Проблема, якій присвячена стаття, погодьтеся, дуже неприємна і делікатна. Рідкісний людина не буде соромитися перед оточуючими, відчуваючи, що його взуття видає далеко не райські запахи. Витоки проблеми можуть бути в гігієні, як черевик, біологічних особливостях. Але як позбавитися від запаху взуття? Ми розповімо вам кілька справді вартісних способів.\nЩоб вас не займав питання «Чим прибрати з взуття запах поту і інші гидоти?», не забувайте періодично робити наступне:\nКожен раз надягати свіжі випрані шкарпетки.\nНамагатися купувати взуття з натурального матеріалу.\nВаші колготки, шкарпетки повинні не менш ніж на 80% складатися з бавовняних волокон.\nЯкщо взуття промокла, її відразу ж треба висушити.\nПісля шкарпетки постійно виймайте і просушуйте устілки.\nЯкщо вашої біологічною особливістю є підвищене потовиділення, то намагайтеся змінювати устілки не рідше одного разу на місяць шкарпетки. Зверніть свою увагу на вироби з шліфованою берести.\nВчасно лікуйте грибкові ножні захворювання.\nКупіть і використовувати спеціальні спреї-просочення, які покращують водовідштовхувальні властивості взуттєвого матеріалу.\nСпосіб №1: боротьба з пітливістю\nНайчастіша причина смороду з черевиків, кросівок і туфель — підвищене потовиділення їх власника. Як позбавитися від запаху взуття в цьому випадку? Знизити оберти роботи потових залоз. Для цього потрібно відправитися в аптеку за одним з найбільш підходящих засобів зі списку:\nБезбарвний крем «Формагель».\nГель-дезодорант для ніг з протигрибковим ефектом «Зелена аптека».\nСпеціальний порошок для посипання ніг і шкарпеток «Борозин».\nАнтиперспірант-тальк проти пітливості ніг «Зелена аптека».\nТак звана «Теймурова паста», відома ще з минулого століття.\nРослинні препарати «Беллоід», «Белласпон».\nБагатокомпонентна мазь «Непотофф» з протигрибковою і антибактеріальним ефектом.\nСпосіб №2: боротьба з запахом нового взуття\nНе секрет, що нова взуття, особливо низької якості, вироблена з шкірозамінника, пахне часом не надто приємно. А іноді і зовсім нестерпно для оточуючих. Давайте дізнаємося, як позбавитися від запаху взуття в цьому випадку:\nОцет і нашатирний спирт Два ватних тампона гарненько змочіть в оцті. Покладіть їх на ніч всередину смердючої взуття. На ранок нанесіть на ватний диск трохи нашатирного спирту, протріть їм взуття зсередини.\nПерекис водню, слабкий розчин «марганцівки» Як позбавитися від запаху взуття з допомогою цих коштів? Перед тим як надіти нові черевики, обробіть їх зсередини одним із запропонованих засобів.\nПриродні абсорбенти — борошно, тальк, крохмаль та ін. Будь-яка з цих речовин засипте всередину нової взуття. Ранок видаліть абсорбент в мішок для сміття. Його залишки прибираються сухою ганчіркою або пилососом.\nСпеціальний препарат — наприклад, дезодорант для ніг Згідно інструкції обробіть взуття засобом. Краще це зробити заздалегідь до виходу з будинку — наприклад, на ніч. Так чи інакше, потрібного ефекту ви досягнете, якщо взує тільки повністю висушені черевики.\nТепер переходимо до наступної проблеми.\nСпосіб №3: боротьба з запахом ношеного взуття\nПогані «аромати» видає і довго експлуатована взуття. Деколи це пов’язано з нерегулярною її прибиранням і провітрюванням, часом — з властивостями матеріалу, часом — з певного роду забрудненням. Як позбавитися від запаху взуття в домашніх умовах в цьому випадку? Використовуйте:\nДезодорант-спрей «Дуфта Фіт». Засіб подвійної дії знищує сморід на молекулярному рівні.\n«Формідрон». Багато відзначають відмінний результат при обробці даним засобом. Найкраще його перелити в пульверизатор і розприскувати речовина всередині черевиків. Подбайте про свою безпеку! Стежте, щоб препарат не потрапив в дихальні шляхи!\n0,05%-ний розчин хлоргексидину. Спочатку взуття потрібно добре вимити і начистити. Потім обробіть її даними засобом. Приділіть увагу і стелькам з обох сторін. Після обробки взуття поміщається в герметичний поліетиленовий пакет на 4 години. Потім її потрібно повністю висушити.\nФрешеры. Так називаються зручні стікери з антибактеріальним ефектом, які поміщаються всередину кросівок. Відмінний відповідь на питання: «Як позбутися від запаху взуття швидко?». Чудово підходять саме для закритої спортивного взуття. Конструкція нововведення допомагає регулювати ступінь його впливу, щоб швидше усунути запах.\nМіцну чайну заварку, горілку, нашатирний спирт. Ці «дідівські» способи прості та ефективні: капаєте трохи речовини на ватний диск, яким потім протираєте взуття зсередини. Проте будьте обережні: слідкуйте, щоб препарат не зіпсував пофарбоване, світле або замшеве виріб.\nСпосіб №4: боротьба з затхлим запахом\nДіставши коробку з антресолі, ви зрозуміли: смердить взуття. Як позбавитися від запаху в наступному сезоні? Що потрібно зробити, щоб взуття після довгого зберігання не виділяла смороду:\nПеред тим, як відправити черевики, чоботи, туфлі у «відпустку», обов’язково ретельно вимийте їх.\nДеякі матеріали також потребують обробку кремом, спеціальним просоченням — замша, натуральна шкіра.\nНабийте взуття газетами, папером, щоб надати їй форму.\nПомістіть пару в полотняні мішечки, а потім коробку для зберігання.\nПереконайтеся в наявності пакетиків з силікагелем в кожній ємності. Якщо їх немає, то варто придбати силікатна наповнювач для котячих туалетів, розкласти його в малих кількостях.\nЗберігається взуття тільки в добре вентильованому приміщенні. Також не зайвим буде під час несезону діставати її для провітрювання.\nСпосіб №5: боротьба із запахом цвілі\nЩоб позбутися від не менш неприємного запаху цвілі, який деколи виходить з черевиків, можна скористатися таким «дідівським» методом:\nОбробіть взуття зсередини спиртом (нашатирним, етиловим) або горілкою.\nТепер треба походити в черевиках кілька годин.\nНаступний етап — ретельна просушування виробів.\nНа ніч обов’язково присипте взуття з внутрішньої сторони тальком.\nВже вранці зберіть порошок з допомогою пилососа.\nТепер справа за профілактикою проблеми. Перед носінням можна обробити взуття дезодорантом, покласти під устілку чайний пакетик, накапати трохи ефірного масла.\nКотяча мітка: перша допомога\nЯкщо перед вами раптово постало питання про те, як позбавитися від запаху кішки у взутті, то рекомендуємо, не зволікаючи, провести наступні заходи:\nЗ допомогою серветок або добре вбирає вологу матерії в господарських рукавичках приберіть, скільки зможете, вологу з черевика.\nРозведіть оцет з водою в пропорції 1:4. Розчином гарненько обробіть запачканную взуття зсередини.\nРозсипте всередині черевика соду. Через деякий час зберіть її ганчіркою, пилососом.\nРетельно вимийте взуття мильною водою зовні і всередині, після чого просушіть.\nЗазначимо, що все перераховане дієво тільки, якщо ви помітили «злочин» відразу.\nДопомога при давніх котячих мітках\nКіт позначив взуття. Як позбавитися від запаху, якщо забруднення несвіже:\nВимийте взуття в теплій мильній воді, після чого обробіть зсередини горілкою, спиртом і просушіть.\nУсередину вимитого черевика залийте формалін. Після цього поставте взуття на кілька годин в щільно закритий пакет. Потім залишиться просушити річ на свіжому повітрі.\nМожна спробувати обробку перекисом водню. Однак майте на увазі, що вона освітлює темні поверхні.\nВимиту взуття можна змочити зсередини марганцівкою, йодним розчином. Після цього бажана також обробка саліцилової кислотою, гліцерином. Спосіб підходить для темної взуття.\nПрофесійні засоби від котячого запаху взуття\nЯк позбутися від котячого запаху взуття ще? Можна придбати спецзасоби:\nРекомендації проти котячої «атаки»\nЩоб питання «Як позбутися запаху кота у взутті?» більше не мучив вас, рекомендуємо наступне:\nСтежити за чистотою котячого туалету. Його несвіжість змушує тварин шукати нові місця для справляння нужди.\nПеревіряти взуття на присутність неприємних запахів. Сморід може спонукати кота на те, щоб перебити його своїм «ароматом».\nНе виводьте запах хлорним вапном! Вона може залучити тварина на рецидив.\nКотячі ненавидять аромат цитрусових і кави. Цим їх реально відлякати від взуття.\nТварина може мітити територію і за покликом природних інстинктів. Тому, як би не було сумно, в такому випадку треба задуматися про кастрацію.\nБагатьом допомагають позбутися смороду у черевиках і такі народні поради:\nВізьміть будь-яке з цих речовин: горілку, міцну чайну заварку, саліцилову кислоту, перекис водню, нашатирний або етиловий спирт. Розподіліть складу всередині пахне взуття — ватним диском або пульверизатором. Залиште на кілька годин. Після висушіть взуття з допомогою газет або спеціальної сушарки.\nЕфективно усуває запахи заморожування. Відмінний спосіб для зимового періоду — взуттєву пару досить просто винести на балкон. Поміщати її в морозильник буде не зовсім гігієнічно.\nДитяча присипка (тальк), лимонна кислота, розпушувач для тіста, товчений активоване вугілля, харчова сода, порошок борної кислоти — теж досить ефективні засоби. Ними присипають взуття зсередини на ніч, а на ранок видаляють порошок пилососом.\nНа ніч можна засипати у пахне взуття силікагель або силікатна котячий наповнювач.\nПід час шкарпетки можна присипати шкарпетки тальком або порошком борної кислоти. Склади будуть блокувати і потовиділення, і розвиток неприємного запаху від розмножуються в цьому середовищі бактерій.\nВідмінний спосіб (якщо дозволяє взуття) — розмістити під устілкою чайний пакетик. Він буде блокувати запах, виступати антибактеріальним засобом і ароматизатором.\nЧасом допомагають кілька крапель ефірного масла, нанесених на устілку.\nЯкщо у вас вдома є парогенератор, то можна звернутися до його послуг. Обробіть струменем пари черевики зсередини, після чого не забудьте їх просушити.\nВи тепер знаєте, як позбутися від неприємного запаху взуття. Але будь-яку проблему легше не допустити, ніж боротися з її наслідками. Це можна сказати і про:\nНе забувайте регулярно просушувати свої черевики. Пам’ятайте: у більшості випадків неприємний запах викликають продукти життєдіяльності бактерій, яким по нутру існувати в вашій теплій і вологій взуття. Найпростіший спосіб сушіння — набити кросівки, черевики зім’ятою газетою (або білим папером, якщо маєте справу з білосніжними кедами). Можна також придбати спеціальні сушарки з ультрафіолетовими компонентами.\nСприяє появі неприємного запаху і довгий ходіння в одній і тій же парі закритому взутті.\nЯкщо ви довго перебуваєте у теплому приміщенні, то не забувайте міняти зимові, демісезонні черевики або чоботи на більш відкриту змінне взуття.\nСтежте, щоб ваші шкарпетки були бавовняними — в них ноги «дихають», що не сприяє активного потовиділення.\nЯк позбавитися від запаху ніг і взуття? Обов’язково доглядайте за устілками: просушуйте і періть їх за необхідності. Пам’ятайте, що кожні 2-3 місяці активної шкарпетки устілки потрібно міняти на нові.\nБагатьом людям допомагає боротися з поганим запахом з взуття купівля устілок з антисептичним ефектом.\nЯкщо у вас взуття із замші або натуральної шкіри, з неї легко вберуть вологу і неприємний запах залишені на ніч таблетки активованого вугілля.\nТканинну взуття, якщо того не забороняє виробник, можна прати в машинці-автоматі. Це не тільки ефективно видаляє запах, але і якісно очищає виріб.\nЯкщо вам дозволяють кошти, то радимо придбати по кілька пар взуття на кожен сезон. «Відпочинок» хоча б протягом доби дозволяє їм належним чином природно просушитись і провітритися.\nМи розібрали масу корисних способів і рекомендацій. Вони допоможуть вам усунути неприємний запах з взуття будь-якої природи.


