-2016 років вдалось перевірити майже 10 тисяч студентських робіт.\n«Торік ми підписали угоду з цією компанією. Ми користуємось цим сервісом і сплачуємо згідно з лічильником. Ця система рахує кількість перевірених сторінок, які ми перевіряємо з наявними ресурсами у інтернеті. Перевірка однієї сторінки вартує одну гривню», – пояснив Дмитро Федасюк.\nВін зазначив, що торік у грудні «Львівська політехніка» перевірила понад 5 тис. робіт та приблизно 4,5 тисячі у червні. В університеті запевняють, що використання програми суттєво полегшує виявлення плагіату.\n«Ми не ведемо статистики у скількох роботах ми виявили ознаки плагіату, але ця система є потрібною. Були випадки, що людей не допускали до захисту, після того, як їхні роботи перевірили. Доступ до системи мають викладачі на кафедрах, де здійснюють перевірку дипломних робіт. Ця система не є унікальною для Львова, її використовують у багатьох університетах, зокрема в університеті життєдіяльності», – запевнив Федасюк.\nЗазначимо, що програма Unplag визначає відсоток унікального тексту в конкретній роботі, відсоток запозичень з інших робіт, а також дає посилання на матеріали, з яких зроблені запозичення. Розробники цієї програми розробили алгоритми, які розпізнають цитати різних стилів, знаходять перефразовані уривки, заміни символів, використання синонімів у запозиченому тексті.\nТОВ «Антиплагіт» зареєстроване у Києві у листопаді 2015 року. Засновником та керівником компанії є мешканець міста Бар Вінницької області Сергій Ткаченко.\nНаступна публікація Новий Розділ обурений заявою Синютки і скликає позачергову сесію міськради\nПопередня публікація Не пропусти: завтра стартує фестиваль «Ніч у Львові»\nНа Львівщині з вікна гуртожитку випав 17-річний студент\nвід · Published 21.02.2017\nУ Львові студента пограбували, погрожуючи ножем\nвід · Published 27.02.2017\nУ Львові студента посадять на 5 років за зйомку фейкового мітингу\nвід · Published 03.07.2017\nНа вулиці Зеленій у Львові завершили реставрувати старовинні балкони. Фото\nНа Львівщині судили призовника, який відмовився служити\nУ Львові виграли суд проти Укрзалізниці\n«Амфітеатр» абсурду. Противники сміттєпереробного заводу у Львові провели громадські слухання\nЛьвівська прокуратура озвучила деталі затримання мера Сколе на хабарі\nКількість отруєних у ресторані Отаман зросла до 7 осіб


Розсекречено рапорт Жукова про звільнення Польщі - Korrespondent.net\nРозсекречено рапорт Жукова про звільнення Польщі\nКорреспондент.net, 17 січня 2019, 15:33\nУ Москві представили рапорт Жукова\nУ документі йдеться про звільнення Польщі від німецьких військ у 1945 році. У ньому містяться відомості про дії радянських солдатів, а також про стан промисловості міст після захоплення.\nНа засіданні робочої групи Російського історичного товариства в Москві вперше представили документ про звільнення Польщі від нацистської Німеччини в січні 1945 року. Про це повідомляють російські ЗМІ.\nЦе рапорт командувача військами 1-го Білоруського фронту Георгія Жукова на ім'я Йосипа Сталіна. У ньому Жуков повідомляє про виконання наказу про розгром німецьких сил на польській території і звільнення польського населення.\nУ документі йдеться, що "за 17 днів наступальних боїв військами фронту пройдено до 400 кілометрів. Вся західна частина Польщі в смузі 1-го Білоруського фронту очищена від противника, а польське населення, яке п'ять з половиною років пригнічується німцями, звільнено".\nВоєначальник також пише про зрив планів фашистів з винищення поляків і руйнування інфраструктури. "У звільнених великих містах Польщі повністю збережені всі діючі на 14 січня цього року промислові підприємства з усім обладнанням і запасами сировини", - рапортує командувач.\nУ рапорті також йдеться про столицю Польщі Варшаву, яку, за словами Жукова, німці перетворили в руїни.\n"Фашистські варвари знищили столицю Польщі - Варшаву, з жорстокістю витончених садистів гітлерівці зруйнували квартал за кварталом. Спровоковане лондонським, польським емігрантським урядом і керівництвом армії Крайової в серпні-вересні 1944 року повстання в Варшаві завершило руйнування міста", - пише маршал.\nНагадаємо, в Харкові невідомі знесли бюст маршала СРСР Георгія Жукова на проспекті Петра Григоренка. Однак уже наступного дня пам'ятник був відновлений. Тоді мер Геннадій Кернес заявив, що вимагатиме від поліції взяти під охорону всі пам'ятники і братські могили тих, хто боровся з фашизмом. А члени організації фрайкора пообіцяли, що бюст Жукова може впасти ще раз.\nТакож напередодні в Харкові знищили меморіальну дошку в пам'ять про маршала Георгія Жукова.


Один з найважливіших і, на жаль, незамінних мінералів, яких постійно потребує наш організм, це йод. Саме йод регулює вироблення гормонів щитовидної залози, які в свою чергу відповідають за ріст, розвиток, а також здоровий обмін речовин. На жаль, наш організм не в змозі самостійно виробляти йод — ми повинні отримувати його з їжею або у вигляді добавок. Залежно від віку, нам потрібно від 150 (дорослі чоловіки) до 290 (жінки, що годують груддю) мг йоду в день. Щоб перевірити, чи не відчуваєте ви дефіцит йоду, варто здати аналізи крові, але також важливо знати ранні ознаки хронічної нестачі йоду.\nНайважливіша функція йоду для нашого тіла — участь у виробленні таких важливих гормонів щитовидної залози тироксин і трийодтиронін. Якщо ж цих гормонів виробляється недостатньо, може розвинутися гіпотиреоз, одним із симптомів якого є швидка стомлюваність, постійне відчуття втоми, і також пригнічений настрій.\nРизик розвитку гіпотиреозу у жінок у вісім разів вище, ніж у чоловіків, а недолік йоду його ще підсилює. Коли щитовидна залоза не справляється зі своєю функцією, шкіра стає сухою, а ми самі відчуваємо велику чутливість до холоду.\nПогіршення пам’яті, труднощі з концентрацією уваги, нездатність зосередитися, а також неможливість засвоювати та обробляти нову інформацію — все це також ознаки нестачі йоду. Якщо ви помітили, що ваша робота дається вам складніше, ніж раніше, можливо, ви їсте недостатньо продуктів, що містять йод.\nТруднощі з ковтанням, а також утруднене дихання, відчутне, коли ви лягаєте, також говорить про нестачу йоду. Відбувається це через збільшений зоб, який перекриває дихальні шляхи. Треба звернутися до лікаря!


