Велика Вітчизняна чи Друга світова?. Суспільство, Аналітика ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство , Аналітика / Велика Вітчизняна чи Друга світова?\nЦю тему у прес-центрі «Главкому» обговорювали завідувач відділу Інституту історії України НАНУ Станіслав Кульчицький та історик Володимир В'ятрович.\nВсе наше суспільство поділяється на три частини: україномовних, російськомовних українців і росіян. Є і четверта частина - україномовні росіяни, але вони дуже рідко зустрічаються. З цим треба рахуватися, і ми повинні були це робити ще починаючи з 1917 року, коли мова зайшла про те, чим же є Україна? Кількість рад на території півдня і сходу була найбільшою, а для більшовиків ради були плацдармом для завоювання влади, і Україна виникла в межах дев'яти губерній, які ще з ХVIII-ХІХ століть були спільною землею для росіян і українців.\nЧи є ця війна вітчизняною для українців? Я нагадаю декілька фактів 1941-1942 років. Німці йшли на Радянський Союз трьома напрямами. В центрі - німці зупинилися під Москвою, і бої йшли впродовж кількох років. На півночі - Ленінград вистояв, але німці особливо не намагалися його взяти. А от на півдні, через Україну, німці пішли дуже швидко і дійшли до Ельбрусу і Волги.\nТобто Україна як фронт провалилася, тому що основна частина людей, які були мобілізовані в Червону армію, пережили Голодомор, 1937 рік, і вони ненавиділи сталінську владу. Вони думали, що буде як в 1918 році, коли німці не заперечували проти української держави. Але за півтора роки з початку війни виявилося, що німці бажають мати велику Німеччину, яка б простяглася від Криму і до Північного моря, і ні українці, ні поляки, ні росіяни їх абсолютно не цікавлять. За планом «Ост» та іншими всілякими розрахунками на повоєнний період, після перемоги Німеччини відбудеться германізація, винищення або депортація, - це доля, яка чекала Україну. Тому громадяни України почали воювати по-справжньому. Власне кажучи, вони побачили, що це їх фізичне виживання. Отже, ця війна була для українців так само вітчизняною, як і для росіян, і білорусів, і всіх громадян Радянського Союзу. Проти цього терміну не можна заперечувати. Але його пробують замінити і якимось іншим. Наприклад, я бачив підручник з назвою параграфу «Радянсько-німецька війна», де в першому рядку було написано: «Війська Німеччини і Румунії вторглися....» і т.д. А Румунія - це мільйонна армія, яка воювала проти Радянського Союзу, і в основному проти тієї її частини, якою була Україна. Можна взяти також угорців, бо це Закарпатська Україна, фінів, які воювали на півночі, але теж як спільники Гітлера. Отже, не можна обмежитися терміном «німецько-радянська війна».\nВолодимир В'ятрович: «Пропаганда Великої Вітчизняної війни та Великої перемоги є елементом широкої геополітичної гри»\nДискусія між поняттями «Велика Вітчизняна» та «Друга світова» є радше дискусією не історичною, а, на жаль, ідеологічною і політичною. Коріння цієї проблеми бере початок ще в червні далекого 1941 року, коли вперше почали використовувати термін «Велика Вітчизняна війна». Додавалися ще різні епітети, що мали за мету пропагандистське завдання: мобілізувати населення, яке було достатньою мірою деморалізоване і не хотіло захищати Радянський Союз, на війну проти наступаючої нацистської армії. Дійсно, в перші місяці 1941 року повна поразка Радянського Союзу обумовлена, зокрема, відсутністю людей, які б готові були захищати Радянський Союз, Сталіна і режим, який вони пам'ятали через Голодомор та масові політичні репресії. Власне, по цій причині за перше півріччя 1941 року близько чотирьох мільйонів людей здалися в полон. Для того, аби психологічно та морально перемогти цю атмосферу, Радянський Союз починає розкручувати термін «Велика Вітчизняна війна». В 1942 році, по суті, введення спеціального ордену легітимізувало термін «Велика Вітчизняна війна».\nКоли йде мова про Велику Вітчизняну війну, мається на увазі часовий відрізок між 22 червня 1941 року і 9 травня 1945 року. Таким чином, цілком свідомо за дужками залишається третина Другої світової війни - між 1 вересня 1939 року і 22 червня 1941 року - коли Радянський Союз брав участь у війні на стороні Третього рейху. Тоді Радянський Союз був наступальною силою, брав участь у війні проти Польщі та Фінляндії. Очевидно, що ця третина війни не вписувалася в образ впертого, завзятого і безкомпромісного борця з фашизмом.\nНасправді ж, війна на українських землях почалася в 1939 році. Частково деякі науковці відносять до цієї війни навіть події на Закарпатті в березні 1939 року, коли було проголошено Карпатську Січ, і коли її завоювали союзники Адольфа Гітлера - угорські війська. У будь-якому випадку українські терени стали ареною війни вже у вересні 1939 року, вже тоді показалася вся складність війни з точки зору українців. Тому що саме тоді багато українців воювали у війську польському, найбільша їх частина - в Червоній армії, і частина - воювали як добровольці в спеціальних підрозділах німецької армії і готувалися до всенародного повстання. Тобто ми бачимо, наскільки різноманітною була ця війна від самого початку. І очевидно, це не дає підстав говорити, що цю війну можна назвати Великою Вітчизняною для українців.\nДля сучасної Росії міф Великої перемоги, який зараз дуже активно пропагується, є важливий з кількох міркувань. В першу чергу, для відсунення в тінь пам'яті про велику поразку розвалу Радянського Союзу, яка, за словами Путіна, стала однією з найбільших трагедій ХХ століття. По-друге, російській владі цей міф важливий для відновлення свого впливу на колишні пострадянські терени. Невипадково цього року військові паради на честь річниці Великої Вітчизняної війни і Великої перемоги відбуваються в пострадянських республіках, керівництво який так чи інакше зорієнтовано проросійськи. Тобто у всіх пострадянських республіках, за винятком Прибалтики і Грузії. Це дуже чітко показує, що пропаганда Великої Вітчизняної війни та Великої перемоги є елементом широкої геополітичної гри, яку проводить Росія. Вона полягає у відновленні впливу на колишній пострадянський простір.\nУкраїна повинна мати власний погляд на цю війну. Це була одна з найтрагічніших сторінок нашої історії, коли українці змушені були стріляти один в одного, перебуваючи в лавах чужих армій, відстоюючи чужі інтереси. Я вважаю, що українців повинна об'єднати не пам'ять про тріумф радянської зброї і помпезні військові паради, а пам'ять і шана до тих, хто загинув в цій війні.\nЗа цими міфами, зокрема, про Велику Вітчизняну війну та Велику перемогу тягнуться інші міфи, які ведуть до реабілітації злочинців проти українського народу. Я маю на увазі ініціативу, яка вже увінчалася успіхом, щодо встановлення пам'ятника Йосипу Сталіну. Це все виглядає, як ланка одного ланцюжка. Встановлення пам'ятника Йосифу Сталіну - це наруга над пам'яттю не тільки мільйонів жертв політичних репресій і Голодомору, а це і наруга над пам'яттю мільйонів вояків Червоної армії, які перемогли, незважаючи на стиль ведення війни Сталіна, який полягав в масовому знищенні власної ж армії.\nВсе разом це свідчить, що ми не повинні піддавати такі історичні питання якимось ревізіям в догоди тієї чи іншої політичної кон'юнктури, що, на жаль, зараз відбувається. Це дуже чітко видно в діяльності нового міністра освіти, який сказав, що в підручники повернеться термін «Велика Вітчизняна війна», і, більше того, зникне термін «Друга світова війна», що виглядає абсолютно недоречно і є даниною політичної кон'юнктури.\nВолодимир В'ятрович: Слід мінімізувати вплив політиків на історичні підручники. Протягом останніх п'ятнадцяти років незалежності відбувалося досить активне дослідження різних проблемних питань української історії, зокрема, політичних репресій, Голодомору, Другої світової війни, Української повстанської армії і т.д. Рівень наукових досліджень пішов значно далі інформації, яка була відображена в підручниках. Відповідно, абсолютно природнім було те, що всі шкільні програми намагалися підтягнути до рівня, який відповідав найновішим науковим дослідженням.\nСтаніслав Кульчицький: В Україні не припиняється політичне протистояння певних сил, і це абсолютно не схоже на європейські правила гри в політиці. В Україні той, хто виграє, хоче знищити свого противника до кінця, так було останні 20 років. Як можна вимагати якоїсь європейської позиції, коли прийшла одна влада - автор підручників повинен писати одне, прийшла інша - йде корекція на рівні прямих відвертих висловлювань в пресі? В європейських підручниках до певного матеріалу подається кілька точок зору, і учні пробують самі осмислити і вивести своє власне ставлення до тих чи інших фактів. Історичні факти одні, але на них можна подивитися, виходячи із різних політичних позицій.\nЩодо того, що поки німці не увірвалися в Радянський Союз, той воював на боці Німеччини. Можна так казати, приводити факти економічного співробітництва і т.д. Існували так звані спецслужби, але я б не називав ці структури спецслужбами, бо це структура з тоталітарно-патерналістськими функціями держави, якою не була навіть Німеччина. Ми знаємо, що проводилися спільні паради радянських і німецьких військ 1939 року, вони обмінювалися дружніми посланнями. Але на рівні цих структур йшла інтенсивна робота по вивільненню потенціалу іншої сторони, бо і Радянський Союз, і Німеччина знали, що рано чи пізно вони будуть воювати між собою. Отже, про які союзницькі зобов'язання можна говорити?\nБагато сказано про пакт Рібентропа-Молотова. На відміну від Першої світової війни, де чітко були виділені два табори, між 1933 роком, коли Гітлер прийшов до влади, і 1939 роком Європа поділилися на три частини. Якщо на три, то тут могли бути комбінації. Ми знаємо факти, які вели до цих комбінацій: переговори Франції і Англії в Москві про союз проти Німеччини, і одночасні переговори Німеччини і Радянського Союзу. Тобто ситуація могла скластися по-різному. І тут Сталін зробив ставку на Гітлера, а Гітлер - на Сталіна. Мабуть не останню роль в подіях, які передували укладенню пакту Рібентропа-Молотова, відіграла Мюнхенська зустріч чотирьох глав урядів - Німеччини та Італії з одного боку, Англії і Франції - з іншого. Західні союзники сподівалися, що ця зустріч покладе край небезпеці війни, а насправді війна тільки наблизилася. З цієї четвірки був ізольований Радянський Союз, що, ясна річ, не сподобалося Кремлю. Це все треба сприймати в комплексі.\nСтосовно ветеранів я не бачу перешкод для вживання терміну «Велика Вітчизняна війна». Друга світова - це стосовно всього світу, а Велика вітчизняна - те, що відбувалося на території Радянського Союзу, а потім на території Східної Європи аж поки не дійшло до Берліну, тобто це частина.\nСправедливо кажуть, що існує міф Великої перемоги, але існує і Велика перемога. 90% вкладу союзників об'єднаних націй в перемозі над Німеччиною на сухопутному фронті - це все-таки вклад радянської армії. Так сталося, що дві тоталітарні держави воювали одна з одною, а вони мають можливість мобілізувати абсолютно всі свої ресурси, на відміну від демократичних режимів, де немає централізованого управління. Радянський Союз повинен був показати себе, і він себе показав в цій жахливій війні. Але ж війна простягнулася на всю земну кулю - і на Японію, і на весь азіатський континент, і на Африку. Іде тільки протистояння термінів, яке має політизований характер, але не змісту того, що відбувалося.\nВолодимир В'ятрович: На Заході в історіографії і публіцистиці використовується широкий термін «Друга світова війна». Термін «Велика Вітчизняна війна» використовується тільки для дослідження якихось пропагандистських аспектів діяльності в роки цієї війни. Можна сперечатися про доречність виділення частин цієї війни, як окремих воєн, дробити Другу світову війну на радянсько-німецько, німецько-французьку та інші. Є дискусія називати це війнами чи кампаніями. Очевидно, що дискусія серед істориків існувати повинна.\nСтаніслав Кульчицький: Битва за Дніпро, з точки зору нагородження «Героями Радянського Союзу», - це унікальне явище. Якби не було цієї битви можна робити якісь висновки за що нагороджували, кого, інтенсивність нагород по національностях, по територіях. Але ця битва нівелює і псує всю картину. Ясна річ, що досягнення цієї битви колосальне, але все-таки нагород було надто багато. Можливо, так і треба.\nКоли тоді нагороджували, не було протистояння, як між сучасною Росією і Україною під час президентства Віктора Ющенка. Тепер це політизується, а тоді не було необхідності цього робити. Але якщо взяти матеріали, хто першим поставив прапор над Рейхстагом, то існує незліченно багато різноманітного матеріалу - що то українці, росіяни, калмики, казахи. Мабуть в даному разі все вирішувала воля Сталіна.\nВолодимир В'ятрович: Стосовно вашого питання, дуже важко робити статистичні висновки з історії Другої світової війни, зважаючи на те, що ми не знаємо навіть кількості людей, які загинули в Україні.\nЦя відома ілюстрація дуже символічна тим, що вона кількаразово перероблялася. В одному варіанті було двоє людей, в іншому - троє, тому що спочатку говорили, що це Єгоров, Кантарія і Берест, а потім зрозуміли, що українець зайвий і стерли його. Ще одну людину, як підтримувала тримаючого прапор, теж відретушували, щоб не було видно два годинники на його руці, що свідчило про мародерство Червоної армії. Отже, цей дуже простий приклад показує, як ретушувалася ця війна і показувалася в обгортковому вигляді, який нам і досі пробують подати.\nТеги: історія, війна, ток-шоу