В окупованому Криму відкрили міжнародний кінофестиваль: хто відвідав - Крим новини - 24 Канал\nВ окупованому Криму відкрили міжнародний кінофестиваль: хто відвідав\n23 вересня 2019 , 13:24 - Читать новость на русском\nМикита Михалков / mkult.rk.gov.ru\nДруг Володимира Путіна — режисер Микита Михалков – відкрив у Ялті кінофестиваль "Євразійський міст". Такий захід окупаційна влада влаштовує на півострові вже вчетверте.\nВедучими фестивалю були російські актори Жанна Еппле та Марат Башаров, повідомляє "Крим. Реалії".\nЧитайте також: У Криму випав перший сніг – "холодне" відео з високогір’я\nНа церемонію відкриття "Євразійського мосту" завітали підконтрольний Росії "глава Криму" Сергій Аксьонов, глава "Мінкульту Криму" Аріна Новосельська, член Ради Федерації Росії з Криму Ольга Ковітіді та інші.\nКрім того, на фестиваль приїхали російський кінематографіст Віктор Мережко та актори Олександр Петров, Христина Асмус, Ольга Кабо й Кирило Плетньов.\nГості кінофестивалю в окупованому Криму\nЗазначимо, що ідея створення такого заходу належить російському режисеру Микиті Михалкову. У 2014 році він виступив з пропозицією заснувати щорічний фестиваль кіно у Криму "для відродження і популяризації кримського кінематографа в євразійському просторі".\nУ 2019 році на "Євразійському мості" чекають і представників країн Євросоюзу, адже включили їх до складу журі. Зокрема – кінематографістів із Франції, Південної Кореї, Болгарії та Іспанії.\nУкраїнська ж влада неодноразово застерігала іноземців від незаконного в'їзду на територію анексованого Криму. Адже такі гастролі супроводжуються повною забороною в'їзду на материкову Україну.\nДо слова, напередодні у Москві спробували зірвати виставу про війну на Донбасі. Так звані активісти групи SERB закидали глядачів "стаканчиками з фекаліями".\nНовини Криму Окупація Криму Новини України LifeStyle Новини Росії Україна – Росія Кіно Новини news


Бізнес-план цеху по виробництву заморожених напівфабрикатів\nЩомісячний прибуток (від) 1300$\nТермін окупності (від): 20 місяців\nСтартовий капітал (від): 30000$\nНа сьогоднішньому етапі розвитку суспільства все менше час залишається на приготування їжі. На цьому тлі сучасний ринок пропонує все більше напівфабрикатів, які мають успіх серед вітчизняного покупця.\nНапівготові продукти економлять дорогоцінний час кожної господині, перетворюючись за лічені хвилини в апетитні страви. Також вони мають багато плюсів для виробників: крім швидкої окупності і високий попит вони допомагають спростити роботу заготівельного цеху, збільшуючи пропускну здатність фірми.\nОсновні етапи побудови бізнесу\nВиробництво напівфабрикатів як бізнес починається зі складання бізнес-плану. При цьому важливо враховувати наступні моменти:\nАналіз споживчого попиту, конкурентного середовища;\nПошук постачальника сировини;\nПідбір та оренда/купівля відповідного приміщення;\nПошук ринків збуту;\nПроведення маркетингових заходів;\nПеред тим, як відкрити цех з виробництва напівфабрикатів, потрібно правильно вибрати специфіку бізнесу і напрямки розвитку. Тільки визначивши для себе загальну концепцію, починайте втілювати задумане.\nНапівфабрикати — це продукти, які пройшли первинну обробку і які вимагають подальшого приготування. Їх прийнято розділяти на види:\nНатуральні (дрібно — і крупнокускові, порційні);\nПаніровані продукти (шніцелі, ромштекс, біфштекс і ін.);\nРубані (кнелі, фрикадельки, зрази).\nЗа типами використовуваних продуктів — м’ясні (яловичі, баранячі, свинячі, з м’яса птиці), рибні, уніфіковані овочеві.\nВизначте, що саме хочете випускати. Для цього ретельно досліджуйте попит і рівень конкуренції в своєму регіоні.\nНезалежно від масштабності проекту оформлення в державних органах обов’язково. Ви можете зареєструватися в якості індивідуального підприємця або як юридична особа (ТОВ).\nПроцедура реєстрації ІП більш проста в контексті витрат часу і грошей. Але якщо ви позиціонуєте свою компанію як солідний постачальник заморожених напівфабрикатів, виберіть форму реєстрації ТОВ. Так при виникненні фінансових труднощів перед кредиторами ви будете відповідати тільки вкладеним капіталом, а не особистим майном. Код КОАТУУ для даного бізнесу 1511400 «Напівфабрикати м’ясні заморожені».\nБагатьох новачків, які хочуть працювати в цій сфері, цікавить «Які документи потрібні для виготовлення напівфабрикатів?». До продажу харчових продуктів завжди висувалися підвищені вимоги. Крім реєстраційної документації, обов’язково наявність висновку санітарно-епідеміологічної служби. Також ваша фірма повинна мати розроблену програму контролю якості, відповідно якої виробляється продукція.\nДля успішної реалізації бізнес проекту важливо розрахувати технологію виробництва напівфабрикатів. Розглянемо організацію лінії з виготовлення панірувальних продуктів. Сам процес важкий. На першому етапі у вигляді блоків надходить м’ясо, яке дробиться в фарш. Після цього воно проходить дзига, куди додаються спеції.\nФарш переходить в апарат, який формує котлети або інші напівфабрикати, направляючи їх по транспортній стрічці на паніровці. Висновок — продукти потрапляють в спеціальні ємності, в яких їх відправляють на заморозку.\nЧас на заморозку залежить від якості і величини вироби, а також потужності обладнання. Наприклад, стограмовий шніцель буде заморожувати 2 години. Після повної заморозки продукти пакують у упаковки і переміщують в морозильне обладнання більш низької потужності.\nДля безперебійного процесу виробництва і реалізації продукту необхідно найняти професійний персонал. Для роботи повноцінної лінії потрібен:\n3-6 робочих (в залежності від масштабності бізнесу);\nАдміністративний персонал (керуючий для пошуку постачальників, ринків збуту, ведення бухгалтерії, обліку напівфабрикатів власного виробництва і ін.).\nЯк правило, при встановленні однієї лінії вищезгаданого персоналу буде достатньо. Для більших підприємств також необхідний:\nТак як практично всі процеси автоматизовані, на кожну ділянку необхідна людина, яка буде контролювати виконання і налагодження обладнання. Для цілодобового виробництва необхідні три зміни, які будуть працювати по 8 годин.\nПридбання необхідного обладнання — найбільш витратна стаття витрат. На його вибору відштовхуйтесь від продукції, яку збираєтеся випускати, обсягів виробництва, передбачуваних оборотів і ринків збуту.\nДля виробництва рубаною продукції потрібно придбати:\nМеханізм для замісу дроблення фаршу;\nДзига для замісу вмісту;\nАвтоматична транспортна лінія;\nКрім спеціалізованих технологій, вам необхідно стандартне обладнання:\nАпарати для упаковки продуктів;\nФормувальні апарати та ін.\nВартість такої лінії починається від 1 млн. грн.\nПеред тим як відкрити цех з виробництва напівфабрикатів, підрахуйте всі витрати. До отриманої цифри додайте ще 10-20% на непередбачені витрати, вони обов’язково виникнуть.\nПередбачувані статті витрат:\nЗакупівля обладнання — 1 000 000 грн;\nФонд заробітної плати — 250 000 грн;\nОренда виробничих площ — 200 000 грн;\nЗакупівля сировини — 300 000 грн;\nКомунальні платежі — 30 000 грн;\nРеєстрація бізнесу — 40 000 грн;\nІнші дрібні витрати — 50 000 грн.\nДля відкриття цеху по виготовленню напівфабрикатів потрібно 1 870 000 грн. Як показує практика, при злагодженій роботі, пошуку ринків збуту, безперебійному процесі і виготовленні якісної продукції початкові витрати окупають себе вже на другий рік роботи.\nОрганізація в домашніх умовах\nЯкщо ж зазначена сума здається для вас нездоланною, організувати виготовлення напівфабрикатів як бізнес можна своїми руками на дому. Для цього не потрібні особливі вміння або спеціальні знання.\nЯк відкрити виробництво напівфабрикатів на дому? Про це знає й може зробити будь-яка домогосподарка. Вам знадобиться:\nСкалка для розкочування тіста;\nЄмності для замісу;\nВиробляти можна вручну ту ж продукцію, що й автоматизованим способом — котлети, пельмені, вареники, чебуреки і багато іншого. Головна умова — на кухні має бути достатньо місця для виготовлення та зберігання продукції.\nВсе про гроші | Бізнес-план цеху по виробництву заморожених напівфабрикатів


Рідний Олег Анатолійович\nРідний Степан Григорович\nЖерар де Рідфор\nРідченко Володимир Миколайович\nПєр Дю Ріє\nАльберт Рієра Відаль\nПі Ві Різ\nРізванов Арзіман Махір оглу\nРізник Володимир Іванович\nРізник Володимир Йосифович\nРізник Дмитро Григорович\nРізник Левко Йосипович\nРізнич Петро Іванович\nРізниченко Семен Федорович\nРізниченко Федір Петрович\nРізниченко Яків Захарович\nАртуро Чайрес Різо\nРізоль Юрій Миколайович\nРізун Володимир Богданович (ентомолог)\nРік Девіс (політичний консультант)\nРікардо Лопес Феліпе\nДевід Рід - американський боксер, олімпійський чемпіон, чемпіон Панамериканських ігор. Чемпіон світу в першій середній вазі за версією WBA.\nДжек Рід (політик, Род-Айленд)\nДжон Френсіс "Джек" Рід, Крантсон, Род-Айленд, США) - американський політик, сенатор США від штату Род-Айленд, член Демократичної партії.\nДжордж Рід (австралійський політик)\nСер Джордж Хюстон Рід - австралійський політичний діяч, Премєр-міністр Нового Південного Уельсу і четвертий Премєр-міністр Австралії.\n|Член КПРС?= Дуглас Рід англ. Douglas Reed 1895–1976 - британський журналіст та письменник. Його книга "Ярмарок божевілля" англ. Insanity Fair 1938 рік стала одним з найвпливовіших засобів поширеннія інформації про стан Європи та манію величі Гіт ...\nЕдвард Джеймс Рід\nСер Едвард Джеймс Рід KCB, член Королівського товариства - британський конструктор кораблів, письменник, політик і залізничний магнат. Головний конструктор Королівського флоту з 1863 по 1870 рік. Ліберальний політик, який засідав у Палаті громад ...\nЕллісон Лінн Рід\nЕллісон Лінн Рід - грузинська фігуристка американського походження, що виступає у танцях на льоду в парі з Отаром Джапаридзе; учасниця XXI Зимової Олімпіади.\n|матір= Ірвінг Стой Рід - математик та інженер. Він найвідоміший за спільний винахід алгебраїчного класу кодів, що виявляють та виправляють помилки, відомих як коди Ріда-Соломона у співпраці з Гюставом Соломоном. Він також спільно з Мюллером вина ...\nКеті Рід - японська фігуристка, що виступає у танцях на льоду в парі зі своїм братом Крисом Рідом. Вони - триразові чемпіони Японії з фігурного катання, учасники міжнародних змагань з фігурного катання, на дебютній XXI Зимовій Олімпіаді стали 17-ми.\n|Місце роботи= |ширина= |Alma Mater= Кіт Рід англ. Kit Reed ; 7 червня 1932 - 24 вересня 2017; народжена Лілліан Крейг Рід англ. Lillian Craig Reed, також відома під псевдонімом Кіт Крейг англ. Kit Craig) - американська письменниця у жанрі науков ...\nЛеонард Едвард Рід - один з найвідоміших популяризаторів ідей вільної економіки у США, засновник Фонду економічної освіти - одного з перших сучасних лібертаріанських закладів подібного типу в США. Він написав 29 книг та численні нариси, серед яки ...\nМоріс Г. "Лефті" Рід, Онтаріо, Канада - 15 серпня 2020) - колишній куратор Зали слави хокею, що знаходиться в Торонто, Онтаріо, Канада. Уродженець міста Пітерборо Онтаріо, Рід працював в газеті Peterborough Examiner, пізніше переїхав до Торонто, ...\nНіколь Гюстон Рід, більш відома як Ніккі Рід - американська акторка, продюсер і сценарист, виконавиця ролі "Розалі Гейл" у фільмах за мотивами вампірської саги "Сутінки". Вона стала відомою після виходу фільму "Тринадцять", до якого вона також на ...\nОлівер Рід народився 13 лютого 1938 року у Вімблдоні, передмісті Лондона, Англія. Син спортивного журналіста Пітера Ріда і Марші Ендрюс. Його дядько - кінорежисер сер Керол Рід, а дід - актор та режисер сер Герберт Бірбом Три. Олівер навчався в ш ...\nПейтон Рід народився 3 липня 1964 року в місті Ралі, штат Північна Кароліна. Навчався в Університеті Північної Кароліни в Чапел-Гілл. Під час навчання був ді-джеєм на радіостанції WXYC. У 1987 році працював водієм на зйомках фільму "Даргемський б ...\nПеле Рід - англійський спортсмен, професійний боксер та кікбоксер. Інтер-континентальний чемпіон з боксу у важкій ваговій категорії за версією WBO. Чемпіон світу з кікбоксингу у важкій ваговій категорії за версією WAKO. Чемпіон Європи з кікбоксин ...\nПітер Рід - англійський футболіст, півзахисник. По завершенні ігрової карєри - футбольний тренер. Як гравець насамперед відомий виступами за клуби "Болтон Вондерерз", "Евертон" та "Манчестер Сіті", а також національну збірну Англії.