← Немовля: людина, хоч і з мізинчик\nПроносні засоби — як не видалити те, що не потрібно →\nБільшість людей розглядає їжу як засіб насичення і отримання задоволення, а також підтримання нормальної життєдіяльності. Деякі навіть використовують їжу як свого роду антидепресанту, намагаючись упоратися з переживаннями, пожувавши що-небудь смачненьке і нерідко забуваючи про помірність. Проте їжа — це не тільки приємна необхідність і засіб зняти напругу. Це також є ліками для вашого організму. Або отрутою.\nЇжа або хвороби?\nСлова «якщо ви не будете вживати їжу, як ліки, то одного разу почнете вживати ліки, як їжу» були сказані дуже давно і завжди будуть вірні стосовно до живого організму.\nНа розвиток будь-якого захворювання впливає, щонайменше, один з наступних факторів: спадковість, довкілля та харчування. З них їжа, мабуть, впливає на здоров’я сильніше всього і, крім того, саме цей фактор практично повністю залежить від самої людини. Тим часом людей, які це розуміють і свідомо вживають в їжу продукти, які покращують їх здоров’я, як і раніше не дуже багато, навіть у розвинених країнах, де здорова їжа цілком доступна більшої частини населення.\nАртишок — не тільки овоч, але й ліки\nОстаннім часом, втім, здорове харчування стає модним і це дає підставу сподіватися, що воно отримає широке розповсюдження, як будь-які модні тенденції. Люди, які прагнуть харчуватися правильно, відкривають для себе всі нові продукти — наприклад, артишоки.\nЦей незвичайний на вигляд овоч ще в античні часи використовували для лікування захворювань печінки та жовчного міхура, а також для очищення крові. У Стародавньому Єгипті артишок високо цінували за поживні якості, а Пліній називав його «їжею багатіїв», оскільки проблеми зі здоров’ям були нормальним явище, супутнім способу життя вищих шарів суспільства Стародавнього Риму — ці люди були відомі своєю непомірністю у вживанні їжі. Це призводило до різних порушень роботи печінки, шлунку і кишечника. Щоб поліпшити стан здоров’я хворих, їм, в числі іншого, рекомендувалося вживання артишоків.\nСьогодні вченим відомо, що артишоки багаті клітковиною, калієм, кальцієм, залізом, фосфором та інші елементи, необхідні для нормальної роботи організму. Вони роблять позитивний вплив на здоров’я людей з порушенням функції печінки (знижуючи, таким чином, рівень холестерину в крові), допомагають при атеросклерозі, зобі, гепатиті, а також покращують секрецію жовчного міхура.\nВживання артишоків допомагає трохи знизити рівень цукру в крові, поліпшити апетит і травлення. Цей овоч є м’яким сечогінним засобом і допомагає при мігрені (особливо викликаних токсинами в крові). Сприяючи виведенню з організму надлишків рідини і токсинів, артишоки також покращують стан шкіри.\nРечовини, які містяться в артишоках, стимулюють регенерації клітин при поганому харчуванні, зловживанні алкоголем, червоним м’ясом і жирною їжею. Однак при такому способі життя ніщо не зможе запобігти цироз печінки, тому, щоб зберегти здоров’я, потрібні більш значні зміни, ніж додавання в раціон одного, нехай і такого корисного, продукту.\nАртишоки можна їсти сирими, додавати в салати, тушкувати, варити і смажити. Однак після теплової обробки овочі втрачають свої сечогінні властивості. З їх листя, які зазвичай викидають, можна готувати настоянку, за допомогою якої можна очистити організм від токсинів. Тим же ефектом володіють різні харчові добавки, зроблені з використанням артишоку, які можна купити в більшості аптек без рецепта.\nАртишок — високе (його висота може досягати 2 м), зовні схоже з чортополохом рослина, що відноситься до сімейства айстрових. Листя у рослини великі з прожилками, цвіте артишок блакитними або фіолетовими квітами. Суцвіття і квітколоже широко застосовується в харчовій галузі, в медичних цілях використовують ще і листя, і коріння, суцвіття збирають незабаром після розцвітання.


