ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО АМІКО — Код ЄДРПОУ 19173766\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО АМІКО\nАдреса: Львівська обл., місто Львів, Шевченківський район, ВУЛ. ШОЛОМ-АЛЕЙХЕМА, будинок 11\nУчасники та бенефіціари 19173766\nНомер взяття на облік: 10000000092605\n13.06.1995 Змінився вид діяльності 71130 - ОПТОВА ТОРГIВЛЯ НЕДЕРЖАВНИХ ОРГАНIЗАЦIЙ, КРIМ СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦIЇ\n13.06.1995 Змінилася адреса ЛЬВІВСЬКА ОБЛ.,М. ЛЬВІВ,ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ Р-Н, ВУЛ. ШОЛОМ-АЛЕЙХЕМА, Б.11\nТел: 39-52-40, 758914\n13.06.1995 Змінився керівник МАКОВЕЦЬКИЙ АНДРІЙ ЗЕНОВІ\nОтримайте повну інформацію про юрособу "АМІКО". Повноцінне досьє про юрособу допоможе юристу в аналізі, співпрацювати з постачальником або уникнути. Ці відомості можна отримати у відкритих держреєстрах. Такий набiр даних отримують завдяки ЄДРПОУ контрагента 19173766.\nЗа кодом контрагента, що називається номер свідоцтва про реєстрацію, можна дізнатися, в якому місті знаходиться цей бізнес - для "АМІКО" це Львів, в нашому довіднику на букву А. Юридична адреса контрагента Львівська обл., місто Львів, Шевченківський район, ВУЛ. ШОЛОМ-АЛЕЙХЕМА, будинок 11, а також більш докладні дані можна дізнатися в повній версії нашої системи. За кодом ОКПО в нашому каталозі містяться дані про власників і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - , а також засновники . У повній версії сайту можна знайти судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і розмір статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Львів або в каталозі на букву А\nТОВ "ЛАБОРАТОРІЯ "НОВА МОДЕЛЬ"\nІОПФ КОЛЕКТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЗАТИШОК ЛЬВІВСЬКИЙ"


Лікувальне закріплення відламків щелеп хірургічними методами\nЛікувальне закріплення відламків щелеп хірургічними методами\nВ основі сучасного лікування переломів кісток лежить необхідність створення оптимальних умов для прискорення процесів репаративної регенерації, забезпечуючи первинне заживлення кісткової рани. Принципи, якими слід керуватися при цьому, зформульовані Л.І. Крупко в 1967 році:\n- точне співставлення відламків;\n- приведення відламків по всій поверхні зламу в положення щільного стискання;\n- міцна фіксація репонованих і прилягаючих поверхнями зламу відламків, що виключає всяку видиму оком рухомість між ними на весь період, необхідний для повного зрощення перелому.\nВ сучасних умовах лікування переломів кісток здійснюється за такими принципами:\n– лікування повинне бути розпочате якомога раніше та направлено на боротьбу з шоком, крововтратою, попередження розвитку інфекції;\n– всі етапи лікування повинні проводитись без болю;\n– відновлення анатомічної цілісності (репозиція)\n– міцне скріплення зіставлених відламків (фіксація) до їх кісткового зрощення;\n– виключення з функції травмованого органа (іммобілізація);\n– застосування функціонального лікування;\n– застосування методів, що прискорюють відтворення кісткової мозолі\nДотримання вказаних положень забезпечує первинне кісткове зрощення в найкоротші строки.\nНайбільш повно відповідає сучасним вимогам, що пред’являються до лікування переломів кісток взагалі і щелеп зокрема, оперативний метод закріплення відламків – остеосинтез, позбавлений ряду недоліків, властивих ортопедичним методам.\nПід остеосинтезом розуміють хірургічний оперативний метод лікування переломів, направлений на міцне з’єднання відламків кістки за допомогою різних матеріалів. В теперішній час остеосинтез знайшов значне поширення в щелепно-лицевій травматології, особливо при лікуванні переломів нижньої щелепи.\nМетод оперативного закріплення відламків, тобто остеосинтез, не повинен протиставлятися ортопедичним методам. Якщо ж в момент проведення оперативного втручання в силу тих, чи інших причин не вдається добитися міцного закріплення відламків, то хірург повинен доповнити іммобілізацію ортопедичними методами. В ряді випадків ортопедичне лікування може бути доповнене остеосинтезом.