\nТомас Рід - шотландський філософ, сучасник і критик Девіда Юма, засновник Шотландської школи здорового глузду, зіграв істотну роль у шотландській освіті.\nФиліп Вильям Рід, MBE, Лутон, Велика Британія) - британський мотогонщик, семиразовий чемпіон світу з шосейно-кільцевих мотоперегонів MotoGP, кавалер Ордену Британської імперії. Перший спортсмен, який виграв чемпіонат світу у трьох класах: 125cc, ...\nЙоганнес Роберт Рідберґ Robert Rydberg ; нар. 8 листопада 1854, Гальмстад, Галланд, Швеція - пом. 28 грудня 1919, Лунд, Сконе, Швеція) - шведський фізик.\nРідвед був сином Катігерна, сина Вортігерна. Рідвед успадковував трон Повіса після смерті Каделл Дірнллуга. Ніяких свідчень про правління Рідведа в історичних джерелах не збереглося. Він зявляється як батько Бріден в артефіціальному родоводі Каде ...\nКріс Рідделл - британський ілюстратор, автор низки дитячих фентезійних книг та політичний карикатурист щотижневої газети "Обсервер".\nСтів Де Ріддер\nНародився 25 лютого 1987 року в місті Гент. Вихованець футбольної школи клубу "Гент". Дорослу футбольну карєру розпочав 2004 року в основній команді того ж клубу, в якій провів чотири сезони, взявши за цей час участь лише в одному матчі чемпіонат ...\nМайк Ріддл, Едмонтон, Канада) - канадський фристайліст. Срібний призер зимових Олімпійських ігор 2014 року у хафпайпі.\nДжайро Рідевалд - нідерландський футболіст, лівий захисник лондонського клубу "Крістал Пелес" і юнацької збірної Нідерландів.\nГодфрид Рідель, герцог Гаетанський за призначенням сюзерена князя Капуанського Річарда I. У 1061 був одним з ватажків норманської кампанії до Сицилії. Був першим норманським герцогом Гаетанським після Вільгельма Монтрея, а тому не користувався по ...\nНародився і виріс в східнонімецькому Шверіні. До 16 років жив разом зі своїми батьком і братом. Вони загинули за 2 дні до його 17-річчя, тільки після цього він познайомився зі своєю матірю. Змінив безліч професій, працював маляром-штукатуром, офо ...\nВальтер "Папа" Рідель - німецький інженер, начальник конструкторського бюро дослідницького центру Пенемюнде і головний конструктор балістичної ракети "Фау-2". Вальтер Рідель працював в цивільній компанії "Heylandt" від 27 лютого 1928 року, в груд ...\nКлаус Рідель - німецький піонер ракетної техніки. Брав участь у багатьох ранніх експериментах з ракетами на рідкому паливі, працював над створенням балістичної ракети Фау-2 в Пенемюнде. Народився в Вільгельмсхафен в сімї морського офіцера. Його м ...\nЛарс Петер Рідель - німецький легкоатлет, що спеціалізується на метанні диска, олімпійський чемпіон 1996 року, срібний призер Олімпійських ігор 2000 року, пятиразовий чемпіон світу, чемпіон Європи, призер чемпіонату світу.\nТобіас Рідер - німецький хокеїст, крайній нападник клубу НХЛ "Едмонтон Ойлерс". Гравець збірної команди Німеччини.\nВільгельм Август Рідер\nДругий з чотирьох синів Амброса Рідера, шкільного вчителя, майстра капели та композитора понад 500 творів, здебільшого духовної музики. Мешкав в Обердеблінзі, де отримав початкову освіту, потім переїхав до Відня, щоб продовжити навчання. Почав на ...\nНа Чемпіонаті Австрії 2009 року Рідер разом з Сабріною Шнедль та Ніною Грубер виступали, як представниці штату Зальцбург На першому міжнародному старті на Чемпіонаті світу серед юніорів 2010 року в Торсбі Крістіна була 45-ою в індивідуальній гонц ...\nРудольф Рідер - австро-угорський, австрійський і німецький офіцер, дипломований інженер, генерал-майор австрійської армії і вермахту.\nТомас Джозеф "Том" Рідж, Манголл, Пенсильванія) - американський політик-республіканець українського русинського походження. Був членом Палати представників Конгресу США у 1983–1995 рр., губернатором Пенсильванії у 1995–2001 рр. і Міністром внутрі ...\nМетью Банкер Риджвей - американський воєначальник, генерал Збройних сил США, Верховний головнокомандувач обєднаних сил ООН та США під час Корейської війни, командир 82-ї повітрянодесантної дивізії та XVIII повітрянодесантного корпусу під час Друг ...\nРоберт Ріджвей - американський орнітолог, автор описання 35 нових видів птахів. Член Національної академії наук США. Співзасновник та президент Американського орнітологічного товариства.\nЙоганнес Рідцек - німецький лижний двоборець, олімпійський чемпіон та медаліст, багаторазовий чемпіон світу. Золоту олімпійську медаль та звання олімпійського чемпіона Рідцек здобу на Пхьончханській олімпіаді 2018 року в стрибках на великому трам ...\nВіліс Рідзеніекс - латвійський фотограф. Уродженець Литви. У 1908 переїхав до Санкт-Петербурга. Учень фотографа Алексєєва. Пізніше - творець ризького салону KLIO. Голова Латвійського фотографічного товариства. Засновник профспілки фотографів.\nРідигер Федір Васильович\nФедір Васильович Рідигер - російський військовий діяч, граф, генерал-адютант. Бойову карєру розпочав у війну з Наполеоном 1806 - 1807 років; брав участь у війні зі Швецією у 1808 - 1809 роках, був поранений в бою біля кирки Корстула. Під час росі ...\nЗ 2 січня 1968 року до 14 вересня 1979 року була одружена з американським джазовим музикантом Діком Сісто, з яким у неї двоє дітей: донька - Медов Сісто та син - Джеремі Сісто. Нині одружена з американським актором Бруно Александером.\nЙоганн Еліас Рідінгер\nЙоганн Елиас Ридінгер - німецький живописець, гравер на міді, видавець. Працював у техніці різцевої гравюри та офорту. Один із найвідоміших художників-анімалістів XVIII ст.\nРідкобородий Степан - бандурист-баритон. Народився у заможній родині в ст. Канівська на Кубані. Закінчив Краснодарський робітничий фак-т та Краснодарський с г. інститут. Опановував школу кобзарства у М. Варрави та С. Жарка. Учасник ансамблю банду ...\nРідле почав професійну карєру в 1983 році в клубі "Аугсбург" з однойменного містечка. В 1986 році він переходить до "Блой-Вайсса" з Берліна, який щойно вийшов у Бундеслігу, однак клуб закінчив сезон внизу турнірної таблиці і вилетів з вищого диві ...\nМайк Рідлі - колишній канадський хокеїст, що грав на позиції центрального нападника. Провів понад 900 матчів у Національній хокейній лізі.\nНародилась у Вестмінстері, Лондон. Її мати, Луїза Фокнер-Корбетт, працювала у сфері внутрішньокорпоративної комунікації, батько, Кріс Рідлі, фотограф. Дейзі англ. Daisy - Маргаритка молодша із пяти дітей; у неї дві рідні сестри - Кіка-Роуз англ. ...\nМеттью Уайт Рідлі, 5-й віконт Ridley DL FRSL FMedSci - британський журналіст і бізнесмен. Рідлі відомий своїми працями про науку, навколишнє середовище та економіку. Він написав декілька наукових книг, серед яких "Червона королева: секс та еволюц ...\nГанс Рідль - німецький офіцер, обер-лейтенант резерву вермахту. Учасник Першої і Другої світих війн.\nНародився 19 листопада 1841 року в с. Мейсце-Пястове, нині Кросненського повіту Підкарпатського воєводства в Польщі. Навчався в Перемишльській римо-католицькій семінарії і після двох років студій 8 квітня 1862 року вступив до Товариства Ісуса. У ...\nАльфред Рідль - австрійський футболіст, що грав на позиції нападника. По завершенні ігрової карєри - тренер.\nРідний Микола Олександрович\nРідний Микола Олександрович - український художник та кінорежисер, один із засновників художньої групи "SOSka". Автор фільмів, відео інсталяцій та скульптур.


Жорес Алфьоров — про науку та її місце у суспільстві з предмету Загальнонаукове знання — скачати бесплатно реферат, дипломну, курсову, дисертацію, книгу\nГоловна → Загальнонаукове знання → Жорес Алфьоров — про науку та її місце у суспільстві\nЖорес Алфьоров — про науку та її місце у суспільстві\nВісник НАН України N7 2001\nЖОРЕС АЛФЬОРОВ — ПРО НАУКУ\nТА ЇЇ МІСЦЕ У СУСПІЛЬСТВІ\nОтже, пропонуємо увазі читачів коротенькі фрагменти із статей, виступів та інтерв'ю Ж. І. Алфьорова.\n«Для будь-якої країни, що поважає себе, є, на мій погляд, три галузі, три привілейовані статті бюджету, які мають бути завжди захищеними. На перше місце я ставлю охорону здоров'я, тому що людина повинна бути фізично здоровою. Це передусім. На друге місце — освіту, оскільки неосвіченій людині не те що у ХХІ-му, а й у ХХ столітті, яке минає, робити нічого. І на третє місце я поставлю науку, бо саме наука визначає майбутнє людства. Якщо ви подивитеся на хід розвитку світової цивілізації, то побачите: все, що ми маємо, отримано з відкриттів учених, і дуже багато — з відкриттів, досліджень і праць фізиків…»\n«— Як Ви вважаєте, ми справді назавжди відстали від США у розвитку електроніки?\n— Це цілком хибне уявлення, але, на жаль, воно поширене. Назавжди ми можемо відстати лише тоді, коли покінчимо з класом інженерів і науковців, які працюють у цій галузі. Говорячи про електроніку, я можу навести десятки прикладів, коли не лише відкриття, а й початок промислового виробництва відбувалися спершу у Радянському Союзі, а вже потім у Японії або у США. Я б сказав (і це моя точка зору, вона дуже суб'єктивна), що електроніка, мікроелектроніка, їхній розвиток — це стратегічні пріоритети для країни. Можна купувати всю побутову електронну техніку в Японії, що, наприклад, США в основному і роблять. Але США не продають японцям ні сучасних лазерних технологій, у тому числі напівпровідникових, ні сучасних технологій суперкомп'ютерів! Розвиваючи і будуючи заводи в Японії, Кореї та інших країнах, США за стратегічними напрямами, як то кажуть, самі тримають руку на пульсі. Повторюю, це принципово. Розвиток саме цих галузей фізики відіграв велику роль у ХХ столітті, і принаймні протягом першої половини ХХІ століття прогрес людства значною мірою визначатиметься тим самим. Відмовившись від цього напряму, ми ще одним способом переводимо себе у розряд «третіх» країн».\n«З Капіцею я познайомився у 1973 р., коли він був уже в дуже похилому віці. Зрозуміло, і раніше я бачив його на зборах, запам'ятав його блискучу промову на ювілеї Фізтеху у 1968р., коли «альма матер» радянської фізики виповнилося 50 років. (Вона увійшла в його книгу «Эксперимент, теория, практика».) Я запам'ятав порівняння, яке він провів між віком людей і віком наукових установ. Останні, як і все на світі — зірки, цивілізації, люди — народжуються, живуть і вмирають. На схилі віку людина стає занадто балакучою та ненажерливою. Так само й інститути: чим старіші, тим більше друкують статей і витрачають коштів. І далі він чітко сформулював думку про те, як можна зберегти молодість і людям науки, і науковим установам... Він сказав, що інститути залишаться вічно молодими, якщо готуватимуть наукову зміну».\n«Повноцінна сучасна наука потребує складного інструментарію, тонких і досконалих методів діагностування, технології отримання експериментальних зразків, нарешті, потужної обчислювальної техніки для автоматизації експерименту та обробки даних. Створення сучасної за рівнем дослідницької бази — проблема номер один для природничо-наукових досліджень у нашій країні. І ось розв'язати цю проблему в багатопрофільному інституті, створити сприятливі умови для всіх надзвичайно складно. Тут також не обійтися без кооперації, не лише наукової, а й організаційної. Досі великі інститути являли собою об'єднання феодальних князівств-лабораторій, і така децентралізація була до певного часу навіть позитивним чинником. Лабораторії самі розв'язували свої проблеми, а кооперація, наукова, існувала на рівні семінарів, обговорень, але не більше. Нині створення експериментальної бази сучасного рівня не під силу навіть дуже сильним лабораторіям інституту — її потрібно створювати для груп лабораторій, проводячи спеціалізацію всередині інституту, активізуючи дослідження у найперспективніших напрямах».\n«Як стимулювати промисловість, щоб вона швидше і охочіше впроваджувала досягнення науки, — це запитання для економістів. Я вважаю, що свою роль повинна відіграти система госпрозрахунку, яка нині широко обговорюється, певні елементи ринкової економіки. Звичайно, я говорю про госпрозрахунок у промисловості і жодним чином не у науці. Наука фінансується і повинна фінансуватися з держбюджету. А ось промисловість в умовах госпрозрахунку буде зацікавлена отримувати від нас результати».