“червона” зона – uzhgorodin\nУже найближчим часом Закарпаття може вийти з «червоної» зони\nНайближчим часом Закарпатську область можуть вивести із “червоної” зони карантину, до якої регіон потрапив майже місяць тому. Про це в ефірі телеканалу “Україна 24” розповів […]\nЗнову їздитимемо? На Закарпатті можуть відновити роботу громадського траспорту\n22 березня 2021 року КМУ перегляне рішення щодо руху громадського транспорту у “червоних зонах”. Про це повідомляється на сторінці Комунального Підприємства “Ужгородський муніципальний транспорт” у Фейсбуці. Протягом […]\nНа невизначений час: Закарпаття залишається в «червоній» зоні карантину\nЗгідно з інформацією «Новин Закарпаття», Закарпаття і надалі залишиться в “червоній” зоні карантину – дану інформацію поки неофіційно підтвердили в Закарпатській ОДА. Згідно останніх даних […]\nСьогодні відбулося позачергове засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. Про це повідомив міністр Кабінету Міністрів Олег Немчінов, пише Четверта студія. За результатами Державна […]


Анастасія Немоляєва - біографія, особисте життя, фото, фільмографія, чутки та останні новини\n(біографія, фото, відео) Anastasiya Nemolyaeva\nІм’я: Анастасія Немоляєва ( Anastasiya Nemolyaeva )\nДата народження: 30 червня 1969 р.\nДіяльність: актриса театру і кіно, художник, дизайнер\nАнастасія Немоляєва: біографія\nАнастасія Немоляєва — радянська і російська актриса, що стала відомою після виходу на екрани фільмів «Кур’єр» і «Інтердівчинка». Зараз вона більше займається дизайном меблів, яку розписує вручну.\nАнастасія народилася в Москві, в сім’ї, в якій більшість людей мало безпосереднє відношення до сфери кіно. Її батько Володимир Немоляєв – відомий режисер, що знімав казку «Доктор Айболить». Бабуся була звукооператором на кіностудії «Мосфільм». Але найзірковішою персоною є рідна тітка, актриса Світлана Немоляєва.\nУ дитинстві і юності Настя захоплювалася малюванням і вишиванням. Ще маленькою вона сама створювала ляльки ручної роботи, розписувала олійними фарбами кухонне начиння. Можливо, вона спочатку пішла б художньо-дизайнерського напряму, але ще в підлітковому віці Немоляєву почали запрошувати на знімальний майданчик.\nДо закінчення школи Анастасії вже був пристойним досвід спілкування з камерою, тому вона вирішила отримати професійну освіту в Гітісі, де навчалася у легендарного майстра Марка Захарова. У 90-х роках актриса виступала на сцені драматичного театру На Малій Бронній», але в 21 столітті зосередилася на власному бізнесі, а також кінематографічної діяльності.\nАнастасії Немоляєвої ще не було і 11 років, коли її перший раз покликали зніматися в кіно. Це була сімейна комедія «Старий Новий рік», де вона зіграла школярку Лізу Себейкину. Досвід вдався, і ще до повноліття юна актриса взяла участь у створенні драми «Три роки», дитячого фільму «Дайте нам чоловіків!», біографічній історії «Нас вінчали не в церкві». Найвідомішою роботою Анастасії в той період виявилася соціальна трагікомедія «Кур’єр», яка і принесла дівчині всеросійську популярність.\nУ студентському віці Немоляєва продовжує приймати пропозиції режисерів. Вона з’являється в пригодницькому фільмі «Слідопит» за книгу Фенімора Купера, кіноповісті «Стара абетка», трагікомедії «Час літати», детективі «Місце вбивці вакантне…», комедії «Моя морячка». Другий зоряної картиною актриси стає гучна історія життя нічного метелика «Інтердівчинка», в якій блищала Олена Яковлєва, а Анастасія зіграла її сусідку і кращу подругу. Не менш успішною вийшла нова версія цього фільму під назвою «Дружина для метрдотеля».\nНа початку 90-х Анастасія Немоляєва встигла попрацювати в кількох проектах, з яких виділяються комедія «Я вільний, я нічий» і військова драма «Мещерські». Повноцінне повернення відбулося тільки через майже 10 років. У фільмі про війну «Перегін» актриса співпрацювала з Олексієм Серебряковим і Данилом Страховим. Потім послідували ода жіночого самотності «Танець живота», мелодрама «Російська рулетка. Жіночий варіант» і психологічний детектив «Мисливці за діамантами».\nУ Анастасії Немоляєвої щаслива сім’я. Її чоловік Веніамін Скельник за фахом режисер, але йому свого часу довелося попрацювати і перекладачем японської мови, так як Веніамін має коріння в Країні висхідного сонця і сам є наполовину японцем. У їхньому шлюбі народилося троє дітей. Що цікаво, все – дочки. Дівчатка мають російські імена Софія, Єфросинія і Євдокія, але японську прізвище Исидзима, так як у них, як і у батька подвійне громадянство.\nПодружжя створили власне підприємство. Веніамін займається виготовленням вишуканою меблів, а Анастасія її розписує. Їх особиста квартира більше нагадує музей мистецтва, так як наповнена красивими предметами ручної роботи.\nКрім того, актриса виготовляє ляльок, предмети інтер’єру, панно та інші прикраси зі скла та дерева. Роботи Немоляєвої виставлялися в багатьох світових галереях, а також придбані колекціонерами та поціновувачами з багатьох країн.\n1987 — Слідопит\n1989 — Інтердівчинка\n1991 — Дружина для метрдотеля\n1994 — Я вільний, я нічий\n2006 — Перегін\n2007 — Танець живота\n2010 — Російська рулетка. Жіночий варіант\n2011 — Мисливці за діамантами\nЦитати старого Тура Хейєрдала