Опис породи той-тер’єр | Господарство\nЗначення приставки «той»\nАмериканський той-тер’єр (той-фокстер’єр)\nТой-тер’єри – це незвичайні собачки, схожі на казкових ельфів. Для них характерні довгі тонкі ніжки, величезні вуха і виразні очі – нерідко цю породу собак порівнюють з якимось інопланетним істотою. В принципі, це недалеко від істини, бо власники тоев запевняють – їхні вихованці зовсім не собаки, вони набагато розумніші за своїх побратимів, а часом і деяких людей.\nЗавдяки своєму мініатюрному розміру, привабливої ??зовнішності, а також відваги і безстрашності, ці чотириногі малюки впевнено займають одне з перших місць у рейтингу сучасних популярних порід собак.\nСлово «тієї» походить від англійського – «toy», що в дослівному перекладі означає «іграшка». Так повелося, що багато мініатюрні породи собак мають до своїй породі приставку «тієї», тому її сміливо можна розшифрувати як «іграшковий, карликовий, ляльковий». Яскравим прикладом є породи той-тер’єр і той-пудель. Ці мініатюрні собачки дійсно виглядають як лялечки або іграшки.\nНезважаючи на це визначення, собаки групи «тієї» все ж залишаються собаками – у них такі ж потреби, як і у великих побратимів: їм необхідно виховання, любов, спілкування з господарем. Саме через розміру, за мініатюрними собачками необхідно ретельно стежити, тому що вони більш крихкі і їх здатний травмувати навіть дитина.\nСьогодні існує кілька різновидів той-тер’єрів. Найвідомішим представником у нас в країні є, зрозуміло, російський той-тер’єр – вітчизняна порода собак. Але крім цих малюків, існує також англійський той-тер’єр і американський той-тер’єр (той-фокстер’єр). ЯкЗробити познайомить читачів з цими породами собак.\nРосійський той-тер’єр відноситься до «гламурним» собакам, яких беруть на тусовки і носять під пахвою.\nСобаки цієї породи були виведені в СРСР на базі англійських той-тер’єрів.\nПерша назва породи – московський довгошерсте той-тер’єр, так як перші особини мали довгий прикрашає волосся на вухах і вичіски на кінцівках.\nОстаточно порода сформувалася в 1958 році, але офіційне визнання Міжнародної кінологічної федерації було отримано відносно недавно – в 2006 році.\nСьогодні існує два різновиди породи – гладкошерстная і довгошерста.\nСучасний російський той – це невелика, але довгонога собака, інтелігентна на вигляд з розумним і уважним поглядом. Голова маленька, але не у вигляді яблука (не така, як у чихуахуа), мордочка суха і подовжена, сильні щелепи, великі і опуклі очі, високо поставлені трикутні вуха і високо посаджений хвіст (раніше дозволено було купірувати, залишаючи всього два хребці, але сьогодні можна залишати його у природному вигляді). В цілому песик компактний, м’язистий і рухливий\nЗростання російського той-тер’єра від 20 до 26 сантиметрів. Якщо тварина має зріст набагато нижче стандарту, то його не допускають до розведення і називають «міні».\nВага російського той-тер’єра 2-3 кілограми. Якщо тварина важить менше 1,7 кг, його також не допускають до розведення і називають «міні».\nРосійський той-тер’єр використовується тільки як декоративна собачка-компаньйон.\nХарактер у російського той-тер’єра веселий і сміливий, правда, він буває трохи зарозумілий.\nРосійський той просто обожнює господаря. Часом ці песики так прив’язуються до власника, що не можуть перенести розлуки з ним.\nТой-тер’єр не любить сторонніх – він готовий захищати господаря 24 години на добу.\nРосійського тоя обов’язково необхідно дресирувати, тому що в противному випадку у вас виросте неврівноважений і некероване тварина, з яким, незважаючи те, що воно невеликого розміру, буде дуже багато клопоту.\nОбов’язково необхідно з раннього віку відучити той-тер’єра гавкати без причини – вони це дуже люблять.\nРосійського той-тер’єра зовсім необов’язково вигулювати – справляти потребу його можна навчити і в котячий лоток.\nТою зовсім не потрібні багатогодинні прогулянки – достатньо буде активних ігор з господарем будинку, а в гарну погоду – попустувати на газоні в своє задоволення.\nТой-тер’єр може жити тільки в квартирі або в будинку – вуличне зміст для нього подібно смерті.\nДогляд за Тоема не складе труднощів: гладкошерсті особини вичісуються в міру необхідності, а от довгошерстих треба розчісувати трохи частіше.\nТой-тер’єри добре уживаються з будь-якими домашніми тваринами, але вони мають схильність до домінування.\nТой-тер’єри люблять дітей, можуть з ними грати, але в якості собаки для дитини це порода все ж не підходить.\nТоев можна перегодовувати, так як вони дуже швидко набирають вагу.\nРосійські той-тер’єри живуть в середньому 14 років.\nАнглійський той-тер’єр родом з Великобританії. Незважаючи на те, що порода виникла кілька століть тому, офіційно назву Міжнародна кінологічна федерація закріпила за нею тільки лише в 1962 році.\nЗростання англійського той-тер’єра від 25 до 30 сантиметрів при вазі від 2,7 до 3,6 кг.\nСучасний англійський той-тер’єр – це досить елегантний пес, який віддалено нагадує карликового добермана. Це компактна і сильна собачка з гострим нюхом і чіпкою хваткою. Голова у англійських тоев вузька, як і морда, череп витягнутий, а вуха стоячі, але своєю формою нагадують полум’я свічки. Шерсть досить густа, коротка і щільно прилегла. Хвіст середній.\nЗабарвлення у англійських той-тер’єрів допустимо тільки лише чорно-підпалий.\nАнглійський той – це дуже активний і рухливий пес, який любить багато гуляти і грати з господарем, особливо на свіжому повітрі.\nСобаки цієї породи дуже вірні і віддані господарю.\nАнглійські тои дуже доброзичливі, але вони завжди сповістять господаря про непрошених гостей, тому їх часто використовую як «дзвіночків».\nПредставники цієї породи мають жити виключно в квартирі або в будинку. Вони не підходять для вуличного змісту.\nАнглійський той-тер’єр досить норовливий, деякі тварини можуть бути занадто впертими, тому, щоб налагодити контакт з вихованцем, необхідна рання соціалізація і серйозна дресирування.\nАнглійські тои дуже відважні і хоробрі.\nАнглійські тои люблять дітей, але не варто заводити такого вихованця, якщо в будинку маленька дитина, тому що ці собаки не володіють стійкою психікою і схильні до стресів.\nОдин час заводчики англійських тоев надто захопилися і почали розводити занадто маленьких собак, що спричинило за собою ряд характерних для карликовості хвороб.\nЖивуть англійські той-тер’єри в середньому 12 років.\nАмериканський той-тер’єр родом із США.\nДля виведення породи використовувалися такі представники собачого племені, як гладкошерсті фокстер’єри, англійські той-тер’єри і чихуахуа.\nЗростання американського той-тер’єра 24-25 сантиметрів при вазі в 1,5-3,5 кілограма.\nОкрасою триколірний або двокольоровий: основний колір тулуба білий, а на голові і крупі чорні та (або) руді плями. Допустимі плями і крап на тілі.\nХарактер у американського тоя складний – собачки, незважаючи на розмір, люблять домінувати, тому їм з раннього дитинства необхідна тверда рука і серйозне виховання.\nАмериканський той – це вічний двигун, він дуже життєрадісний і готовий завжди супроводжувати господаря в тривалих подорожах.\nАмериканський той прекрасно осягає собачу науку, так як дуже любить вчитися – ці собаки просто обожнюють, коли їх хвалить господар.\nАмериканського тоя використовують як мисливця на щурів, але він з легкістю стане зіркою цирку або шоу-рингу. Бували випадки, коли цю породу собак виховували в якості помічників для глухих людей.\nПредставники цієї породи потребують тривалих і активних прогулянках, регулярних фізичних навантаженнях.\nНавіть старезний американський тієї гіперактівен.\nАмериканський той-тер’єр добре уживається з іншими собаками і кішками, а от утримувати разом з собакою домашніх гризунів протипоказано.\nАмериканський той-тер’єр практично не має хронічних захворювань, характерних для карликових порід. У деяких особин бувають алергії.\nЖивуть американські той-тер’єри приблизно 14 років.


28 травня з 9:00 до 15:00 у рамках святкування Дня Києва відбудеться ювілейний, 25-й, Відкритий легкоатлетичний благодійний «Пробіг під каштанами», до якого, за очікуваннями організаторів, доєднається рекордна кількість учасників – близько 10 тисяч осіб. Це наймасовіша спортивно-благодійна акція в Україні, яка з 1993 року триває щорічно за підтримки КМДА.\nІз 2002 року зібрані в рамках проекту кошти – загалом понад 380 тисяч доларів – спрямовують на придбання необхідного обладнання та витратних матеріалів для Центру дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України.\nКожен охочий зможе обрати свій варіант забігу. Так, для малечі 6-14 місяців, які ще не вміють самостійно ходити, передбачено «Пробіг в ходунках». Також розроблено маршрути для дітей до 15 років, для учасників зі спеціальною спортивною підготовкою, для спортсменів на візках, а також для тих, хто не має спеціальної підготовки.\nМісце зустрічі – Михайлівська площа. Звідти учасники благодійного пробігу вирушать за маршрутом: Володимирський проїзд – Софійська площа – вул. Володимирська – вул. Богдана Хмельницького – вул. Хрещатик – розворот біля Майдану Незалежності та в зворотному напрямку.\nЗвертаємо увагу водіїв, що за маршрутом пробігу планується обмеження руху транспорту, про що буде повідомлено додатково.\nЩоб взяти участь у пробігу необхідно зробити благодійний внесок\nЗареєструватись та отримати додаткову інформацію можна на офіційній сторінці події і в мережі Фейсбук.\nЗа інформацією організаторів, завдяки учасникам пробігу 2010 року в Центрі з’явився єдиний в Україні апарат екстракарпоральної мембранної оксигенації («Штучне серце»), а в 2013 році придбано контрапульсатор CS300 (третій в Україні) – апарат, який забезпечує адекватний кров’яний тиск у момент, коли маленьке серце не може зробити це самостійно. У 2014 році на кошти, зібрані учасниками пробігу, Центр обладнали автономною системою опалення та нагріву води. У 2015 році БФ «Пробіг під каштанами» придбав для Центру кардіомонітори А8 і М9500, а також сплатив за необхідні діагностичні та ремонтні роботи обладнання клініки на загальну суму понад 1 000 000 гривень.\nТорік же зібрані кошти стали частиною необхідної суми для заміни рентгенівських трубок у ангіографічній установці. Цей апарат – «золотий стандарт» для обстежень пацієнтів і проведення операцій без розрізу, на якому щодня проходили обстеження та оперувалися до 10 дітей.