\n«Взаємовідносини академічних інститутів з промисловістю нагадують нині вулицю з одностороннім рухом. Наука дає виробництву не лише нові ідеї, а, іноді, й принципово нову технологію. Але зворотний зв'язок у вигляді матеріального стимулювання практично відсутній. Що отримав Фізтех за розробку напівпровідникової техніки? Або за сонячні батареї? Або за створену останнім часом систему контролю металургійних процесів на базі наших мас-спектрометрів? Нічого! Ми передали технологію промисловості, наші співробітники безвилазно там сиділи, і тільки… Багато що тут залежить від існуючої системи авторських свідоцтв. Якщо пропонується якесь вдосконалення в існуючий прилад, бухгалтерія може підрахувати економічний ефект, за який сплачується помітна винагорода. Але коли ви пропонуєте новий тип лазера, нову сонячну батарею, взагалі щось настільки нове, що воно не має аналогів, то становище змінюється. Родоначальники новинки відзначаються найвищими нагородами».\n«… Роль фундаментальних досліджень не зводиться лише до можливих у майбутньому практичних застосувань їх результатів. Цього, врешті-решт, може і не статися: не всі нові фізичні явища знаходять практичний вихід. Фундаментальні дослідження підвищують загальний культурний рівень суспільства та його інтелектуальний потенціал. Високий рівень фундаментальних досліджень у країні — це одночасно завжди вищий рівень розвитку суспільства. А це позначається і на розв'язанні далеких від фізики проблем, скажімо, у галузі економіки і політики. Загалом наше суспільство має бути побудоване на наукових принципах, а якщо так, то необхідно на ділі забезпечити примат науки».\n«Повертаючись до проблем фундаментальної науки, можу з прикрістю констатувати, що серед і без того невеликої кількості Нобелівських премій, одержаних радянськими вченими, лише одна присуджена за роботи, виконані після війни, та й то у 50-і роки. Не випадково сьогодні на світовому науковому ринку передусім викликають цікавість наші теоретичні, а не експериментальні роботи.\nПричин для цього чимало. Тут і провал у вітчизняному науковому приладобудуванні, і низький рівень матеріальних стимулів, що знижують престижність професії науковця, й чимало іншого. Неабияку роль відіграє і неприпустимо загальний, неконкретний вибір пріоритетів під час виділення коштів додаткового фінансування».\n«…Не розумію, чому ми повинні обирати до Академії політичних діячів. Якщо це цінний учений, то за свої видатні досягнення він має бути обраний до того. А коли вчений зайнявся політикою (це нікому не забороняється), тоді він повинен сам знімати свою кандидатуру, бо ж при обранні відіграватимуть роль інші фактори, далекі від науки. Але якщо вони самі не знімають, то ми маємо сказати «ні».\n«…Тільки на грантах довгострокової стратегії розвитку будь-якої галузі науки не може бути, оскільки грант одержує конкретна робота. А провідні наукові центри повинні мати державне фінансування. Ініціатива може бути підтримана грантом, але не замість, а плюс».\n«Я однозначно проти того, щоб різати курку, яка несе золоті яйця. Трансформувати і реформувати Академію? Згоден, але узгодивши замах реформ з потребами. Можна серед 300 академічних інститутів знайти 10, навіть 20 неперспективних… Ви можете встановити граничні цифри чисельності співробітників, провести скорочення. Але вони не забезпечать великої фінансової вигоди. На жаль, за нинішніх цін на енергоносії від скорочення штату на 25 відсотків ви аж ніяк не заощадите 25 відсотків бюджету. Тому переконаний: бюджетне фінансування має покривати мінімальну зарплату штатних співробітників і комунальні послуги. Решту коштів ми залучатимемо самі, завойовуючи гранти, беручи участь у проектах і програмах… Та поки що адміністрація інституту змушена діяти з точністю до навпаки: усі кошти, які надходять, використовуються, щоб закрити «дірки» з комунальних платежів і мінімальних зарплат. Але навіщо тоді взагалі проводити конкурси і створювати фонди, коли кошти з них витрачаємо не за призначенням?»\n«Існують речі, без яких країна потрапляє до розряду країн «третього світу». Без власної мікроелектроніки, без власних комп'ютерних технологій ми опинимося на узбіччі. Так, ми сьогодні купуємо персональні комп'ютери і все інше. Проте без розвитку власних напрямів ми потрапляємо в абсолютно залежне становище.\nМікроелектроніка, оптоелектроніка є сьогодні рушієм прогресу в цілому і буде ним довго. Чому сьогодні роботи в галузі так званих штучних атомів у напівпровідникових гетероструктурах, які виконані у нас в інституті, зустрічають такий величезний інтерес в усьому світі? Тому що з цими роботами пов'язані нові революційні зміни у створенні зовсім нових типів і лазерів, і транзисторів, і елементної бази для майбутніх комп'ютерів.\nСкажімо, ті ж американці побутову електроніку також у себе значною мірою втратили. Тут японці лідирують, країни Південно-Східної Азії. Але в багато які дуже серйозні речі в електроніці американці не пускають ані японців, ані південнокорейців, бо вони чудово розуміють, що ці напрями визначають технологічний прогрес у цілому.


Мета: виховувати в дітей свідомість того, що людина частина природи, встановлювати гармонійні взаємини з природою; показати дітям розмаїття і складність навколишнього світу, що сприймається на око; закріпити знання про орган зору; сприяти профілактиці й усуненню шкідливих звичок; формувати знання про збереження зору; вчити дітей розуміти, що людина хворіє тоді, коли не береже своє здоров’я. Продовжувати формувати у дітей культурно-гігієнічні навички як важливий засіб зміцнення фізичного здоров’я\n«Очі – це дзеркало душі»\nВихователь Кондратович А.М\nМета: виховувати в дітей свідомість того, що людина частина природи, встановлювати гармонійні взаємини з природою; показати дітям розмаїття і складність навколишнього світу, що сприймається на око; закріпити знання про орган зору; сприяти профілактиці й усуненню шкідливих звичок; формувати знання про збереження зору; вчити дітей розуміти, що людина хворіє тоді, коли не береже своє здоров’я. Продовжувати формувати у дітей культурно-гігієнічні навички як важливий засіб зміцнення фізичного здоров’я. Розвивати емоційну сферу у малят. Створювати умови для позитивних емоцій дитини, гармонійного розвитку. Формувати здорові взаємини у колективі, виховувати почуття взаємодопомоги, дружби; розвивати мислення, мовлення, пам’ять, увагу.\nМатеріал: демонстраційний -мультимедійний процесор, презентація на задану тему; роздатковий - картки зеленого та червоного кольору, дзеркальця та зображення дитячого обличчя хлопчика та дівчинки, олівці для кожної дитини.\nДіти разом з вихователем стоять у колі на килимку.\nПсихогімначтика : «Я всміхаюсь».\nВихователь: Дітки, я сьогодні так поспішала до вас, що десь по дорозі загубила «цікавинку – байку». Про що вона була не пам’ятаю, пам’ятаю лише загадку про головного героя. Допоможіть відгадати.\nВихователь: так , молодці, дітки, це дійсно мавпенята, та про одну мавпочку буде сьогодні історія цікава…\nДо старості мавпа очима слабка стала,\nТа від людей вона чувала,\nЩо це зло вже не такої сильної руки…\nщо треба купити окуляри.\nЇх вона спів дюжини придбала\nТа крутить ними то так, то сяк:\nТо до голови притисне, то на хвіст одягне,\nТо їх понюхає, то їх лизне…\nНе діють вони аніяк:\nОт лихо! – в зойк вона, – і той дурний, як пень,\nХто слухає людських тих теревень:\nПро Окуляри набрехали люди ті.\nВихователь: підкажіть, дітки, куди треба вдягати окуляри? Навіщо вони взагалі потрібні людям? А чи хочете дізнатися, що треба робити, щоб ніколи не довелося користуватися окулярами?\nПоговоримо з вами про очі. Навіщо вони потрібні людині? Що ми можемо бачити із заплющеними очима? Дослід: вихователь просить закрити очі та показує різні предмети, запитуючи . що зараз бачить дитина?\nОчі кожної людини мають різну форму та колір, подивіться на очі свого товариша поруч та скажіть, якого вони кольору.\nД/впр: «Які очі у твого товариша?»\nМета: поширювати знання про різні форми та кольори очей, виховувати вміння слухати один одного, давати можливість висловлюватися, спостерігати, продовжувати відповідати на запитання вихователя повним реченням.\nКажуть у народі «Очі – це дзеркало душі!», по очах можна дізнатися про душевний стан кожної дитини.\nД/впр: «Покажи емоцію»\nМета: вправляти в умінні зображувати емоцію мімікою обличчя, виховувати творчу уяву.\nВихователь. Ось бачите, дивлячись на ваші очі, я відразу можу визначити ваш настрій, і відповідно реагувати. Мені приємно, що у вас зараз радісний настрій.\nКожен день, щохвилини наші оченята знаходяться у напрузі, тому їм звісно потрібні помічники та захисники. Брови – одні з них. Знайдіть їх у себе на обличчі, пригладьте . Навіщо людям потрібні брови? (Щоб краплі води або поту не потрапляли до очей). А яка робота повік, вій? (Вони захищають очі від вітру, пилу, бруду і пошкоджень).\nВихователь. Поверніться лицем до товариша і плесніть в долоні у нього перед лицем. Що зробив товариш? Чому він зажмурив очі? (Повіки захистили очі). Отже, брови, вії, повіки є захисниками очей.\nДавайте пригадаємо віршик про те, як ми можемо тренувати наші оченята.\nАле треба тренувати не лише очі, а давати відпочивати і всьому тілу, адже «В здоровому тілі – здоровий дух».\nДавайте пригадаємо правила збереження зору. Чого не можна робити та що корисно для зміцнення та поліпшення зору.\nД /впр: «Корисно чи ні?»\nМета: поширювати знання дітей про здоровий спосіб життя, гігієнічні навички під час догляду за очима, виховувати бережне ставлення до них.\nДіти плескають у долоні, якщо на слайді зображене корисне для очей, і навпаки – зображують «хрест» руками, якщо шкідливе.\n2Не можна гратися гострими предметами.\n3 треба вмиватися та проводити різні гігієнічні процедури.\n4 Займатися спортом та перебувати на свіжому повітрі.\n5 Довго та близько дивитися телевізор чи комп’ютер.\n6 Вчасно давати відпочивати очам та всьому організму в цілому – лягати спати.\n7 вживати сповненні вітамінами овочі та фрукти.\nКожний по-різному виконує ці правила, тому ми з вами такі різні.\nА щоб ще в цьому переконатися на нас чекає робота за столами.\nЯ вам нагадую, що олівці є теж гостренькими, тому обережно з ними поводимося під час роботи, вони в нас лише для малювання, а не для ігор.\nД /впр: «Яким я себе бачу?»\nМета: вправляти в умінні аналізувати свою зовнішність у дзеркальному відображенні, підводити дитину до висновків та вчити переносити свій образ на папір, виховувати естетичний смак та акуратність. (діти домальовують те, чого не вистачає на малюнку: колір очей, брови, вії і т.д)\n- Діти, тож скажіть мені, як ви гадаєте, що мавпочка робила не так зі своїми очима, що стала погано бачити? Чи що зовсім певно не робила? (підсумовуємо правила поводження з очима).\nВихователь. Тож, дітки, для наших очей є спеціальні вправи, які зміцнюють зір.\nІ наостанок хвилинка «Цікаво знати»:\nХоча наш ніс і вуха, продовжують рости протягом всього нашого життя, наші очі залишаються такого ж розміру як при народженні.\nЗ відкритими очима чхнути просто не вийде\nКози, вівці мають прямокутні зіниці.\n↓Завантажити документ Отримати свідоцтво IU587552


Стало відомо, коли і де може відбутися бій Кличко - Джошуа / Новое Время\nСтало відомо, коли і де може відбутися бій Кличко - Джошуа\n17 жовтня 2016, 13:34 1 коментувати\nВолодимир Кличко має шанс вийти на ринг у 2016 році\nПромоутер британського боксера Ентоні Джошуа Едді Хірн дав зрозуміти, що бій між його клієнтом і Володимиром Кличком може відбутися 10 грудня 2016 року в англійському Манчестері\nЗа словами Хірна, сторони хочуть добитися проведення поєдинку, на кону якого будуть всі пояси, яких позбувся Тайсон Ф'юрі - за версіями WBO, WBA та IBO, повідомляє Boxing Scene. Крім того, в такому випадку боксери будуть оскаржувати ще й титул за версією IBF, який належить майбутньому суперникові українця.\nСторона британця розраховує, що контракт щодо проведення бою складе суму в більш ніж 16 мільйонів євро.\nЧитайте також: Старість близька. Потенційний суперник Кличка засумнівався в шансах українця повернути титули\n"По суті угода про проведення поєдинку готова, але ще потрібно вирішити питання з американським телебаченням", - відзначив промоутер Джошуа.\nНапередодні визначився майбутній суперник Володимира Кличка. Український боксер вийде на ринг проти чемпіона світу за версією IBF в суперважкій вазі британця Ентоні Джошуа.\nРаніше повідомлялося, що український боксер домовився по фінансовим питанням поєдинку з британським чемпіоном за версією IBF Ентоні Джошуа.


