Законодавчий ринг для внутрішньо переміщених осіб » Новости России на сегодня\nКитай закупит крупную партию российских вертолетов для военных целей 16.09 Россияне набрали в августе рекордное число кредитов наличными 16.09 Hyundai запустит сеть летающих такси в 2022 году 16.09\nBloomberg: Британия на грани энергетической катастрофы 16.09 Собянин осмотрел после капремонта Центр амбулаторной онкологической помощи в Боткинской больнице 16.09 Ключ для расшифровки результатов онлайн-голосования в Москве передали 7 хранителям 16.09 Нумерология и энергетика дня: что сулит удачу 17 сентября 2021 года 17.09\n23 апр 12:56В мире\nВійна внесла в наше життя багато незвичного, небезпечного, нові терміни, героїв, закони, соціальні категорії. Одна з таких новітніх категорій – переселенці, хоча більшість з нас вважає себе біженцями.\nЯ відношусь до такої категорії, бо війна змусила мою родину покинути звичне середовище, будинок, речі та виїхати з Луганщини.\nТому сьогодні я хочу поговорити про те, що таке переселенці, як вони використовуються у пропаганді та як, на мою думку, має бути організовано облік осіб, що зазнали агресії.\nДослідження цієї теми дуже важливо з причин безпеки країни, це основна причина, а по-друге, з причини соціальної захищеності та питань, що будуть виникати під час війни та після звільнення цих територій, та можуть призвести до економічних негараздів.\nПідкреслюю, я з родиною (мама-пенсіонер, чоловік та двоє дітей) виїхала з окупованої Луганщини, тож знайома з багатьма переселенцями, багато спостерігаю за відношенням суспільства по відношенню до нас, як з боку мешканців не окупованої частини України, так і тих, хто залишився у своїх домівках в ОРДЛО.\nУсі свої спостереження я робила виходячи з особистого спілкування, досвіду, та відношення до наявності проблеми у країні. Основна теза спостережень — безпека. Певно це ознаки тривалої її відсутності, коли ми жили в окупації. Країна, в якій йде війна, країна, відносно населення якої постійно ведеться пропаганда, не може бути безпечною. Нам треба вчитись жити з цим: з біженцями, з проросійсько налаштованими громадянами України, з терористами, що змішались з українцями, з лобістами, що інколи гірше терористів. Тому вважаю, що досвід однієї людини, не панацея, не дорожня карта, але досвід, який може вплинути на подальшу долю країни. Тож вважаю, що цим досвідом, гірким, поганим, гарним, політичним, психологічним, військовим, побутовим, варто ділитись. Треба вчитись жити війною, бо, на жаль, маючи такого сусіда, як Росія, це надовго.\nУмовні категорії переселенців\nСпілкуючись з такими ж як я, переселенцями, я згодом відокремила їх, сформувавши умовні категорії. Чомусь мені це здалось важливим. Певно, це від отого «усі ви там», яке дуже вміло використовують маніпулятори в ЗМІ. Пам’ятаєте? — усі ви там сепари, усі ви там ватники, усі ви там бажали…\nЦю маніпуляцію, яку б я навіть назвала створенням інформативного симулякру, класично та впевнено розіграли проросійські ЗМІ України, схиливши суспільство в бік агресивного ставлення до «інакших»,- переселенців.\nРосійський шовінізм, це перша ознака руського миру. Ненавидіти інакших, плекати агресивне ставлення одне до одного, — це дуже дієва російська зброя.\nЗа боротьбою з уявним , внутрішнім «ворогом» за національною або мовною ознакою, фізичними вадами, політичними поглядами можна не побачити зовнішнього ворога. Тому Росія так багато вкладає в пропаганду шовінізму, ксенофобії, все більше стаючи схожою на третій Рейх.\nМи усі різні. Весь світ різний. Тому не може бути однакової долі на усіх, однакових думок, поглядів. Вони можуть співпадати, об’єднувати чи роз’єднувати людей, але не бути копійованими клонами. Але зважаючи на дієву пропаганду, яку через керовані з Росії ЗМІ України розповсюджують в Україні роблячи вразливу категорію населення, переселенців, засобом тиску та заручниками у інформаційних війнах, я вирішила\nкласифікувати усіх нас, «понаїхавших», щоб створити не тільки дорожню карту для вирішення проблеми, але й психологічну карту для розуміння можливого використання цієї соціальної категорії.\nУсіх переселенців, поки будемо називати це явище звичним терміном ВПО (внутрішньо переміщена особа) можна поділити на категорії та підгрупи.\nПерша категорія це ті, хто вийшовши з підвалу чи бомбосховища не знайшов своє житло, воно було в руїнах після потрапляння снаряду.\nТакі люди просто йшли, як кажуть, світ за очі, вибираючи сторону «переміщення» за своїм внутрішнім уподобанням. Усі вони мають посттравматичний синдром, то ж багато хто з них зараз каже про те, що рішення вони приймали саме під впливом посттравматичного болю. І якщо б не паніка, то рішення вони б прийняли інше.\nХтось у розпачі, без документів та грошей, їхав (а коли й добиралися пішки) до родичів у таке ж окуповане війною місто на Луганщині або Донетчині.\nХтось їхав до рідні або просто біг у Росію, бо вірив, що там дадуть захист.\nА хтось їхав до рідних, друзів , знайомих чи не знайомих, або ж просто навмання, довіривши долю Україні.\nНа війні інколи мало що залежить від тебе. Багато людей, просто не змогли потрапити в Україну через військові дії, їхали у табори біженців в Росію, звідти, вже роз’їжджалися по внутрішньо встановленим маршрутам. У мене є друзі, котрі під обстрілом виїжджали у тому транспорті, що був. Автобуси надала шахта. Вони не знали куди їх вивозять, тай це було не можливо, працювати ГРАДИ. Їх вивезли в Новочеркаський табір для біженців. Вони там жили три місяці, коли їх місто стало окупованим, а лінія фронту змістилась, вони поїхали додому, зібрали, що залишилось, та виїхали в Україну.\nТож вже бачимо, що постраждалих осіб, які відносяться до категорії «залишились без житла внаслідок його руйнування» можна розподілити по групах:\nпостраждалі, які вимушено покинули своє зруйноване житло, але залишилися на окупованій частині (вони будуть встановлені, тільки після звільнення),\nпостраждалі, які вимушено покинули своє зруйноване житло, але виїхали до РФ (вони будуть встановлені, тільки після звільнення, бо ж перепис населення зараз неможливий),\nпостраждалі, які вимушено покинули своє зруйноване житло та виїхали в Україну (це вже встановлені особи, які потребують соціального захисту).\nТе, що ті, хто залишився в окупації без майна, але мешкає у своїх родичів, знову ж таки, що живуть в окупації, ще не значить, що вони стали запроданцями чи пішли воювати, щоб помститись. Багато хто просто розуміє ситуацію, бачив та знає, хто винен в обстрілах його міста, однак обставини змушують їх утримуватись від гучних заяв.\nЦі люди поки що не втрачені для України. Це, певно, стосується усіх, хто мешкає в окупації.\nТі, хто хотів воювати, то вони вже давно вирішили це для себе. І, знаєте, багатенько з тих, хто в соцмережах волає, про любов до Росії та Путіна вже давно занесли «гостинця» в військкомат «лнр» або «днр», щоб уникнути фронтової романтики.\nЯ маю надію, що завдяки роботи «Миротворця» та СБУ усі мешканці, які проживали в ОРДЛО під час окупації будуть перевірені. Це війна, нічого особистого.\nРозширення кола осіб, та визначення постраждалих\nНа цей допис можна зробити зауваження. Тому зроблю невеличкий відступ від означення категорій. Мовляв, які ж вони «переселенці», якщо залишились в ОРДЛО чи виїхали в РФ. Так, юридичною мовою, звичайно, згідно законодавства України. Але з огляду на майбутній після переможний клопіт, який виникне з усіма категоріями людей, що мають прописку Луганська чи Донецька області, треба визначити усіх, хто мав переміщення, та постраждав внаслідок військових дій агресора.\nЩо, що, а вимагати щось компенсувати та створити пропагандистську халепу на рівному місці, наші люди вміють. Тому я вважаю, що для визначення усіх постраждалих та переміщених осіб замало статусу внутрішньо переміщена особа.\nТих, хто покинув свої домівки, але залишився в ОРДЛО, або виїхав до Росії визначити їх як «біженці» або «переміщені особи» ми зараз не можемо, бо ж вони не виїхали в Україну та не стали на облік. Але врахування цієї категорії необхідно, бо ж при звільнення територій, ми будемо мати клопіт з їх поверненням, вимогами, відбудовою житла, виплатою компенсацій чи ж, якщо буде встановлено країну-агресор, врахування цих категорій буде необхідно для обчислення репарацій для постраждалих осіб.\nТак з’явилась впевнена думка про те, що проблеми ВПО, не можна розглядати отак вузенько, без врахування усіх кутів цієї проблеми.\nПо-перше, поглиблене вивчення проблеми осіб, що постраждали внаслідок російської агресії, прямо пов’язане з питаннями реінтеграції окупованих територій. Бо ж після звільнення на Донбас повернеться не лише частина ВПО, а й ті, що перечікували війну в Росії.\nПевно, щоб побачити дорожню карту вирішення питань реінтеграції Донбасу, ВПО, навіть Криму, та навіть оздоровлення українського суспільства, треба не ділити усіх постраждалих від агресії на ВПО, та не заганяти їх в кутки, а визнати усіх мешканців територій, що була анексована або окупована-особами, що постраждали в наслідок агресії Російської Федерації.\nОбговорювання проблем лише ВПО, це бачення частки проблеми. Не оглядаючи усі кути цього Донбаського трикутника, ми просто будемо топтатись на місці, та ще більше погіршувати відношення між ВПО, суспільством та країною. Нам потрібен цей розбрат та недовіра? Ні! То вирішивши цю проблему, ми завдамо удару знову ж таки по агресору, вигравши інформаційну та соціальну війну.\nЯ вважаю, що держава повинна визнати, що це все надовго, бо ж навіть звільнення Донбасу не припинить військових та терористичних дії, а ще може привести до реінтеграції «руського миру» по всій Україні, бо є завдання Росії знищити Україну, а не тільки окремі окуповані її частини.\nЄ певна частка вороже налаштованих громадян, які мешкають, як в ОРДЛО, так й вже виїхали в не окуповану частку України, чи пересиджують лихі години в Криму чи в РФ. Усі вони є громадяни України. А ще, будемо ж правдиві, й подивимося правді в очі, звільнивши окуповані частини Луганщини та Донетчини ми отримаємо й інвалідів-терористів, вдів терористів, матерів, чиї сини пішли воювати, загинули або будуть засуджені за тероризм, дітей, які зазнали інформаційної пропаганди, та виховані з ненавистю до України, чи дітей, батьки яких стали інвалідами чи будуть засуджені в покарання за терористичні дії.\nТому потрібно негайно створити Єдиний державний реєстр осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО, взявши за первісні дані інформацію списку виборців на березень 2014 року.\nА ось в рамках цього реєстру й визначати категорії постраждалих та вести їх соціальні історії.\nБо, будемо чесними одне з одним, анонсований Реєстр ВПО, що готує Мінсоцполітики, є однобоким, та навіть не визначає знаходиться ВПО на окупованій території та приїздить отримувати пенсію, чи мешкає в не окупованій частині України. З цього не працюючого Мінсоцполітичного реєстру взагалі не можливо щось відслідкувати, наприклад, переміщення особи Україною.\nПовторюю, це не бажання тотального контролю над ВПО, а розроблення дорожньої карти безпеки країни, відносно якої ведуться агресивні дії з боку сусідньої країни, тобто – війна.\nПовернемося до категорій переселенців.\nВПО, які прийняли рішення про переселення внаслідок зміни роботи. Це найменша категорія переселенців. Вона виникла на тлі переведення підприємства, організації чи установи з окупованої території в не окуповану. Сюди входять судді, що заявили про вірність присязі та були за Наказом Президента України переведені в інші суди, виконавча служба, пенітенціарна служба, банківські установи та їх робітники, пенсійні та інші державні установи, зокрема Служба безпеки України, прикордонники, правоохоронці, прокуратура. Так, частина з тих, кого не дуже полюбляють у народі та вважають зрадниками, залишилась вірною присязі, яку ці люди давали Україні. Їх житло, яке залишилось в окупації, чи то державне, чи то приватне, у більшій частині пограбоване, бо ж, як ми знаємо 35 % від частини бойовиків були люди з кримінальним минулим, які просто відслідковували «кривдників» та мстилися їм. Багато хто з «захисників» вважав, що ця категорія службовців є заможною, то грабував майно, бо ж «ще накрадуть».\nЦя категорія більш забезпечена й житлом, й допомогою. Бо ж вони одразу отримали роботу, виплати, а й частіше за все, розселені у відомчі квартири.