Тривалий головний біль ознака серйозного захворювання. — Zdorovia\nГоловна » Хвороби та лікування » Тривалий головний біль ознака серйозного захворювання.\nТривалий головний біль ознака серйозного захворювання.\nв Хвороби та лікування 13.09.2016\t78 переглядів\nКожен з нас зустрічався з головними болями. Вважається нормою, якщо такі симптоми виникають пару раз в тиждень. Вони можуть проявитися в лобовій частині, потилиці, скронях. Але тривалий головний біль може стати передвісником дуже серйозних порушень в організмі. Тому лікування повинно бути обов'язковим.\nПричини тривалих головних болів досить численні і різноманітні. Характер їх буває періодичним або постійним.\nСтійка головний біль може мати психогенні чинники (Псіхалгія). Вона часто помірна, супутня депресивних розладів, що передбачає особливу лікування.\nОсновні типи тривалих болів\nГоловні болі, інакше іменовані цефалгией, мають конкретні різновиди.\nСудинні . Причини їх — патології судинних утворень мозку.\nНапруження. У результаті зайвого напруження м'язів скальпа настає хворобливість, що локалізуються в нижній частині потилиці і в області скронь.\nНевралгічні . Це може бути невралгія трійчастого або потиличного нерва.\nликвородинамических. Причини їх — підвищення або зниження внутрішньочерепного тиску.\nІнфекційно-токсичні . Це наслідок інтоксикації або інфікування організму. Їх причини — продукти життєдіяльності мікроорганізмів. Такі симптоми характерні для грипу і різних ГРВІ.\nУ кожного різновиду індивідуальний механізм прояви і конкретні клінічні особливості, а час виявлення симптомів коливається від декількох годин до місяця. Це робить процес лікування досить тривалим.\nТакож тривалість нападів залежить від того, як саме відчуває біль пацієнт і наскільки чутливі до неї його черепні нерви.\nБольові рецептори розташовані не у всіх тканинах черепа. Місця їх концентрації:\nм'язи та сухожилля;\nсудини м'яких покровів голови;\nвени і артерії, що знаходяться всередині черепа.\nБільш докладно про кожен вид головного болю ви можете дізнатися в спеціальних оглядах:\nСудинні головні болі ;\nголовні болі м'язового напруги ;\nНевралгічні головні болі ;\nликвородинамических, ВЧД ;\nТоксичні головні болі ;\nПричини появи тривалої цефалгии\nГоловний біль вважається тривалою, якщо час її дії більше чотирьох годин. Причин тому може бути багато, але найбільш поширені з них відомі добре.\nМігрень є найбільш частим збудником такого розладу. Напади тривають від 4 до 72 годин, але чому цей процес розвивається, поки не встановлено.\nМігрень може ускладнюватися мігренозний статусом, коли такі напади тривають більше 72 годин. Перебіг хвороби дуже важкий, що вимагає інтенсивного лікування.\nТривалі болі в скронях і інших областях голови супроводжують зміни тиску. При гіпертонії вони мають характер пульсуючий. Тривалість їх досягає тижнів, припиняючись після відповідного лікування і нормалізації тиску.\nгіпотонія супроводжують болі в голові і скронях, але інтенсивності дещо меншою, ніж при гіпертонії.\nПричинами неприємних відчуттів в тім'я і скронях можуть бути шийний остеохондроз або дистрофічні зміни хребців. При цьому порушується циркуляція крові через здавлювання хребетної артерії.\nХронічна форма цього захворювання є наслідком атеросклерозу або гіпертонії. Болі стають тривалими, монотонними.\nНаслідками такого стану можуть стати: порушення пам'яті, зниження працездатності, поява хронічної втоми, підвищена сонливість.\nДані прояви виникають від передозування знеболюючими медикаментами . Вони вважаються вторинними, Рикошетна больовими синдромами. У наш час люди, які страждають болями в голові і в скронях, змушені постійно приймати всілякі анальгетики. Таке лікування призводить до виникнення абузусних болів.\nВони можуть зберігатися до 15 днів на місяць. Іноді абузусних цефалгія стає щоденною. Вона постійна, змінюється за насиченістю від слабкої до середньої протягом дня. Дуже часто пробудження вже супроводжується болями. Іноді вони трансформуються до щоденної хронічної цефалгии.\nДо тривалих больових відчуттів в області голови і скронь можуть привести пухлини, кісти або аневризми судин головного мозку.\nПухлини . Будь-які пухлини народжують головні болі. Вони характеризуються поступовим наростанням.\nПаразитарні кісти . Паразитарні захворювання не так рідкісні, хоча діагностуються не настільки часто. Це цистицеркоз та ехінококоз. Вони супроводжуються тривалими головними болями.\nТривалі болі в голові і в скронях можуть з'явитися як результат запальних процесів в ЦНС. До них відносяться енцефаліт і менінгіт.\nЕнцефаліт . Запалюється мозкову речовину, внаслідок чого відбувається ураження мозку.\nМенінгіт . Причина його — запалення оболонок головного мозку, результатом чого стає інтенсивний головний біль. Її не вдається зняти анальгетиками, тому лікування дуже складне.\nЦефалгия такого виду викликається багатьма захворюваннями. Часто буває у маленьких дітей. Характер її пульсуючий, а часом інтенсивного прояву є найчастіше ранок.\nТривала цефалгія передбачає обстеження у лікаря, який виявить її причини і призначить потрібні процедури і медикаменти . Самодіяльне лікування за допомогою анальгетиків може тільки погіршити становище.\nЗазвичай лікування, що призначається після необхідної діагностики і обстеження, приносить позитивний ефект. Для досягнення його застосовуються:\nмануальна терапія з масажами шийної області і скронь;\nперіодичне носіння шийного корсета;\nЛікування цієї недуги повинно проводитися дуже грамотно, обережно. Головне, не можна упускати час. Наслідками невинної на вигляд болю в скронях або тімені можуть стати серйозні проблеми, усунути які не завжди вдасться без відчутних втрат.


Чи можна цукерки при гастриті?\nЦукерки рівно, як і шоколад не викликають особливої довіри у лікарів. І все чому? Та все просто, тому, що це величезна кількість сої та цукру. В результаті їх потрапляння в шлунок починається бродіння. А бродіння загрожує в свою чергу великим рівнем кислотності, що викличе серйозне загострення. Щоб зрозуміти, як і де вчасно схитрувати і проковтнути маленьку солодкість, потрібно точно розуміти яка у вас форма гастриту і чим загрожує таке вживання. Найкращий варіант - це є їх в період поверхневого гастриту, але, якщо справа дійшла до стадій розвитку ускладнень, то з ласощами треба буде бути обережними або взагалі виключити до повного одужання.\nКращим десертом і солодкістю все-таки є мед. Постарайтеся їм усунути всі свої спокуси. Так, і здоров`я збережете і отримаєте позитивний заряд емоцій.\nЯкі різновиди цукерок можна при гастриті?\nМоже від виду цукерок залежить і дозвіл на їх вживання при гастриті? Невже не можна все? Які основні види на сьогоднішній день можна зустріти на прилавках магазина:\nКарамель. Мабуть, так, карамельки менш нешкідливі, ніж, наприклад, шоколадні. Карамельки виготовляються з ягідного або фруктового соку і пюре. В якості начинки зазвичай додають джем, що, до речі, дозволяється при захворюванні шлунка.\nШоколадні. Шоколадні відразу йдуть в мінус. Їх вживання вкрай небажано.\nМармеладні. Мармеладні їсти можна. Чому б в принципі і немає? Тільки обов`язковим умови є наявність натуральності. Чим менше всяких добавок пішло на їх виготовлення, тим краще.\nЗ начинками. Начинки бувають найрізноманітніші. Тому спиратися від типу начинки. Перш, ніж вибирати такі цукерки орієнтуйтеся на склад, жирність і калорійність.\nШаруваті і т.д. Шаруваті - те ж саме, що і з начинкою. Потрібно бути акуратним і розважливим покупцем.\nЗначить, цукерки при гастриті можна їсти, але в залежності від їх якості, складу і виду. Але не варто старатися в їх споживанні.\nВідео: Цукерки з насіння льону і меду\nКористуючись деякими рекомендаціями можна уникнути особливих ускладнень гастриту. Таким чином, цукерки потрібно їсти після основного прийому їжі. Щоб на шлунок не надійшло великого навантаження і не викликало роздратування потрібно доповнювати їх допоміжними продуктами. А, точніше, це повинні бути напої, які допоможуть заспокоїти слизову. Таким чином, солодощі потрібно запивати молоком, чаєм або відваром трав.\nПри поверхневому прояві гастриту особливої шкоди парочка цукерок не завдасть. Але, якщо, все ж, є інша більш складна форма хвороби, то краще поберегти себе і обговорити всі з лікуючим лікарем.


Слобожанський «Дивосвіт»: разом працюємо, разом відпочиваємо! - Слобожанська селищна територіальна громада\nКожного ранку у Слобожанському «Дивосвіті» розпочинається яскравий, насичений день для кожного здобувача освіти нашого закладу. Їх з радістю і турботою зустрічає колектив ЗДО і пропонує цікаво, весело і пізнавально провести час у дитячій країні під назвою «Дивосвіт». Наші педагогині весь час готові створювати найкраще і все це для отримання позитивних і яскравих емоцій. Вони завжди готові до будь яких перевтілень, несподіваних змін в організації освітнього процесу з їхніми маленькими вихованцями. Але не тільки педагоги роблять, Слобожанський «Дивосвіт» таким, яким він є: у ньому працює багато відповідальних, старанних і відданих своїй професії людей. І саме завдяки їм у «Дивосвіті» красиво, затишно, комфортно, смачно та безпечно!\nУ Слобожанському «Дивосвіті» працює дружня команда однодумців. До дня Дошкілля члени колективу згуртувалися та вирішили зробити собі подарунок – екскурсію-подорож до колишньої столиці України – міста Харків. Проведення подібних заходів дозволяє колективу ставати одним цілим і злагоджено рухатись у напрямку поставлених цілей.\nУ супроводі екскурсовода вони побували у визначних місцях цього прекрасного міста, поповнили скриньку знань з історії та на згадку зробили безліч яскравих фото. Програма екскурсії була дуже насиченою, та це не завадило відпочинку. У Еко-парку Фельдмана встигли насолодидись красою квітів на балу хризантем та оглянути територію зоопарку з її мешканцями.\nВ саду Шевченка, міському парку, милувалися красою архітектурних форм та споруд (музичних фонтанів, скульптур, квітучих композицій). Найцікавішою особливістю є те, що мешканці міста називають парк Шевченко – садом Шевченко, а гості – «парком», тож швидко визначається ким є людина для міста.\nПродовжуючи подорож, колектив вирішив помандрувати канатною дорогою, де з висоти пташиного польоту оглянули різні куточки районів міста. Саме звідти ми потрапили у центральний парк ім. Горького. В ньому створено декілька тематичних зон: дитячий парк, екстрим парк, сімейно-розважальний простір, французький парк, ретро-парк, середньовічна площа, спортивний комплекс. В ньому для людей будь-якого віку створені куточки для відпочинку.\nУ всіх бажаючих продовжити знайомство з містом в цей день з’явилась нагода покататися на найвищому в Україні колесі огляду, висота якого 55 метрів.\nОстанньою зупинкою цього маршруту став Фельдман ЕкоПарк – це регіональний ландшафтний парк площею 140,5 га, де створено соціально активне природнє середовище, в якому і дорослі, і діти відчувають, що все живе на Землі є однією великою родиною, в якій немає місця агресії, а є тільки любов, дружба і взаємодопомога.\nОсновною складовою ЕкоПарку є зоопарк, який налічує близько 2 000 тварин. Саме в ньому відвідувачі мали можливість поспостерігати за тваринами та погодувати їх.\nА прикрашали територію зоопарку композиції з яскравих хризантем. І вони дійсно побували на справжньому «балу хризантем»! А ще дізнались, що на території ЕкоПарку цілий рік працює гурток юних натуралістів, а також створено Центр реабілітації рукокрилих – єдиний проєкт в Україні!\nПовертаючись додому, кожен ділився своїми враженнями та емоціями. А що найважливіше – вся туристична команда була задоволена цим пізнавальним відпочинком!\nІ вже в дорозі вони обирали маршрут наступної подорожі, перераховуючи міста України, які б хотіли відвідати. І точно знаємо, що наступного разу вони відправляться у подорож ще більшою кількістю членів згуртованої команди Слобожанського «Дивосвіту»!