У Харкові чоловік побив 2-річну дівчинку\nпт, 06/18/2021 - 14:50\nНаразі вона перебуває під наглядом лікарів. Про це 18 червня повідомили у пресслужбі Нацполіцїі.\nПравоохоронців викликала 34-річна жінка. Громадянка розповіла, що її та доньку побив чоловік. Представники влади оглянули помешкання та зафіксували антисанітарні умови проживання 2-річної дитини. Фахівці побачили, що дівчинка була не доглянута та було відсутнє необхідне харчування.\nСтосовно батьків дитини складені адміністративні протоколи. У адміністративному правопорушенні звинуватили 43-річного чоловіка, який завдав ушкоджень дитині. Дівчинку працівники соціальної служби вилучили та доставили до однієї лікарень у Харкові, де вона проходить медичне обстеження. У разі потреби маленька пацієнтка отримає необхідне лікування.\nASPI news повідомляло, що у Краматорську судитимуть батьків дворічного хлопчика, загибель якого наступила в результаті поганого догляду. На Закарпатті поліцейські розшукали зниклу 2-річну дівчинку.


Публікації / Нариси / Спогади минулого. Мало відомі факти з історії Луцька.\nptaha.info » Публікації»Нариси»Спогади минулого. Мало відомі факти з історії Луцька.\nОпубліковано: 06.01.2014 13:27\nСпогади минулого. Мало відомі факти з історії Луцька.\nСтарше покоління городян - це завжди потужне джерело правди, що колись була не описана, замовчана, вигідно перекручена. Скільки ж то фактів вдалось би пояснити і скільки імен стали б героїчними або, навпаки, втратили б ореол слави, якби зібрати всі спогади очевидців! У лучанина-пенсіонера, колись хірурга обласної лікарні Костянтина Юліановича Кравчука розповідь про переполену війною і репресіями долю вилилась би, напевне, у товсту брошуру. Але для написання мемуарів він не має ні часу, ні можливості, а на газетній шпальті можемо лиш подати фрагменти з почутого.\nЕміграція з червоної Росії\nБатьки пана Костянтина були родом з Волині, мама Ганна (уроджена полька Помяновська) з села Лаврова, тато - з ковальської родини у Баківцях. Батькові вдалося якимсь чином вирватись із волинського села до високої науки аж у Києві, де закінчив залізничне училище і за направленням поїхав працювати у Забайкалля. Не хотів собі іншої жінки, крім як зі свого краю, тому спеціально вертався на Волинь за дружиною.\nДо Першої світової війни у далекий закуток Російської імперії на заслання потрапляла інтелігенція з Литви; Польщі, України, Фінляндії, тож молоде подружжя мало сильне за духовним рівнем оточення, завдяки якому мама отримала непогану освіту. Жили заможно, побудували навіть із кедра хату. Батько заробляв пристойно - 25 царських рублів золотом (корова на той час коштувала 2 рублі), тому не дивно, що коли прийшли більшовики, він написав у анкеті, що не співчуває радянській владі. За те веліли їм забиратись геть. У 1920 році сім'я, що поповнилась дочкою, переїхала у Москву, проте «білокам'яна» здалась холодним, злодійським містом, і за півроку вдалось перебратись до Києва. В українській столиці народилась друга дочка, проте батьки вирішили не залишатись тут і добились у польському посольстві дозволу емігрувати на Волинь. Відтак сім'я знову опинилась у Луцьку, де 1924 року на світ з'явився син Костянтин.\n- Як я пам'ятаю, жили ми на багатьох вулицях: Дамбі Гнідавській, на Красному, Омелянівській (тепер Тарасова), 1 Травня навпроти пошти, — розказує. Костянтин Юліанович. Батьки розлучились: тато у Баківцях відсудив землю в кооперативу, але мама не захотіла поїхати з ним, і ми, діти, залишились із нею у Луцьку. Тут мама тримала кравецьку майстерню, у неї завжди було багато учениць. І я навчився там шити, зокрема, дуже добре у мене виходило кроїти рукав (а це найважче). Пізніше, коли став хірургом, я мамі казав: «Знаєш, ти шила все життя, і я теж шию, тільки з людського матеріалу». Старша сестра Нюра померла маленькою, молодша Шура пішла вчитись у гімназію, а я - у школу №3, яка розташовувалась у замку Любарта, де нині картинна галерея. Вона була польська, але раз на тиждень ми мали урок української мови. Релігію викладав православний священик Грушко, що раз, було, «перехрестив» мене дубовою лінійкою за недоречні жарти. У цю семирічну школу ходили українці та поляки, які жили бідніше. У класі було по 40 учнів, нічого за навчання не платили, навпаки - щоранку нам видавали каву з молоком та хліб із маслом. Усього в Луцьку тоді було 9 чи 10 шкіл, не враховуючи жидівську школу на вулиці Кордецького - зараз це остання хата на цій вулиці справа вниз від обласного театру ляльок на Кривому Валі. Там потім поробили квартири, і я підходив до людей, питав, чи відають, у якому приміщенні живуть. І вони казали, що знаходять візерунки на стінах, які свідчать, що тут був навчальний заклад.\nНімецькі солдати біля будинку колишнього польського Земельного банку (за "совітів" - будинок офіцерів) ще з радянською символікою.\nБратнє єднання 1939 року-міф?\nПрихід «перших совітів» закарбувався у сприйнятті хлопчини тривогою та незрозумілістю дій нової влади. Ще школярем він вступив до лав скаутів-харцерів, ходив у гарному однострої із синьо-жовтим галстуком та їздив на таборування. До ополячення чи переходу на латинський обряд це не призвело - Костя умів душею розрізняти рідне від чужого. Якраз за місяць до початку війни загін хлопців разом зі скаутами з інших регіонів перебував у напіввійськовому таборі в Яновій долині над Горинню, що на Рівненщині.\n- Ми жили в наметах, стояли на варті зі справжніми карабінами, - всміхається Костянтин Кравчук. - А за 2-3 кілометри стояв дівочий скаутський табір із Румунії, ото ми ходили до них у гості і дівчата пригощали нас смачними канапками з маслом і медом. Щоранку карцери співали гімн Польщі і піднімали прапор. Проте одного разу всі вишикувались, наказано було підняти прапор і... тут же його спустили, а щоглу зрубали. Нас це насторожило. Враз скомандували зібрати речі й повертатися додому. Отак відчулось, що накочується війна. У Луцьку нас зібрали в дворі польської паньствової гімназії (тепер старий корпус університет) на вулиці Винниченка), вручили заслужені скаутські відзнаки, зокрема, мені - хрест III ступеня, і відразу дали адреси офіцерів запасу, аби рознести їм повістки на збірні пункти. Це ще було перед 1 вересня. За тиждень німці почали бомбардувати Луцьк. Через один будинок від нас бомба влучила у дім, і так дивно було мені бачити з нього всього дві стіни, що «висіли» на руїнах. Бомбардування не можна назвати сильним, швидше, для постраху. Одначе мама вирішила йти до бабусі у Лаврів. Вже там я бачив прихід «совєтів»: їхали дорогою на Несвіч возами й кіньми якісь киргизи, у всіх страшні обличчя, як люди підходили до них, не відповідали нічого. Кажучи польським словом, то йшла така собі «ненза» в рудого кольору запилених шинелях. Страхіття, одне слово. Вони не розмовляли, не грабували, нічого від нас не приймали. Якщо десь побачите малюнок братерського єднання - то є брехня! Ніхто'не обнімався, їм було дано наказ: із місцевим населенням не розмовляти, їжу не брати, в контакт не вступати, бо їх одразу попереджали, що ми – вороги.\nПо-різному сприймали «совітів». Наприклад, мама, яка добре знала російську мову, на прохання влади чи то справді через прокомуністичні настрої, чи зі страху за дітей виступала на агітаційних мітингах. Утім, це не допомогло, коли від неї забирали кравецьку майстерню. Відтак змушена вона була працювати на колись своєму приладді уже в майстерні «военторга» на потреби радянських військ. «Раз приходить і плаче, - розповідає пан Костянтин. - Каже: «Я\nтак не звикла шити, щоб випускати отаке барахло». А там гонять давай швидше! Нащо в'язати вузли? Обірвав нитку, і все...»\nЗміни торкнулись багатьох закладів, зокрема, з польської гімназії (старий корпус університету на вулиці Винниченка) утворили українську. Проте вступити до неї було проблематично, бо через оголошену безоплатну вищу освіту до міста ринулись вчитися з усіх усюд. Костянтина приписали до новоствореної російської школи (хоч росіян у місті налічувалось обмаль), що розташовувалась у єврейській ґміні (зараз це будинок єврейського культурного товариства на вулиці Богдана Хмельницького), а 1940 року учнів перевели у російську восьму школу (біля Старого ринку).\nКолишнє приміщення медичного училища\nМедучилище старіше за офіційну дату\nПовернувшись до Луцька, замість хати родина побачила попелище. Уся вулиця на місці теперішнього драмтеатру згоріла - знищили її не німецькі бомби, а радянська артилерійська частина, що лупила по місту з ківерцівського лісу. Жар був такий, що полум'я перекинулось на будинки інших вулиць. Поселились разом із сусідами у порожню квартиру втікача, -заступника начальника НКВД Бромберга, що попередніх господарів за одну ніч вислав на Сибір. За якийсь час сусід пішов працювати у поліцію, і йому знадобилась ще одна кімната, тож сім'ї Кравчуків довелось шукати іншого помешкання.\nУ приміщенні польського воєводства, а потім НКВД німці відкрили безоплатну українську гімназію (зараз юнацька бібліотека біля Свято-Троїцького собору), і Костянтин пішов доучуватись у ній. Втім, національні настрої у навчальному закладі не сподобались окупантам, і в новому 42-му році його закрили. Попри те, у місті витав дух загального підйому: було організовано «Українську домівку», запрацював український театр із багатим класичним репертуаром, друкувалась українська газета «Наше слово», відкривались численні крамниці, ресторани й книгарні, зокрема, подруга сестри відкрила книжковий магазин у будинку, що на розі Кривого Валу і вулиці Лесі Українки (зараз тут банк). На заклик патріота, колишнього вчителя Дядьо, сестра, як і інші освічені дівчата, поїхала вчителювати у село Городище. Лучани відвідували єдиний кінотеатр (колишній «Батьківщина») на П'ятницькій гірці, який почали зводити за поляків, закінчили при радянській владі, а відкрили німці.\n- Фільми демонстрували дуже цікаві, наприклад, кіно хроніка із фронтових подій, художні і трофейні, причому на балконі сиділи німці, а вже у партері розміщувалась решта глядачів,- пригадує пан Кость. - Мама вже не шила, а торгувала, міняла речі і таємно передавала продукти євреям у гетто, яке було влаштовано відразу за Базиліанським мостом по правий бік від вулиці Крульови Ядвіги (зараз Кафедральної) аж до Стиру. Туди німці зігнали понад 18 тисяч осіб, а ще перед тим близько 5 тисяч євреїв вивезли на Сибір «совєти». Неподалік від\nмосту на воротах стояла єврейська поліція: з кийками у голубих мундирах і не випускала нікого. Я був свідком, як звідти у 1942 році вивозили людей у вантажних машинах по вулиці Ковельській. Пізніше ми чули стрілянину десь далеко - то їх вбивали у лісочку біля цукрового заводу.\nПроте не всі там загинули. Німці відокремили спеціалістів-євреїв, які вміли щось виготовляти, наприклад, меблі, ювелірні прикраси, і поселили за колючим дротом\nу двоповерховий будинок (на цьому місці нині «Гранд-Волинь»). Там вони працювали, і я бачив, як там же їх розстріляли у 1943 році.\nВзимку магістрат Луцька (був розміщений у нинішньому корпусі прокуратури на вулиці Винниченка) викликав хлопців-гімназистів та скерував на вокзал розвантажувати дрова. Праця була непосильна, Костянтин обморозив руку і мусив звернутися до поліклініки (зараз банк навпроти ЗОШ №1). Власне, завдяки цій травмі відбулось знайомство з українцем-лікарем на прізвище Омельчук, який відіграв визначальну роль у виборі професії юнака та пізніше ще вирятував Костянтина від роботи в Німеччині, виписавши довідку про хворе серце. До слова, у час окупації багато молоді було вивезено з Луцька, місцем же відправлення слугував пивзавод Шнайдера на вулиці Ковельській, який німці перетворили на спиртзавод. Очевидно, пан Омельчук був непересічною особистістю, бо за його ініціативою і під його керівництвом у Луцьку було організоване перше медичне училище, куди набирали всіх охочих вивчитися на провізорів, медсестер і зубних техніків. Розмістився заклад у двоповерховому приміщенні ще однієї єврейської гміни (дім зберігся на вулиці Романюка). Там Костянтин вивчився «на дантиста», і був запрошений на практику до німецької «цанстацьйон» (зубної станції) навпроти гімназії (університету на вулиці Винниченка), де набирався доброго досвіду від стоматологів із Берліна й Відня\n1942р. Молоді підпільники ОУН: Жуковський, Кравчук, Новосад\nЧерез 70 років Констянтин Кравчук на тому ж місці\nЛуцьке підпілля таки існувало! Але яке?