\nТимчасова (транспортна) іммобілізація відламків верхньої щелепи.\nДля тимчасової іммобілізації відламків верхньої щелепи найбільш ефективним є накладання стандартної транспортної пов'язки, яка складається з головної опірної шапочки Збаржа і жорсткої підборідної пращі Ентіна. Шапочку закріплюють так, щоб вона щільно лежала на голові, охоплюючи лобні і потиличні горби, а кінці стрічки її зав’язують на лобі. За допомогою гумової тяги пращу з’єднують з головною шапочкою. Стандартна пов’язка для тимчасової фіксації відламків верхньої щелепи використовується тільки як давлюча. При всіх переломах верхньої щелепи з збереженням більшості зубів на обох щелепах давлюча пов’язка дозволяє поставити в правильну оклюзію відламки верхньої щелепи шляхом притискання до неї здорової нижньої щелепи.\nПри відсутності стандартної транспортної пов’язки найпростішим методом фіксації може служити підборідно-тім’яна пов’язка із марлевого бинта, звичайна бинтова пов’язка, але з еластичною тягою, яку легко зробити з допомогою булавок і гумок.\nІнколи замість шапочки можуть бути використані пілотка, шолом танкіста, льотчика, а замість пращі – друга пілотка, кусок ременя чи гуми, кора дерева та ін. Таку імпровізовану пращу легко прикріпити до головного убору за допомогою булавок і гумових тяжів. В зимовий час замість пращеподібної пов’язки можна використати звичайну шапку-вушанку, яка одночасно може виконувати роль і шапочки і підборідної пращі. Для цього потрібно опустити клапани шапки-вушанки і зав’язати їх, попередньо наклавши на підборіддя пов'язку із ППІ. Еластична тяга досягається за допомогою гумок, закріплених булавками.


Селера черешкова властивості і протипоказання Кулінарний блог Олександра Афанасьєва - vsi-zdorovi.com.ua\nГОЛОВНА / ХВОРОБИ / Селера черешкова властивості і протипоказання Кулінарний блог Олександра Афанасьєва\nСелера черешкова властивості і протипоказання Кулінарний блог Олександра Афанасьєва\nСелера – це зелений овоч, який вирощують заради ароматних і соковитих стебел, коренеплодів і листя, але найбільш він затребуваний в якості приправи з характерним сильним пряним ароматом і приємним гіркувато-солодким смаком.\nВсі частини селери можна їсти, його листя, корінь, а також стебла і насіння використовуються як прянощі при готуванні страв європейської і азіатської кухні.\nКорінь виглядає волохатим, нерівним і коричневим. Однак якщо його очистити він стає гладким і білим.\nНасіння селери схожі за виглядом на кмин. У них темно-коричневий колір, довгаста форма з тонкими вертикальними ребрами і дуже сильний аромат.\nЦе досить потужна, до 1 м у висоту, однорічна або дворічна рослина з великими листками на довгих черешках, розгалуженими стеблами і потужною кореневою системою.\nНалежить сімейства Зонтичні (Apiaceae), в яку також входять петрушка, морква, кріп, коріандр, пастернак, кмин та інші. Його інші назви: селерей, запашна, петрушка.\nНайвідоміший вид – селера пахуча (Apium graveolens).\nУ цій різновиди рослини виділяються два інших важливих типу селери:\nКорінь – з великим м’ясистим коренем, який особливо цінується за свій унікальний орехоподобный смак. Кореневище округлої форми, розміром з яблуко, з дуже сильним приємним ароматом. Наукова назва цього виду – Apium graveolens var. Rapaceum.\nЛистовий (Apium graveolens var. Secalinum), який дуже схожий на петрушку, але на смак, як селера. Утворює розвинену розетку ніжних листя яскраво-зеленого кольору.\nНезалежно від того, який вид ви віддаєте перевагу купувати або вирощувати, корисні властивості можна знайти у всіх частинах рослини, включаючи листя, стебла, коріння та насіння. Вони всі використовуються в їжу як в свіжому, так і сушеному вигляді\nСелера — трав’яниста рослина сімейства Зонтичні (лат. Apiaceae). Латинська назва — Apium. Цю рослину культивують як овочеву культуру.