Вегетаріанські ковбаси - Цікаві та веселі новини\nДодому Вегетаріанські ковбаси\nКовбаса — найулюбленіший і споживаний росіянами продукт, на жаль. На жаль – бо віднести традиційну ковбасу до продуктів здорового харчування не можна ні в якій мірі. І тим не менше споживання ковбас величезна, це продукти повсякденного попиту, тому якщо Ви не можете зовсім відмовитися від їх споживання, то хоча б обмежте, дізнавшись про них побільше (з чого і як їх виробляють) і поставтеся до свого вибору свідомо. А ще краще постарайтеся замінити звичайну м’ясну ковбасу на вегетаріанську, яка принципово відрізняється від м’ясної відсутністю шкідливих жирів, відходів харчових виробництв і шкідливих добавок. пропоную Chiaseed\nКваліфікованому споживачу треба знати, як і з чого виробляють звичайну ковбасу. Оскільки м’ясну ковбасу виготовляють з м’ясного фаршу, то до його складу потенційно можна вести будь-які харчові інгредієнти, саме тому виробництво ковбасних виробів є основним способом скорочення відходів харчової промисловості.\nСкорочення відходів з метою розширення сировинної бази для виробництва продуктів харчування – це найбільш реальний і простий шлях збільшення продуктивності харчового виробництва. Цей шлях передбачає більш повне і раціональне використання всіх компонентів сировини тваринного. Які ж ці компоненти, які раніше використовувались обмежено або йшли на кормові цілі? Це перш за все категорії субпродуктів – мякотное, м’ясо-кісткові, слизові, вовнові ( це внутрішні органи тварин, голови, ноги, хвости, губи, вуха, вим’я, статеві органи, смужки шкур, кров, а також білкові стабілізатори, отримані з шкур, жив і сухожиль). Навчилися використовувати не тільки мясокостное сировину, але й великі кістки –частина у вигляді кісткового борошна, а частина після мацерації – вимивання солей кальцію з кісток соляною кислотою протягом 5-7 днів з отриманням щодо м’якої маси колагену. Окремо слід сказати про кров – її навчилися використовувати як в цілісному вигляді, так і після видалення гемоглобіну, концентруючи білки плазми мембранними методами з наступною сушкою. Такий білковий наповнювач отримують з молочної сироватки, яку раніше зливали в каналізацію. Слід зазначити, що саме скорочення відходів і втрат сировини тваринного дозволило у другій половині ХХ століття збільшити ресурси продовольства в три рази. Однак подальші перспективи збільшення виробництва тваринного білка у відповідності із зростанням чисельності населення нашої планети дуже обмежені, тому неминуче головним джерелом харчового білка в ХХІ столітті стануть рослинні білки. І все ж до усвідомленого переходу більшої частини людства на вегетаріанську їжу ще далеко.\nТак от, все перераховане вище малопривабливе сировину можна використовувати тільки в якості добавки в м’ясні фаршеві вироби на основі не самого кращого м’яса (кращі частини туш йдуть безпосередньо в продаж в якості натурального м’яса або на виробництво м’ясних делікатесів). Фарш можна промешать, додати жирове сировину, спеції, підсилювачі смаку, прокоптити, зварити і отримати цілком прийнятний продукт. Так ось це і є ковбаса – готовий до вживання м’ясної фарш, змішаний зі спеціями, сіллю і жиром і спресований у кишці або штучних її замінниках. У виробництві ковбас використовуються всі категорії м’якого і твердого тваринного сировини, перелічені вище, а також різні харчові інгредієнти – білкові стабілізатори на основі молочних продуктів і плазми крові тварин, текстураты, концентрати та ізоляти соєвого білка, ізолят пшеничного білка, дешеві борошняні продукти (переважно крохмаль і пшеничне борошно), різні полісахариди (карагенан та ін), стабілізатори, загусники і всі види жирового сировини. Використовуються також консерванти, фосфати, барвники, смакові добавки та наповнювачі (у переліку дозволених сьогодні харчових добавок у Росії входить близько 400 найменувань).\nЗ усіх добавок особливо слід згадати про найголовнішою, незмінно застосовується при виробництві будь-яких м’ясних ковбас. Це нітрит натрію (добавка Е-250) — натрієва сіль азотної кислоти, звана в рецептурах скромним «посолочным інгредієнтом», який допомагає зберегти приємний світло-рожевий колір ковбаси, а також перешкоджає окисленню жирів і бактеріальної псування, тобто є одночасно добрим консервантом. Справа в тому, що в процесі переробки м’ясної фарш набуває землистий сірий колір за рахунок руйнування гемоглобіну – залізовмісного білка крові, що додає їй червоний колір. Так ось саме нітрит натрію утворює комплекс з гемоглобіном, не дозволяючи йому руйнуватися в процесі технологічної переробки м’яса, і таким чином зберігає потрібний рожевий колір ковбаси. Все начебто просто, і ця добавка дозволена, і давним-давно використовується в ковбасному виробництві у невеликих нешкідливих концентраціях, і ефективної заміни їй дотепер не знайдено. Однак нітрит натрію вступає в реакцію з амінокислотами білка при нагріванні (а це і відбувається у виробництві всіх без винятку ковбас) з утворенням нітрозамінів – найсильніших канцерогенів кумулятивного, тобто накопичувального дії, що володіють мутагенними властивостями і сприяють виникненню злоякісних пухлин. До таких же речовин відносяться бензопирены, що містяться в коптильном димі, тому всі копченості, а особливо копчені ковбаси, шкідливі.\nНа жаль, нітрити містяться в складі не тільки ковбас, але ще і овочів і фруктів, вирощених з використанням азотних добрив (вони там містяться разом із нітратами, які перетворюються в нітрити в кишечнику під дією мікроорганізмів). І все ж канцерогеном, що сприяє виникненню раку, сам по собі нітрит не є, і навіть використовується в медицині як судинорозширювальний і бронхолітичну засіб. А ось в ковбасах нітрити перетворюються в нітрозаміни, особлива роль яких у виникненні ракових пухлин давно доведена. Статистика невблаганна – в країнах, традиційно вживають велику кількість м’ясних ковбас, дуже високий відсоток онкологічних захворювань (наприклад, у Німеччині, незважаючи на високий рівень життя в цілому).\nНа відміну від м’ясних, вегетаріанські ковбаси не містять нітрит натрію, і відповідно, у них немає нітрозамінів. Вже одне це обставина зробить Ваш вибір серед ковбасних виробів на користь вегетаріанських надзвичайно грамотним. Білковою основою таких ковбас, сосисок, сардельок, шинок, паштетів є найбільш повноцінні рослинні білки — соєвий білок, пшеничний глютен (білок пшениці), гороховий білок. У виробництві вегетаріанських ковбас використовуються різні натуральні рослинні масла, суміші спецій і прянощів, натуральні барвники (ферментований рис), екстракти морських водоростей, деякі крупи, іноді сири, сухе молоко, свіжі овочі, оливки, гриби. Асортимент таких ковбасних продуктів дуже широкий, Ви можете ознайомитися з ним в нашому інтернет-магазині в рубриці Вегетаріанські ковбаси.\nБезумовно, ковбаса урізноманітнює і прикрашає наш раціон, від неї важко відмовитися навіть переконаному вегану, тому вибір вегетаріанських ковбас — відмінне рішення для всіх.