\nВласне, коли до «цанстацьйон» завітав переляканий лікар з Олики, Костянтин Кравчук вперше зачув про активні дії червоного партизанського руху - в новорічну ніч 1944 року партизани напали на місцевий гарнізон у селищі, тож німці, хто як міг, утікали до Луцька. Однак присутність у нашому місті чужинців угадувалась всі ті роки окупації, і то як! Костянтин Юліанович розповів пригоду, коли раз,.йдучи по вулиці, почув від незнайомця: «Слиш, парень, пойдьом со мной к девкам». Дивакуватий чолов'яга настрашив хлопця, тож Костянтин утік у найближчий дім. Що б то означало, розтовкмачили досвідчені люди: на розі вулиць Набережної і Яровині біля бази досі стоїть дім, де жили дружини радянських командирів. Не евакуювалися жінки з невідомих причин. Одна з них, Юля Ямришко, спільно зі своєю сестрою і подругами (серед них була й Паша Савельєва) створили там «місце зустрічей», куди заходили і німці, і місцеві чоловіки. Кого з парубків вдавалося привабити, того пізніше відправляли до червоних партизан у помічники.\n-Мене то вони не піймали, а от зловили таким чином мого однокласника, - далі веде мову пан Костянтин. - Він потім розповідав мені, як йому одягнули мішок на голову, вивели за місто і передали у партизанський загін. По війні ця Юля Ямришко, з якою я був знайомий, хвалилась, що вона разом із сестрою та Пашею Савельєвою були підпільниками-партизанами. За Пашу я тільки чув, що вона була легкої поведінки.\nЩодо якихось її подвигів важко сказати, вона ж із німцями тягалась...Пізніше нова влада все те перевела на героїзм і вигадане катування.\nЦей «клуб» нічим не шкодив німцям. Просто ті жінки мали зв'язок із партизанами і могли передавати їм якусь інформацію. Я знав одного партизана, Михайла Кондрашова, то, за його\nсловами, він жодної допомоги не відчував.\nУ той же час у місті діяло не зрозуміле хлопцю націоналістичне підпілля. Гортаючи сучасне видання Володимира Засєкіна і Миколи Коца «Схрони-бункери Волині», Костянтин Юліанович натрапив на опис вбитого енкаведистами провідника ОУН-УПА на псевдо «Чупринка», в якому впізнав знайомого Миколу Миронюка.\n-Цей чоловік на початку війни відкрив на центральній вулиці (тепер Лесі Українки) магазинчик, де торгував соком, каже пан Костянтин.\n-Він мене мило приймав, запрошував на картоплю (готував її дуже смачно). І я, коли бував у нього, бачив, що збирались там одні лише чоловіки, але горілки не пили, а тільки вели розмови та часом грали на інструментах. Для мене вони були не зрозумілі. Ще один момент: серед них був і покійний Микола Волох, про якого написано, що він - секретар підпільного обкому комсомолу. Як він міг бути і комсомольцем, і входити у групу ОУН, я не знаю. Ще ж, за розпорядженням Миронюка, він нам, десятьом хлопцям, роздав по пачці антинімецьких листівок, щоб їх ми розклеїли у місті. Пригадую, після повернення до Луцька через роки ми на вулиці побачилися, і він, секретар обкому комсомолу, занімів, нічого не сказав. І я промовчав та подумав: тепер треба чекати, що за мною прийдуть. Але все минулося, і лише над його могилою я наважився заявити - чи відомо, що він був членом ОУН? Мені заперечили - не може бути такого, він комуніст! Але я отримував із його рук націоналістичні листівки!\nАле вернусь до Миколи Миронюка. Раптово він щез, натомість від нього прийшла до мене додому кульгава дівчина з кошиком і сказала, що я маю піти до певної хати та забрати з-під ґанку літературу. Я так і зробив. Пізніше час від часу вона приходила, аби я купив та передав різні побутові речі, продукти, які виписував Волох. Куди воно все йшло, я не знаю. Я точно не впевнений, чи Микола Миронюк є «Чупринкою», але за описом деталей, думаю, це - він. Одного разу дівчина переказала від нього, що я маю прийняти вдома групу диверсантів. Я боявся більше мами, ніж тих диверсантів, та вона сказала: «Сину, роби що хочеш». Прийшло двоє чоловіків 30-40 років, жили в нас тиждень, при мені нічого не говорили. Я лише знав, що вони чекають, коли привезуть вибухівку, бо їхнім завданням було підірвати стіну тюрми у Луцьку. Але матеріали не прийшли, тому вони сказали: «Все, більше чекати не можна, виведи нас за місто». Я через те спізнився на роботу, і німці на мене накинулись, що я, мовляв, партизан, вночі ходжу стріляти. Мене взяв такий страх! Але заступився лікар-австріяк, і скінчилась та історія для мене благополучно.\nУ 1944-му, коли німці почали пакувати речі, я потрохи з їхніх ящиків собі забирав інструменти. Так назбирав речей на добру амбулаторію. Дівчина-зв'язкова передала мені наказ прийти в хату Андрія Сивого на околицю села Боратин (а я мав евакуюватися із німецьким госпіталем) у ніч на 1 лютого, водночас прийшов віз і вивіз туди зібране медичне устаткування. У Боратині мене зустрів сам Микола Миронюк у гарному мундирі з тризубом на ґудзиках. Поговорив трохи зі мною, мовив господині, щоб мене переночувала. А на ранок чую, як прийшли люди і питали, що робити зі зброєю, яку залишили десь німці. Він дав наказ забрати її, а мені водночас сказав вернутися додому.\nБудинок підпілля ОУН у Луцьку\nЩо сталось за час відсутності Костянтина Кравчука у місті, невідомо, тільки в дверях до його будинку зловісно світила велика діра від снаряда. Він і не став заходити. Пішов шукати родину по знайомих. Місто вразило-безлюдне, з розбитими і пограбованими крамницями, поруйнованими будівлями. На щастя, мама і сестра знайшлися, разом вони поселились в\nпорожній квартирі на вулиці Бойка. Фронт, здавалось, «відкотився», і 12 лютого Костянтин подався до першої міської поліклініки (нині Центр боротьби з ВІЛ-СНІДом) оформлятись на роботу. Однак німці організували контрнаступ і, щоб не потрапити знову до них, парубок пішки добрався до Рівного, прихопивши хлібину з салом. Знайомі хлопці з Луцька прилаштували його спати на вільному письмовому столі у приміщенні місцевого молокозаводу, так протримався кілька днів. Але як настав голод, куди було діватись? Тут з'явилась чутка, що вже ходить поїзд до Ківерців, значить, можна вернутися додому, бо що то є - пройтися звідти до Луцька!\nПевне, ангел-охоронець добре беріг Костянтина, бо він і не знав, що, йдучи дорогою поблизу аеродрому, крокує між двома ворожими позиціями. Усвідомив небезпеку, як звідкілясь вигулькнув «москалик» й тихо двічі наказав: «їді сюда». У радянському розташуванні розпитали, пояснили, пожурили легковажну голову і вказали обхідний шлях. Луцьк зустрів згарищами, забитими дошками дверима їхньої квартири, почорнілим фундаментом від двоповерхового будинку знайомих на вулиці Рівненській, де могли б сховатись рідні. Стояв і плакав хлопець, подумки ховаючи дорогих людей. Аж підходить якась жінка: «Ніхто тут не загинув, вони в хаті через дорогу». Сім'я вернулась у квартиру на теперішню вулицю Бойка, поступово життя ввійшло у мирне русло. Запам'яталось п. Костянтину, як солдати носили офіцеру з воєнкомату, що теж там оселився, невідстояне пиво у відрах із-під солярки з пивзаводу і настирливо припрошували вихилити кухоль: «В армію пойдьош, героєм будеш». Незабаром у Луцьку оголосили мобілізацію всіх чоловіків з міста і навколишніх сіл, при тім у випадку відмови пригрозили військовим трибуналом. Коли 23 березня Костянтин з'явився у військкоматі, йому запропонували на вибір польську (за материнським походженням), чеську (від маминих учениць-чешок він добре знав чеську мову) чи радянську армії. «Я подумав мій весь народ іде отут у сіряках, то й я піду з ними»,- пояснює тодішнє рішення співрозмовник. Якби знав, чим то обернеться...\nЧерез загребущість командира - під конвой\nЗавезли майже 3 тисячі наших хлопців у телячих вагонах під конвоєм до Брянська, звідти до міста Бєжица (у 1946 році з них повернулося лише 18 - про це таємно розповів потім писар військкомату). У запасному 66-му стрілецькому полку колишнього харцера навіть призначили командиром відділення кулеметної роти, та на свою біду перед відправленням на фронт позичив він командиру взводу красивий срібний портсигар, коли той ішов до дівчат. Офіцеру не хотілось віддавати дорогу річ, тож він подав прізвище Кравчука у списки «неблагонадійних». В один момент без будь-яких пояснень усіх таких нещасливців зібрали в табір під колючий дріт з вишками. Вибравши слушний момент, Костянтин тихцем у параші знищив усі свої документи, що отримав при німцях у Луцьку, - закордонний паспорт на німецькій та російській мові, диплом медучилища з тризубом і свастикою, все, що там було у кишенях. Люди розуміли, що приречені, тим паче, що перед полками показово розстріляли якогось бідолаху, бо він мовляв, «син кулака, бил в плєну і Родіна его наказиваєт». Поки в'язні каторжно працювали на вагонобудівному заводі, контррозвідка «СМЕРШ» писала томи справ на кожного. На доциті хлопець добродушно признався, де вчився, яких мав знайомих й за ту чесність розплатився вивезенням у новий табір.\n- Майже 5 днів нас везли у Подольськ у вагонах із забитими березовими полінами вікнами, три сухих рибини дали без питва, так що ми вже вмирали від спраги, - голос п. Костянтина тремтить від болючих спогадів. - Нарешті стали, вишикували нас, один наважився тікати і тут же його вбивають. Завели на «посьолок Южний» і призначили мене, як медика, «старшим по вошах», тобто я оглядав полонених. Жив уже.не в бараці, а в медчастині, і запам'яталось, як одного разу хлопчина вкрав на кухні відро каламутної баланди з кропиви, заніс до мене і ми порівну черпали по казанчику, стежачи, щоб хто з нас не скуштував більше. Отоді я нарешті наївся.\nЧерез кілька місяців приїхав працівник із центрального табірного управління розпитатися, який-то медик з Кравчука. Сподобався своїми розумними відповідями в'язень, тож йому довірили роботу в зубному кабінеті. Умови були кращі, принаймні у лабораторії санчастини він міг уже спати на матраці. Звістка про перемогу в 45-му році абсолютно не вплинула на долю в'язнів, більше надії дарувала чутка, що заведені на них справи десь пропали у дорозі. Контррозвідка знову почала викликати полонених, ну й навчений гірким досвідом Костянтин виклав смершівцям свою історію по-новому, оминаючи дані про навчання і про знайомих під час окупації. Ще тут підвернувся випадок: на прийом прийшов військовий прокурор, і йому доповіли, що ось тут карається ні в чому невинний хлопчина. За кілька тижнів на радість всіх колег-полонених «розконвоювали» Костянтина Кравчука, відновили його офіцерський чин, ще й чи то помилково, чи як компенсацію зарахували у штат НКВД(!). Між іншим, посвідка організації, котру всі боялися, допомогла колишньому в'язню спокійно ходити по Москві. Хотів було й на Красну площу до Кремля вийти, та зупинився - інтуїція підказувала, що досить випробовувати долю. Тоді ще собі сказав: «Ну Москва, ти мені заплатиш за знущання».\nІЗ ПРИМУСОВОГО ВИРІЮ - ДОДОМУ\nІ столиця «заплатила» йому в 50-х роках, як каже Костянтин Юліанович, доброю освітою у престижному медичному стоматологічному інституті. А тоді, у 1946 році, спершу мусив відробити у військкоматі Проскурова (місто Хмельницький), аж поки нарешті опинився в Луцьку.-Тут ще раз закінчив школу (цього разу вечірню), працював у поліклініці та військовому госпіталі. Після московської освіти Костянтина Юліановича скерували у Казахстан, де він швидко став іменитим хірургом, виконуючи щелепно-зубні пластичні операції. Йому пропонували будь-які блага, включно з квартирою та машиною, тільки б залишився, але туга за батьківщиною не давала спокою, тож після 3-х років необхідного відробітку вкотре повернувся до рідного міста, «прихопивши» дружину-українку (віднайшов п у Караганді).\nА що ж відбувалось у Луцьку тим часом? Сестра вийшла заміж та виїхала у Білу Церкву. Житло у мами на вулиці Бойка забрали - якийсь офіцер попросився на квартиру, а тоді пішов у міську раду переписати житло на себе, заявивши з залізною логікою: «її син був у бандерівцях. А як ні, то покажіть документ, що він не був у бандерівцях». Бідну матір вигнали на вулицю, добре, що знайомий прилаштував її сторожувати у школі на Вишкові, там вона й мешкала в сторожці. Приїзд сина у 1961 році, певна річ, змінив ситуацію: родина винайняла нову оселю, життя налагодилося, Костянтин Юліанович став працювати в обласній лікарні, викладав у медучилищі, робив операції на виїздах у райони, а в 1968 році ініціював створення відділення щелепно – лицьової хірургії в головному закладі охорони здоров`я Волині. З 1999 року вийшов на пенсію, втім досі до нього звертаються колеги за порадою або ж просять про консультацію прості лучани. Має двох синів - Андрія та Юрія, молодший з них також присвятив себе медицині. Обравши фах психотерапевта.\n- Я багато працював над собою, - підсумовує пан Костянтин. - Чи не щороку я їздив у якусь клініку, щоб оволодіти тим чи іншим методом лікування певного захворювання. Зокрема, кілька разів був у провідних медичних закладах Ленінграда, Києва, Одеси, Харкова, виїжджав на курси підвищення кваліфікації. Так прийшла популярність. Якось мене запрошували на ювілей медучилища, і я розповідав, ще заклад засновано ще при німцях, але доказати не зміг - документи бо знищені.\nПро Луцьк уже написано купу цікавих книг, але щоразу інакше сприймаєш рідне місто, відкриваєш щось нове у його минувшині, коли починають оповідь свідки тодій. Сподіваємось, що за оповіддю Петра Юліановича Кравчука інші старожили впізнають Луцьк 20-х - 40-х років та поділяться з газетою ще своїми споминами.\nЖиття прожити - не поле перейти... Луцьк і мені рідне місто, хоч жив я там не так довго... Прочитав, ніби прожив весь цей час поруч.... Дякую.\nСьогодні: Почалася масова депортація чеченців і інгушів у Казахстан і Киргизію. 76 років