\nНа цей час ця категорія доповнилась робітниками «націоналізованих» терористами шахт, які відмовилися працювати на терористів, та перевелись на вугільні підприємства не окупованої частини України. Здебільшого, ці особи осілі в Павлограді, бо ж отримали переведення на шахти ТОВ ДТЄК. Житло цих осіб, якщо в їх оселях в ОРДЛО ніхто з рідних не залишився через кілька місяців буде «націоналізоване» терористами.\nНа цей час більшість родин зберігаючи своє житло на окупованій території змушені жити окремо, чоловік переводиться на шахти, а дружина та родина залишається в ОРДЛО.\nВиходячи з безпеки країни, це дуже тривожна ситуація, бо ж терористи можуть використовувати родини шахтарів у якості заручників для шантажу, змушуючи шахтарів на співпрацю з терористами, та навіть гірше.\nЯ ні в якому разі не хочу звинуватити тих, хто перевівся. Це гідний вчинок. Люди, що вибрали Україну, потребують поваги та гідного ставлення. Однак, війна є війна. Тож дбати за безпеку країни наш спільний обов’язок. Ми ж не хочемо перетворити свої міста на терористичний рай, щоб люди-заручники, ставали «шахідами» або шпигунами терористичних угруповань, бо їх родинам загрожує небезпека. Ми повинні подбати про захист країни та цих людей, навіть, інформуючи їх про можливу небезпеку, бо, як показує моя практика та досвід, люди не вбачають у земляках, навіть у формі терористів небезпеки, бо ж земляки. То можуть й не розуміти свого становища. Подання інформації, інтегрування ВПО, проведення співбесід, психологічна допомога вкрай важлива у такий час.\nБез існування Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО, в якому мають бути занотовані соціальні історії людей, ми не зможемо визначити напрямок роботи з безпеки, інформації та психологічної допомоги, бо ж, пам’ятаємо, що усі люди, що жили на анексованих чи окупованих територіях, є носіями посттравматичного синдрому.\nЧерез потребу в отриманні соціальних виплат\nЦя категорія переселенців з’явилась не одразу, а тільки зрозумівши, що пенсії та інші соціальні виплати вони зможуть отримувати лише в мирній частині України. Все ж не треба зверхньо чи негативно відноситись до цієї категорії. Хто зна, які б рішення приймали ваші рідні та сусіди, потрапивши у таку ситуацію. Нас же не вчать жити у війні та під час окупації. Знову ж таки, щоб бути послідовними, треба розглянути групи цієї категорії.\nНайбільша група умовні переселенці, це ті, хто зареєструвався в Україні для отримання пенсій та інших виплат, але мешкає в ОРДЛО. У них є житло, вони просто приїжджають за виплатами.\nДійсні переселенці, ті, хто приймав рішення виїхати й виїхав, бо ж пенсіонер, та зрозумів, що ліпше жити в безпеці та отримувати пенсію в нормальній країні, а не в ОРДЛО. Багато з них втратили житло в ОРДЛО, виїхавши, бо якщо людина в ОРДЛО відсутня 3 місяці, її житло «націоналізують» та розселяють в ньому росіян чи бойовиків.\nВмотивовані переселенці. Й таке буває! Це люди, що виїжджали навіть, якщо навіть у них не було зруйновано житло.\nОгида до окупантів, розуміння того, що може принести «руський мир», втрата безпеки, страх за дітей та їх майбутнє — кожного вело своє «ні», свій протест, що не давав спати, їсти, дихати поруч з «руським миром».\nУ кожного з них своя історія, але саме ця історія заслуговує окремих глав, сценаріїв, книжок та статей. Наприклад, мій земляк, адвокат Ігор Чудовський, виїхав після того, як його мало не вбили «ополченці». Я вже згадувала про те, що 35% місцевих терористів, це зека, люди з кримінальним минулим.\nМої земляки-журналісти, бігли, бо їх оголосили «наводчиками ВСУ» та «правосеками», бо вони з листопада 2013 до березня 2014 року були на Євромайдані, що стояв на площі у Луганську.\nНародна майстриня України, писанкарка Тетяна Коновал, виїхала, бо не могла працювати, боялась за безпеку дітей, що ходили до студії, та й огида, огида ходити стежками поруч з людьми, що розмахують триколором.\nМене почали переслідувати, бо мер міста, та підприємство ТОВ ДТЄК, через мою позицію (я боролась проти екологічного забруднення краю, та корупції) внесли мене у список керівників «правого сектору», на будинок був здійснено напад, дитину побили у школі за проукраїнську позицію.\nВиїхали «Рухівці», «Просвітяни», «Світличники», це громадські діячі, що розбудовували Україну на Донбасі, можна сказати, що це донбаські дисиденти, бо їх влада місцева ненавиділа та переслідувала.\nВмотивовані переселенці, це люди з проукраїнською та проєвропейською позицією в усьому, можна сказати, що це була українська платформа Донбасу. Тож відбувся певний геноцид, та певне примусове виселення українців з Слобожанщини. Наслідки цього ми відчуємо після повернення контролю над цією територією та реінтеграції Донбасу.\nУсі ці люди втратили житло. Бо житло «правосеків» та зрадників, а нас в ОРДЛО вважають зрадниками свого краю, було розграбовано.\nУ будинку моїх друзів у Ровеньках живуть п’ятеро зеків з «народної міліції лнр», так тепер називають «ополчення», усі вони мають відкриту форму туберкульозу. То будинок, як ви розумієте, не придатний для житла.\nПереселення «руського миру»\nПро цю категорію «переселенців», хочу сказати окремо. Хоча боюсь, що можу викликати негатив до усіх категорій. Але на війні, або правду, яка б гірка не була, або нічого. Безпека країни не терпить загравань та цукру.\nПерший раз з цією проблемою зіткнулись мої близькі друзі переселенці. Біля них оселилась родина. Розмовляли російською, то їх й визначили як переселенців, бо, люди вибирали україномовний край для нового життя, то російська трошки різала слух. Одного разу прямо біля під’їзду компанія напилась та між ними сталась бійка. Незважаючи на родинні зв’язки люди почали погрожувати одне одному зброєю, та розборами вдома, називаючи терористичні батальйони, які були на слуху у моїх знайомих. Дякуючи Богу, служби зреагували на повідомлення щодо цікавих «переселенців» досі швидко. Так з’ясувалось, що «переселенці» бувають різними. Люди, воюючи за «лнр» або «днр» вивозили свої сім’ї у безпеку, в мирну Україну, але мали намір зруйнувати цей мир. Таких родин я зустріла у своєму переселенському житті, аж восьмеро.\nЯк їх виявляти? Як з ними боротись? Яке покарання мають нести дружина, мати, діти, якщо батько воює, це страшні питання війни. Я можу їх лише підняти, а не вирішити. Однак, через відсутність Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО та безпечність чиновників, я не хочу ще раз втратити Україну.\nТрошки про безпеку\nТож маю надію, що ви зрозуміли, чому з інформаційної безпеки, та взагалі, заради безпеки країни, було б доречно створити Єдиний державний реєстр осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО.\nА вже в рамках цього реєстру буде легко відокремлювати категорії постраждалих внаслідок анексії чи окупації, ВПО, людей, що виїхали в Україну, в Росію, в Білорусь, закордон, але мають право на отримання житла, допомоги, пенсії та інших виплат, й навіть тих, хто працював на окупанта, тобто були колаборантами чи воювали у незаконних формуваннях, але вже мешкають в Україні (її не окупованій частині), чи постійно курсують між ОРДЛО, РФ, Україною, «вирішуючи» питання, допомагаючи розвитку корупції, чи ж, взагалі, проводячи шпигунство на користь незаконним терористичним угрупованням, що тероризують ОРДЛО.\nТож у кожного внесеного в реєстр має бути своя соціальна історія.\nНам не вистачає чіткого бачення території для того, щоб формувати соціальну та інформаційну безпеку чи захищеність людей.\nБо ж ті, хто виїхав в Росію, є такою ж інформаційною загрозою, як й сама країна агресор. Виїхавши до РФ більшість вихідців з ОРДЛО не отримують російське громадянство (залишаються громадянами України), тож можуть бути завербовані для проведення терактів чи розвідки.\nТакі люди потрапляють з РФ на територію України через державний кордон, і вільно пересуваються країною.\nЯ ні в якому разі не хочу порушити конституційне право на вільне пересування, чи звузити конституційні права людей, однак, проста позначка в реєстрі, що людина з ОРДЛО, яка має певну соціальну історію, переміщується з Україні в РФ, чи з України в ОРДЛО, чи повністю осіла в Україні, чи переміщується для отримання соціальних виплат та повертається, не завадить.\nКоли йде війна, є загроза терактів, гинуть люди, країна агресор застосовує усі методи боротьби, на її боці воює чи мало манкрутів, колаборантів, зрадників, я вважаю певні послідовні дії зі створення такого реєстру необхідною безпекою для країни.\nГромадян Ізраїлю не дивує, наприклад, наявність металошукачів чи рамок безпеки в супермаркетах, школах, дитсадках. В країні йде війна.\nМи досі не відчуваємо рівня загрози, що над нами нависла, й навіть мало хто бачить інформаційні закиди ворога, які вже дійшли до того, що ми, Україна, це окупована Україною територія.\nЦі роздуми щодо створення такого реєстру, як запобігання небезпеці, зрозуміють самі ті, хто тікав, щоб зберегти своє життя. Знаєте, що таке сідати у автівку, яку припарковали у людному місці та боятись замінування? Чи боятись, що в будинок кинуть гранату за ваші переконання? Чи боятись, що люди, котрі звикли вбивати, маскуючись під «переселенців» приїдуть, щоб створити ОПГ та грабувати мирних громадян?\nВ Україні поширюється агресія по відношенню до пам’ятних ознак Героїв АТО, УПА, УНА УНСО, ми вже бачимо явно замовні акти вандалізму по відношенню до захоронень поляків, німців, євреїв. Що далі?\nЯ, переселенка, боюсь цих змін у суспільстві, бо є різниця між мотивованим воїном АТО, який боронить країну та манкрутом, зрадником, який пішов воювати, щоб більше вкрасти. Я її бачила.\nПевно ми, ті, хто жив у окупованій зоні, побачили трошки більше, ніж варто, але саме тому ми так переймаємося безпекою країни.\nРозмежування «переселенців», це ще й боротьба з корупцією\nМи багато кажемо про те, що потрібна блокада ОРДЛО, та те, що пенсії мешканці ОРДЛО мають отримувати тільки виїхавши з окупованої території. Це дуже сильне мотивування. Але кинуте недбало, та маніпулятивно, що дало більше переваги ворогу, чим нам у інформаційній війні.\nЯк би ви знали, скільки горя та корупції принесли ось такі закони. Тисячі пенсіонерів , що мешкають в ОРДЛО стали заручниками інформаційного гетто, бо ж вони не мають повної інформації, щодо правил отримання пенсії. Тому сплачують «решалам», бо не знають про свої права, а ті, частенько обдурюють бідолашних старих.\n«Решали» — це адвокати, юристи, співробітники пенсійного та соціального фондів, міліціянти, ті, хто має певні зв’язки на неокупованій частині України з колегами, але теж живуть в ОРДЛО. Наприклад, реєстр адвокатів не закрито, то посвідчення адвоката Україні є в тих, хто став адвокатом «л-днр».\nДо чого це призвело? Сидить бойовик в ОРДЛО, воює, отримує зарплату в рублях, вбиває наших громадян, але через «решалу», не покидаючи ОРДЛО, отримує пенсію в Україні. У шахтарів пенсії сягають до 10 000 гривень (згідно Закону України «Про підвищення престижу шахтарської праці»), то, повірте, йому вигідно, щоб війна йшла, бо в нього зарплата «ополченця», пенсія в гривнях, пенсія в рублях, та ще мародерство.\nЦе дуже велика тема, щодо сплати пенсій, та категорій «переселенців». Зараз на КПВВ просто неймовірні черги, це «переселенці» їдуть на персоніфікацію пенсій. Абсурд? Бо ж вони мають за законом жити на не окупованій частині України. Люди гинуть в чергах, клянуть Україну. І все це не працює на перемогу та відновлення довіри.\nВже затримано «переселенку» з Горлівки, яка давала в Горлівці, бо ж вчителює там, інтерв’ю для російських ЗМІ, як їй погано в Україні, як вона радіє «визволенню».\nУсе це стало можливим, через недолугість чиновників та законодавства.\nОкрім того, поширюється агресія по відношенню до людей, що мають право на пенсію, але мешкають в ОРДЛО, до тих, хто виїхав, бо ж агресія на та незрозуміла інформаційна політика Мінсоцполітики, грає на руку ворога.\n«Пенсійний туризм», «понаїхали», «усі переселенці погані»… Далі йде агресія суспільства. Нерозуміння ситуації. Шовінізм.\nУсе б це було неможливим, як щоб був Єдиний державний реєстр осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО, де б були категорії:\nВПО, яка покинула ОРДЛО (підкатегорії — винаймає житло, придбала житло)\nВПО, яка мешкає в ОРДЛО, але зареєстрована в не окупованій частині України для отримання соціальних виплат (зазначено, яких самих), бо ж ці особи не мають права на допомогу, як ті переселенці, що винаймають житло.