Смішне – як основа творчості Остапа Вишні (курсова робота) | Твори з української літератури\nСмішне – як основа творчості Остапа Вишні (курсова робота)\n1. “Уродженець краю, де завжди було в шані гумористичне слово” (У. Дузь).\n3. Українська ментальність у творчості О. Вишні (гумореска “Чухраїнці”).\nСатирично-гумористичні твори розходяться нині надзвичайно швидко. Веселу книжку люблять всі. Хотілося б вловити в цьому приємний відгомін\nтих благословенних часів, коли в українській літературі засіяла зоря на ім’я Остап Вишня. Щоб нині зрозуміти творчість Вишні, потрібно ретельно з’ясувати, хто він, легендарний Остап, чиїх батьків дитина, де зріс і в кого навчався, що робив і з ким дружив, з чого радів і з чого мучився… перед нами життя, яке й досі не дуже охоче розкриває свої таємниці, частково поховані в недоступних архівах, а частково збережені в усних джерелах, що не завжди співвідноситься з істиною.\nІронія літературної долі О. Вишні в тому, що його унікальний сатиричний хист сягнув висоти в часи утвердження кривавої диктатури Сталіна, і проте саме йому, найталановитішому серед всіх українських сміхотворців, удалося вижити ( а загинули майже всі, зокрема, Василь Чечвянський – рідний брат, Юрій Вухналь, Кость Костко, Юхим Гедзь ) й дочекатися настання “відлиги”, коли вперше за чверть віку з’явилися сприятливі умови для творчості. Можна тільки уявити: багато міг би зробити цей веселий геній, якби в період найвищого розквіту не зазнав нищівного удару і якби над ним майже до смерті не висів долюклів меч берієвської інквізиції.\nОсь як згадує про це Остап Вишня у творі “Думи мої, думи мої… ” “Потім освіта. Розірвана освіта (перший учитель Іван Максимович Мовчан, старий дід – і він бив нас лінійкою по руках, а я б тепер, коли б мав змогу знайти цю лінійку, я б її поцілував!”).\nПотім з Павлушки вийшов Остап вишня. Письменник. Так як же я не буду вдячним за віник і за горнятко матері, за лінійку вчителеві І. М. Мовчанові. І я вдячний”.\nТі, хто близько знав сімейство Губенків, стверджували, що батьки письменника були охочими до жарту й добре відчували комічне. Мати, Параска Олександрівна (дівоче прізвище Балаш), мала веселу вдачу, знала безліч народних приказок і прислів’їв, якими густо пересипала свою мову. А про батьків характер чи не найкраще свідчить епізод з підписання “тестаменту”. Про це розповідав сам Павло Михайлович – батько помер у нього на руках. Коли Михайлу Кіндратович подати для прочитання і підпису текст, він зібрав усі останні сили і почав читати вголос: “Я Михаил Кондратьевич Губенко, при полном разуме и памяти, завещаю жене и наследникам движимое и недвижимое, при сем… ” Дійшовши до цих слів, батько підписав заповіт, зрезюмувавши: “При сем руку приложил и ноги протянул Михаил Кондратьевич Губенко”.\n“Оддали мене в школу рано. Не було, мабуть, мені й шести літ. Скінчив школу, прийшов додому, а батько каже:\n– Мало ти ще вчився. Треба ще кудись оддавати. Повезу іще в Зіньків, повчись іще там, побачимо, що з тебе вийде.\nЗрештою, він і тут вчився чудово, багато читав, особливо любив читати Гоголя. “Так од дитинства і до старості з Гоголем” – писав у останні роки свого життя Остап Вишня. “Певне, якби не Микола Васильович, – признався письменник, – то лікарював би я, очевидячки, всеньке своє життя. Це він потяг мене в літературу”. Щодо театру – то, певно, жодної прем’єри не було пропущено. Садовський, Саксаганський, Заньковецька – митці, які назавжди залишилися в серці Остапа Вишні прихильність до цього виду мистецтва.\n“Як ударила революція – завертівся. Будував Україну. Бігав з Центральної Ради і університет, а з університету в Центральну Раду. Тоді ло св. Софії, з св. Софії до “Просвіти”, з “Просвіти” на мітинг, з мітингу на збори, з зборів у Центральну Раду. ДО того було ніколи, що просто страх… Хотілося, щоб і у війську бути, і в парламенті бути, і в університеті бути, і на всіх комітетах бути, і на національний фонд збирати, і пісень співати. Та куди вам? Де співають – там і я! Де говорять – там і я! Де засідають – там і я.\nПроте за наведеною вище гумористичною цитатою письменника прихована згадка про три надзвичайно важливі для його долі роки. Студент Павло Губенко під час революції справді виявив неабияку громадську активність. Йому здавалося, що на звільненій від трьохсотлітнього царського гніту Україні вже розпочалося національне відродження, і як громадянин, а не переляканий обиватель, він прагнув особисто поринути у вир подій, зробити щось корисне у вирішальний для Батьківщини час. В біографії Остапа Вишні були і Центральна Рада і Свята Софія (тобто Софійський собор, де відбулися найголовніші політичні акції періоду Центральної Ради і Директорії), зрештою був і Кам’янець-Подільський… Під час громадянської війни, особливо розгулу денікінщини, чимало українських інтелігентів, рятуючись від можливих репресій, перебралися подалі від Києва, здебільшого саме до Кам’янця. В житті Остапа Вишні це короткочасне перебування на Поділля відіграло фатальну роль. Туди ж, до Кам’янця приохочувала й петлюрівка Директорія і це кидало тінь на кожного, хто волею обставин опинився в цьому місці, тінь Кам’янця нависла над багатьма українськими літераторами чорно-кривавою хмарою. Але саме в цьому місті почалася літературна робота Остапа Вишні.\nУ 1920р. Павло Губенко повернувся до Києва, і ті, кому належало турбуватися про захист революцій, не обійшли його увагою: він був заарештований, а через півроку, після детального з’ясування характеру його дій і ретельного вивчення змісту його писань, звільнили. У вирішенні його долі в той драматичний момент узяв визначний діяч КП(б)У В. Елланський, що згодом став одним з фундаторів української літератури і відомий тепер читачам я Василь Еллан-Блакитний.\nЗалучивши до роботи у “Вістях ВУЦВК” тоді ще невідомого Павла Губенка, В. Еллан-Блакитний відкрив йому найбільш перспективний шлях творчого зростання. Остап Вишня працював, за його ж словами, “як горний віл”, він писав майже щодня по фейлетону. Під його пером жанр українського фейлетону сягнув інших висот художності. В особі Остапа Вишні український читач вперше побачив сатирика – громадського діяча. Не думаючи про високі мистецькі цілі, він у суєті неспокійного газетного життя творив шедеври.\nМало хто з письменників був таким близьким до народу, як Остап Вишня. Він не попускав найменшої нагоди побувати десь у “глибинці”. Географію його мандрів легко вивчати за творами, бо, либонь жодного разу сатирик не повертався навіть з короткочасної поїздки без циклу фейлетонів чи гуморесок, а з тривалих відряджень приїжджав з готовими до видання рукописами. Так, “Сільські усмішки” з’явилися в результаті поїздки 1923р. в с. Пасіки на Харківщині; “Кримські усмішки” – наслідок місячного відпочинку в Нижньому Сімеїзі 1924р.;збірка “Лицем до села” написана під час перебування в с. Мануйлівці на Полтавщині в 1925р.\nПочинаючи з 1924 року, щороку виходило по десять-п’ятнадцять книжок Остапа Вишні, деякі з них перевидавалися по 5-6 разів. А 1929 року на Україні випущено рекордну кількість його видань -27.\nНа початку 30-х років відчувалися зміни в суспільній атмосфері країни. 1930р став останнім роком масових видань Остапа Вишні. Саме тоді було ліквідовано “Книгоспілку”, яка так багато зробила для розвитку української культури. Остап Вишня друкувався в основному в “Книгоспілці” й Держвидаві України і, отже, втратив один з важливих каналів спілкуватися з читачем. Наступав період доносів, ярликів, наклепів. 1930 року з’явилася в пресі й перша “Ластівка”(стаття з свідомо образливим заголовком “що таке Остап Вишня”). О Полторацький кидав письменнику звинувачення, які виходили далеко за межі літературної насмішки: автора “Насмішок” пильнували за те, що його творчість нібито “гостро конфліктує з вузловими, відправними точками нашої сучасності”, з претензією на науковість робився висновок про “невідповідне до сучасності ідеологічне спрямування мистецької творчості” Остапа Вишні, її “войовничий антикультурний характер”\n“Заздрість до таланту, наклепи, доноси зробили свою чорну справу – наприкінці 1933р. О. Вишню репресують як ворога народу. Після суду письменника відправили до автономної республіки Комі, на Печору. Майже десять років спокутує незнану “вину” перед народом в Іхті та інших таборах далекого суворого краю, страждаючи від важкої хвороби, годуючи тайгову мошву.\nЗ середини 1934 року Павло Михайлович починає вести табірний щоденник, який був опублікований лише наприкінці 80-х років під назвою “Чиб’ю”. У це селище О. Вишню відправили на розстріл. ПО дорозі до конвоїра стався приступ апендициту, – розповіла згодом дружини письменника Варвара Олексіївна, – і два приречені ув’язнені, взявши на плечі й хворого, і його зброю, з великим запізненням прийшли до свого останнього притулку. А там уже зчиталася паніка, і всі були готові до пошуку двох політв’язнів, яких вважали втікачами, адже їхнього приходу очікували значно раніше. ” И это враги народа?! – здивовано вигукнув табірний начальник у званні майора, побачивши Остапа Вишню із напівживим конвоїром на одному плечі, а з карабіном на другому. Можливо цей випадок і врятував життя приреченому письменникові…\nТа хіба одна така небезпека підстерігала Вишню – політв’язня? На видиму гибель було послано хворого письменника у полярну ніч. Привід: доставити “пакет”. Сімсот кілометрів мав пробиватися. Тріскучі морози змінювала непроглядна віхола. Розрахунок у табірного керівництва був конкретний : політв’язень або замерзне голодний, або хижі звірі роздеруть…\nНе дуже затишно жилося письменникові й на волі. Звичайно, краще, ніж за колючим дротом, але ярлик контрреволюціонера й терориста, пришпилений на суді в березні 1934р. сановні благодійники забули зняти. Ця обставина не могла не мати впливу на творчість О. Вишні аж до 25 жовтня 1955р., коли його було повністю реабілітовано. Правда, жити йому відтоді залишилося менше року. Залишається тільки дивуватися, як у таких несприятливих творчих умовах йому вдалося написати стільки чудових речей, серед яких чимало справжніх шедеврів.\nЗовні життя О. Вишні в останнє десятиліття було благополучним: виходили книжки, він мав вірних друзів, чудову сім’ю, матеріальний достаток, добрі побутові умови. Але душу ятрили не тільки спогади про минуле. Почуттям тривоги пройняті рядки щоденника, при читанні якого ловиш себе на думці, що писано його щиро, проте й не без остороги: адже твір могли читати й сторонні задовго до смерті автора… Тому в ньому такі скупі рядки про пекучі проблеми тогочасної доби, в основному ж записи – про літературу, загальнокультурні справи…\nНезважаючи на хворобу, О. Вишня багато їздить, часто виступає перед читачами. Одна за одною виходять книжки, він перекладає Гоголя, Гашека, Маяковського, Чехова. Нарешті 1956р. виходять твори О. Вишні в двох томах. Фейлетони його часто друкують, вони талановито-дотепні, особливо коли йдеться про всяку закордонну потолоч; проте фейлетони, що торкалися внутрішнього життя, своїм сатиричним вістрям дістають об’єкти не вище крісла провінційного бюрократа чи голови колгоспу. Коли ж письменник робив спробу зачепити когось, хто стояв ледь-ледь вище дрібного чиновника, твір невідворотно поповнював запаси “неопублікованої спадщини”.\nПомер П. М. Губенко 28 вересня 1956р в Києві.\nГумористичну оповідь про свій життєвий шлях О. Вишня написав протягом 15-16 березня 1927р. Відразу ж вона побачила світ у видавництві “Книгоспілка”, через рік була надрукована вдруге.\n“Чому ж я так поспішав з своєю автобіографією? Через віщо сам оце її випускаю у світ? Та дуже просто. Я ж не певний, що як дуба вріжу, хтось візьметься за мою біографію… А так сам зробиш, – знатимеш уже напевно, що вдячні нащадки ніколи тебе не забудуть”, – писав він у постскриптумі. Вишня гуморист добродушно кепкує сам з собою.\nУ цій біографії відображений “долітературний період. Дотепна розповідь про те, де і коли народився (“мати казали, що мене витягли з колодязя, коли напували корову Онишку”), про батьків та дідів(“Батьків батько був у Лебедині шевцем. Материн батько був у Груні хліборобом”)\nЩо не речення – то народний жарт.\nЗ легким серцем, шкилюючи над самим собою, Остап Вишня розповідає про “перші кроки” “дитинства золотого”, що “промайнули” “між природою з одного боку та людьми – з другого”…\nГумореска скомпонована з невеликих розділів -“фресок”. Із своєї біографії О. Вишня “вихоплює найяскравіші, найхарактерніші епізоди, події. Те, що найбільше врізалось в пам’ять.\nУ наступному “кадрі” розповідає: “весь тягар громадянської війни переніс”. “Ну а потім під’їхала платформа”, “мене й посадили”. Сміх проривався і крізь гіркі сльози: “Потім випустили мене, але я вже з платформи не злазив. Нема дурних”.\nТворчість починалась з політичних памфлетів і фейлетонів. Творчість присвятив селу -650\n– “Що з тими словами робити” – логічна переконлива відповідь\n– старі і підлітки, дід Свирид – Лукерка\n– кожне дерево одухотворене, наділене рисами і почуттями живої людини\nТой, хто піднімає руку на природу, безжально руйнує її, – заклятий ворог.\nПейзажі – поетична паралель до настрою ліричного героя – оповідача\nГерої – люди широкої натури, благородні, кмітливі, закохані в рідні краї, люблять дотепне слово, мислити вигадки.\n“Я хотів у тяжкі, грізні часи написати щось дуже веселе… щоб і моя робота спричинилась до того, щоб люди і на фронті, і в тилу таки по-справжньому розсміялися, та не засміялися, а просто таки зареготали. Одночасно, щоб моя гумореска відігравала й певну, сказать би, мобілізаційну, підбадьорювальну роль”.(О. Вишня)\nУ першій частині О. Вишня застосовує засоби сатири:\n– бурлескну лексику: “загребли трьох отам на вигоні”(замість поважного “поховали”);\n– лайливі, принизливі слова: погань, несиголовці, ім’я старости “Панько Нужник”;\n– вживання середнього роду замість чоловічого: “Воно сопливе виплакало, щоб його в колгосп прийняли”;\n– Варваризм: “Вас іст дас?”, “діла-гут”.\n– Вас іст дас?\n– О, рятуйте! Хтось із землі з зенітки б’є!\n– У другій частині, де йдеться про війну з бабою Лукеркою, панує гумор – запальний, вогнистий\n“Кум і льотчик кріпкий був. Ас!”\n“Держись, – кажу, – куме, битва буде! Якщо поодинці, будемо биті. Давай згуртуємось у військове соєдінєніє, бо інакше розгром. Перемеле живу силу й техніку!”\nОтже, в гуморесці “Зенітка” О. Вишня через художній образ мужнього партизана розкриває патріотичну ідею вірності Вітчизні.\nДитина маленька, як тільки починало було спинатися на нього і коли його чи запитають про що-небудь, чи загадаються, що зробити, зразу воно лізе до потилиці і починає чухатись. І так ото чухається все своє життя, аж поки дуба вріже… “\nВсього понад 30 млн. чухрянців, “хоч здебільшого вони й самі не знали, хто вони такі суть…\nДуже гостро кпинить своїх земляків О. Вишня за рабський дух, за брак почуття національної гідності, гордості й самоповаги.\n“А найбільше любили чухраїнці на вгородах соняшники. – Хороша, – казали вони, – рослина. Як зацвіте – зацвіте-зацвіте!. А потім як ісхилить голову і стоїть перед тобою, як навколюшках… Так, ніби він – ти, а ти-ніби пан. Уперто покірлива рослина” – виплекане століттями колоніального “виховання” українство.\nТема: Збереження традицій О. Вишні в українській літературі.\n1. Продовження у творчості О. Вишні традицій бурлеску, де охоплюється високе і низьке, анекдот і дотеп.\n2. “Треба любити людину. Більше, ніж самого себе” (О. Вишня)\n3. “Коли входиш в літературу, чисти черевики” (за творами О. Вишні)\n7. Розкажіть про дитинство О. Вишні, про оточення, в якому він зростав використовуючи відомості з твору “Моя автобіографія” та цитати\n8. Що ви можете розповісти про юність письменника, його навчання, участь в громадському житті, перші літературні спроби. (використовуючи цитат з твору ” Моя автобіографія”)\n10. Як Остап Вишня зображує менталітет українського народу у гуморесці “Чухраїнці”\nВ) 190 7. Яку професію він тут здобув?\n12. У якому році вперше О. Вишню звільнили з роботи?\nА) 193 Б) 1925 +\n13. В якій газеті О. Вишня продовжує друкуватися після звільнення:\n“А кум з правого флангу заходить. Але тут у нас ошибка організована вийшла: рогачі ми непоховали… “\nА) відпочинок в с. Мануївка\nБ) в с. Пасіки +\nА) М. Кома +\n20. Як називається селище, де мали розстріляти О. Вишню?\n22. Кому належать ці слова із однієї гуморески О. Вишні:\nВ) 196 25. Гумореска “Усипка, упичка, усушка й утруска” написана в період:\nА) “Думи мої, думи мої… ” +\n2. Де народився, в якому місті?\n5. Яке життя продовжував О. Вишня\n13. “Думи мої, думи мої… ” – що так називалось:\nБ)щоденник О. Вишні +\n17. Де написані такі рядки Остапом “… що треба, щоб мати право з людини посміятись”\nВ) “Думи мої, думи мої… ” +\n21. З якого року та місця О. Вишня вів щоденник під назвою “Думи мої, думи мої… “\n23. Про що писали О. Вишні автори листів, які до нього приходили\n24. Де розповідається в ті часи про О. Вишню\n27. З якої усмішки ці рядки “Птахи – друзі наші”\n28. В якій усмішці існують такі рядки “… доки все в тебе буде в порядку: і рушниця, і набої, і одежа, і рюкзак… “\nВи зараз читаєте: Смішне – як основа творчості Остапа Вишні (курсова робота)\n« Катя Гуйван – Ловити зорі змерзлими долонями


СБУ затримала бойовиків, інформаторку та викрила схованку з ПТРК | Новини на Громадському радіо\nСБУ затримала бойовиків, інформаторку та викрила схованку з ПТРК\n05 жовтня 2015 - 13:25\nЗа минулу добу Служба Безпеки України затримала двох бойовиків так званої «ДНР», інформаторку терористів та виявила схрон із протитанковими ракетними комплексами на Луганщині\nПоблизу села Григорівка Тельманівського району Донецької області Служба безпеки України спільно з\nвійськовослужбовцями Збройних сил України затримала двох бойовиків терористичної організації «ДНР».\nДвоє громадян України добровільно приєдналися до терористів та з минулого року брали активну участь у бойових діях проти українських підрозділів.\nПід час затримання у бойовиків вилучено ручний кулемет та автомат.\nУ смт Миронівський Артемівського району Донецької області СБУ спільно з військовою прокуратурою сил АТО затримала інформаторку терористів.\nМісцева мешканка з ідейних переконань передавала представнику терористичного угруповання «ЛНР» інформацію про переміщення особового складу, техніку, місця дислокації та озброєння підрозділів ЗС України, а також їх бойові позиції та фортифікаційні споруди.\nІнформаторка отримувала дані шляхом особистого спостереження, спілкування із учасниками груп антиукраїнського спрямування в соціальних мережах російського походження, а також через встановлення інтимних стосунків.\nУ селі Розівка Попаснянського району Луганської області СБУ виявила схованку із засобами військового ураження.\nУ схроні зберігалися протитанкові ракетні комплекси (два ПТРК 9М-113 та ПТРК 9М-11), а також два бронебійних підкаліберних снаряди до 100-мм протитанкової гармати.\nВилучені боєприпаси поставлено на облік та передано до однієї з частин ЗС України.\nЩодо зазначених злочинів тривають невідкладні оперативно-слідчі дії.\nСБУ «ДНР» «ЛНР» Злочинність