Рейтинг Макрона знизився ще більше | СЬОГОДНІ\nПопулярність Макрона знизилася ще більше – опитування\n16 грудня 2018, 13:34 Переглядів:\nЗа останній місяць рейтинг Макрона знизився на 4%\nФото з офіційної сторінки президента в .\nБільше половинижителівФранції,котрі дивилисязверненняпрезидентаЕммануеляМакрона10грудня, не повірили, щоурядзвернетьсядобільшсоціальноорієнтованої політики , незважаючинаобіцянкипро підвищеннямінімальнихзарплатіпро відмовувідподатківнапаливо.Зопитаних57%назвалийогопромовунепереконливою.Крімтого,69%вважають,щовлада не почневестибільшсоціально-орієнтовануполітику.\nТак, популярність Макрона продовжує знижуватися незважаючи на його поступки протестуючому народу.\nЯк повідомляє BFMTV, про це свідчать результати опитування Ifop.\nЛише 23% опитаних задоволені політикою французького президента. Повідомляється, що протягом місяця рейтинг Макрона знизився на 4%. Разом з тим рівень невдоволення роботою президента виріс протягом місяця з 73% до 76%.\nВсього за останній рік популярність Еммануеля Макрона серед населення знизилася на 27 процентних пунктів.\nТрохи кращі справи у прем'єр-міністра Едуара Філіпа: рівень задоволеності його роботою знизився на три пункти і на даний момент складає 31%.\nТакож 10 грудня Макрон оголосиву Франціїнадзвичайний стан . "МихочемодомогтисяФранції,деєгідність,робота,Франції,денашідітижилибкращенас",-підкресливвін.Дляцього,за його словами,потрібноприділитивелику увагусередньої та вищої освіти,"щобвонимогливільножитиіпрацювати".\nУтомужвиступіпрезидентзасудивактинасильства, здійсненідемонстрантамищодоспівробітниківполіціїпід часпротестів"жовтих жилетів" . Нагадаємо,щовсуботу,15 грудня,акціїпротестівпротипідвищенняціннапаливопоновилися.Щеоднієюжертвоюпротестів"жовтихжилетів"ставчоловік,якийзагинуввДТПнафранко-бельгійському кордоні.Кількістьзагиблихсередучасниківпротесту"жовтихжилетів"зросладовосьми.\nФранція, надзвичайний стан, рейтинг, паливо, Макрон\nВи зараз переглядаєте новину "\tПопулярність Макрона знизилася ще більше – опитування". Інші Політика дивіться в блоці "Останні новини"\nНовий мінімум: рейтинг Макрона знову обвалився\n24 червня 2018, 17:49\nПозитивне ставлення до нинішнього лідера держави демонструють 40% французів\nУ Макрона бояться спроби держперевороту – ЗМІ\n6 грудня 2018, 15:54\nПобоювання французької влади пов'язані із запланованою на суботу акцією протесту "жовтих жилетів", які пообіцяли попрямувати до Єлисейського палацу\nПротести у Франції: Макрон зробив жорстку заяву\n25 листопада 2018, 02:00\nПрезидент Франції подякував співробітникам правоохоронних органів за хоробрість і професіоналізм, проявлені в ході маніфестацій\nРейтинг Макрона падає все нижче – вже менше 30%\n11 вересня 2018, 10:57\nРазом з президентом популярність втрачають і його партія, а також віце-президент\nВлада може винести на референдум питання про мир з РФ, - Богдан\nЗеленський звернувся до українців після відхилення законопроекту\n106 807 Зеленський про рішення Трибуналу щодо моряків: Подивимося, який шлях оберуть у Кремлі\n39 514 Відставка Суркова: Собчак розкрила подробиці\n39 206 Історична перемога: Морський трибунал зажадав від Росії звільнити українців і кораблі\n27 773 Сурков пішов у відставку: ЗМІ назвали ім'я нового куратора "Л/ДНР"\n18 185 Москва нервово відреагувала на рішення Морського трибуналу щодо Росії


Esperanto, langue commune équitable pour l’Union européenne et le monde : 50 faits à savoir. / Погляди / Форум - lernu.net\nвід morico, 20 серпня 2019 р.\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:50:53\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:51:47\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:52:44\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:53:07\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:53:45\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:54:23\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:54:55\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:55:30\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:56:51\nmorico (Переглянути профіль) 20 серпня 2019 р. 15:57:51


Міламед Шепетівка- шахраї і непрофесіонали - Форум Шепетівки — Сайт міста Шепетівка (Шепетовка)\nМіламед Шепетівка- шахраї і непрофесіонали\n18 жовт. 2019 12:39\t#119710 від tanya1298\nМіламед Шепетівка- шахраї і непрофесіонали був створений tanya1298\nУвага! В цій псевдо лабораторії Вам можуть оставити смерний діагноз без будь яких підстав. Декілька днів назад мій тато здавав там аналізи, результат Міламед показав жахливий, важливі показники в критичній ситуації. Вся сім*я рознервувалась, на таке явно ніхто не розраховував, адже до цього на УЗД проблем не було виявлено, а по аналізам - тато вже "ледь дихає". Поїхали на наступний день в дві лабораторі в Хмельницькому, перездали аназіли і показники відрізнялись в 40 РАЗІВ!!!\nТобто, по аналізам Міламед треба було термінове важке лікування, а по факту- все ок. Чесно, не знаю, може вони взагалі перепутали наші аналізи з чиїмось, і хтось не знає, що треба терміново діяти, а може вони взагалі з "бухти-барахти" написали цифри...\nСуть в тому, що люди взагалі не відповідальні. Ну вони ж не цукерками торгують. Це життя людей. На яке їм плювати. Щоб Ви розуміли цинічність працівників мілемеду, вони навіть відмовили в поному поверненні коштів. Зла не вистачає на них. Я б взагалі таких судила, за помилки та халатність!\n23 жовт. 2019 17:42\t#119720 від pan_volodymyr\nВідповідь від pan_volodymyr у темі Міламед Шепетівка- шахраї і непрофесіонали\nФото аналізів в студію.