\nУ 90% соцдопомогу для таких «переселенців» отримує їх куратор-«решала». А це 884 гривні для неповнолітніх та пенсіонерів. Уявіть, скільки грошей осідає в карманах «решал», які за «кришу» сплачують терористам.\nІ люди б знали, що їм треба зареєструватись в Україні, країні, яка за них дбає, та отримувати пенсію, навіть мешкаючи в ОРДЛО, без «решал», біганини, корупції, сплати додаткових корупційних грошей.\nЗгідно б з електронними перепустками через КПВВ та електронними реєстром прикордонної служби, можна б було побачити, хто сидить на одному місці, хто приїздить, тільки щоб отримати пенсію, а хто курсує кожен тиждень по Україні, розвозячи гроші, зброю, та створюючи «народні республіки», збираючи данні про пересування наших військ.\nУсі мешканці ОРДЛО, які мають паспорт громадян України мають право отримувати пенсію. Навіть, якщо вони засуджені, бо ж засудження особи не позбавляє її громадянства та конституційних прав.\nЧи…Чи прийняти рішення, що усі громадяни-зрадники, тож позбавляються громадянства?\nАле чи всі там зрадники? Є докази? Хто стане катом свого ж народу? Бо ж навіть терористів, що засуджено за найманство, участь у терористичних угрупованнях, та відбувають покарання, не позбавляють права на пенсію. То чого виникає питання, як ми піклуємось про засудженого терориста, та як позбавимо пенсії тих, чия провина не доведена?\nЧи прийняти Закон України «Про окупацію», що ті особи, що мешкають в ОРДЛО, автоматично позбавляються громадянства, але не як зрадники, а як заручники, то ж усю турботу за них покладено на окупанта.\nГромадянство ж поновлюється, як тільки особа переїжджає на не окуповану частину України.\nОтоді б й згодився Реєстр, бо можна було б ВПО, яка мешкає в ОРДЛО, але зареєстрована в не окупованій частині України для отримання соціальних виплат, не позбавляти громадянства, що дало б додаткову вмотивованість мешканцям ОРДЛО.\nВійна, вона різна. Законодавча, паперова. Якщо ми хочемо повернути ці території, то треба мотивувати й громадян на повернення. Війна дуже вигідна тим, хто отримує в ОРДЛО дві пенсії — українську та російську.\nСтворення хаосу з «переселенцями» вигідно й чиновникам-корупціонерам, бо ж усі розуміють, що заявлених 2 мільйони «переселенців» не має.\nЄ ті, хто виїхав, й ті, хто їздить отримувати виплати, але ж і вони зараховані «переселенцями», звичайно їх більше. Ось саме ця більшість і є прикриттям держави, бо ж кількість «переселенців» є доказом конфлікту, а ще можливістю отримати гранти, допомогу, фінансування. Але чи доходить воно до тих, хто в цьому потребує? Чи не забагато «безкоштовної юридичної допомоги», курсів, переливання пустого в порожнє, а не дієвої, адресної допомоги?\nПорахуйте, скільки надійшло допомоги на потреби ВПО з закордону?\nЯк вона була розподілена? Куди пішла? Чому цих грошей не вистачило для придбання житла, його ремонту, сплати переселенцям грошей на побутову техніку та інше?\nОт, ми побачили ще одну проблему. А їх, надзвичайно багато.\nТож створення Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО, це ще й соціальна безпека. Бо буде видно, як розподіляти допомогу Європи, та папи Римського, кому купувати будинки, кому сплачувати за вже придбані, кого безкоштовно навчати, кого лікувати.\nЩо зараз, ви самі розумієте, корупціонери сховали проблеми дійсних ВПО за загальність тих, хто мешкаючи в ОРДЛО, приїздить зі своїх будинків отримувати ще одну пенсію.\nНаявність реєстру допомогло б встановити розмірі соціально незахищеної категорії громадян, та зберегти кошти, що корупціонери витрачають на «допомогу» «переселенцям». А це також безпека.\nОкремо зазначаю, що такий Реєстр має бути з обмеженим колом доступу. Щоб на переселенців, особливо патріотично вмотивованих, не почали охоту любителі руського миру, так й усі категорії ВПО не стали заручниками маніпуляторів, шантажистів, політиків чи шахраїв.\nМожливо, щоб зрозуміти стан речей, треба розглянути приклади застосування Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО треба навести приклади його використання.\nПриклад 1. Умовний ВПО, наприклад, Головко Сергій Сергійович, 1924 року народження, зареєстрований до війни у місті Антрацит, зареєструвався у Міловому та отримує там пенсію, та інші соціальні виплати. Зареєстрований у приватному будинку. Проходить персоніфікацію в банку. Порівняний аналіз даних Реєстру за адресою вказує нам, що в будинку загальною площею 65 кв. метри прописано 481 особа. Тож, є питання до соціального інспектора. А чи дійсно усі ці люди там мешкають? Порівняний аналіз з базою електронних перепусток через КПВВ вказує, що ВПО Головко С.С. жодного разу не отримував електронну перепустку та не перетинав КПВВ. Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що ВПО Головко С.С. жодного разу не перетинав КПП. То, як він проходить персоніфікацію? Викликаємо особу, щоб встановити її данні, перевіряємо за місцем реєстрації? Відсутній! То чи це ВПО? Ні, це особа, що можливо (!) мешкає на окупованій території Донбасу та постраждала внаслідок окупації та має право на отримання соціальних виплат. З’явиться особа особисто, то буде отримувати. Однак. Що ми встановили? Певні корупційні ознаки в діях працівників ПФ та соціального фонду, а можливо й незаконне нарахування 884 гривні «умовному ВПО», а можливо ця людна давно померла, а її данні використовують рідні чи шахраї.\nТобто в Єдиному державному реєстрі осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації буде сформовано певну соціальну історію, в якій буде зазначатись дані про перетин державного кордону, КПВВ, дані з соцмереж (наявність особистих сторінок), телефоні, електронної пошти, можливо дані з «Миротворця», наявності кримінального минулого, хвороб, інвалідності, біометричні данні, паспорт, та інше, разом з цим, буде визначатись потреби ВПО (житло, виплати, побутова техніка, лікування, навчання) та інше.\nБагато хто з тих, хто був живий, здоровий на березень 2014 року, на цей час вже помер, однак «решали», родичі, за допомогою корупціонерів з соціальних служб досі отримують в Україні пенсію та соціальні виплати на цього ВПО, й повернути ці кошти буде неможливо, бо ж банківська картка (так, ще й корупція в «Ощадбанку»), видана на померлого ВПО.\nПриклад 2. Умовний ВПО, Головно Сергій Сергійович, 1971 року народження, який, наприклад, у 2005 році відбував покарання за розповсюдження наркотиків, станом на березень 2014 року був зареєстрований у місті Свердловськ, Луганської області, на разі зареєстрований ВПО у місті Дніпро. Що буде в його соціальній історії? Не працює-працює. Можливі зв’язки з криміналом, можливе розповсюдження наркотиків. Тобто людина з певною проблемною соціальної історію, яка потребує більшого нагляду. Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що особа перетинає кордон з РФ чотири рази на місяць. Заробітчанин чи через РФ їздить в ОРДЛО? Порівняний аналіз з базою отримання електронних перепусток… І ось ми вже бачимо, що особа курсує між не окупованою часткою України та окупованою. Можливо більш детальне дослідження речей, які перевозить ця особа, та встановлення корупції з боку міграційної чи прикордонної служби, яка за певні кошти закриває очі на перевезення особою наркотичних засобів.\nБагато хто з ВПО, які мали до війни проблеми з законом, приїхавши на не окуповану частину України налагоджують зв’язки з місцевим криміналом. І ось…З ОРДЛО сунуть крадені речі, телефони, автозапчастини крадених автівок, контрафакті цигарки, сурогатний алкоголь, наркотики, зброя. Місцевий криміналітет стає озброєним ОПГ, яке має зв’язки на кордоні, на КПВВ, серед терористів.\nНа цей час в «л-днр» так звана «народна міліція» арештовує та порушує кримінальні справи на людей, що дійсно вчинили злочин. Вбивства, зґвалтування, крадіжки, продаж наркотиків, мародерство, викрадення, шахрайство, та інше. Ці данні частково містяться на сайтах так званих «мвд лнр», мвд днр», «мгб лнр», «мгб днр», «генеральній прокуратурі лнр», «генеральній прокуратурі днр», соціальних мережах. Однак, кримінальне провадження в «лнр» не є юридично обґрунтованим та визнаним Україною, тож особа, що вчинила злочин в ОРДЛО, в Україні є безвинною.\nНе забуваємо й про епідемію туберкульозу, що котиться ОРДЛО.\nТі, хто вчинив злочини в ОРДЛО переховуються від правосуддя «республік» в Україні та Росії, їх даних не має у базі «Миротворця» та СБУ, бо ж вони «мирні громадяни» й не були в терористичних угрупованнях.\nСтворення Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО може допомогти виявити таких громадян та запобігти злочинам, бо ж вчинивши злочин в Україні, ця особа може втекти в ОРДЛО знову. Я вже мовчу, про зростання криміногенного стану в Україні.\nПриклад 3. Умовний ВПО, Головно Сергій Сергійович, 1968 року народження, який, станом на березень 2014 року був зареєстрований у місті Ровеньки, Луганської області, на разі зареєстрований ВПО у місті Ужгород. Що буде в його соціальній історії? Не працює-працює. Дружина, діти. Орендує житло. Діти навчаються у школі (ходять у дитсадок). Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що особа з моменту реєстрації жодного разу не перетинала кордон з РФ . Порівняний аналіз з базою отримання електронних перепусток — особа не отримувала електронну перепустку протягом 2-х років і не перетинала КПВВ. І ось ми вже бачимо — люди осіли, працюють, отримують допомогу. Визначаємо їх категорію та вносимо данні щодо необхідної допомоги- сплата за оренду житла, бажають придбати житло, діти потребують безкоштовного навчання в ВУЗі, дорослі потребують профпереоріентації, родина має посттравматичний синдром, отримує безкоштовну допомогу психолога.\nПриклад 4. Умовний ВПО, Головно Сергій Сергійович, 1968 року народження, який станом на березень 2014 року був зареєстрований у місті Свердловськ, Луганської області, на разі зареєстрований ВПО у селі Василькове, Київського району. Що буде в його соціальній історії? Не працює-працює. Придбано будинок в селі власним коштом. Діти ходять до школи. Дружина. Батьки пенсійного віку. Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що особа не перетинає кордон з РФ . Порівняний аналіз з базою отримання електронних перепусток-особа не перетинає КПВВ протягом 2-х років. І ось ми вже бачимо, що люди осіли, в них вже статус неповерненців, тож потребують в компенсації за придбане житло….\nТаким чином, завдяки Єдиному державному реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО можливо встановити й тих, хто повернеться та тих, хто вже ніколи не повернеться на Донбас. Так звузиться коло осіб, що потребують житла, знайдуться ті, кому варто за рахунок отриманих державою від закордонних благодійників, відшкодувати придбане житло. По кожній родині, кожному переселенцю буде видно якої допомоги вони потребують, чи отримують її, чи отримують кошти, які виділяють благодійники, чи ж громадські організації, що отримують гроші на допомогу переселенцям та дійсно опікуються ними, та інші проблеми, яких у ВПО сотні, а у державі тисячі.\nПриклад 5. Умовний ВПО, Головно Сергій Сергійович, 1948 року народження, який станом на березень 2014 року був зареєстрований у місті Краснодон, Луганської області, на разі зареєстрований ВПО у місті Сіверськодонецьк. Що буде в його соціальній історії? Пенсіонер. Зареєстрований за адресою. Отримує пенсію. Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що особа перетинає кордон з РФ. Порівняний аналіз з базою отримання електронних перепусток — особа перетинає КПВВ. І ось ми вже бачимо, що людина просто зареєструвалась, щоб отримувати виплати, але мешкає в ОРДЛО, приїздить лише отримати гроші та пройти персоніфікацію. Така особа згідно з Єдиним державним реєстром осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО не може бути ВПО. Це особа, що є постраждалою внаслідок окупації та має право на отримання пенсії чи інших видів соціальних виплат, бо є громадянином України.\nПриклад 6. Умовний ВПО, Головно Сергій Сергійович, 1984 року народження, який станом на березень 2014 року був зареєстрований у місті Луганськ, на разі зареєстрований ВПО у місті Одеса. Що буде в його соціальній історії? Не працює-працює. Дружина. Діти. Винаймає чи придбав нерухомість. Соцмережі. Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що особа часто перетинає кордон з РФ. Порівняний аналіз з базою отримання електронних перепусток-особа часто перетинає КПВВ. Порівняний аналіз сторінок у соцмережах… І ось ми бачимо, як особа закликає до руського миру, розмахує триколором. З’ясовуються відносини з представниками «одеської народної республіки», заклики до повалення державності, зв’язки з терористами, постачання зброї. Попереджається терористичний акт.\nЗ досліджених історій «переселенців» можу зазначити ще й те, що наявна бездіяльність влади у веденні обліку ВПО відсутність електронного реєстру та соціальних історій створює певні наслідки для судових дій та дає право уникнути покарання терористам.\nПриклад 7. Умовний ВПО, Головно Сергій Сергійович, 1974 року народження, згідно списків виборців станом на березень 2014 року був зареєстрований у місті Луганськ, але згідно реєстру прав власності на нерухомість така ж особа зареєстрована і в Одесі. Тож виникає питання чи не одна й та сама ця особа. Викликаємо. Перевіряємо. Що буде в його соціальній історії? Не працює-працює. Дружина. Діти. Придбав нерухомість у червні 2014 року. Порівняний аналіз з базою міграційної служби вказує на те, що особа не перетинає кордон з РФ . Порівняний аналіз з базою отримання електронних перепусток-особа не перетинає КПВВ. Порівняний аналіз сторінок у соцмережах… І ось ми бачимо, що особа має нерухомість в Одесі, не отримує соціальних виплат, як ВПО, не працює по місцю проживання, та навіть не знаходиться по місцю реєстрації нерухомості. Згідно аналізу соцмереж особа приймає участь у терористичному угрупованні «лнр». Мешкає в ОРДЛО.\nТобто особа, користуючись корупцією на кордоні, хоча й знаходиться в списках «Миротворця», виїхала до Одеси та придбала там нерухомість, вже приймаючи участь у незаконному терористичному угрупованні, оформила прописку, але повернулась в ОРДЛО, та продовжує воювати проти України. При висуненні звинувачень особі у тероризмі, вона пред’явить паспорт з пропискою у місті Одеса, право власності, довідку про те, що вона мешкала весь цей час у Одесі, хоча й не була зареєстрована, як ВПО. Це може привести до того, що суд виправдає цю особу, бо ж одних фото в військовій формі батальна «Восток» для суду буде недостатньо.\nПрикладів може бути чи мало. Наявність соціальної історії в Єдиному державному реєстрі осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО — не є втручанням в особисте життя, не є тотальним контролем, а є лікуванням нашої держави від корупції, створення дієвого захисту безпеки громадян та дієва допомога тим, хто її потребує.\nСоціальна історія родини, що постраждала в наслідок анексії чи окупації і ось вже ми маємо визначення скільки у нас неповерненців,-тож компенсуємо їм придбане жило, бо ж там у них все втрачено, й не тільки житло, а й побутові речі, допоможемо бажанню реінтегруватись у громади.\nСоціальна історія родини, що постраждала в наслідок анексії чи окупації і ось вже ми маємо визначення скільки у нас поверненців, тих, хто має пройти психологічну підготовку для повернення на Донбас після звільнення. Бо ж вони не знають про замінування, епідемії туберкульозу, венеричних захворювань, гепатитів, що вирують окупованими територіями, та вряд чи швидко зникнуть після звільнення. Тож поверненнці будуть потребувати підготовки до повернення туди, що вже зруйновано, але в їх фантомній пам,яті ще існує мирними та безпечними місцями.\nСоціальна історія родини, що постраждала в наслідок анексії чи окупації і ось вже ми маємо визначення скільки у нас дійсних переселенців, а скільки умовних, тих, хто просто навідується до України для отримання пенсії.\nСоціальна історія родини, що постраждала в наслідок анексії чи окупації і ось вже ми маємо визначення скільки у нас колоборантів, манкрутів й навіть проросійськи налаштованих громадян.\nСоціальна історія родини, що постраждала в наслідок анексії чи окупації і ось вже ми маємо визначення скільки у нас можливих проблем з криміналом, деструктивними елементами.\nСоціальна історія родини, що постраждала в наслідок анексії чи окупації і ось вже ми маємо визначення скільки у нас дійсно виїхавши з зони біди, втративши майно, житло, роботу людей, що повіривши Україні, не отримують дієву допомогу та на цей час ледь зводять кінці з кінцями, голодуючи чи згасаючи від хвороб.\nЧи потрібна допомога ВПО?\nДовго думала, чи писати про це в рамках дослідження проблем ВПО. Адже, як виявилось, ми (я ж теж ВПО), різні. Одні викликають повагу, інші, огиду. А погляньте на сусідів? Чи всі порядні, не п’яниці, патріоти, сплачують податки, шанують віру, та ще й саме таку, яку шануєте ви, мають однакові з вами смаки? Ні! Ми усі різні. Але ж людяність є найвищою якістю кожної людини.\nЯкі ми виїжджаємо? Як ви вже зрозуміли з категорій «переселенців», кожен по своєму. Хтось вивіз усе добро, та взагалі не постраждав від війни, лише змінив місце проживання. Хтось досі їсть з чужої тарілки, за яку вдячний новим сусідам. Хтось жевріє без допомоги держави, а хтось вижимає з горла пільги та допомогу.\nМи, наприклад, допомоги не отримуємо, бо вже придбали хатинку в селі. Згідно законом, ми все ще переселенці, але держава вважає, що придбавши хату самостійно, ми не потребуємо допомоги. Навіть наша неповнолітня дитина допомогу не отримує, бо ж у батька є майно в не окупованій частині України.\nМої знайомі трьома родинами купили в селі одну хату на усіх. Оформили її на одну людину. Але мешкають там й батьки, й діти, й батьки, свекри, свахи, усі, кого вивезли, 11 людей. Теж не отримують допомогу, бо ж мають майно в не окупованій частині України, бо згідно законом, навіть, якщо майно придбано на одного члена родини, допомогу припиняють усім членам родини, які мешкають у цьому будинку, як співвласникам. Це суперечить здоровому глузду та цивільному та сімейному кодексу, але ж так вирішено.\nБагато хто працює не по спеціальності, аби де працювати. Багато хто змушений працювати без офіційного працевлаштування, бо ж «понаїхали». У кожного різна доля. Є досить успішні переселенці, що відкрили свою справу, бізнес. Є ті, хто морально зламаний, та ховається від людей, не в змозі знаходиться у суспільстві.\nПостравматичний синдром виникає не тільки після вибухів, це ще й болюча зміна життєвих умов, коли ти опиняєшся в світі, де не має знайомих, де ти не знаєш де знаходиться лікарня, магазин, перукарня.\nТак, звісно, є ті, хто хтось твердить «обв’язані допомогти», хтось уникає допомоги, мовляв, я сам, хтось потребує, але боїться просити, стидається змін свого статуту. Тож усі переселенці різні, й судити по одному зустрічному усіх, неможливо. Я бачила розчарування в очах людини, коли вона мене вмовляла, що усі на Донбасі сепари, а коли прочитала мій блог, та дізналась про те, як мене водили на допити в комендатуру, вибачилась за отаке урівняння мешканців Донбасу.\nЩо чекає на тих, хто виїхав? І осуд, й косо погляди, й нерозуміння, й жалість, й ненависть. Усяке є! Мене сусід по селу зневажає, бо я поїхала від багатого Путіна, а другий розповідав про те, як його родину розкуркулювали, та плакав, коли почув, як нас «розкуркулював» сучасний «руський мир» .\nУ ВПО є посттравматичний синдром. Страх буди зрадженим. Страх бути вигнанцем. Страх бути не зрозумілим. Ми боїмось дизельних двигунів (бо ж танки), полум’я, різких звуків, вибачаємось навіть за те, в чому невинні. Це важко, бути біженцем. Це важко бути зрадником там, та не потрібним державі тут.\nБоляче, коли людина зневажливо каже- їдьте в село, беріть землю, будуйтесь. От ми у селі. Приїхали в пусту хату, без лопати, без рахунку в банку, без пилки, без сапки. Навіть у зимовому одязі. Бо виїжджали у грудні, а в селі хату знайшли аж у квітні.\nОдного разу я вирішила приготувати млинці, бо чекала на друзів, що вирішили мене провідати на новому місці та привезти допомогу. Хотілось хоч чимось порадувати. Колишні господарі залишили нам пічку, трошки тарілок, ложки, виделки, скатертину, стіл, стільці, ліжка, то нам дуже поталанило. Я замішала тісто, налила у пательню, а рукою потягнулась туди, де в мене завжди стояли дерев’яні ложечки для перегортання млинців. А їх там не було. Рука зависла у повітрі. Вони були, але там, у тому домі, куди я більше не повернусь. Побутові фантомні болі відчуває більшість з переселенців.\nТак. Ми залишили в окупації усе майно. І я дуже вдячна усім, хто дізнаючись, що ми біженці, простягнув нам руку. А ще дуже вдячна за те, коли люди кажуть,-ну, що значить чужі, ви вдома, в Україні, ви наші рідні. Інколи слово так потрібне у розпачі, дружне слово підтримки.\nНа разі дуже рідко зустрінеш громаду, яка б була морально підготованою для прийняття «понаїхавши». Це наш інформаційний програш. Люди або стороняться чужих, або не мають розуміння, як це бути біженцем у країні, де немає війни. Скажемо ж відверто, в Україні зберігається 35% громадян, що вірять російській пропаганді та чекають на «звільнення», інколи підтримуючи ворога чи тих, хто воює за «звільнення Донбасу».\nБільше розуміння ми, біженці, отримуємо від АТОВців та волонтерів. Ми бачили війну власними очами, то більше розуміємо одне одного.\nМолодшу доньку ми змушені були перевести на дистанційну освіту, бо в школі не було психологічного комфорту, вчителі впевнено підкреслювали-такі, як ви, чужі, понаїхали, ви не такі, як ми, у нас своє відношення до цих подій, Росія не винна. Це дуже сильно психологічно зламало дитину.\nДержава повинна визнати наявність проблеми та почати її вирішувати. Звинувачувати ВПО у тому, що ми щось вимагаємо, на тлі е-декларацій, коли депутати- мільйонери маючи по 10 та більше квартир у Києві отримують компенсацію на оренду майна, цинічно та жорстоко.\nУ цій статті я намагалась показати, проблема ВПО та держави ширше, ніж може здатись.\nЙ знову ж таки, повернемось до надання допомоги переселенцям закордонними благодійниками-донорами, яке просто до ВПО не доходить.\nВирішення проблем ВПО, це подолання корупції та розкрадання коштів, які б могли зміцнити державу. Бо захищена людина вмотивована людина. Інформоване суспільство-вмотивоване суспільство. Розуміючи у найменшому селі України, що йде війна, що є АТОвці, є біженці, люди будуть гуртуватись перед бідою, співчуваючи, захищати одне одного.\nЧас вимагає від держави дій та створення Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО.\nСтворення Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО це заснування дієвої адресної допомоги кожному ВПО, індивідуальний підхід до вирішення проблем, зміцнення держави та суспільства, подолання інформаційної війни, збереження безпеки у країні та вирішення соціальних проблем.\nЯк бачите їх достатньо багато: це й відсутність інформації, відсутність реінтеграційної платформи, відсутність психологічної допомоги, відсутність державної підтримки, маніпулювання суспільством, інколи, дуже очевидне налаштування суспільства проти переселенців, що підкреслює нашу «окремість», не бажання держави чесно визнати проблему та почати її вирішувати, й навіть, корупційна складова цих процесів.\nВихід є — побачити проблему, визнати її, віднестись до неї з людяністю та європейською якістю вирішення проблем, створити безпеку для тих, хто покинув свої будинки та створити безпеку для країни від тих, хто загрався у війну.\nПочаток роботи, я бачу тільки у створення Єдиного державного реєстру осіб, що мешкають на окупованих територіях Донбасу та анексованого Криму та постраждали внаслідок анексії чи окупації або мають статус ВПО з зазначенням їх соціальної історії, категорій, потрібності в допомозі.\nІ це не таврування біженців, а визнання проблеми та початок її розуміння.\nРозуміння, як це стояти посеред світу, не маючи ні житла, ні грошей на ремонт, придбання, будівництво або ж оренду, ні меблів, ні праски, ні…\nМій товариш по ФБ поїхав, як переселенець до Одеси, але не зміг там жити через високу кількість проросійські налаштованих громадян, а він вмотивований переселенець, виїхав в іншу область України й втратив допомогу, бо ж зазначено, що він прибув переселенцем з Одещини. Розбирались у соцслужбі більше шести місяців, а людина була без допомоги. При наявності Єдиного реєстру цю проблему можна було вирішити натисканням клавіатури на комп’ютері.\nЯкщо проблеми бачити, звертати на них увагу, казати про них відкрито, та залучати до їх вирішення навіть тих, хто і є «проблемою» в очах суспільства, не керуватись емоціями на радість ворогам, а мати холодний розум, це перемогти.\nРозумію, що в одному матеріалі не можливо дослідити, розкрити та обговорити усі питання осіб, що постраждали внаслідок анексії чи окупації, однак, сказати «болить», це вже визнати необхідність обстеження та лікування. Мені болить Україною!\nПричиной теплового удара могут стать татуировки\nСтали известны плохие последствия нанесения татуировок на кожу. Участки кожи, на которую нанесли тату, не выделяют пота, что нарушает терморегуляцию тела. Существует ряд причин, из-за которых татуировки могут быть нежелательны и даже опасны для человека, и одна из причин — тепловой удар. Сейчас очень много людей покрывают свою кожу тату: кто лишь малую часть, кто отдельную, а кто и половину тела. И они, в основном... ПОДРОБНЕЕ →\nНа ринге интеллектуалы\n14 апреля 2017 г. сборная I курса Волгоградского техникума водного транспорта им. адмирала флота Н.Д. Сергеева сразилась в интеллектуальной игре "Брейн-ринг" со сборной Волгоградского строительного техникума. Речникам достался достойный соперник: на протяжении всей игры обе команды шли почти на равных. Но фортуна оказалась на стороне техникума водного транспорта. Тем не менее, обе команды ... ПОДРОБНЕЕ →\nВчера жители оккупированного Донецка в своих комментариях в соцсетях отмечали, что праздничный пасхальный день прошел в относительной тишине. Сегодня первая половина дня также выдалась тихой, однако, после обеда на окраинах города начались очень сильные бои. В своих комментариях местные жители пишут: «Донецк. С 11:00 изредка погрюкивает сторона авдеевской промзоны». «15:10. Донецк. Несмотря на все еще ... ПОДРОБНЕЕ →