Corefy — фінтех-компанія, основним продуктом якої є багатофункціональна платформа для керування платежами, призначена для онлайн-бізнесу та фінансових установ. Компанія має 5 офісів по всьому світу, найбільший з них — у Києві. Наша команда налічує 87 співробітників.\nТільки разом ми — сила, тому безперервно підтримуємо контакт з командою з перших годин війни. В першу чергу організували переїзд колег та їх родин у місця, де можна безпечно і спокійно працювати. Частину команди ми централізовано перевезли в заздалегідь заброньовані будинки на заході країни, інша частина переїхала до безпечних місць самостійно або виїхала за кордон. За потреби та можливості компанія намагалася надати допомогу у цьому. Крім того, ми прагнули бути корисними державі, а це можливо тільки у разі продовження діяльності компанії. Це прагнення та перебування у безпеці дозволили нам повернутися до робочих процесів. Сьогодні 70% співробітників зазначають, що працюють за звичним повним графіком. Ще 30% команди мають змогу виділяти для роботи близько 60-80% часу.\nДля кожного, хто не має змоги повернутися до роботи на 100% або знаходиться у небезпечній зоні, визначений колега, який може його замінити та підстрахувати. Також ми передали бекап-доступи працівникам, які знаходяться за кордоном та в безпеці.\nМи сформували політику компанії на час воєнного стану, де визначили позицію компанії щодо війни, наших клієнтів та команди, описали основні цілі компанії на цей час та умови роботи співробітників за даної ситуації.\nЦей документ також спрямований на те, щоб покращити моральний стан команди, допомогти кожному почуватися спокійніше і повернутися до роботи, знаючи, що у разі необхідності тобі допоможуть та підтримають. Також ми організували командні та крос-командні зустрічі для:\nпереналаштування робочих процесів\nактуалізації планів команд під визначені цілі на період воєнного стану\nінформування суміжних команд по цілям та змінам, які впроваджуються\nКерівники та HR-фахівці регулярно проводять зустрічі та спілкуються з колегами як для обговорення робочих процесів, так і для перевірки морального стану команди.\nЩе до початку війни та у перші дні нам вдалося максимально забезпечити команду усім необхідним для роботи — технікою, доступом до інтернету, тощо — тому не відзначаємо значних змін у робочих процесах. Звісно, змінився спосіб комунікації. Раніше достатньо було зайти у сусідній кабінет, а тепер усі питання вирішуються у месенджерах або Google Meet.\nКомпанія підтримує прагнення кожного долучитись до волонтерського руху та боротьби у теробороні чи IT-армії. Ми попросили співробітників, які прийняли таке рішення, узгодити зі своїми керівниками кількість часу, яку вони зможуть виділяти на роботу. Це дозволило нам ефективно розподілити ресурси. Наразі всі співробітники отримують заробітні плати. На початку війни компанія виплатила зарплати на місяць вперед, щоб надати кожному буфер для переїздів, оренди житла, турботи про рідних, та зміцнити впевненість у своєму робочому місці. Ми плануємо і надалі виплачувати усім співробітникам заробітні плати в повному обсязі.\nКрім того, ми продовжуємо наймати людей та збільшувати команди. Звісно, довелося переглянути відкриті позиції та заново проаналізувати потреби, виходячи з теперішніх обставин — залишилися найпріоритетніші вакансії. За час війни до нас уже приєдналися кілька нових спеціалістів.\n141 stars 3


Модні гаджети для для годуючих мам - як зберегти грудне вигодовування, якщо мама працює або навчається | Сьогодні\n4 незамінні гаджети для мам-годувальниць\nНе позбавляти малюка грудного молока, зробити процес годування зручнішим для мами і дитини, а також жити активно мамам допоможуть спеціальні гаджети\nНещодавно ми обговорювали, як швидко завагітніти, тепер поговоримо про корисні для мам-годувальниць гаджети, які полегшують процес годування грудним молоком. А також вислухаємо думку фахівця про те, що сучасні мами можуть вести звичне життя за допомогою таких девайсів, не позбавляючи свого малюка грудного молока. Своєю думкою поділилася терапевтка, сімейна лікарка, фахівець УЗД-діагностики Анна Красюк.\nЧи не будуть мамі дорікати за легковажність? І взагалі, навіщо годувати малюка грудьми, коли є суміші?\nАбсолютно кожна жінка здатна годувати дитину. Налагодити грудне вигодовування і за необхідності поєднувати його з динамічним життям, з кар'єрою і різними життєвими активностями якраз допомагають такі девайси. Грудне вигодовування не можна прирівняти до жодного іншого способу наситити новонароджену дитину. У складі грудного молока міститься весь спектр незамінних білків, жирів, вуглеводів, мікро- і макроелементів, імуноглобулінів, вітамінів. Це без перебільшення еліксир і збалансована за всіма показниками незамінна їжа новонародженого, яку природа створила спеціально для нього, на честь його появи на світ.\nВ інших випадках слід розширити знання про ГВ, донести до розуміння його неабияку користь для здоров'я мами і малюка. Тому не соромтеся делегувати будь-які побутові обов'язки своїм рідним і присвятити всю свою любов новонародженому! Грудне вигодовування – це процес формування дуже стійкого психоемоційного зв'язку з дитиною, етап доношування поза лоном матері, не менш важливий, ніж внутрішньоутробний.\nОтже, давайте розглянемо 4 гаджети, які значно полегшують життя мамі, що годує.\n1. Молоковідсмоктувачі – помічники, які допоможуть швидко зцідити грудне молоко\nЯкщо мамі потрібно відлучитися від своєї дитини у справах, в магазин, на навчання або в спортзал, то не потрібно витрачати дорогоцінний час на ручне зціджування.\nМолоковідсмоктувачі: ручний Альпіна – 75 грн (ліворуч); Philips AVEN – 1199 грн (праворуч).\nШвидко зцідити молоко можна як ручними найпростішими недорогими молоковідсмоктувачами, так і електричними девайсами.\nЛіворуч – електронний молокоотсос Canpol Babies Easy & Natural – 2199 грн (зліва) Київгума універсальний – 231 грн (праворуч)\n2. Контейнери та пакети для заморожування молока допоможуть зберегти їжу малюка свіжою\nЗціджене грудне молоко зручно зберігати в холодильнику або морозильній камері. Для цього використовують спеціальні контейнери і пакети.\nКонтейнери Philips AVENT – 255 грн (зліва); Пакети Альпіна Пласт – 236 грн (праворуч).\nГрудне молоко можна злити в спеціальний пакет або контейнер, у пакетах молоко зручно заморожувати. А мама може бігти у своїх справах, знаючи, що її малюк отримає корисну їжу.\nКонтейнери Philips AVENT 10 x 180 мл – 639 грн (ліворуч); Пакети Medela – 367 грн (праворуч)\n3. Подушка для годування – комфорт плюс спокій мами і малюка\nТака подушка допоможе мамі підтримати малюка на рівні грудей. А ще забезпечить малюкові комфорт під час прикладання його в різних позах, а також знизить навантаження на суглоби і хребет мами.\nПодушка для годування Feeding pillow – 1899 грн (ліворуч); Ideia mini – 270 грн (праворуч)\nСтане в пригоді подушка і пізніше, на ній зручно починати прикорм дитини з ложечки, також малюка в такій подушці легше колисати і покласти спати.\nПодушка IDEIA для годування і колихання – 335 грн (зліва); Sei Design – 325 грн (праворуч)\n4.Бюстгальтер для годування – можливість годувати грудьми в будь-якому місці\nМама може сміливо брати немовля із собою на прогулянки, посиденьки з подругами в кафе, в музеї і погодувати малюка в затишному місці, коли той захоче їсти.\nБюстгальтери для годування: Queen's Secret – 313 грн (ліворуч); Anita – 1090 грн (праворуч)\nЗавдяки деталям, що відстібуються, можна швидко дістати груди, не знімаючи сам бюстгальтер і верхній одяг.\nБюстгальтер Lanny Mode для годування – 300 грн (ліворуч); бюстгальтер Traum – 369 грн (праворуч)\nТакож батькам корисно дізнатися, чим розважити дитину на карантині.\nА ще нагадуємо, що створити гарний настрій для себе і рідних можна, порадувавши приємними сюрпризами: дивіться ідеї цікавих презентів у нашому календарі подарунків на головні свята квітня.\nУспішне майбутнє малюка залежить від правильного вибору батьків у дитинстві ТОП-3 присторої вартістю до 1000 гривень, які допоможуть швидко зігрітися Пандемія розкрутила ринок платних додатків до гаджетів. Стільки ніколи не продавали Зірка "Ла-Ла Ленда" Емма Стоун вперше стала мамою Відома супермодель стала мамою вперше: ніжне фото немовляти\nмалюк гаджети бюстгальтер материнство годування груддю подушка


Як видалити аккаунт з ВКонтакте і Однокласники | ARunningHacker\nта перенести Mail.Ru та Yandex Mail на GMail\nВ минулому пості я спробував пояснити, чому користуватися інтернет-сервісами, розташованими на території РФ, це проти людської природи. Сподіваюся, на вас це подіяло, тому ось декілька порад щодо того, як позбутися цих шкідливих звичок.\nПо-перше, все виявилося навіть гірше, ніж я думав. Ні в ВКонтакте, ні в Однокласниках я не знайшов можливості експортувати дані користувача. Які, до речі, є в усіх популярних сервісах з часів заснування Facebook. Таким чином, еволюція зазначених вище сервісів зупинилася десь на рівні MySpace, в якому такої кнопки ще не було.\nЩоправда для ВКонтакте є якийсь скрипт дворічної давнини на GitHub, сумніваюся, що він працює. В будь-якому разі, якщо можливість експорту існує, то вона реалізована третіми постачальниками.\nЩодо електронної пошти, тут ситуація набагато краща. Через те, що пошта працює по стандартним протоколам та RFC, мігрувати будь-яку поштову скриньку у Google Mail зовсім просто користуючись ось цими порадами: 3 ways to move email from other accounts to Gmail. Для повного переносу даних треба обрати перший варіант, а після міграції налаштувати у старому поштовому сервісі безумовне переправлення на нову адресу без збереження копій у старій поштовій скриньці. Ще можна налаштувати автовідповідач, в якому повідомити відправникам нову адресу електронної пошти та попросити в майбутньому використовувати саме її. Після двох-трьох місяців в такому режимі, коли всі ваші контакти вже будуть в курсі змін, що відбулися, стару поштову скриньку можна буде видалити назавжди.\nЗ видаленням аккаунтів в поштових сервісах все більш-менш зрозуміло, а от знайти посилання, за якими можна видалитися з Однокласників та ВКонтакте, з першої спроби мені не вдалося. Дякувати Гуглу, багато часу пошук не забрав: очевидно, це популярна тема. Отже, видалитися з зазначених сервісів можна ось так:\nВидалитися з Однокласників. Ідемо на умови надання сервісу та натискаємо на посилання про видалення аккаунту в самому кінці сторінки. Після відповіді на питання що ж нам у них не сподобалось та введення паролю все закінчиться.\nВидалитися з ВКонтакте. Переходимо на таку адресу — https://vk.com/settings?act=deactivate, обираємо причину, і все — тепер ви вільна людина.\nЯкщо в когось з читачів є інформація щодо методів експорту котиків та листування з колишніми з ОК та ВК — прошу поділитися з метою покращення КПД цього посту. Дякую заздалегідь.