У Львові розшукують депутатів ЛМР (перелік) | Новини Львова\nУ Львові розшукують депутатів ЛМР (перелік)\n13 Липня, 09:49\nМешканці аварійного будинку у Львові погрожують прийти до кожного львівського депутата, який підписався під документами щодо забудови поблизу будинку, де вони проживають, “у гості”.\nПро це на своїй сторінці у Facebook написав Роман Верхоляк. За попередньою інформацією, наприкінці червня мешканці будинку на вулиці Лемківській, 9 організували протест проти забудови поблизу їхнього дому. Будівля, як зазначають мешканці в аварійному стані, будь-які будівництво поблизу може її зруйнувати. Умовою, яку висували протестувальники, було або ж припинити будівництво, або ж надати мешканцям будинку нове житло.\nДжерело фото: facebook Роман Верхоляк\nАкція пройшла під гаслами “Садовий, впусти пожити!”.\nПроте з часу надання дозволів на забудову ні мер, ні депутати, за словами мешканців будинку, нічого в рішеннях не змінювали, тому обурені львів’яни вирішили піти в гості до кожного з львівських нардепів, хто підписався під документом.\n“Депутати мають відповідати за свої вчинки і голосувати в інтересах мешканців, а не Садового”, – додав Роман Верхоляк. Нижче чоловік також опублікував перелік депутатів, адреси яких наразі невідомі та просить мешканців допомогти їх дізнатись.\nНаступна публікація “Нива TV”: Перемога над “Металістом”, товариська гра з “Карпатами”\nПопередня публікація Вандали залили фарбою пам’ятник Кульчицькому у Львові


У Лозовій школярі-активісти зібрали гроші для ВІЛ-інфікованих лозівчан +vd - ТРК Сігма\nДомашня сторінка / Новини / У Лозовій школярі-активісти зібрали гроші для ВІЛ-інфікованих лозівчан +vd\nУ Лозовій школярі-активісти зібрали гроші для ВІЛ-інфікованих лозівчан +vd\nadministrator 03.12.2013\tНовини Коментарі Вимкнено до У Лозовій школярі-активісти зібрали гроші для ВІЛ-інфікованих лозівчан +vd 7 Перегляди\nАкцію провели 2 грудня у центрі міста і присвятили її Міжнародному дню боротьби зі СНІДом.\nСтаршокласники з 11 школи розповідали перехожим про страшну хворобу та пропонували за будь-яку ціну придбати символічні червоні стрічки.\nЧастину стрічок школярі продали зранку у стінах власного навчального закладу. Ті, що залишилися, вирішили запропонувати лозівчанам прямо на вулиці. Більшість перехожих охоче обмінювали гривні на стрічку, яку молоді активісти прикріплювали до їхнього одягу.\nЗагалом на лікування хворих старшокласники назбирали 210 гривнь. До цієї суми ввійшли усі гроші, які учні зібрали протягом дня у школі та на вулиці. Грошову допомогу юні активісти віддадуть до організації «Жемчужинки», яка допомагає дітям-інвалідам та їхнім батькам. Звідти кошти перенаправлять до Центру боротьби зі СНІДом, запевнила педагог одинадцятої школи Дар’я Гірняк.\nПопередній Повне відео із сесій Лозівської міськради стали публікувати в інтернеті +vd\nДалі Селище Панютине просить залишати йому більше коштів +vd


Інтелектуальна публіцистика Віталія Портникова – «Богородиця у синагозі»\n22 вересня 2010, 03:40\nЛьвів – У Львові кореспондент Радіо Свобода, публіцист Віталій Портников презентував цими днями свою книжку «Борогодиця у синагозі». Це добірка авторських колонок, які упродовж 2001-2006 років виходили у газеті «Дзеркало тижня». Його книжка – щоденник есеїв, портрети і мандрівки – є дуже популярним жанром польської публіцистики, який досі був відсутній в Україні. Віталій Портников вирішив зробити експеримент і, як мене, він йому вдався.\nУ щоденнику есеїв Віталія Портникова надрукований єдиний його вірш, який і став назвою книжки – «Борогодиця у синагозі».\nЯкось на єврейський новий рік Віталій потрапив у польське містечко Новий Сонч, зайшов до синаноги і побачив там на стіні ікону Богородиці. Насправді, це була мистецька галерея. Хоча від синагоги залишилася лише тінь, але атмосфера у ній була далеко не виставкова. Таке єднання культур і цивілізацій вразило Віталія. Уже ближче до католицького Різдва він несподівано для себе (бо з поезію, за його словами, покінчив ще в школі), написав вірш – різдвяний, новорічний, присвячений Богородиці.\nЩоденник есеїв Віталія Портникова читається дуже легко. Його українська мова багата і кожне слово точне. Тут присутній тонкий гумор і вишуканий цинізм, а водночас – романтизм і глибокий внутрішній світ та освіченість автора.\nВіталій дуже лаконічно розкриває кожен сюжет, подає інформацію, осмислює ситуації. При цьому вправно переплітає тексти історичними фактами, літературними образами і порівняннями, інколи цілком несподіваними зіставленнями.\nАвтор, здавалося б на перший погляд, пише про речі буденні, життєві, про людей, з якими зустрічався чи то випадково у дорозі, чи на конференціях, чи під час інтерв’ю, за горнятком кави. Але він вміє побачити те, чого не зауважують інші. Це інтелектуальна публіцистика Віталія Портникова, в якій згадано більше 550 імен, половина з них – світового рівня.\nВіталій Портников провадить читача майже тридцятьма країнами світу, десятками міст і містечок, в тому числі п’ятнадцятьма українськими.\nВін пише про політиків і митців, про різні політичні ситуації і людські історії, життєві перипетії, ділиться своїми враженнями і аналізує.\nКожен його есей закінчується влучним штрихом.\n– «Народ, який позбувається самого себе, ніколи не буде щасливим народом»;\n– «Слово само себе захистить, навіть коли його почуєш тільки ти один…»;\n– «Цей світ тепер – ніби Ноїв ковчег, який просто зобов’язаний дістатися до свого Арарату. Будь ласка, пристебніть ремені безпеки…»;\n– «Безвідповідальне суспільство породжує безвідповідальних пастирів, не здатних навіть уявити собі остаточних наслідків своєї разючої некомпетентності»;\n– «Цей світ можна або любити таким, як він є, або ненавидіти. Створюючи цивілізаційні кордони, відокремлюючи людей різних вірувань і різних національностей».\nВіталій любить цей шалений світ...\nВіталій Портников любить цей шалений світ, безпечний і небезпечний, вміє знайти у ньому красу і помилуватись нею. Йому цікаво працювати з різними людьми і шукати свого читача, бо журналістика для нього – річ синтетична, а публіцистика – тим більше.\nА жанр щоденника, пише Віталій, дозволяє залишитися не стільки наодинці зі світом, скільки наодинці з самим собою – можливо, це і є наодинці зі світом. Але кожна людина у цьому світі заслуговує на те, щоб бути щасливою і прожити осмислене життя.\n«Богородиця у синагозі» видавництво «Акта» видало у форматі журналістського записника з дуже вишуканим дизайном книжки.