Українці почали відповідальніше ставитися до свого здоров’я – МОЗ | UACRISIS.ORG\nУкраїнці почали відповідальніше ставитися до свого здоров’я – МОЗ\nУкраїнці стали більш відповідально ставитися до свого здоров’я та своєчасно звертається за медичною допомогою. Про це під час брифінгу в Українському кризовому медіа-центрі повідомила Тетяна Дихановська, завідувач «Центру грипу та ГРВІ» Державного закладу «Український центр з контролю й моніторингу захворювань Міністерства охорони здоров’я України». «Якщо раніше на початку сезону 27% осіб зверталися за медичною допомогою у перші три дні, наразі ми реєструємо 61% таких звернень», – зазначила вона. Разом з тим, рівень вакцинації дуже низький – 104 тисячі осіб, 0,2% всього населення.\nЗ середини січня медики прогнозують підйом захворювань на грип та ГРВІ. За новорічні свята та канікули у школах цей рівень знизився. Всього за перший тиждень року захворіли 250 тисяч, з них половина – діти. Зафіксували шість летальних випадків, серед них одна дитина. Усього з 3 жовтня 2016 року, коли почався епідсезон, на грип та ГРВІ перехворіли 3 мільйони, померли 18 людей. «На звітному тижні ми побачили зниження захворюваності серед дітей та дорослих на 23% та 38% відповідно. Епідемічні рівні перевищенні у 13 областях. Від 2,5% у Херсонській до 58% у Черкаській областях. […] Віруси грипу, парагрипу розподілені в однакових пропорціях: по 26% та 29%», – повідомила Тетяна Дихановська. Домінує штам грипу H3 сезонний – 77%.\nСтаном на ранок 12 січня, 869 людей звернулися до закладів охорони здоров’я через переохолодження. Зафіксували 40 летальних випадків. Причиною часто стало вживання алкоголю. Є проблема із вчасним приїздом швидких до віддалених місцевостей. У групі ризику – вагітні жінки, діти, літні люди, особи з інвалідністю, пацієнти на гемодіалізі. «Якщо у вас є потенційні ризики і ви бачите, що можуть бути проблеми з добиранням до закладів охорони здоров’я, ви маєте подбати про це заздалегідь. Також багато викликів є непрофільними, і у цей час ми втрачаємо життя. Ви можете деякі речі зробити самостійно: прийняти ліки, зробити профілактику, у нас працюють консультанти і вони можуть порадити у телефонному режимі, які заходи ви можете вжити перед тим, як викликати екстрену допомогу», – підкреслила Тетяна Тімошенко, начальник управління екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Міністерства охорони здоров’я України.\nЗа словами Георгія Козинця, головного позаштатного спеціаліста Міністерства охорони здоров’я України зі спеціальності “Комбустіологія”, для переохолодження не стільки важлива температура повітря, скільки час перебування на вулиці. «Може бути температура і 0 градусів, значення має час перебування, а також вітер, вологість, загальний стан людини», пояснив він. При переохолодженні важливо не розтерати снігом, не класти у гарячу воду та/чи на батарею, необхідно накладати термоізольовану пов’язку – шалик чи хустину – яка може зігріти, і одразу звернутися до лікаря.


Питання, що часто задаються | Гербіон\nЗахворювання, що супроводжуються кашлем\nЗахворювання, що супроводжуються кашлем у дітей\nЧому потрібно починати лікувати кашель якомога раніше?\nГЕРБІОН ДЛЯ ЛІКУВАННЯ КАШЛЮ\nГербіон для лікування сухого кашлю\nГербіон для лікування вологого кашля\nБезпечні лікарські засоби\nКОЛИ ТРЕБА ПОЧИНАТИ ЛІКУВАННЯ КАШЛЮ У ДІТЕЙ?\nКашель може погіршити перебіг хвороби, якщо його вчасно не лікувати! У майже 12% дітей*, що кашляють, розвиваються ускладнення, наприклад, такі як бронхіт та пневмонія. Тому дуже важливо починати лікування одразу після визначення типу кашлю та його причини. По-перше, інтенсивність сухого або вологого кашлю зменшиться. По-друге, також зменшується імовірність виникнення ускладнень, що пов’язані з кашлем. Нарешті, тривалість кашлю і захворювання буде коротша. Це буде мати позитивний вплив на загальний стан здоров’я пацієнтів та їх щоденні справи.\n* Worrall G. Acute cough in children. Can Fam Physician. 2011; 57: 315-8.\nЧИ МОЖНА РОЗПОЧИНАТИ ПРИЙОМ СИРОПІВ ГЕРБІОН ОДРАЗУ ПРИ ПЕРШИХ СИМПТОМАХ ХВОРОБИ?\nЗвичайно! Гербіон пропонує ефективне рішення для сухого та вологого кашлю вже з перших днів захворювання у дітей та дорослих внаслідок комплексної дії активних рослинних складових.\nЧИ ПІДХОДИТЬ ГЕРБІОН ДЛЯ ДІТЕЙ?\nЗвичайно! Гербіон – це природне рішення рішення для лікування сухого та продуктивного кашлю у дітей, вже з перших днів кашлю.\nГербіон сироп ісландського моху та Гербіон сироп плюща підходять для дітей від 1 та 2 років, відповідно. Гербіон сироп подорожника та Гербіон сироп первоцвіту підходять для дітей з 2 та 4 років, відповідно.\nСиропи містять натуральні рослинні екстракти. Також вони мають чудовий смак, а деякі з них не містять цукру (Гербіон сироп ісландського моху та Гербіон сироп плюща). Нарешті, дуже важливо, що фармакологічна форма сиропу є прийнятною для дітей.\nДізнайтесь більше про кашель у дітей та виберіть Гербіон, що підходить Вашій дитині.\nЧОМУ ГЕРБІОН СИРОП ПЛЮЩА НЕ РЕКОМЕНДУЄТЬСЯ ДІТЯМ ВІКОМ ДО 2 РОКІВ?\nГербіон сироп плюща розроблений та виготовлений відповідно до правил ЕАЛС, які не рекомендують використовувати сухий екстракт листя плюща для дітей у віці до 2 років у зв'язку з можливим загостренням респіраторних симптомів. Будь ласка, зверніться до лікаря, котрий допоможе Вам обрати відповідне лікування кашлю для Вашої дитини.\nЧОМУ ВИБИРАТИ ГЕРБІОН СЕРЕД ІНШИХ СИРОПІВ ВІД КАШЛЮ?\nГербіон є правильним вибором для лікування кашлю, тому що це - ефективні сиропи з рослинної сировини, що мають комплексну дію для лікування сухого або вологого кашлю при більшості респіраторних захворювань. Продуктивний кашель потребує іншого підходу, ніж сухий. Гербіон це знає! Різні активні інгредієнти в сиропах Гербіон мають різні механізми дії, що відповідають типу кашля.\nНаприклад: Гербіон сироп плюща для вологого кашлю містить екстракт листя плюща, який усуває спазм бронхів (спазмолітична дія), збільшує вироблення рідини (секретолітичний ефект) і зменшує в'язкість мокроти (муколітичний ефект). Тож, покращується відхаркування. З іншого боку, активні компоненти, що входять до складу Гербіон сиропу ісландського моху містять слизові полісахариди, які покривають слизову оболонку верхніх дихальних шляхів і тим самим заспокоюють сухий, подразливий кашель.\nЯК ДОВГО ТРИВАЄ ЛІКУВАННЯ СИРОПАМИ ГЕРБІОН?\nКашель найчастіше є наслідком вірусних інфекцій. За таких обставин обов’язково необхідно проконсультуватися з лікарем, а ми пропонуємо.\nР.П.№UA/13504/01/01, Р.П.№UA/12176/01/01, Р.П.№UA/9748/01/01, Р.П.№UA/3751/01/01\nКонтакт Структура сторінки Юридична інформація Захист персональних даних Інформація про побічні ефекти


09.12.2017 15:23 9\nАльбіна Паренюк - президент БФ "Дари навчання", співзасновник Міжнародного альянсу для розвитку християнської освіти та громадський експерт з питань реформи освіти. (22 серпня 2017) "Реформація по-українськи". Оксана Горкуша - к.філос.н., ст.наук.співр. ВР ІФ НАНУ. 4-та передача із серії "Реформація - 500 років для розвитку глобального людства - актуальність для сучасної України" у авторських релігієзнавчо-філософських діалогах "Самовизначення". Поспілкувались з пані Альбіною щодо нагальності, можливості та шляхів формування через шкільну освіту фундаментально вкоріненого в християнські сенси світогляду відповідальних перед Богом та Україною персон - свідомих будівничих гідного майбутнього нашого Українського дому.\nБ) Громадянка України\nВ) Жінка – берегиня роду.\nЦінності, на яких формується ідентичність особи – християнські та загальнолюдські.\nВідповідальність перед Богом є провідною, з неї випливають інші.\nНайважливішу роль у формуванні особистості займає родинне виховання. Саме в родині закладаються основи світогляду, накреслюється спосіб взаємодії людини із світом та іншими. З перших днів родинного виховання у дитини розвивається почуття довіри до рідних та світу. Так само і моделі поведінки людини формуються. Вимогливість, дисципліна, високі стандарти і очікування доповнюються наданням свободи вибору за свідомості відповідальності за свій вибір. Високі мета та планка, відверті щирі стосунки, право на помилку, аналіз й можливість її виправити та впевненість у розумінні, підтримці та любові батьків. Це формує характер особистості. Форма поведінки батьків відповідала християнським стандартам. Економічне виховання. Свобода вибору життєвого шляху, завдяки, зокрема допитливості й наполегливому успішному навчанню у школі. Пані Альбіна отримала можливість вибрати навчальний заклад. Після успішного закінчення музичного училища обрала навчатись у Києві а не в інших містах Радянського Союзу.\nГромадянська визначеність: Виховувалась в російськомовному середовищі. Українську мову почала вивчати в Університеті. Україномовність – свідомий вибір. Іспити та дипломну роботу (на тему «Духовний розвиток школяра засобами фольклору») захищала українською мовою.\nЗа фахом і покликанням пані Альбіна – вчитель. Професійний шлях почався з організації дитячого хору-супутника хору Вірьовки (1989 рік). 80 дітей, яким дуже хотілось співати. На той час український репертуар, що підбирали для дітей разом з Ольгою Філенко, сміливий крок й своєрідний виклик. До репертуару потрапляли дитячі та історичні українські пісні. Велика кількість – зібраних у фольклорних експедиціях Центрального Подніпров’я та Полісся самою пані Альбіною. Таким чином діти отримували творчу наснагу від традиційних народних джерел. Це формувало й відповідальність за країну, за тих людей, які зберігали й передавали ці традиції.\n2)\tДжерела українського волонтерства.\nАП - під час фольклорних експедицій по селах я познайомилась з витоками того, що тепер можна назвати волонтерством. В українській народній традиції це природно допомагати один одному. Відбувався своєрідний продуктивний обмін – селяни нам передавали свої традиції – а ми намагались їм бути корисними. Так і складаються стосунки відповідальної взаємодії, формується середовище, в якому живеш, відповідальність за громаду, яку представляєш чи з якою комунікуєш і від якої отримуєш. Люди, до яких ти приїжджаєш, дивляться на тебе, як на представника міської громади, але також у спілкуванні та взаємодії розуміють, що у Вас є спільні цінності, потреби. І таке спілкування є цінністю для українців як і для кожного громадянина та особистості.\nОГ – взаємопорозуміння, що виникає в процесі взаємодії відповідальних суб’єктів?\nАП – Так. Це було своєрідне волонтерство тих часів, у народних традиціях джерела нашого сучасного волонтерства. Йому притаманні такі характеристики українського менталітету як готовність допомогти ближньому, взаємодіяти з ним. Такий підхід формується також від родинних стосунків та найраннішого виховання в родині, з поваги до батьків.