Пільги - КП «Харківводоканал»\n01.10.2019 р. Повідомлення надання пільг\nПочинаючи з жовтня 2019 року, відповідно до Закону України від 09.11.17 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», пільга надається у грошовій формі.\nУ разі отримання готівки пільговик має сплатити спожиті послуги повністю. Інші пільговики сплачують, як і раніше, частину платежу, а суму пільги за них перерахує надавачу послуг АТ «Ощадбанк».\n03.05.2019 р. Згідно з п.п. 2 і п.п. 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1176 «Деякі питання надання житлових субсидій населенню в грошовій формі» з 01.05.2019 в п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» внесені зміни, а саме: встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг:\nдля користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2 м³ на одну людину в місяць при наявності централізованого постачання гарячої води і 3,6 м³ на одну людину в місяць при відсутності централізованого постачання гарячої води.\nдля користування послугами централізованого водовідведення - 3,6 м³ на одну людину в місяць.\nТобто пільговику надається знижка на затверджений обсяг води, різницю ж між нормою споживання і соціальним нормативом йому необхідно сплатити в повному обсязі (при наявності централізованого гарячого водопостачання: 6,88 - 2,0 = 4,88 м³ холодної води або 9,92 - 3,6 = 6,32 м ³ - при відсутності централізованого гарячого водопостачання; 9,92 - 3,6 = 6,32 м³ каналізаційних стоків). Якщо стоять лічильники, крім пільгових кубів на користування послугами водопостачання та водовідведення споживач оплачує в повному обсязі різницю між фактичними показаннями водомірів і соціальними нормативами за аналогічною схемою, відповідно до індивідуальних розрахунків.\n01.07.2017 г. При відсутності квартирних приладів обліку води (лічильників) нарахування за централізоване водопостачання і централізоване водовідведення харків'янам проводяться відповідно до діючих норм, встановлених Виконавчим комітетом Харківської міської ради, в обсязі від 1,7 м³/ міс. холодної води на одну людину для житлових будинків з вуличними водорозбірними колонками, до 9,92 м³/ міс. - для багатоквартирних будинків з водопроводом і каналізацією, централізованим гарячим водопостачанням з ваннами і душами в будинках, заввишки понад 9 поверхів, і від 2,13 м³/ міс. до 9,93 м³/ міс. - водовідведення (Рішення від 28.12.2016 № 901). Дане Рішення вступило в силу з 01.01.2017. Норма водоспоживання та водовідведення залежить від ступеня благоустрою житлового будинку.\nДля підтримки найбільш незахищених верств населення 01.10.2014 вступило в законну силу Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (із внесеними змінами), яким встановлено єдині для всієї України соціальні нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії.\nПочинаючи з жовтня 2014 року в КП «Харківводоканал», відповідно до Постанови № 409, вартість послуг для пільгових категорій обчислюється, виходячи з єдиних соціальних нормативів, а саме: відповідний відсоток пільги поширюється на:\n2,4 м³ на одну людину в місяць з централізованого постачання холодної води, при наявності централізованого гарячого водопостачання;\n4,0 м³ на одну людину в місяць з централізованого постачання холодної води, при відсутності централізованого гарячого водопостачання;\n4,0 м³ на одну людину в місяць з централізованого водовідведення.\nТобто пільговику надається знижка на затверджений обсяг води, різницю ж між нормою споживання і соціальним нормативом йому необхідно сплатити в повному обсязі (при наявності централізованого гарячого водопостачання: 6,88 - 2,4 = 4,48 м³ холодної води або 9,92 - 4,0 = 5,92 м ³ - при відсутності централізованого гарячого водопостачання; 9,93 - 4,0 = 5,93 м³ каналізаційних стоків). Якщо стоять лічильники, крім пільгових кубів на користування послугами водопостачання та водовідведення споживач оплачує в повному обсязі різницю між фактичними показаннями водомірів і соціальними нормативами за аналогічною схемою, відповідно до індивідуальних розрахунків.\nпри відсутності квартирних приладів обліку води (лічильників), споживач самостійно, крім пільги, оплачує різницю між нормою споживання і соціальним нормативом;\nпри наявності квартирних приладів обліку води (лічильників), споживач самостійно оплачує ще різницю між спожитим об'ємом води (згідно з показаннями приладів обліку) і соціальним нормативом.\nПерелік категорій, на які відповідно до законодавства поширюються пільги на оплату послуг з урахуванням соціальних нормативів\n(з міського бюджету):\nгромадяни, які зареєстровані за однією адресою з Героєм Радянського Союзу;\nгромадяни, зареєстровані за однією адресою з вдовами Героїв Радянського Союзу;\nслюсарі-електрики з обслуговування внутрішньобудинкових мереж, електромеханіки по ліфтах та електромонтери з ремонту та обслуговування будинків, споруд та прибудинкових територій, зайнятих обслуговуванням житлового фонду комунальної власності територіальної громади;\nпрацівники СКП «Харківзеленбуд» (прибиральники територій, озеленювачі, квітникарі);\nпрацівники ПАТ «Південспецбуд», ПАТ «СБМУ Тоннельстрой», які безпосередньо зайняті на будівництві Харківського метрополітену;\nпрацівники КП «Комплекс з вивезення побутових відходів»;\nпрацівники КП «Міськелектротранс»;\nпрацівники диспетчерської служби «15-62» Комунального підприємства «Міський інформаційний центр»;\nелектромонтери диспетчерського устаткування та телеавтоматики КСП «Харківміськліфт».\n(з державного бюджету):\nучасники бойових дій ВВВ (яким виповнилося 85 років і більше);\nв'язні концентраційних таборів (до 14 років) - пільга як для інвалідів війни;\nКавалери Ордену Слави 3-х ступенів;\nвдова (вдівець) особи з особливими заслугами перед Батьківщиною;\nподружжя, яке пережило, і батьки осіб, що мали особливі трудові заслуги перед Батьківщиною;\nповні Кавалери Ордена Трудової Слави;\nдвірники, робітники АДС КП;\nнепрацююче працездатну особу, яка доглядає за інвалідом війни 1 групи;\nпрацівники КП «Міськелектротранс».\nв'язні концентраційних таборів (після 14 років) - пільга як для учасників бойових дій.\nчлени сім'ї та батьки працівника міліції, який загинув (помер) в період виконання завдань з охорони громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов'язаних з антигромадськими проявами;\nчлени сімей військовослужбовців, які загинули або пропали безвісти під час проходження строкової військової служби, які виконували військовий обов'язок в мирний час;\nпрацівники управлінь праці та соціального захисту населення адміністрацій районів Харківської міської ради;\nперекладачі жестової мови і фахівці підприємств і організацій, які супроводжують інвалідів по слуху як перекладачі жестової мови;\nчлени сімей військових, загиблих в Афганістані;\nчлени сімей осіб, які загинули під час участі в Революції Переваги;\nспівробітники центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді;\nособи, яким присвоєно звання «Заслужений донор України»;\nчлени сімей загиблих учасників бойових дій в зоні проведення АТО.\nреабілітовані жертви репресій (пенсіонери або інваліди);\nколишні в'язні концентраційних таборів, гетто - пільга як для учасників війни;\nдружини (чоловіки) померлих жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами, які не одружилися вдруге, пільга як для дружин (чоловіків) загиблих ветеранів війни;\nветерани держслужби спецзв'язку та захисту інформації України;\nвдови ветеранів держслужби спецзв'язку та захисту інформації України;\nвійськовослужбовці служби тилу в ВВВ;\nтрудівники, що працювали в тилу під час ВВВ;\nсім'ї померлих, загиблих, зниклих безвісти під час проходження військової служби;\nсім'ї військовослужбовців, партизанів, підпільників - учасників ВВВ;\nдружини, чоловіки учасників ВВВ;\nсім'ї військовослужбовців, загиблих в Афганістані;\nпрацівники територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг);\nвдови ветеранів служби цивільного захисту;\nвдови ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби;\nслідчі прокуратури (пенсіонери);\nособи начальницького складу податкової міліції, звільнені зі служби за віком, через хворобу, за вислугою років;\nсім'ї з прийомними дітьми;\nвійськовослужбовці СБУ, звільнені зі служби за віком, через хворобу, за вислугою років;\nЧАЕС 1 категорії;\nЧАЕС 2 категорії (ліквідатор);\nЧАЕС 2 категорії (потерпілий);\nдружина (чоловік) померлого учасника ліквідації аварії на ЧАЕС;\nветерани ЗС, вислуга від 25 років;\nвдови ветеранів військової служби;\nчлени сім'ї військовослужбовців, загиблих, зниклих безвісти або померли під час проходження військової служби;\nчлени сім'ї військовослужбовців СБУ, загиблих, зниклих безвісти або померли під час проходження військової служби;\nдіти до 18 років військовослужбовця СБУ, який загинув, який зник безвісти або померлого під час проходження військової служби;\nопікун дітей померлого;\nдіти до 18 років військовослужбовця, який загинув, який зник безвісти або померлого під час проходження військової служби;\nбатьки військовослужбовців і СБУ, які загинули, пропали безвісти, померли під час проходження військової служби;\nсім'ї загиблих, зниклих безвісти, померли під час проходження строкової військової служби, які виконували свою загальний військовий обов'язок в мирний час;\nвійськовослужбовці та СБУ, які отримали інвалідність під час проходження військової служби;\nвійськовослужбовці, які отримали інвалідність в період проходження строкової служби в мирний час;\nвдова (вдівець) померлого, загиблого ветерана МВС;\nбатьки і члени родини працівника служби цивільного захисту, який загинув (помер) або пропав безвісти;\nвдова (вдівець) загиблого ветерана державної пожежної охорони.\nдружини/ чоловіки (які не одружилися вдруге) померлого громадянина, який мав статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, смерть якого не пов'язана з аварією на ЧАЕС;\nвдови (вдівці) та діти реабілітованих громадян.\nсім'ї, які виховують дітей-інвалідів: прикутих до ліжка; з онкологічними захворюваннями; хворих на ДЦП (до 18 років);\nсім'ї, які виховують дітей-інвалідів до 18 років, в яких обоє батьків - інваліди 1 або 2 групи;\nнепрацюючі батьки по догляду за дитиною-інвалідом (до 18 років);\nінваліди 1 групи, які отримують державну соціальну пенсію або державну соціальну допомогу (що не мають трудового стажу);\nодинокі матері (2 і більше дітей до 18 років);\nінваліди 1 та 2 групи по зору;\nсім'ї з прийомними дітьми.\nПостановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 № 300 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни до:\nПоложення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива»;\nПостанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення».