Єднаймося! Ми - українці. Тематичний театралізований концерт » Кам'янець-Подільський коледж культури і мистецтв\nКПККіМ » Новини » Єднаймося! Ми - українці. Тематичний театралізований концерт\nприурочений 100-річчю проголошення Акта злуки\nУкраїнської Народної Республіки і Західноукраїнської Народної Республіки\n21 січня 2019 року в коледжі відбувся тематичний театралізований концерт «Єднаймося! Ми - українці» приурочений 100-річчю проголошення Акта злуки Української Народної Республіки і Західноукраїнської Народної Республіки. Організатор заходу Розумовська Р.М., викладач циклової комісії соціально-економічних дисциплін; режисер-постановник Семенків І.А., викладач циклової комісії видовищно-театралізованих заходів.\nтворчі колективи коледжу: народна хорова капела «Гомін» (керівник Боднар О.Л., концертмейстер Тимчук Г.І.); народний фольклорний ансамбль «Джерело» (керівник Столаба Т.В.); народний вокальний ансамбль «B&W» (керівник Мечак Л.М.); вокальне тріо у складі Самбора Б. (418 гр.), Прокопишена О., Бугери М. (318 гр., керівник Мечак Л. М, аранжування Свідерського М. О.); народний ансамбль танцю «Подільські візерунки» (керівник - Чорнобиль В.В., постановник - Літинська І.В., музичний керівник – Царук О.П.);


Релігія - Джерело моралі? Так, чи ні? - Теревені - Сторінка 31\n#601 Посилання на це повідомлення #601 Katod\nВідправлено 06.08.2012 – 16:50\nДруг Бобер (06.08.2012 – 16:44) писав:\nмає бути якась інстанція, на якій з боку права розбирають що є морально, а що ні, жодних проблем\nа я теж незрозумію в чому питання, все вичерпно пояснено\n#602 Посилання на це повідомлення #602 Друг Бобер\nВідправлено 06.08.2012 – 16:56\nKatod (06.08.2012 – 16:50) писав:\nВона є, це є суд. А як судді визначити, морально, чи ні? Ось тут ми можемо говорити довго, але відповіді ми конкретної не знайдемо.\nНі, не пояснено. Декалог регулює відносини? А Кримінальний кодекс регулює відносини? Ось чи однаково і чому?\n#603 Посилання на це повідомлення #603 taraBooka\nВідправлено 06.08.2012 – 16:59\nТак там для суддів є певний "карт бланш", забула, лишень, як називається. Щось, що суддя керується своїм розумінням моральності.Я не зрозуміла: ви в судах наших намагаєтесь об'єктивності шукати?? Смішно, їй-богу. Хто в армії служив - той в цирку не сміється. - Хто хоч раз мав справу з судами - зрозуміє.\nА ви знаєте історію про першу справу, де адвокатом був Плєвако? Він перед судом присяжних зумів довести невинність свого "підлеглого", що зарубав сокирою сусіда.\nВідправлено 06.08.2012 – 17:00\ntaraBooka (06.08.2012 – 16:57) писав:\nЦе зрозуміло. Питання, чим має керуватися суддя, щоби сказати, що вчинок моральний. Справедливість тут зовсім інше питання.\nПитання не про справедливість у сьогоднішніх судах в Україні.\n#605 Посилання на це повідомлення #605 taraBooka\nТой сусід щодня вітався до підсудного: "Здрастуй, горбань".(підсудний дійсно мав вроджену фізичну ваду). І так було багато років. Одного разу скривджений не витримав і зарубав його. Поговоримо про моральність обох?\nЄ якесь визначення моральності-аморальності в коментарях до кодексу, я певна. Але слова як завжди не є всеохоплюючими. Як уже писав Каламар, ці норми - усереднення. Людина є гвинтиком в державі і державу вона цікавить лише як корисний чи некорисний для неї, держави, елемент.\n#606 Посилання на це повідомлення #606 Katod\nВідправлено 06.08.2012 – 17:09\nДруг Бобер (06.08.2012 – 16:56) писав:\nмає бути конкретна відповідь, як мінімум з точки зору юстиції\nя напевне щось не розумію, якщо не складно, перефразуй і постав питання\n#607 Посилання на це повідомлення #607 Друг Бобер\nВідправлено 06.08.2012 – 17:13\ntaraBooka (06.08.2012 – 17:01) писав:\nСпершу, треба глянути на наслідок його діяння, щоби правильно кваліфікувати злочин. Якщо спричинив смерть, треба судити буде за вбивство, якщо ні, однозначно за іншою статтею. Але припустимо убив та інших обставин не було. Судимо лише за умисне вбивство. Стаття 115 передбачає від 7 до 15 років.\nАле тут судді треба вирішити, скільки потрібно дати підсудному - 7, 8, 7,5, 10, 14,9, чи всі 15 років. Тут буде грати роль саме моральне питання.\n#608 Посилання на це повідомлення #608 kalamar\nВідправлено 06.08.2012 – 17:17\nСпробуйте почитати декалог і инші заповіді з Біблії. Там є пункти які підпадають під кримінальний кодекс. Чи просто спробуйте сформулювати своє питання так, щоб вас хтось зрозумів. Якщо вам йдеться про те, що за порушення не встановлена конкретна відповідальність, чи про розпливчатість формулювань, то в инших місцях Біблії відповідальність уточнюється. Декалог просто дуже загальний, він встановлює певні норми "поганого", які не є специфічні для конкретно християнства чи релігії. Як конкретну систему законів його звичайно не можна використовувати, але він і не регламентує норм поведінки на всі випадки життя. Він гадаю є стислим висловом уявлень про добре, які тоді були між євреїв. Декалог не є строго буквальним, напр. Не убий не означає, що не можна вбивати на війні, по рішенню суду, чи для самооборони. Там слово подібне до слова murder (умисне мордерство), а не загальніше (подібне до kill). Знайдіть у вікіпедії.\n#609 Посилання на це повідомлення #609 Друг Бобер\nKatod (06.08.2012 – 17:09) писав:\nЮстиція не законодавчий орган.\nДобре. Є декалог. Чому, якщо я віруючий, повинен його виконувати, що мене зобов'яже його виконати? Якщо я не віруючий, що мені той декалог. А якщо не виконаю, то що?\nЄ кримінальний кодекс. Чому я повинен слухати його заборону? Що буде, якщо не послухаю?\n#610 Посилання на це повідомлення #610 taraBooka\nВідправлено 06.08.2012 – 17:18\nЙого, горбаня, відпустили у залі суду. Просто Плєвако правильно (психологічно) вибудував лінію захисту. І все.\n#611 Посилання на це повідомлення #611 kalamar\nВідправлено 06.08.2012 – 17:21\nДруг Бобер (06.08.2012 – 17:13) писав:\nЯк вам в тому допоможе декалог?