Вздовж Дністра до Бакоти – Бескид\nГалич - Маріямполь - Золота Липа - Коропець - Золотий потік - Язловець - Попівці - Нирків - Іване-Золоте - Заліщики - Товтри - Онут - Рухотин - Владична - Хотин - Слобідка-Малиновецька - Панівці - Станіславівка - Китайгород - Вихватівці - Груша - Бакота - Вихватівці - Кульчіївці - Кам'янець-Подільський\nІвано-Франківська область Тернопільська область Хмельницька область\nAlexSay, Христина та Hulihanka\nЗгадую як вперше побачивши фото Бакоти очі загорілись і виникло бажання туди потрапити і побачити її на власні очі. І от червневі вихідні, бажання кудись поїхати ровером – вирішено, їдемо до Бакоти!Спершу плани були наполеонівські, проїхатись вздовж Дністра, побачити Бакоту, провідати сусідню Молдову. Але з конкретизацією планів вони скромнішали. Перед виїздом, зрозумівши що все-таки хочемо туристичного маршруту, а не спортивного заїзду з баулами ще скоротили маршрут (потім переконались що таки правильно зробили) і замінили фініш у Новодністровську на Камянець-Подільський\nПрогнози погоди віщували пригоди……\nДень1 Вишневий бум! від Галича до Коропця(65 км)\nПриміський вокзал, команда (AлекSay, Вова, Коля, я) в зборі, дві електрички Львів-Ходорів, Ходорів-Ів-Франківськ і в полудень ми нарешті в Галичі .Галич нас зустрів похмурою погодою та пустими вулицями. Починаємо подорож з оглядин замку\nА далі були поля, села і вишннііі. Вишні прямо з дерева, пригощенні вишні – смачніших вешень ще не їла, далі були солодші, більші, але смак тих от перших незабутній.\nУ туристичному темпі докручуємось до Коропця\nНа дворі сутеніє, до місця яке спланував Алєкс для ночівлі ми не встигаємо, набравши води в селі ночуємо на березі Дністра біля закинутих баз якогось заводу в Коропці. Спроби залізти в Дністер були не зовсім вдалими – берег болотяний, поки залазиш, а особливо вилазиш увесь в болоті, але в цілому місце виявилось досить феншуйне\nДень 2 Форсування Стрипи. Коропець-Золотий Потік-Русилів-Язловець-не доїжджаючи до Ниркова (52 км)\nДень почався з пхаючого апхілу, який мені дався важко. Ровер з баулом важко тягнеться вгору, на тебе зграями налітають комарі, добряче відстала , в такі моменти відчуваєш себе стоппером групи, але надалі старалась не відставати від хлопців.А далі сільські дороги, поля, хати, криниці при дорозі – подобаються мені таки дороги, незважаючи на те, що вражаючих краєвидів не бачиш\nЗаїжджаємо у Золотий потік, руїни замку\nБабця, що проходила повз провела нам міні екскурсію, розповіла про замок, замковий палац, що там було за її часів. На запрошення майстра що розмальовує фрески зайшли в костьол\nДалі на шляху Русилівські водоспади, які направду не дуже вразили\nОсобливо не зупиняючись проїхались повз них до галявини, на якій влаштували обід з борщиком.\nПопереду нас чекав перехід через річку Стрипу до Язлівця. До останнього я надіялась що таки буде міст через річку, але нє, навесні змило, і тре переходити річку вбрід. Розбаулюємо велосипеди – річка нам не перешкода)))\nАлєкс-розвідчик пішов дослідити прохідність річки\nтрішки замочив памперс 😳 ,знач тре роздягатись і так переходити……\nПройшла я третину річки і тут Коля кричить що мій черевик в воді і швидко пливе від мене за течією (погано я його прив’язала до баулу), за пару секунд я вже була на березі і доганяла його, далі стрибок у воду і…… черевик в руках – знач подорож продовжується! . Правда у цій всій гонитві за черевиком загубила рукавиці,зате маю рівний загар рук 🙂\nПриїжджаємо до замоку в Язлівці (зараз використовується як санаторій)\nПісля Язлівця асфальт, але до запланованого місця ночівлі (біля Джуринського водоспаду) знову не встигаємо , заїжджаємо у лісосмугу, вже натемно розклали палатку на стежці у лісі\nБлискало, гриміло, але дощику не було\nДень 3 Джуринський водоспад, Нирків –Заліщики – Рапужинці (54 км)\nДуже швидко добрались до Джуринського водоспаду, дощ сприяв тому що ми там затримались по довше. Далі їдемо на оглядини веж, залишки Червоногородського замку.\nНедалеко від’їхали як почався дощ, ховатись нікуди, залазимо під клейонку, так і перечекали\nА далі спуск у Заліщики, вечеря\nЗапланували за Заліщиками ночувати, бо вранці має приєднатися Марта. Відїхали до с.Рапужинці, спустились до Дністра де і отаборились\nА ще ввечері я купалась у Дністрі, і він здавався таким чистим при місячному світлі, вранці це виявилось не зовсім так 🙄\nДень 4 Привіт, Марта !Рапужинці-Рухотин (59 км)\nВранці розбудив дзвінок Марти, вона в Заліщиках і скоро буде біля нас. Як завше довго збирались/складались, снідали, купались. Виїхали десь бл.11 год. Один бієць«+», але нажали один «-», Коля, через біль у коліні вирішив зійти з маршруту і вернутись в Заліщики на поїзд\nКраєвиди не мінялись, села, поля, знову поля. З’їжджаємо з сільської дороги і знайомимо роверки з чорноземом який чудно липне до коліс, ровер стає чугунним і не то що неїдучим,непхаючим став. Твердий грунт після того це таке щастя! Як кажуть усе знаходиться у порівнянні))\nВечеріє, Алєкс думає про місце бажаної ночівлі а хмари віщують грози. Доки з Мартою спускались до джерела по воду, вибігли нагору, а хмари чорні, дощ, гроза,\nровери під клейонкою, а хлопці…. на цвинтарі що був поруч))). Знайшли вони найбільше дерево, там і сховались. Разом весело пересиділи дощ.\nА далі був кам’янистий спуск який ми більше йшли ніж їхали,мокрий спуск, падіння в болото – нарешті приїхали: палатка, річка, гаряча їжа – спати!, бо планується ранішній підйом\nДень 5 до Хотина ,Рухотин – Хотин – Слобідка-Малиновецька (65км)\nРанішній підйом, це для нас подвиг, але ми це зробили! бо мусить Вова встигнути на поїзд в Кам’янець -Подільський. Навчені польовими непроїжджабельними дорогами їдемо в сторону Хотина в основному по трасі. По дорозі смачнюча малина і найсолодші вишні, і звісно ж рельєф вгору вниз, одним словом не заскучаєш, але без болота не так весело\nДокочуємося в Хотин, оглядини замку\nСподобався Жванецький замок (руїни) і його місце розташування відносно річки\nПроводжаємо Вову до дороги на Кам’янець-Подільський, продовжуємо нашу подорож втрьох і знову дощ,. На сей раз ми біля дач і ховаємося біля якогось сараю. Починають в голові зароджуватись думки що може неварто далі їхати, дощ, прогнози невтішні. Алєкс щось зовсім засумував, ми вже просили потролити нас з Мартою, щоб ми знали що з ним все Ок.\nРазом з дощем усі незадоволені настрої потроху пройшли, вирушили далі, і саме з цього дня почались найгарніші краєвиди, і власне нарешті я побачила те, що уявляла і бачила на чужих фотографіях\nМісце ночівлі у нас було без можливості спуску до Дністра, але тим не менше найкрасивішим за усю поїздку, хіба нє?\nДень 6 В Китайгороді від зливи сховатись на 3,2,1!Слобідка-Малиновецька – Китайгород(50 км)\nМарта каже, люблю пити каву з гарними краєвидами. Це було так влучно,саме в цей ранок відчула повне задоволення від того що я саме в тому місці де я є, що ранок починається з кави з Дністровськими краєвидами – думаю то частина того заради чого і їдеш в такі поїздки везучи за собою баули.\nДоїжджаємо до мосту між двома імперіями. Замок Потоцьких (знову руїни) і обід там.І знову періодично падає дощ, від якого досить вдало встигаємо ховатися. Дороги сільські міняються на польові болотяні ми і наші ровери теж перетворюємося на щось болотяне\nДоїжджаємо до Китайгорода,\nАлекс з Мартою поки я набираю воду заїжджають в магазин, гримить, буде злива.\nМісце ночівлі було відоме, бо 3 роки тому на ньому вже був і Алєкс і Марта, не знаю як вони його запам’ятали, бо йшли ми крізь кущі, зарослі поки дійшли до галявини біля річки. З спортивною швидкістю Алєкс з Мартою розклали намет. Закидаємо баулили, самі залізли –ху,встигли!Сухо і тепло, коньяк , печенька, ананаси на вечерю сприяли швидкому засинанню 😳\nДень 7 Бакота!Китайгород-Бакота (35 км)\nПокидаємо Китайгород сільськими дорогами і їдемо до Бакоти і ніяке болото нам не помішає !!Доїхали до Бакотського амфітеатру, от і велич Дністра, і живі картинки омріяної Бакоти!\nСпускаємось до води,болотце, штовхай-пхай, бо їхати нереально. Тягнемо ровери допоки хоть трішки крутиться заднє колесо. Вирішуємо що досить на сьогодні, зупиняємося,\nкупаємось… звісно з роверами 🙂\nгарненько порозвішували чисті, попрані речі, які не менш гарно вночі полила злива – чистий, сухий одяг лише в мріях.\nДень 8 Бакотський монастир – Кам’янец -Подільський 59 км.Вранці вилізла з палатки перша, спішити нам було нікуди тому вирішила пройтись по берегу Дністра, розвідати обстановку. Так і вирішили їхати , точніше йти з роверами по воді біля берега, А далі була стежка до дитячого табору, там почистили ровери, наскільки могли, бо знали що болото закінчилось. Уже по дорозі заїхали до Бакотського монастиря\nАтмосфера там своєрідна, мені комфортна. Непомітно проходить більше години але йти звідти не хотілось. Здається навіть на Алєкса Бакота подіяла, не підганяє, ну в принципі і спішити не було куди, поїзд о 1 ночі. А далі на скрипучих роверах по звичному уже для нас вгору/вниз рельєфу їдемо до фінішного Кам’янця-Подільського. Захід сонця, смачна вечеря, люди у стародавніх різноманітних костюмах, хочеться приїхати ще, надовше, у Кам’янець-Подільський.\nДякую усім за компанію, терпеливість, розтелений чи складений спальник, за штовхання та витягування з болота ровера, за підтримку.\nА далі була найважча частина поїздки, поїзд Кам’янець -Подільський-Хмельницький, 5 год. вокзал, Хмельницький-Львів. О, нарешті наш вокзал, дім, чистий одяг, комфорт, кава ………,а краєвиди Дністра лише в думках\nКрим 2013 Mission completed