\nСелера — вологолюбна і морозостійка рослина. Його культивують навіть у північних районах країни.\nСелера отримав широке застосування в кулінарії. У їжу вживають коренеплоди, стебла і листя рослини. Їх додають в салати, основні страви, соуси, напої. Корінь і насіння селери використовують в сушеному вигляді в якості приправи.\nУ ста грамах овоча міститься всього 15 ккал. При регулярному вживанні коренеплоду жінка виглядає привабливіше і молодше своїх років. Важливість рослини не тільки у цьому. Його необхідно приймати з багатьох причин:\nПри хворобливих місячних (використаний тільки настій насіння).\nПри схильності до депресивних станів і нудьзі (врівноважує емоційний фон).\nУ передклімактеричний період (при повторенні курсів прийому селери чотири рази на рік настання клімаксу пройде безболісно).\nПри варикозі (зміцнюються стінки судин).\nПри ожирінні (вживання дає досить швидкий і стійкий результат при дієтах для схуднення).\nПри зниженні статевого потягу (рослина виступає афродизіаком).\nПри схильності до запорів (нормалізує роботу кишечника).\nВагітним жінкам вживати селеру можна епізодично, харчова клітковина буде провокувати перистальтику, що посилить метеоризм. Годуючим матерям небажано вживати рослина у зв’язку з імовірністю потрапляння речовин в грудне молоко і виникнення больових відчуттів у дитини (гази), так само овоч негативно впливає на процес лактації.\nНеобхідно додати, що нераціональне використання продукту без консультації з лікарем може нашкодити здоров’ю. Для чоловіків селера теж дуже корисний. У ньому міститься необхідний чоловікам гормон андростерон, підвищує потенцію. Вироблення гормону діє як феромон і приваблює жінок. Сечогінна властивість надає профілактичну дію на розвиток простатиту. Селера допомагає боротися з чоловічим ожирінням, пригнічуючи почуття голоду і посилюючи обмін речовин.\nАле існують і протипоказання до застосування селери у чоловіків:\nЦей ароматний овоч настільки універсальний, що всі його частини можна використовувати, щоб приготувати смачну страву.\nЯк підготувати черешки і листя селери:\nВідокремте стебла від пучка і вимийте їх в холодній воді для видалення будь-яких забруднень, фунгіцидів і пестицидів.\nТак як ця пряність містить багато волокон, видаліть жорсткі кінці черешків (велику білу секцію з нижньої частини кожного стебла).\nВикористовуючи овощечистку, очистіть кожен стебло, утримуючи підставу на обробній дошці. Якщо черешок досить ніжний, пропустіть цей крок.\nСелера наріжте на шматочки потрібного розміру.\nЯк очистити корінь селери:\nПомістіть корінь селери на бік на обробну дошку і відріжте його верхню та нижню частини.\nПоставте корінь вертикально. Він повинен бути стійким.\nЗріжте залишилася шкірку вертикальними смужками зверху вниз, слідуючи формі кореня. Продовжуйте різання до тих пір, поки не видалите всю шкірку.\nНаріжте корінь кубиками або скибочками і швидко промийте у воді з лимонним або апельсиновим соком, щоб запобігти знебарвлення (окислення).\nЗапах селери у великих кількостях може перебити всі інші приправи, тому в суміші його додають помірно.\nЯк і іншу свіжу пряність, черешки і зелень краще додавати в страви за 10-15 хвилин до готовності, стебла – крупно нарізаними, листя – пов’язаними в пучок.\nУ страви, які потребують тривалої теплової обробки зручніше додати коріння селери, нарізані на великі частини, в середині і ближче до кінця приготування.\nЦей ароматний овоч настільки універсальний, що всі його частини можна використовувати, щоб приготувати смачну страву. Ось кілька порад, куди додавати селера:\nСвіжий лист, корінь і стебла – в салати і тушковані страви.\nДуже популярні супи-пюре з коренеплодів селери.\nВикористовується як гарнір до різних страв. Він добре поєднується з такими овочами як картопля, морква, бобовими, а також з домашньою птицею.\nСвіжі листя, черешки і коріння – при приготуванні супів і соусів.