Подарунки на 8 березня співробітницям | UFL\nПодарунки співробітницям на 8 березня\nПовітряна кулька "Квіточка"\nКвіти та подарунки на 8 березня співробітницям: оригінальні ідеї, що подарувати?\nЖінки-колеги по роботі вже з самого ранку в піднесеному настрої. За вікном світить весняне сонечко, в повітрі витають аромати свіжості. Теплі слова, квіти і привабливі подарунки на 8 березня співробітницям зроблять своє вітальне справа - захопленню прекрасних леді не буде меж.\nПодарунок співробітниці на 8 березня: про що мріє кожна жінка?\nВесняне свято - найкращий день для прояву уваги і турботи до людей, які стали по-справжньому близькими. Компанія розгадала секрет ідеальних поздоровлень для загадкової слабкої половини і пропонує незвичайні по красі подарунки співробітницям на 8 березня. Вони завжди прийдуть на допомогу розгубився чоловікам, неодмінно сподобаються всім дамам. Чи стануть ідеальним поздоровленням для будь-якої ситуації.\nМоделі від досвідчених флористів виконані з професіоналізмом і любов'ю для всіх наших клієнтів. Найпопулярніші букети, які незмінно викликають захоплення, представлені в каталозі на сайті, з них завжди хіти продажів:\n· «Лілові поля»;\n· "Віденський вальс".\nПрекрасна половина людства заслуговує не банальних поздоровлень, а незвичайного і чудесного. Адже за стільки років спільної роботи було вже подаровано, все, що тільки можливо. Завжди нові і унікальні букети в різноманітних варіацій чекають вас в інтернет - магазині UFL.\nЩо вибрати в якості презенту в міжнародний жіночий день?\nСкільки б жінок не працював у вашій компанії, кожна з них з нетерпінням чекає весни і квітів. І навіть, якщо ви обмежені в засобах, відмовлятися від квітів не можна ні в якому разі. Цей подарунок завжди повинен бути на першому місці. Особливо якщо ви вибирали неповторні і свіжі букети в холдингу UFL.\nЯкщо ви хочете принести ще більше радості, замовте для колег чудові духи:\nНіжний аромат, вишукані нотки, терпкість або східні солодощі, враховуйте зв'язок цих властивостей з характером або зовнішністю кожної жінки. А якщо ви вручите одночасно вишуканий букет, то найкращий подарунок складно уявити.\nЯкі повинні бути привітання для милих дам на роботі?\nДеякі вироби презентувати колегам не прийнято і може бути навіть незручно. Тут на допомогу загубився в здогадах чоловікам приходить квітковий холдинг. У свято весни, любові та ніжності вибирайте подарунки на 8 березня співробітницям в компанії UFL.\nДля ділової жінки, багато працює, потрібен особливий презент. Це має бути те, що зможе оживити і прикрасити атмосферу. Витонченим колегам по роботі приємно, коли їм дарують оберемки квітів:\n· Шикарні троянди;\n· Життєстверджуючі хризантеми;\n· Елегантні іриси;\n· Ніжні альстромерії;\n· Ошатні гербери;\n· Витончені тюльпани.\nВони будуть довго стояти у вазі будинку або на роботі, радуючи свіжістю і красою.\nНе варто робити вибір на користь вуличних дешевих штучок. Оригінальні і цікаві презенти, а якщо вони ще й персоніфіковані, будуть в 100 разів приємніше, що запам'ятовується. Можна вибрати в подарунок на 8 березня співробітницям варіації з чудовим доповненням - шампанським або вишуканим шоколадом.\nУ радісний день у чоловіків є відмінний привід довести свою вдячність і повагу колег. Для керівниць і босів кращий варіант - квіти з доставкою, а можна особисто піднести композиції з високих троянд. Різноманітний вибір шикарних міксів є в симпатичних вазах або кошиках.\nЯкщо є бажання подарувати щось унікальне жінці-директору, флористи - професіонали високого рівня врятують становище і створять незвичайні букети. Жодна начальниця не встоїть, побачивши такий оригінальності і розкоші.\nВисловлюйте свою повагу квітами - неперевершеність, шик, і нічого зайвого. Такому привітання зрадіє будь-яка дама.\nна основе 15 пользовательских отзывов средняя оценка 4.67 из 5\nАвторські права захищені. Використання матеріалів без посилання https://www.u-f-l.net/ua/podarki-na-8-marta-sotrudnicam заборонено.


14.3.1. Місце в сівозмінах - Бібліотека BukLib.net\nГоловна Аграрні Кормовиробництво ПОЛЬОВЕ КОРМОВИРОБНИЦТВО 14. Зернові кормові культури 14.3. Технологія вирощування 14.3.1. Місце в сівозмінах\n14.3.1. Місце в сівозмінах\nЗернокормові культури розміщують у польових, кормопольових і ґрунтозахисних сівозмінах. У спеціалізованих сівозмінах кормового конвеєра (перемінні пасовища, виробництво зелених і штучно зневоднених кормів). Можна висівати ячмінь як покривну культуру для конюшини, конюшино-злакових сумішей; при зменшенні норм висіву ячменю — також люцерну, еспарцет, буркун.\nОсновними попередниками озимих (ячменю, пшениці на корм, тритикале) є зайняті пари, багаторічні трави, кукурудза на силос і зелений корм і, як виняток, озима пшениця. При висіванні озимих зернових після багаторічних трав в умовах достатнього і задовільного зволоження їх можна сіяти і після другого скошування багаторічних трав, у Степу і південному Лісостепу — переважно після першого. Ячмінь і овес звичайно розміщують після буряків, коренеплодів, проса, гречки.\nПопередники зернобобових — озимі (пшениця, ріпак, жито), кукурудза на зерно, цукрові буряки, кормові коренеплоди, картопля.\nЗернофуражні культури (всі бобові, а також кукурудза на зерно) є цінними попередниками для інших культур. У Лісостепу й північному Степу озимий і ярий ячмінь збирають рано. При оперативному удобрюванні гноєм і неглибокій оранці після нього, як показує досвід, можна висівати не тільки післяжнивні ярі, а й озимі — пшеницю, ріпак, жито, тритикале. Це нетрадиційно, але при високому рівні агротехніки і механізації польових робіт цілком виправдано.


7 причин поїхати відпочивати до Таїланду\nICTV / Ранок / 7 причин поїхати відпочивати до Таїланду (ФОТО) / 23.03.2019 10:12\nВідпочинок у Таїланді – ідеальний спосіб насолодитись тропічною природою, поніжитися на ідеальних пляжах та відкрити для себе нові розваги.\nЖурналісти Ранку у Великому Місті зібрали 7 причин поїхати відпочивати до Таїланду. Хоча насправді цих причин набагато більше.\nКоли б ви не приїхали до Таїланду – неодмінно потрапите в літо. Навіть взимку температура майже ніколи не опускається нижче 25 градусів.\nЩоправда, з травня по вересень тут сезон дощів. Але й цього не варто боятися. Адже після 20-30 хвилин потужної тропічної зливи небо знову стає чистим, а погода – лагідною та комфортною.\nСправжній тайський масаж\nЗвісно, салонів тайського масажу повно і в Україні. Але той самий, легендарний – тільки в Таїланді! До того ж, тут чудове співвідношення ціна-якість. Година тайського массажу коштує близько 200 бат, а це всього 170 гривень. Для порівняння, у наших спа–салонах за той самий час доведеться викласти в 6 разів більше.\nМайстри тайського масажу знають, як відновити циркуляцію крові і правильну роботу всіх органів. Вони дивним чином здатні визначити больові точки на тілі людини і знають, як правильно на них впливати.\nА головне – це просто приємно. Точніше, не просто приємно, а фантастично 🙂\nПляжі – це національна гордість країни Тай. Щороку вони приваблюють мільйони туристів з усіх куточків світу.\nКришталево чисте море, білосніжний пісок, розкішні пальми – хіба можна уявити щось більш ідеальне? 🙂\nПляжі Таїланду мають і свої особливості. Деякі з них ідеально підходять для серфінгу. Інші ж – з пологим входом і майже без хвиль – сподобаються тим, хто мріє про спокійний відпочинок.\nТакож цікаво Восхитительные пейзажи, которые легко принять за райские (ФОТО)\nОзеро червоних лотосів\nНонг Хан Кумпхавапі в Таїланді – це справжнє диво природи! Мільйони червоних лотосів перетворюють озеро на гігантський килим із живих квітів.\nА ще – теплі води незвичайного озера стали домівкою аж для 80 видів пернатих. Кого тут тільки немає – від білосніжних лелек до яскравих екзотичних птахів!\nПобачити цю красу можна чотири місяці на рік – з грудня по кінець березня. Щоправда, прокинутись доведеться раненько, адже бутони квітів відкриваються о 6 ранку, а о 10 – уже закриваються.\nМожливо, ви вже пробували мангостін, рамбутан, дуріан чи пітахайю.\nАле хіба можуть фрукти, які лежать на полицях супермаркетів, зрівнятися з тими, що дозріли під яскравим тропічним сонцем? До того ж, коштують вони тут буквально копійки.\nТакож цікаво 7 экзотических фруктов, которые нужно обязательно попробовать (ФОТО)\nЯкщо ви готові до незабутньої пригоди, обов’язково поїдьте в джунглі.\nПобачити незайману природу, познайомитися з дикими мавпами, переправитися через річку на бамбуковому плоті та навіть покататись на слоні – усе це можна зробити саме тут.\nАле під час поїздки не забувайте про обережність. Адже джунглі сповнені сюрпризів. Будь-яка, що пливе річкою, може несподівано виявитися хижим крокодилом!\nРинки на воді\nПлавучі ринки в Таїланді – це захопливе видовище! Уся річка заповнена невеликими човниками, з яких що тільки не продають! Тут можна знайти і продукти, і екзотичні фрукти, одяг, і різноманітні сувеніри…\nА на деяких човнах встановлені невеличкі грубки. Тож прямо на воді тут готують вуличну їжу. Яка тут нереально смачна, а ще – дешева та різноманітна.\nПад Тай – смажена рисова локшина з м’ясною чи овочевою начинкою та пікантним соусом.\nТом ям – традиційний тайський суп з м’ясним бульйоном, кокосовим кремом, імбирем і лемонграсом.\nТож якщо хочете перекусити – треба просто махнути рукою, і кав’ярня на воді сама до вас підпливе.\nТакож дивіться Що подивитись в Єгипті, окрім пірамід\nТеги: Аліна Литвиненко, подорожі, Таїланд


Як прошити роутер Netis?\nЯк прошити роутер Netis? Оновлення прошивки на прикладі Netis WF2411\nДодав на сайт розділ з інструкціями для маршрутизаторів Netis, ну і звичайно ж, в цій категорії повинна бути стаття з оновлення прошивки на роутері Netis. Власне чим ми зараз і займемося. Будемо прошивати Netis WF2411. Покажу як знайти файл прошивки, скачати його з офіційного сайту, і оновити програмне забезпечення роутера. Якщо у вас якась інша модель фірми Netis, то ця інструкція вам так само підійде, так як там все однаково.\nОновлювати ПО потрібно з тієї причини, що в нових версіях як правило виробник вносить багато покращень, і виправляє якісь помилки. Втім, на сайті де ми будемо завантажувати прошивку, є опис змін в новій версії. Що стосується прошивки роутерів Netis, то там все за стандартною схемою: завантажуємо файл прошивки для нашої моделі, заходимо в налаштування роутера і заливаємо прошивку. Зараз все детально розглянемо.\nІнструкція по прошивці роутера Netis\nІ так, для початку нам потрібно завантажити саму прошивку. Я раджу скачувати тільки з офіційного сайту. Для цього, перейдіть за посиланням: //www.netisru.com/en/Downloads/, і в списку знайдіть модель свого маршрутизатора. У мене Netis WF2411 , тому його і вибираю.\nДалі ви побачите список з прошивками різних версій.\nЩо б зрозуміти, чи є нова версія для вашого роутера, досить зайти в його налаштування, перейти на вкладку Система - Оновлення ПО, і подивитися, яка версія встановлена у вас. Більш детально про те як це зробити, дивіться нижче.\nЯкщо ви звірили версії, і на сайті є новіша (вона в самому верху списку), то для її завантаження просто натисніть на кнопку завантажити. Збережіть архів з прошивкою на комп'ютер.\nПісля того, як архів з ПО буде у вас на комп'ютері, потрібно відкрити архів, знайти там сам файл прошивки в форматі .bin, і витягти його.\nТепер можна переходити до наступного пункту.\nОновлюємо програмне забезпечення через налаштування\n1. В процесі оновлення не вимикайте живлення роутера, і нічого не натискайте.\n2. Оновлювати прошивку найкраще при підключенні по кабелю. Навіть, якщо ви свій комп'ютер підключаєте по Wi-Fi, то на момент оновлення ПЗ краще підключиться по кабелю, який йде в комплекті, а Wi-Fi на комп'ютері вимкнути.\nУ процесі оновлення, налаштування роутера скинуті не будуть. Багатьох дуже цікавить це питання. У мене пароль на Wi-Fi, який був встановлений, так і залишився.\nПідключаємося за такою схемою: кабель на роутері підключаємо в LAN роз'єм, а на комп'ютері в мережеву карту.\nПотрібно зайти в налаштування роутера. Для цього відкрийте будь-який браузер, і перейдіть за адресою 192.168.1.1 , або //netis.cc . Можете подивитися цю детальну інструкцію. Якщо з'явиться запит логіна і пароля, то вкажіть їх. За замовчуванням запит не виникає, тільки якщо ви встановили пароль на захист налаштувань. Відкриється панель управління. Якщо вона у вас англійською, то змініть мову, і натисніть на кнопку Advanced .\nДалі перейдіть на вкладку Система - Оновлення ПО . Там ви побачите версію прошивки, яка встановлена на вашому маршрутизаторі. Для поновлення натисніть на кнопку Огляд , виберіть файл з прошивкою (який ми витягли з архіву) на комп'ютері, і натисніть на кнопку Оновити .\nЧекаємо, поки закінчиться процес оновлення.\nКоли закінчиться процес прошивки, відкриється головна сторінка з настройками. Це означає, що все пройшло успішно. Можете користуватися роутером.