\n#612 Посилання на це повідомлення #612 Друг Бобер\nВідправлено 06.08.2012 – 17:28\nkalamar (06.08.2012 – 17:21) писав:\nХіба питання про декалог тут?\ntaraBooka (06.08.2012 – 17:04) писав:\nТо є коментар, і він не має ніякої юридичної сили. До речі, коментарем не визначиш моральність.\ntaraBooka (06.08.2012 – 17:18) писав:\nІ на чому побудує свій захист, якщо доведено, що він це робив умисно і без крайньої необхідності і необхідної оборони?\nЛедь не забув. Підсудний може ще бути неосудним.\nПовідомлення відредагував Друг Бобер: 06.08.2012 – 17:58\n#613 Посилання на це повідомлення #613 kalamar\nВідправлено 06.08.2012 – 17:31\nДруг Бобер (06.08.2012 – 17:25) писав:\nА про що ви тоді питаєте? Адже в тому дописі до якого ви причепились було написано, що ні кримінальний кодекс, ні декалог моралі не встановлює, й не дозволяє вам вирішити, що моральне, а що ні. Як ви собі взагалі уявляєте стислу систему заповідей/законів яка дозволить вам вирішувати питання моралі на всі часи і випадки життя?\n#614 Посилання на це повідомлення #614 Друг Бобер\nВідправлено 06.08.2012 – 18:19\nkalamar (06.08.2012 – 17:17) писав:\nВікіпедія вікіпедією. Ви добре зазначили про загальність. Декалог не має тієї структури, яку мають закони. Він не має юридичних наслідків,за його невиконання не слідує реакція держави. Хіба що закон Мойсея мав наслідок для стародавніх Євреїв, які каменували за розпусту, чи ще щось.\nДія кримінального кодексу забезпечується роботою держави. Декалогу ні.\nОднак, якщо людина християнин, вона і повинна керуватися нормами декалогу. Без цього неможливе спасіння. Але норми декалогу можна дуже широко інтерпретувати.\nМи бачимо, що і законодавство недосконале, не все охоплює.\nДекалогом коротко описано все, але дуже загально. Декалог ніхто ніколи не виконав і не виконає.\nЯкщо людина християнин, вона приймає вченні Христа, яке базується на єдиній заповіді - "любити" (Бога і ближнього), і цим спасається. Але як можна любити, якщо не знати як виразити ту любов, то й потрібен декалог для цього. Він виконує роль дороговказа.\nЯ думаю що це і виховує все у християнина мораль. Інша справа, чи добру, чи ні.\nОтож і виходить, що для конкретної людини релігійна норма може бути джерелом моралі.\nНу а щоби говорити, чи є релігійна наорма джерелом моралі для людства, то уже треба говорити, чи декалог Мойсей насправді від Бога отримав, чи правда тільки в тому, що хтось їх написав і представив, ніби вони взяті від Бога. Іншими словами, відповідь на питання, чи релігія є джерелом моралі для людства треба виводити з відповіді, чи релігійне вчення є правдою. Але в кожного своя правда.\nКожен може мати щодо цього іншу думку.\nkalamar (06.08.2012 – 17:31) писав:\nЯкщо мораль є системою норм про ставлення людей один до одного і до суспільства, то чому ними не може бути і декалог? Тільки для окремої людини, а не для людства.\nА універсальної системи заповідей/законів, яка вирішить раз і назавжди питання моралі ніколи не було і не буде, це людина, на мою думку, створити не спроможна.\nЯк би не прописувати загально норми, їх завжди можна буде по-різному і суперечливо інтерпретувати. А конкретно все описати не можливо.\nПовідомлення відредагував Друг Бобер: 06.08.2012 – 18:09\nВідправлено 06.08.2012 – 19:01\nДруг Бобер (06.08.2012 – 18:19) писав:\nНе кожний, хто промовляє до мене: Господи, Господи! - ввійде в Царство Небесне, лише той, хто чинить волю Отця мого, що на небі\nПовідомлення відредагував kalamar: 06.08.2012 – 19:06\nВідправлено 06.08.2012 – 21:27\nГаразд, назвіть джерело морали?\nЩось я попереду був цього допису не помітив.\nПередусім розум. Воно тут уже багато разів називалось.\nЯк і ще дещо, що називалось Катодом.\nДекалог є стандартом або фундаментом, на якому кожна з християнських культур будувала свої світські закони.\nЗвідси не слідує божественне походження декалогу. Нехристиянські культури будували свої світські закони не на декалогу. Та й для більшості християнських культур зразком було язичницьке римське право.\nВоля Божа, як я вже пояснив вище Катодові полягає у Його всевіданні, а не у скасуванні свободи воли, з якої власне і починається Біблія.\nЩодо тлумачень, то я би радив вам перечитати книгу Йова, там чітко показано, що є як хибні так і правильні тлумачення, тому за релятивізм тут не сховатись.\nВи не правильно пояснили. Логічно свободи волі обгрунтувати неможливо, це визнають навіть теологи. Вона просто чіпляється десь так, ну щоб гарно виглядало. Зрештою теологія не філософія, і теолог просто може сказати, що нашим розумом неможливо цього парадоксу осягнути. Все і добро і неонтологічне зло із божої волі. Просто зло насправді добро, просто ви того поки що не доганяєте. Це називається божим провидінням. Я вище привів випадок із Пілатом.\nГітлер теж вірив у боже провидіння.\nElsewhere in Mein Kampf Hitler speaks of the "creator of the universe" and "eternal Providence."\nІ його віра в провидіння була щирою, щоб там тепер не писали.\nТобто у стовореному абсолютно добрим Богом Всесвіті зла немає як такого, все обертається на добро. Ви просто не розумієте, що фактично це означає заперечення абсолютної доброти Бога для цього світу, й зведення його до деякої нейтральної, ні доброї, ні злої сили. Адже зло, яке ви в цьому житті відчуваєте на своїй шкірі, не онтологічне, а дуже навіть конкретне. Поняття провидіння банально переводить стрілки від теперішнього зла, на бонуси в Царстві Небесному.\nЙ воно доводить, що у християн немає ніякого імунітету до чинення реального зла, як знищення єретиків, язичників, організації війн, хрестових походів... Нічим вони не моральніші за безбожників чи язичників, все визначається конкретною людиною.\nВам просто слід трохи розуміти людей, які відмовляються вірити в подібну логічну плутанину.