\nОГ - Так, коли ми сьогодні задаємось питанням, звідки в нас несподівано виникло волонтерство як потужний рух, ми забуваємо про ментальну складову народу, яка традиційно формувала певний підхід до іншого протягом усієї історії розвитку українського народу. Взаємодіючи ми витворюємо нову спільну дійсність, у якій зацікавлений кожен.\nАП – а це закладається у свідомісному вкоріненні в традиціях народу і в родинних відносинах.\n3)\tЩодо способів формування цілісного світогляду особистостей та спільноти в сучасній Україні.\nОГ – Сьогодні ми спостерігаємо за тим, як поступово укріплюється взаємодія та взаємопорозуміння між різними групами українського народу, як утверджується довіра між військовими, волонтерами, громадянами. 26 років тому українці переважною більшістю визначились, що Україна має бути незалежною державою. Тоді ж ми вийшли з тієї системи суспільної організації, яка називалась Радянський Союз, в якій людина була лише гвинтиком державного механізму і рабом ситуації, знаряддям в руках номенклатури, яка визначала місце і функціональне призначення кожного елемента системи. І рушили кудись. В політології та соціології застосовується термін «транзитне суспільство» на позначення спільноти, що перебуває на шляху від однієї форми організації (державного устрою, економічної, політичної, культурної системи) до якоїсь іншої. Суспільство, яке звідкись вийшло і кудись іде. Але, до речі, куди воно йде – були накреслені лише якісь точкові орієнтири: в бік західної цивілізації, в Євроазійську якусь єдність, в Європу, знаходимось між цивілізаціями… Та не було фактично сформовано єдиного орієнтиру. Особливо мені не подобається визначення України як суспільства, що знаходиться «в розламі між цивілізаціями».\nТому термін «транзитне суспільство» відображає і суспільно-світоглядну ситуацію в Україні. Адже світоглядні орієнтири також були не визначені. Той світоглядний фундамент, що формувався в Радянському Союзі усією системою освіти і виховання як хибний був спростованим і втраченим. Звичайно, тоталітарна держава та радянська комуністична ідеологія монопольно займалась формуванням одного «єдиноправильного» типу світогляду суспільства не надаючи можливості доступу до якоїсь альтернативи. А потім у нас настала доба плюральності, коли, з одного боку, було визнано що основи «радянського» світогляду є хибними, а методи його нав’язування - шкідливими, але з іншого – ми потрапили на своєрідний ринок пропозицій найрізноманітніших світоглядів. Звичайно, ця плюральність корисна, але до певної межі і за відповідних умов. І я бачу тут великі виклики і небезпеки. Зокрема і в тому, що ми не визначились стосовно світоглядних базових орієнтирів, залишаючись і світоглядно транзитним та дезорієнтованим суспільством. Відсутність стійкого світоглядного фундаменту іноді дається взнаки.\nПані Альбіно, я знаю, що Ви займаєтесь темою християнської освіти в Україні. Розкажіть, будь-ласка, як християнські церкви зокрема через освітні ініціативи можуть вплинути на формування фундаментально вкоріненого в християнські цінності світогляду українців?\nАП – світоглядні орієнтири особистості – надважлива річ. І ми сьогодні маємо велику прогалину у світоглядному формуванні як в освіті, так і в родині.\n1)\tСвітогляд починає формуватись з перших днів дитини і його фундамент закладається ще в родині. Навіть таке вкрай важливе для особистості та суспільного співжиття поняття як довіра, формується в перші роки життя дитини. Повністю – у дворічної дитини. Звідти, з родини, дитина перебуваючи у стосунках з батьками, довіряючи їм починає сприймати світ. Синкретичне мислення дитини – бачення світу як цілісності у якій дитина себе знаходить. В цій цілісності формується уявлення про маленький та великий світ. Тож для дитини, яка довіряє своїм батькам, які свідомо відносяться до світу, який відкривають дитині у родинних стосунках – цілісність світогляду закладається від малого світу. У такому родинному вихованні дитині покажуть і красу світу, і продемонструють мудрість життя, і поступово закладуть любов до рідного краю, родини, народу, держави. Дитина починає себе відчувати частиною цілісного всесвіту, у якому проходить певні етапи становлення. Від ближнього оточення – до ширших обріїв, від малого – до більшого.\nЗрозуміло, що якщо така цілісність випливає з чогось фундаментально цінного – наприклад розуміння, що є Задум Божий, Божий Заповіт стосовно того, чому ти тут народився – в цій країні, в цій родині, чому ти належиш до цього народу, для якої справи ти покликаний і що для треба зробити для виповнення своєї місії – людина отримує ті світоглядні орієнтири, які ведуть послідовно її у житті.\n2)\tвиховання продовжується в навчальних закладах, у неформальній освіті. І тут важливо дати дитині вибір для реалізації її власних талантів. Віднайти себе і своє покликання – це усвідомлення своєї значимості і покликання у світі. Без такого послідовного становлення особистості ми лишаємо людину у транзитному стані. Вона бачить, що світ кудись рухається, а сама не має мети, не знає сенсів, до яких варто прагнути.\n3)\tЦя проблема відсутності конкретної мети і визначених сенсів проглядається і в сучасних реформах в Україні. Навряд чи ми знайдемо адекватні відповіді, якщо задамо питання: яка мета і сенс сучасних реформ в Україні? Хто може взяти на себе відповідальність за те, що якась мета була поставлена і не досягнута? Це стосується зокрема і реформ у галузі освіти.\n4)\tй проблеми в сучасній Україні мають також світоглядні причини. Бо що таке війна і сепаратизм? Розділення й ворожнеча через недовіру. Війна триває довго. Великі людські жертви. Можливо особистісна безвідповідальність і те, що ми не можемо взяти на себе відповідальність за свою країну тут, поки її захищають ціною свого життя наші воїни на фронті, дозволяє їй продовжуватись? Можливо достатньо сформулювати правильний меседж, поставити правильну мету, віднайти українську ідею, заради реалізації якої проголошувалась незалежність України і була ціла серія громадянських акцій, включно з останнім Майданом? Можливо християнський світогляд, де в основі лежить Божий Задум для кожної людини, може об’єднати народ, націю, вплинути на розв’язання конфліктів?\n5)\tБо всі конфлікти починаються з внутрішньо світоглядного конфлікту окремої людини, який закладається ще в дитячому віці через недовіру в родинних стосунках. Потім ця конфліктність доформовується там, де людина зростає, працює, проявляється в родинних стосунках дорослої людини, на роботі. Але витоково це внутрішньо особистісний конфлікт між добром і злом, що має тенденцію проявлятись і переходити у зовнішні конфлікти. Зрештою він збільшується, проникає у різні сфери буття і може досягнути й міжнародного рівня.\n6)\tТому, якщо людина не усвідомлює власних світоглядних орієнтирів, не спирається на християнські цінності, не бере на себе відповідальності за свої помисли та вчинки, - будемо мати транзитне суспільство, яке невідомо куди йде.\n4)\tЩодо християнських моделей виховання.\nОГ - Якщо оцінювати транзитне суспільство з точки зору зміни поколінь, то 26 років – це вже подорослішалі діти, народжені після виходу з Єгипетського полону. Фактично народжені від колишніх рабів, які щойно звільнились. Тож, з одного боку, – мало вирости ціле покоління вільних осіб. З іншого ж – чи здатні колишні раби, які лише звільнились з полону, закласти фундамент відповідального персонального світогляду вільних громадян? Бо щойно звільнений – ще не вільний, він не усвідомлює власної відповідальності за свою свободу. Сьогодні зустрічаємо різних людей, вихованих в різних традиціях. Але розуміємо, що більшість – світоглядно незагартовані і не готові до тривалої подорожі, до тих випробовувань, що чатують на відповідальну вільну персону. І це вада виховання. Бо цим особам треба було допомогти стати вільними та відповідальними. Сподіваюсь, християнські церкви допомогли значною мірою. І хоча сформувати християнський світогляд в суспільстві, яке тривалий час піддавалось тоталітарному впливу однією з найбільш богоборчих ідеологій, складно, але маємо велику кількість християн. То хто має вплинути на формування світогляду відповідальної, щонайперше перед Богом, персони?\nАП – Це має бути особисте вільне рішення будь-якої людини. У нас є різні організації, об’єднання. Є Всеукраїнська Рада церков і релігійних організацій – унікальна і для світового рівня. Тут різні конфесії об’єднались з єдиною метою – для того, щоб в Українському домі, в нашій поліконфесійній державі порозумітись і знайти точки дотику, щоб рухатись в єдиному напрямку. Бо є різні платформи – християнські, міжконфесійні. Але як досягти єдності в просуванні в майбутнє, якщо не знаходити взаємопорозуміння і не взаємодіяти? З одного боку – ти впливаєш на суспільство лише коли маєш власну ідентичність. З іншого – суспільство впливає на тебе і змінює тебе. Але якщо ти особисто прийняв свідоме найважливіше рішення в житті стосовно орієнтирів руху, то усвідомлюєш і свою персональну відповідальність. Саме це рішення є рушійною силою. Для мене, як і для більшості християн – це Христос. Христос відкрився для мене як динамічна, рушійна, впливова сила перетворення особистості і суспільства. Христос є істиною і шляхом. Це реформаційна, революційна сила, яка надає життєвої наснаги особистості та суспільству. І ця сила, звичайно, є в усіх християнських та міжконфесійних об’єднаннях. Бо Істина досяжна лише Богові, але люди чи окремі церкви здатні через обмеженість умов і засобів вловити її лише частково як правду. І взаємодоповнювати.\nОГ – Ви говорите про партнерську взаємодію християнських церков?\nАП – Так. Жити за Словом Божим, за Новим Заповітом. Павло писав послання різним церквам. Чому? Бо різні церкви, але одне Християнство. І цю силу не може нести жодна окрема церква. Тому ця сила розподілена між різними Церквами. У кожного є своє бачення, своя місія. І ми повинні поважно ставитись до місії кожної окремої Церкви, у якій проявляється Христос. Вони роблять дуже серйозні речі, кожен на своєму місці. У кожного з нас є право бути частиною тієї Церкви, бачення якої він поділяє, користуватись повноваженнями. Кожен може робити справу, спираючись на власні таланти, здібності, рухатись і рухати світ в якому рухається церква, до якої належиш. І християнський світогляд дає можливість об’єднатись.\nОГ – Так. Християни мають впливати на ситуацію і тим особам, які не мають ціннісновмотивованого фундаменту , дати можливість отримати такий. А яким чином християнські церкви сьогодні в Україні догукуються до дітей, чи є якісь механізми, щоб запропонувати дітям цей світогляд, звичайно, не нав’язуючи, не з тими перекосами, які ми бачили в радянські часи у справі формування світогляду суспільства? Щоб не було, скажімо, монопольного загарбання виховного процесу? Чи є можливість і навички у християнських церкво дати шанс людям в майбутньому отримати християнський світоглядний фундамент?\nАП – Найголовніший вчитель – це Христос. Він є приклад для навчання. І кожна церква зберегла навчання Христа. Те, що ми називаємо неформальною освітою. Крім того – самоосвіта, родинне виховання, спілкування між людьми, традиції, фольклор, культура. Це постійне навчання особистості, поштовх до якого можуть давати самі церкви. Крім того є церковні школи.\nЗрештою освіта в Україні, як і в Європі, почалась з церковних шкіл. Українська історія мала і Острозьку і Києво-Могилянську академії. При монастирях започатковувалось багато шкіл. А духовно-світоглядна реформація починається зі шкіл та з родинного виховання. В церквах та релігійних спільнотах навчаються християнському світогляду батьки, які далі формують світогляд дітей.\n5)\tСучасні діти потребують інших підходів у навчанні, ніж нам лишились від попередньої епохи.\nАП - Діти не хочуть ходити до школи, бо для дітей у шкільному цінною є дружба, спілкування. Чи має сучасна школа можливості створити дітям дружнє середовище? Малі групи, де діти б взаємодіяли? У наших школах діти сидять за партами і слухають вчителя. Натомість потрібен простір для розвитку дітей. Такі моделі застосовують Фінські школи. У Сингапурі такі є. Такий освітній простір формується на потребу дітей.