Фрезерне різання на ЧПК, ПВХ в Києві | Ціна в ✔Vernix ✔\nVernix > Фрезерне різання\nФрезерне різання – найкращій спосіб обробки листових матеріалів\nФрезерне різання– один з найшвидших та найвигідніших, з матеріальної точки зору, способів різки листових матеріалів. Воно широко використовується при виготовленні рекламної та сувенірної продукції, інтер’єрних предметів, виставкових конструкції та ін. Виконується різання на фрезерному обладнанні за заздалегідь нанесенни контурам або за мітками.\nШирокий вжиток фрезерне різання отримало в рекламній галузі завдяки здатності з високою точністю та швидкістю обробляти найрізноманітніші материали:\n• полівінілхлорид (ПВХ);\n• алюмінієвий композит;\n• акрил (оргскло);\n• поліетилентерефталат (ПЕТ);\n• полістирол та ін.\nІнші сучасні способи різання не охоплюють таку різноманітність матеріалів.\nПідвищену точність процесу забезпечують фрезерні станки з ЧПК, які працюють під керівництвом мікропроцесора. Також цей процес виготовлення рекламної продукціїї передбачає використання потичного різання, різання тангенціональним ножом, виброножем.\nФрезерне устаткування дозволяє обробляти неоднородні за структурою матеріали, не залишає неестетичних оплавлених країв. Цей спосіб різання матеріалів відмінно себе показав при виробництві одиничних та молкосерийних виробів.\nФрезерне різання листових матеріалів: простота створення складних форм\nФрезерне різання – технологія, що дозволяє отримувати різноманітні плоскі форми з листового матеріалу. Воно виконується з застосування спеціалізованого обладнання та передових програмних комплексів. Отримати вироби з рівними гладкими краями, ідеальній геометричній форми ручним або іншим машинним способом неможливо. Тому фрезерне різання в Києві стало одним з найбільш затребуваних способів виробництва зовнішньої та внутрішньої реклами, сувенірної продукції, елементів декору. Технологія дозволяє отримувати таблички, вивіски, стійки складних просторових конфігурацій, об’ємні літери, пластикові підставки.\nФрезерна різка в Києві: материали, що використовуються\nУ рекламній сфері ця технологія отримала високе поширення завдяки здатності швидко та точно вирізати вироби складних геометричних форм.\nФрезерне різання підходить для робіт з наступними матеріалами:\nРозглянемо особливості матеріалів, наведемо варіанти продукції, яки можно виготовити в Києві методом фрезерного різання фанери, полістиролу та інших листових матеріалів.\nФрезерне різання полівінілхлорида\nПолівінілхлорид (ПВХ) – спеціальний вид пластику, що відрізняється підвищеною міцністю, стійкістю до природних впливів, незначною вагою. Поверхня аркушу ідеально гладка, завдяки чому вдається отримувати дуже красиві вироби. Но в роботі з ним лазерне різання не можна використовувати. При неї краї матеріалу будуть оплавлятися, виділяючі у повітря небезпечні токсини, зокрема соляну кислоту. Вони здатні нанести школу не тільки здоров’ю персоналу, але й обладнанню.\nФрезерне різання ПВХ позбавлене цих недолікив. При виконанні робіт матеріал не нагрівається, не плавиться, не виділяє токсинів. назважаючи на високу міцність, полівінілхлорид дуже податливий в обробці. Ця особливість в комплексі зі станками з числовим програмним керуванням зводить до мінімуму виконання робіт.\nЗа допомогою фрезерного різання ПВХ створюють:\nзахисні конструкції, які служать для перевозки різних категорій товарів на далекі відстані;\nоригінальні інсталяції для проведення рекламних акцій, презентацій;\nрекламні вироби для витрин та зовнішнього розміщення: об’ємні літери, ростові фігури, вивески та ін.;\nінтер’єрні полиці, підставки;\nТовщина аркушу ПВХ буває різною та підбирається в залежності від виду продукції.\nФрезерне різання пластику\nЗа популярністю звичайний пластик йде другим після ПВХ. Йому властива простота в обробці, невелика вага, гарна ціна. Для виготовлення продукції використовуєтья пластик товщиною 0,5-20 мм, що дозволяє робити різноманітні вироби.\nФрезерне різання пластику використовується для виготовлення:\nЗ пластику роблять основи під майбутні рекламні конструкції, захисні конструкції для перевезення товарів та багато іншого.\nФрезерне різання картону\nНайбільш широке використання отримало при виробництві рекламної та сувенірної продукції. Дозволяє отримувати вироби з ідеально рівними та гладкими краями. За допомогою фрезерного різання картону роблять:\nПерфорація тут може бути тільки наскрізь. Вартість виробів мінімальна, як і термін виготовлення.\nФрезерне різання фанери\nФанера являє собою багатошаровий матеріал. Між собою склеюються аркуші шпону. Фрезерне різання фанери дозволяє отримувати вироби самої різної форми. Краї виходять дуже гладкими, без задирок, зазубрин. Вироб можна використовувати відразу після виготовлення. Товщина матеріалу також варіюється в широкому діапазоні.\nШироке використання технологія отримала при виготовленні трафаретів на виробництвах, що виготовляють меблі, а також:\nкоробок для годинників;\nрамок для фотографій;\nаксесуарів для фотозон та багато іншого.\nЗа допомогою фрезерного різання фанери роблять оригінальні гравіювання. Ця особливість зробила технологію популярною при виготовленні пакувальних матеріалів для брендових виробів. Эфектне гравіювання, нанесене на виріб, надає їм ексклюзивності, презентабельності.\nФрезерне рзання оргскла\nОсновні переваги оргскла (акрилу) – незначна вага, довговічність, можливість використання в різних погодних умовах. Також матеріал відрізняється стійкістю до впливів хімічних речовин. Оргскло – це такоже пластик. Воно може бути прозорим, кольоровим, гладким, текстурованим. Фрезерування оргскла дозволяє отримувати ідеально гладкі та рівні контури виробу, без залежності від його габаритів.\nТакі особливості матеріалу зробили його затребуванним у рекламній галузі, дизайні інтер’єрів, промисловості. Фрезеруванням акрилу отримують:\nелементи зовнішньої та внутрішньої реклами;\nсувенірну продукцію, у тому числі з внутрішньою підсвіткою;\nторгівельне обладнання, стелажі;\nофісні, будівельні перегородки;\nелементи освітлювальних приладів, захисні накладки та ін.\nСтанки з ЧПК дозволяють виконувати лінійне та фігурне різання, декоративне формування кромок, свердлення отворів та ін. Після фрезерування на краях продукції не залишається напливів, нагару.\nФрезерне різання поліетілентерефталата\nПоліетілентерефталат (ПЕТ) – один з різновидів пластику. Він відрізняється підвищеною гнучкістю, стійкістю до природних впливів, підвищенної вологості. Він здатен витримати незначні механічні навантаження. Між собою листовий матеріал відрізняється кольором, товщиною, щільністю. ПЕТ, як й інші види пластиків дуже погано переносить вплив підвищених температур. Його рідко обробляють за допомогою лазерного різання, отдаючи перевагу фрезеруванню.\nЦя технологія використовується при виготовленні:\nінформаційних та рекламних носіїв: стикерів, цінників, утримувачив;\nвиставкових стендів, торгівельних стелажів, обладнання;\nпредметів декору та ін.\nВикористовуючи фрези різного діаметру, форми, перетину, можна виконувати не тільки різання, але й гравирування.\nФрезерне різання алюмінієвого композиту\nОбробка алюмінія – один з найскладнішіх технологічних процесів, особливо при товщині листа до 10 мм. Це пов’язано з м’якістю металу. Щоб підвищити його експлуатаційні властивості й простоту обробки використовують не самий метал, а композит. Він складається з 0,3 мм шару алюмінію та полімеру. Композитні панелі міцні, довговічні, мають невелику вагу та легко піддаються обробці. Через фрезерне різання композиту виготовляють різноманітні рекламні конструкції, об’ємні літери, логотипи, інтер’єрний декор та ін.\nФрезерне різання полістирола\nПолістирол – пластик, який отримують через полімеризацію стирола. Існує багато різновидів листового матеріалу. Може бути кольровим, з матовою, глянцевою та текстурованою поверхнею. Відрізняється гнучкістю, ударною міцністю, гарно піддається фарбуванню, витримує морози до мінус 40 градусів. Він гарно піддається обробці на фрезерному станку. З нього переважно виготовляються вивески, таблички та інша рекламна продукція.\nЗамовити фрезерне різання листових матеріалів\nНаша компанія пропонує фрезерне різання фанери в Києві та з доставкою в інші регіони України. Ми працюємо з різними листовими матеріалами, підбираючи належні рішення для виконання кожного замовлення. Звертайтесь, якщо треба виготовити складні форми.\nДовідатись про особливості співпраці, цінах, оформити замовлення можна через наші он-лайн сервіси чи електрону пошту.\nЧасті питання про фрезерне різання\nЯкі матеріали можна обробляти на фрезерному обладнанні?\nМи працюємо з полівінілхлоридом (ПВХ), пластиком, картоном, фанерою, оргсклом (акрилом), поліетілентерефталат (ПЕТ), алюмінієвим композитом, полістиролом та іншими видами пластику і листового матеріалу. Якщо цікавлять інші матеріали, з'ясуйте можливість їх фрезерного різання у менеджерів компанії.\nСкільки часу займає фрезерне різання?\nВсе залежить від обсяга робіт, складності виготовлення виробу, матеріалу, що використовується. Сеедні терміни виконання замовлень – 2-3 дні. Передбачена можливість виконання термінових замовлень.\nВи працюєте тільки по Києву чи можливо зробити замовлення з інших міст України?\nМы працюємо по всій Україні. Замовлення відправляються транспортними компаніями за попередним погодженням с замовником.\nВ якому форматі приймається макет для фрезерного різання?\nВ работу приймаються замовлення у вигляді електроных креслень (макетів), створених в програмах: Adobe Illustrator, Corel Draw, з розширеннями cdr, ai, eps.


Науково-технічний бюлетень НДЦ біобезпеки та екологічного контролю ресурсів АПК ДДАЕУ публікує рецензовані оригінальні статті та огляди з різних аспектів ветеринарної медицини та тваринництва.\nMолекулярно-генетичні методи досліджень\nПодані статті будуть надіслані принаймні двом експертам у відповідній галузі з метою досягнення першого рішення протягом місяця з моменту подачі статті.\n1. Автор(автори) надсилає (надсилають) матеріал для публікації електронною поштою, який може бути прийнятим редколегією до розгляду тільки за умови відповідності його чинним вимогам.\n2. Редколегія надсилає статтю на рецензування.\n5. Редколегією вирішується питання щодо включення статті у випуск (номер) видання.\n«Науково-технічний бюлетень НДЦ біобезпеки та екологічного контролю ресурсів АПК» виходить з того, що дотримання етичності публікацій є важливим аспектом редакційної роботи і процесу рецензування. Запобігання таким неналежним практикам, як обман, плагіат та інші подібні форми, є відповідальністю кожного автора, редактора, рецензента, видавця та інституції, що беруть участь у публікаційному процесі.\nНауково-технічний бюлетень НДЦ біобезпеки та екологічного контролю ресурсів АПК послідовно дотримується видавничих стандартів публікації COPE Code of Conduct, затверджених COP (Committee on Publication Ethics).\nНадсилаючи статтю до редакції автор(и) автоматично надають редакції правo редагувати та розміщувати статтю на офіційному сайті Науково-технічного бюлетеня НДЦ біобезпеки та екологічного контролю ресурсів АПК, НБУ імені В. І. Вернадського. За автором залишається право відтворювати зміст статті в процесі викладання, використовувати зміст статті в будь-якій іншій праці, створеній автором, розміщувати копію статті на власному веб-сайті або сайті установи, в якій автор працює із вказівкою на вихідні дані статті у «Науково-технічному бюлетені…» не раніше ніж через місяць після її публікації в журналі.\nЗ метою протидії плагіату редакція здійснює наступні кроки:


Губки - корал!\nМода і Стиль 06 червня 2020\t Перегляди: 246\nВийти на вулицю з ненафарбованими губами для абсолютної більшості сучасних жінок рівносильно тому, що з'явитися на людях голою. Що це - наслідок масованої реклами косметичного засобу або глибинна суть прекрасної половини людства?\nАрхеологи - народ дійшлий - розкопали, що ще в Стародавньому Єгипті древні і помолодше єгиптянки фарбували губи сумішшю бджолиного воску, тваринного жиру і червоної фарби, причому віддавали перевагу темним відтінкам. Древні гречанки із захватом прийняли цей винахід, а за ними услід, як повелося, і римлянки. Сама богиня Афродіта завоювала титул самою прекрасною лише тому, що заздалегідь підфарбувала губки!\nНа жаль, історія була прихильна до такої милої жіночої хитрості, як губна помада, не завжди. В середні віки жінкам вселялося: якщо в день Страшного суду вони виявляться з нафарбованими губами, то відправляться прямо в гієну вогняну, адже Господь просто не дізнається в них власних творінь. Проте навіть ця страшна загроза не могла зупинити тодішніх красунь, адже їм хотілося бути ще красивіше, особливо в такий важливий день! У XIV столітті католицька церква, вже не утрудняючи себе твором страшних історій для ніжних жіночих душ, попросту заборонила фарбувати губи, бо це спотворює образ жінки номер один - Діви Марії. Свята Інквізиція мала повне право заарештувати грішниць, що переступили заборону. Скільки їх було, потерпілих за прагнення до краси, - Бог звістка.\nНа щастя для прекрасної половини людства, в епоху відродження відродився і інтерес, і прихильне відношення до косметики. Настав Ренесанс губної помади. Фарбувалися і старий, і молодий, і красуні, і не дуже, і жінки, і чоловіки. Так-так, причому традиційній орієнтації. Суворі бородаті чоловіки використали помаду, щоб акцентувати губи на тлі пишної рослинності на обличчі. Мовляв, дивися сюди, звідси виникатиме!\nПоступово одна крайність вилилася в іншу. У Великобританії, яка в XIX столітті диктувала моду по всьому світу, фарбувати губи вважалося поганим тоном для пристойної жінки, справжньої леді. Помада, рівно як мереживна білизна або гучний сміх - це доля кокоток, пропащого створення, гідного лише презирство. Прогресивне XX століття дарувало жінкам не лише право голосувати, але і священне право фарбувати губи.\nЧитай по губах!\nПсихологи стверджують, помада не просто говорить, вона кричить на увесь білий світ про характер своєї власниці. Подивіться на стержень своєї помадки-подружки, тій, що ви користуєтеся найчастіше.\nЯкщо верх акуратно закруглений, ви схильні до порядку у всьому, у вашій сумочці порядок, посуд завжди помитий, стосунки з партнером з'ясовані раз і назавжди. Чоловікові з нею буде легко і просто, якщо він робитиме все вчасно, мало не по графіку - прогулянки по суботах, квіти і презенти у свята, секс після узгодження.\nВерх помади загострений як олівець? Перед нами дівчина з вищого суспільства, навіть якщо з точки зору соціального положення це і не так, то снобізму в її характері все одно аж занадто! Вона ж вважає себе ідеальним, і якщо її обранець вирішив щоб то не було з нею ужитися, краще пестити і леліяти її манію величі будь-якими засобами - компліменти, відверті лестощі, подарунки.\nУ непоправної оптимістки верх помади зрізаний практично горизонтально. І в житті така жінка прямолінійна, в побуті легка, в любові непосередня. Але навіть близьким людям вона може різати правду-матку, незважаючи на їх образи. Зате і ніжністю, і турботою обдарує з лишком!\nЯкщо стовпчик помади стертий навскоси, її власниця абсолютно не пристосована до життя фантазерка. Вона пурхає по життю як метелик, не замислюючись про те, що пора створити сім'ю і понароджувати діточок. Їй куди комфортніше в суспільстві таких же подружок-бовтанок.\nВаша помада стесала природно, без перекосів, тупим кінцем, означає ви - не лише красива жінка, але і дуже цілеспрямована людина. Усі труднощі ви здолаєте, можливо, це дасться нелегко, зате з посмішкою на вміло нафарбованих губках!