\nP. S. В світлі нової термінології можливо мабуть так сказати. Бог нескінченно добрий добром не звичайним, а онтологічним, а оскільки наше атеїстичне життя, як ви вище висловились, неонтологічне, то й цього онтологічного добра ми, атеїсти, на жаль, не відчуваємо.\nПовідомлення відредагував kalamar: 06.08.2012 – 21:53\n#617 Посилання на це повідомлення #617 Pavlo_Taiko\nВідправлено 06.08.2012 – 22:06\nЧудово, що ви таки погоджуєтесь, що це "не абсолютно доведений факт, і його і не можливо довести", тепер я вам пропоную подумати далі про ці 5 почуттів та їх продовження у приладах, на дані яких так покладається наука: як гадаєте, чи було метою еволюції виробити здатність у 5 почуттів до сприйняття істини, чи до максимально-ефективного розплоду?\nНаука ніколи не покладалась на 5 почуттів. Візьміть для прикладу хоча б градусник чи барометр. Відчуття - це те що емпірика завжди намагається вилучити. Тому - не аргумент.\nА ваші уявлення про еволюцію - питання для геть іншої теми.\n#618 Посилання на це повідомлення #618 Katod\nВідправлено 06.08.2012 – 23:09\nчого ж він, цей Катод зрозумів по своєму?\nнапевне там в твоїх тезах є якесь протиріччя\nkalamar (06.08.2012 – 21:27) писав:\nбув в гарному гуморі, прочитав, насмішило\nте що колись називалось Катодом, тепер це просто клема, чи контакт який має негативний потенціал випромінює мораль\n#619 Посилання на це повідомлення #619 Aquarius-ka\nВідправлено 07.08.2012 – 01:28\nkalamar (04.08.2012 – 00:03) писав:\n#620 Посилання на це повідомлення #620 Aquarius-ka\nВідправлено 07.08.2012 – 07:11\nСпробуйте довести, що релігія є "злом" і ви обов'язково натрапите на логічні суперечності, як напр., з тим вашим питанням про закон і потоп.\nОоо, так, зато релігія "міцно дружить" з логікою! І де нема що сказати - то тягне за вуха віру і чуда! Зрештою, мені і доводити нічого не треба, історія сама про то волає голосами невинноубієнних, не біблійних, а справжніх. Я вам відповідаю, бо ви до мене звертаєтесь.\nВсі люди, у тому числі й допотопної цивілізації мали закон у душах їх написаний. Більше того, від Дерева Пізнання вони мали розрізнення добра і зла.\nЯк закон був, то для чого було тисячі років пізніше з великою помпою давати його Мойсею тільки для вибраних? А то дерево пізнання добра і зла - чи то не було проти божої волі їсти той фрукт і знати? І бог-творець впав у таку істерику, що покарав не тільки нечемних Адама і Єву, а і всіх-всіх їхніх нащадків, ще і свого власного першоствореного сина. Ну любов, йолки, ні в казці сказати, ні пером описати! А що, якби та біблійна пара зїла з дерева життя? Ото би був обломчик богам (у множині, як вони себе називають у Бутті)\nНой був пророком, і промовляв до людей і наставляв їх, тому казати, що вони не мали ніякого закону неправильно і будував Ковчега на виду у всіх не просто так, Бог показував і давав шанс усім, кожен мав змогу покаятись, але не мав бав бажання це зробити. Це був їх вільний вибір — померти, але не повірити Богові через Ноя.\nТой біблійний Ной хоч знав, яка Земля велика і кругла, перш ніж ішов проповідувати? Але добре, припустимо, що він попередив геть чисто усіх, на всіх материках і островах. Чим завинили невинні діти, які не могли ще розуміти, ну нехай старики, так ті хоч пожили. Чим завинили тварини і рослини, я вже тут скільки раз повторяю, чи вони не считаються вартими милосердя для біблійного сотворителя? Шанс, га?\nЗнаєте, кожен п'яниця може вранці з похмілля сказати так: "Боже, чому ти мені робиш так боляче?". Але хіба Бог примусив його вчора напитися? Це його відповідальність за свій вчорашній вибір напитися, а допотопна цивілізація понесла відповідальність за свій вибір. Більше того, я не вважаю, що Бог їх потопив, ВІн просто дав їм змогу пожити без Його щоденного захисту віч-на-віч зі стихією.\nАх, який влучний приклад, вже навіть пяниці треба геть чисто розум пропити, щоб таке навіть з похмілля казати! А якщо не пяниця, а Шевченкова мати, що жала на панщині пшеницю в той час, коли її дитя помирало з голоду під тином? А якщо мільйони вигублених голодомором українських селян? Я колись питала про те пастора Джоджа, від Коммюніти Аллаєнс Чюрч, якраз після його проповіді про люблячого боженьку. Він дуже знітився і сказав щось типу, що ми не можемо знати божу волю зараз, але може колись, на небі ... Він був добрий чоловік і співчутливий, той, що семеро діточок з матушкою мали. Так от, коли я питала його зі сльозами і дрожачими від хвилювання губами - він не міг брехати мені в очі. Потім, я чула, він лишив пасторство, не знаю, що вони роблять дальше.\nЙдем далі. Ага, бог не потопив.\n"Ось бо по семи днях Я литиму на землю дощ сорок день і сорок ночей, - і всяку істоту, яку Я вчинив, зітру з-над поверхні землі" Буття, 7:4.\nНу то за логікою, як бог так дбав за нрави і звичаї у старозавітні часи, то як ще більше мав би дбати Ісус за свою церкву у новозавітні? Ту церкву, яку він ніби померши і воскреснувши, залишив на землі і сказав, що буду з вами аж до скончанія віку, і що врата ада не одоліють, і всякі такі милі запевнення у вічній любові і прихильності. І що? І це вже не біблійні байки, це нещасна історія майже 2-х тисячного знущання християнства над людством, - що, дуже дбав? Як реагував, коли у його імя палили на кострах, мучили, гнобили, забирали у рабство, утверджували всяку владу гнобителів і для більшої переконливості у вірі і відданості між собою молотилися - а ніяк. Ну просто залізобетонна логіка!\nХіба так важко це зрозуміти, адже через переповненість сердець промовляють уста ©\nОт тут я маю, чомусь, міцну підозру, що не з самого переповнення емоціями промовляють ваші уста, Манфреде. Мені здається, що ви свою професію захищаєте, роботу, з якої хліб їсте. Я нічого про вас не знаю, одні догадки, але скажіть самі, чи я не права?