\nКоли у нас розробляються освітні закони і моделі, то не з точки зору потреби дитини, а з точки зору службовців. Наприклад, враховується 53 стаття Конституції. Але чому не 54, в якій ідеться про те, що людина має свободу займатись будь-якою творчістю? Освітній процес має бути творчим процесом, школи повинні перетворитись на творчі лабораторії, де діти за власними схильностями і зацікавленням навчаються творчості (науковій, технічній, інтелектуальній, художній тощо). Когнітивний розвиток особистості відбувається в шкільному віці. Наука має подаватись дітям як поле для творчості, адже наукові здобутки людства є поки-що обмеженими, а таємниці всесвіту, які можна розкривати – безкінечні. В наукових творчих лабораторіях діти повинні навчитись не лише допитливості, але й творчості.\nОГ - Так. Державна школа – конвеєр з вироблення громадян з базовим, необхідним для виживання в сучасних умовах, набором знань та навичок. Ви ж фактично говорите про таку систему освіти, яка потребує значно більшого фінансування й іншого підходу до педагогів. Бо сьогодні що ми бачимо в школах – великі класи, величезне навантаження для вчителів і викладачів, маленька зарплата… За таких умов важко застосовувати й індивідуальний підхід до учнів. А як може навчити творчості вчитель, який не має часу й можливостей на особистісний саморозвиток? Слава Богу, що є державна освіта, яка принаймні забезпечує наших дітей мінімальним базисом знання для орієнтації у світі. Але як вимагати від вчителів та шкіл того, до чого ми їм не створили можливості? Чи є якась альтернатива державним формам освіти? Чи є якесь реформування в тому напрямку, щоб справді створити можливість школам перетворитись ось на такі оази формування відповідальних, творчих персон?\nАП - Ми продовжуємо готувати в державних, комунальних школах кадри для індус трійного суспільства. Але це суспільство пік свого розвитку минуло. Ми ще не усвідомлюємо, які виклики стоять перед суспільством, хоча освіта повинна готувати громадян майбутнього. Їм потрібні знання і навички для того, щоб це майбутнє будувати. А ми ще не проаналізували ринок праці, не провели інвентаризацію того, що нам довірено, щоб можна було підготувати тих, хто буде це розвивати, модернізувати, відповідати за його збереження і примноження. Щоб зрозуміти що і як реформувати в системі освіти, попередньо слід інвентаризувати всю філософію освіти, зробити аудит законодавчої бази в освіті. Що там нормується? Які сенси і зміст тими законами утверджується?Можливо варто зараз зробити мораторій на законодавчу базу, і якщо у нас революційна ситуація – то спершу маємо віднайти ті сенси і вже згідно з ними нормувати освіту. Законодавчі інституції – чи люди, які займаються у нас законотворчістю розуміють, про які сенси йдеться, чи знають ті сенси?\nЗвичайно, зараз є альтернативні школи. Але їх мало. І доступ до таких шкіл у дітей обмежений. Реформуванню ж шкільної системи заважають також корупційні механізми. Тому спершу треба вирішити певні завдання, пов’язані з фінансуванням шкіл. Наприклад фінансова автономія шкіл дасть можливість створити бюджет школи. Водночас недофінансування освіти дійсно є. Тому треба шукати, де оптимізувати фінанси. Управлінський апарат роздутий і централізований. І навіть та реформа децентралізації, яка сьогодні проводиться, не донесена до населення таким чином, щоб люди розуміли як це використовувати.\nЩодо християнського чинника в освіті. У нас невизначена ситуація – з одного боку ми живемо, як то декларується – у секулярному суспільстві, з іншого – більшість громадян України – віруючі християни. Церква має право і можливість бути дотичною до освіти, скажімо, до створення чартерних шкіл. Зараз усі церкви можуть і намагаються заснувати християнські школи. Минулого року у нас засновано 24 християнські школи. Активно діє Міжнародний Альянс для розвитку християнської освіти. Ми пояснюємо, що таке християнська школа і чим вона відрізняється від світської, які програми, який світогляд і яким чином формується, в чому відмінність між світською та християнською моделлю. В християнській школі дарвінізм та креаціонізм подаються дитині для аналізу, і вона може проаналізувати, порівняти, зробити свідомий вільний вибір.\nЩодо державного стандарту, то в християнських школах він застерігається. Але знову, чи містить цей державний стандарт (необхідних знань) певні сенси? Яка мета цих державних стандартів? Бо якщо таким базовим сенсом у системі освіти, скажімо, Великобританії є могутність рідної держави, то в Україні який сенс закладено базовим? Інтереси якого суспільства має застерігати цей стандарт?\nМаємо зрозуміти, що живемо не у світському суспільстві, адже більшість громадян – віруючі. І стільки церков, скільки маємо сьогодні в Україні, велика кількість різних освітніх християнських платформ, що пропонують свої змісти в освіті через садочки, школи, університети. Громадяни хочуть мати вільний доступ до цих світоглядних знань, свідомо формувати свої переконання. На жаль, усі ці освітні ініціативи розпорошені. А часто вибору батьки не мають, бо дитина змушена йти в державну школу, адже відсоток християнських шкіл, які знаходяться в приватному секторі, є мізерним (2-3%), а альтернативні школи взагалі малодоступні (1%) через високу ціну навчання у них. Але християнські церкви мають шукати способів порозумітись задля спільної мети, знаходити точки дотику, щоб організовувати спільні освітні проекти.\nУ нас був такий експеримент, коли Християнська етика була включена факультативом у програми шкіл. Але він виявився неефективним.\n6)\tЦілісний світогляд та його духовно-ціннісний фундамент.\nАП - Міжнародний Альянс розвитку християнської освіти розробляє інші підходи. Ми пропонуємо інтегрувати в усю систему освіти біблійні принципи, креаціонізм. І тоді не має значення, який предмет вивчає дитина. Вона може вивчати англійську мову, але контекстуально засвоюється християнський світогляд. Дитина сама вільно обирає, але має можливість дізнатись про Слово Боже. Виходимо у своїй моделі навчання з потреби формування цілісного світогляду і з синкретичного мислення дитини.\nОГ – Коли говоримо про цілісну картину світогляду, то мова йде не про монопольно збудовану авторитарну структуру, але про світогляд, який має ціннісно-смисловий фундамент. І тоді інформація, яка потрапляє в цей світогляд, зокрема і набута з часом з досвіду, інтегрується логічно і природно. Людина має можливість засвоювати нову інформацію у цінніснофундований світогляд. Немає дисонансу. Людина, яка вірить в Бога – просто несе відповідальність перед Богом за свою щоденну, професійну, суспільну діяльність, вивіряє Божими Заповідями свої родинні стосунки. Така персона додатково вгрунтована в глибокий смисловий шар всесвіту, долучена до правди Божої і, таким чином, себе більш відповідально поводить. Це не означає, що вона закрита від якоїсь інформації, бо віра не суперечить знанням, але робить такі осмисленими. Багато науковців – глибоко віруючі люди. Бо віра не лише не суперечить науці, але дає можливість віднайти сенс і науковій діяльності. Цілісність світогляду – дуже важливий параметр для світогляду громадян. І релігійні школи та освітні програми допомогли б нам в напрямку формування відповідальних громадян сучасної України.\nАП – Так, реформація держави починається з духовно світоглядної реформації, зі шкіл, з освіти, з навчання.\nОГ – Внутрішня реформація світогляду передує суспільно-історичним змінам. Ще Володимир Великий розумів потребу духовно-світоглядної реформації, усвідомив, навіщо потрібно Християнство цьому народові, який населяв Київські пагорби. Світогляд народу потребував вкорінення у фундаментальні духовні сенси. І ця реформація сьогодні продовжена. Бо ціннісноневмотивований світогляд , невгрунтований у фундаментальних духовних сенсах – легка здобич для усіляких маніпуляторів і шарлатанів, які хочуть мати зиск і не бажають брати відповідальність за державу Україна. Потребуємо і сьогодні духовно-ціннісного фундаменту світогляду українців.\nТекстовий переказ передачі підготувала Оксана Горкуша.\nЩира подяка пані Альбіні за глибокий аналіз і бачення шляху духовної реформації сучасного українського суспільства.\nЗа сприяння та надану можливість для нашого діалогу дякую Стельмащуку Юрію Івановичу та колективу ТБ-7 продакшн (Леодінові Харченко, Вікторії Сороці, Костянтину Шандибіну).\nСсылка на первоисточник: https://risu.org.ua/ua/index/blog/69314/\nНа берегу Киевского водохранилища пройдет христианский палаточный лагерь Заказ ежедневников с логотипом Квартирный переезд: «Абрикос» превратит проблему в праздник Выбираем бутсы для футбола Отдых на Мальдивских островах


Вечірній Київ :: Нова транспортна схема зробить рух на Подолі комфортним\nШколи та садочки Києва під наглядом відеокамер, вже півсотні вкрали Де в Києві жити комфортно: з’явилася карта щільності населення Обстежитися для профілактики рака молочної залози запрошують киянок цього тижня У Борисполі зустріли збірну після тріумфу на Юнацьких Олімпійських іграх-2018 Де киян безплатно обстежать у рамках акції «Лікар у Вашому домі» Гаряча вода повертається у 3 тисячі будинків киян Віталій Кличко: новий пішохідний міст між парками буде в наступному році Володимир Прокопів, Юрій Сиротюк: У Києві буде сквер Василя Сліпака й вулиця Кубанської України\nНова транспортна схема зробить рух на Подолі комфортним\nРозроблена нова транспортна схема руху на Подолі. Вона дозволить уникнути заторів та зробить рух Подолом комфортним не лише для пішоходів, а й для громадського та приватного транспорту. Про це повідомили у Департаменті транспортної інфраструктури КМДА.\nЕксперимент із пішоходизації Контрактової площі розпочався 1 серпня 2017 року. 82% мешканців Подолу позитивно відреагували на такі зміни.\n- Приємно, що проект пішохідного Подолу отримав таку громадську підтримку. Ми завжди прислуховуємось до думки киян і гостей міста. Не кожен пішохід може стати водієм, проте кожен водій може стати пішоходом. Наша мета – створити безпечний та комфортний простір для людей із різними потребами, – зазначив директор Департаменту транспортної інфраструктури Сергій Симонов.\nЗміниться і рух громадського транспорту. Зупинки всіх маршрутів нерейкового транспорту будуть перенесені на вул. Спаську, де встановлять 5 посадкових платформ. Трамвай буде перенесено на Контрактову площу в сторону вул. Сковороди (між Гостинним двором та сквером № 3).\nНагадаємо, гігантську туристичну зону у центрі Києва обіцяють створити у наступному році.


6 Грудня 2018 00:00\n6 грудня цього року 70-річний ювілей святкує заслужена артистка України, актриса Волинського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Тараса Шевченка Лариса Зеленова (на головному фото). Рідні, близькі та колеги вітають її з цим святом, зичать невичерпного натхнення, сімейного благополуччя та довголіття. Нехай Бог допомагає у всіх починаннях, а поруч завжди будуть близькі люди.\nІнформаційне агентство Волинські Новини вітає свого партнера Віру Мелєхову з днем народження. Бажаємо міцного здоров'я, щастя, невичерпної енергії і наснаги у всіх справах. Хай у домі завжди панують мир і злагода, у серці – доброта, а у справах – мудрість та виваженість.\nДень народження 6 грудня святкує волинська телеведуча Наталка Войтович.\nДрузі, близькі та колеги вітають іменинницю зі святом та зичать їй щасливого сьогодні і радісного завтра, красивих мрій і їх здійснення! Хай кожен день буде сповнений гарним настроєм, душевними зустрічами і плідною працею. Щастя і радощів у домівку, здоров'я і благополуччя, натхнення і творчості. Хай сонце заглядає у вікна, а щастя в серце!\nСвято сьогодні і у лідера гурту «Чорні черешні» Юрія Поліщука. ІА Волинські Новини бажає імениннику удачі, здоров’я, родинного благополуччя, успіхів та везіння, добра та радості. Нехай кожен день життя буде сповнений радістю та теплом, багатим на хороших друзів і гарні новини.\nСьогодні в Україні - День Збройних Сил. Редакція вітає усіх захисників України зі святом та бажає козацької мужності, дідівської гідності, батьківської мудрості, незламної сили волі та віри у власні сили. Нехай оптимізм, спокій та гарний настрій завжди крокують поряд!\nДва роки тому цього дня редакція розповідала історію волинських волонтерів, які возять допомогу українським воякам, ризикуючи власним життям.


Деу Ланос трос регулювання рециркуляції воздухопритока ≡ 95710899-GM -《Купити в Україні》- Ціна 138 грн - ID101642\n❹ Трос регулювання рециркуляції воздухопритока\nДеу Ланос трос регулювання рециркуляції воздухопритока 95710899-GM - ID101642\nТрос регулювання рециркуляції воздухопритока. Артикул: 95710899-GM\n☝ Трос регулювання рециркуляції воздухопритока 95710899-GM як купити та замінити на Деу Ланос?\n★★★★★ Рекомендуємо прочитати наші поради як правильно поміняти запчастину Трос регулювання рециркуляції воздухопритока:\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ 95710899-GM на предмет його працездатності;\nТрос регулювання рециркуляції воздухопритока не потрібно встановлювати на авто, якщо ви побачили, що щось не підходить;\n☝ Вигідна ціна на 95710899-GM і професійна консультація по запчастинах Daewoo Lanos\nДля Daewoo Lanos Трос регулювання рециркуляції воздухопритока - застосовується для ремонту таких систем як ➜ автомобіль.\nЦіна на каталожний номер деталі 95710899-GM - 138 грн.\nВідгуки про товар Трос регулювання рециркуляції воздухопритока (95710899-GM) - 138 гривень\nПоділіться Вашими враженнями про товар Трос регулювання рециркуляції воздухопритока


Поправки до Конституції РФ: що змінюється та чому так багато невдоволених - Світ - TCH.ua\nСвіт 2 липня 14:13\nВ Росії відбулося всеросійське голосування за поправки до Конституції. Таким чином вноситься багато змін у внутрішню та зовнішню політику і устрій країни.\nВ Росії проголосували за поправки до Конституції. Вони, зокрема, роблять Путіна президентом ще на 12 років та понижують пріоритет міжнародного права в Росії.\nТак, за результатами обробки 99,97% протоколів бюлетенів, "за" поправки проголосували 77,92%, "проти" – 21,26%.\nУсього поправок 206. За них голосували пакетом. Очне голосування відбувалося від 25 червня до 1 липня.\nТСН.ua розповідає про зміни, чому вони викликали обурення у частини росіян та як все це стосується України.\nПутін вносить законопроєкт до Держдуми\nДерждума голосує за нього в першому читанні\nДерждума аналізує, які поправки внести в законопроєкт і ухвалює його в другому читанні\nНе менше ⅔ депутатів голосують за нього в третьому читанні\nНе менше ⅔ регіональних парламентів підтримують закон\nКонституційний суд перевіряє поправки і визнає їх законними\nНе менше ½ громадян, які взяли участь в голосуванні, підтримують запропоновані поправки.\nПроблема в порядку алгоритму. Люди мають голосувати за поправки вже після того, як їх ухвалили усі необхідні органи. Було б логічно, якщо після того, як росіяни проголосують, регіональні органи влади на фоні цих результатів ухвалять рішення. До того ж, стаття 136 Конституції РФ не надає можливості не набуття чинності поправок, які ухвалили Держдума, Сенат і ⅔ регіональних парламентів.


18 октября 2012 - Украина\nУ жовтні попит на оренду эконом-житла в Києві впав на 40-50 відсотків, у бізнес-сегменті - на 60-70 відсотків, в эліт-сегменті - на 50 відсотків, повідомляє DOM.ria.ua.\nПричина такого падіння криється в тому, що більшість орендарів почали активно шукати житло для довгострокової оренди в перший місяць після літа. До середини осені багато хто з них вже підібрав собі квартиру, тому затребуваність цього виду житла почала зменшуватися.\nТенденції по зниженню активності спостерігаються і в сегменті оренди котеджів і будинків. Так, попит на оренду дач сьогодні вже практично відсутній(сезон закінчився), а попит на недорогі будинки(від 1000 дол./міс.) в порівнянні з початком осені впав практично в 2 рази. При цьому, без змін попит залишається тільки в сегменті оренди елітних будинків(від 5000 дол./міс.).\nПовідомляється, що з жовтня на ринку починає формуватися попит на будинки і квартири для проведення Нового року і Різдвяних свят. За першими прогнозами, цього року попит на такі будинки буде вищий, ніж в попередні роки.\nОператори ринку таке підвищення зв'язують в першу чергу з помітним зростанням вартості зарубіжних турів(на 45-55 відсотків), а також подорожчанням послуг українських туристичних операторів(на 30-35 відсотків).\nНайм житла: поради юриста || Продавці елітних квартир в Києві не можуть знайти покупців\nПеред виборами в Києві злетять ціни оренди квартир на 15 відсотків\nНайближчим часом слід чекати зростання вартості оренди житла в столиці. Це торкнеться кратко-и довгострокової оренди квартир


ᐷ Pronto Pizza Біла Церква • Доставка їжі в Білій Церкві\nВстояти неможливо: Pronto Pizza — смачна доставка їжі в Білій-Церкві\nБажаєте замовити їжу в Білій-Церкві? Обирайте страви до смаку\nЯку їжу можна замовити в Білій-Церкві, скориставшись сайтом ресторану “Пронто Піца”:\nТакож в нас є напої, додатки, комбо-сети. Ми зробили меню дуже різноманітним. Адже знаємо, що іноді хочеться поласувати чимось незвичайним, а одні, і ті ж страви, швидко набридають. А якщо їжу замовляє компанія друзів, то цей процес може перетворитися в справжнісіньку суперечку. Хто хоче роли, хтось піцу, а хтось надає перевагу здоровому харчуванню та погоджується лише на салат. Доставка їжі в Білій-Церкві від “Пронто Піца” — можливість замовити все, і одразу, не шукаючи компромісів.\nЗголодніли? Тоді швиденько обирайте страви та додавайте їх у кошик. Шеф-кухарі Pronto Pizza вже готові приготувати найсмачнішу піцу, традиційні японські роли, хрустку картоплю фрі або корисний салат саме для вас. А кур’єри — привезти замовлення за будь-якою адресою в Білій-Церкві. Підтримуємо оптимальні ціни страв, адже впевнені: замовлення їжі з доставкою — це не розкіш. Така послуга повинна бути доступна кожному.


Ланцюги для бензопили - купити ланцюг на бензопилу в Україні, ціна в магазині Дім-Сад\n159 грн 35404 грн\nHUSQVARNA 50 MAKITA 54 OREGON 122 STIHL 195\nГотовий ланцюг 363 Ланцюг в бухті 58\n16см 2 20см 1 25см 16 28см 1 30см 31\n33см 11 35см 46 37см 9 38см 39 40см 78 43см 7 45см 51 50см 32 56см 1 60см 13 63см 2 66см 1 70см 3 74см 1 75см 5 90см 2 92см 2 105см 2 120см 4 150см 2 см 57 =26*2.5см 2\n6" 2 8" 1 10" 16 11" 1 12" 31\n13" 11 14" 52 15" 42 16" 78 17" 7 18" 51 20" 32 22" 1 24" 13 25" 2 26" 3 28" 3 30" 6 35" 1 36" 3 42" 2 47" 3 48" 1 60" 2 57\n3/8"" 265 0.325" 114 0.404" 23 1/4" 19\n1.1мм 48 1.3мм 184 1.5мм 93 1.6мм 96\n45 13 46 11 48 1 49 1 50 12 51 5 52 23 53 4 54 3 55 6 56 40 57 9 58 4 59 2 60 18 61 3 62 15 63 1 64 37 65 1 66 19 67 6 68 16 70 1 71 2 72 33 75 1 76 10 78 4 80 1 81 3 84 11 85 2 88 1 91 3 92 6 94 1 96 1 100 1 104 3 114 1 124 3 135 1 138 1 139 1 173 2 410 5 462 2 1200 1 1480 4 1640 24 1840 12 1848 6 2392 1 2400 2\nЛанцюг HUSQVARNA C85 18"/45см 3/8-1.5-68 (5816266-68) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA C85 20"/50см 3/8-1.5-72 (5816266-72) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA C85 24"/60см 3/8-1.5-84 (5816266-84) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA C85 28"/70см 3/8-1.5-92 (5816266-92) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H00 12"/30см 1/4"-1.3-68 (5018440-68) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H23 18"/45см 0.325-1.3-72 (5018408-72) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H42 18"/45см 3/8-1.5-68 (5018414-68) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H42 18"/45см 3/8-1.5-68 (5033060-68) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H42 20"/50см 3/8-1.5-72 (5018414-72) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H42 24"/60см 3/8-1.5-84 (5018414-84) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H42 24"/60см 3/8-1.5-84 (5033060-84) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H42 28"/70см 3/8-1.5-92 (5018414-92) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA H64 35"/90см 0.404-1.6-104 (5018431-04) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA SP33G Pixel 18"/45см 0.325-1.3-72 (5816431-72) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA Н25 18"/45см 0.325-1.5-72 (5018404-72) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA Н25 18"/45см 0.325-1.5-72 (5018407-72) для бензопили\nЛанцюг HUSQVARNA Н30 Pixel 18"/45см 0.325-1.3-72 (5018406-72) для бензопили\nЛанцюг для бензопили Husqvarna ланцюг для бензопили Oregon ланцюг для бензопили Makita ланцюги для бензопили Stihl бухта ланцюга Штіль ланцюг в бухті Орегон бухта ланцюгів ланцюг Stihl 180 ланцюг на бензопилу штіль 361 твердосплавний ланцюг на Stihl 180\nЛанцюг є одним із ключових елементів будь-якої бензопили. Термін експлуатації будь-якого ланцюга залежить від правильності підбору, своєчасної заточки та, звичайно, що правильного використання. Найважливішим етапом є сам підбір ланцюга, і потрібно пам’ятати про головне правило: шина, пила і ланцюг повинні ідеально підходити одне одному. Тоді пила працюватиме якісно і довго.\nЯкі вибрати ланцюг до бензопили?\nПомилковою є думка, що для того , щоб вибрати ланцюг до бензопили достатньо знати його довжину та кількість зубів. Але, насправді, все не так просто. Спочатку потрібно визначити, яка у вас пила, професійна чи для домашнього використання. Якщо ви шукаєте ланцюг для бензопили, яка використовуватиметься в побуті (для обрізки садових дерев, розпилювання дров, тощо) тоді мова йде про пилу малої або середньої потужності. Щоб вибрати ланцюг до такої, достатньо знати виробника, крок ланцюга, кількість провідних ланок та ширину пазу шини.\nЩоб вдало підібрати ланцюг для професійної бензопили, потрібно врахувати наступні характеристики:\nглибина розпилу (висота профілю)\nтип та послідовність ріжучих ланок\nдля повздовжнього чи поперечного розпилу пила\nСамостійно підібрати ланцюг звичайному користувачеві може бути складно, тому пам’ятайте, що ви завжди можете звернутися до консультантів-онлайн або до менеджерів з продажу (вже безпосередньо в магазині Дім-Сад) і вони допоможуть підібрати ідеальний ланцюг. Замінити ланцюг можна самостійно або ж в сервісному центрі Дім-Сад.\nЧому найвигідніше саме в Дім-Сад?\nДім-Сад є офіційним дилером провідних світових виробників, деякі товари та запчастини ми отримуємо безпосередньо з заводів. Саме тому і надаємо вигідні умови закупівель. А співвідношення ціна-якість приємно здивує. Наша компанія пропонує високоякісний товар за доступними цінами, якісне обслуговування та консультацію користувача і, звичайно, швидку відправку замовлення. Доставка здійснюється кур'єрською службою по всій Україні, а в Івано-Франківську доставка безкоштовна.\nЩоб придбати якісний, оригінальний ланцюг для бензопили або електропили, необов’язково навіть вставати з дивану, адже здійснити замовлення можна онлайн, через наш інтернет-магазин Дім-Сад. Оформити замовлення можна, додавши товар до кошика, або зателефонувавши за контактним номером. Також на нашому сайті є послуга безкоштовної онлайн-консультації від провідного спеціаліста, який із задоволенням допоможе вам знайти саме те, що шукаєте.