\nНіжні листя використовуйте будь-яку пряну траву: дрібно нарубаєте, нарвете руками або залиште цілими. Киньте їх в зелений салат або вінегрет, у смажену картоплю, супи і соуси. Гілочками прикрашайте страву перед подачею.\nСпробуйте сік селери в поєднанні з огірком, капустою і яблуком для приготування освіжаючого напою. Цей овоч додає яскравий аромат і смак і не надто солодкий. Також спробуйте його в коктейлях: він відмінно поєднується з текілою або джином.\nПосмажте тонко нарізаний корінь селери разом з курчам, яловичиною або індичкою. Він готується швидко, але залишається хрустким.\nДодайте подрібнений корінь в картопляне пюре для пікантного смаку і аромату.\nКраще використання заморожених черешків селери – для начинки, супів, тушкованого м’яса і соусів. Ви можете додавати його в блюдо прямо з морозильника без відтавання.\nНатерті коріння і нарізану зелень селери перемішують з подрібненим солодким перцем, морквою, петрушкою, і додають 20% солі до загальної ваги овочевої суміші. Виходить універсальна приправа, яка відмінно зберігається в холодильнику. Її використовують замість солі для заправки картопляних і круп’яних супів.\nПриправи з насінням селери добре підходять до смаженого на грилі м’яса (особливо свинячим ребрышкам), до томатним і овочевих супів, м’ясних та курячих бульйонів, омлетів і маринадів.\n1 черешок середнього розміру, без листя = ½ склянки крупно нарізаною або подрібненої зелені = 40 г сушеного селери.\n30 грам нарізаного селери = 4 столові ложки = ¼ склянки.\n1 склянку селери, дрібно нарізаного = 125 р.\n10 столових ложок сухого порошку селери = 60 р.\nСелера добре відомий тим, що він низькокалорійний, але його користь для здоров’я виходить далеко за рамки використання в якості дієтичного харчування. Включивши селера в свій раціон, ви не тільки зменшите ризик розвитку раку, але також уникнете безліч інших проблем зі здоров’ям, завдяки його численним корисним властивостям.\nУ раціон нашої сім’ї селера потрапив відносно недавно — кілька років тому. У той час, коли батько приходив до тями після операції і не міг їсти тверду їжу. Ми йому робили всілякі коктейлі з селерою, та й самі пили їх з великим задоволенням. Представляю на ваш суд улюблений рецепт коктейлю з селерою.\nкефір 0.5 літра;\nпомідор або ложка томатної пасти;\nВсе подрібнити і збити блендером. Ми в цей коктейль додавали і огірки, і іншу зелень, загалом, все, чого хотілося на даний момент.\nВ один прекрасний момент нам захотілося твердої їжі, а конкретно — салату. Подивившись, що є у нас в холодильнику, народився рецепт нового салату, який ми стали робити на Новий рік і в інші дні, коли цього хотілося.\nМаслини розрізати на половинки, сир нарізати кубиками, селеру — на невеликі шматочки. Все перемішати і заправити оливковою олією.\nНе варто вводити в раціон сирі черешки селери при схильності до полівалентній алергії — це може підвищити вироблення гістаміну, спровокувати негативні реакції на продукти різного виду. При алергії на селера специфічними алергенами є: морква, петрушка, кріп, фенхель, коріандр, кмин і аніс.\nПри купівлі коренеплоду необхідно звертати пильну увагу на його зовнішній вигляд. Рослина має виглядати свіжим, пружним, приємно пахнути. Розмір рослини не впливає на кількість містяться в ньому корисних речовин.\nСтебло (або черешок) багатий на вміст магнію і заліза, це запобігає утворенню ракових клітин і гальмує розвиток онкологічних захворювань. Поєднання застосування народних засобів і показаної терапії, дає позитивний результат.\nПри цукровому діабеті будь-якій стадії щоденне вживання в їжу стебел допомагає знизити вміст цукру в крові.\nЕфективно знижує артеріальний тиск і рекомендований в їжу гіпертонікам.\nПідвищує імунітет, стимулює роботу імунної системи людини.\nМожливу шкоду. Вживання надмірної кількості овоча або неякісного, перезревшего, може призвести до порушень в роботі:\nВживання коренеплоду в їжу протипоказано при вагітності, після довгої хвороби, при виразці дванадцятипалої кишки і шлункових дисфункціях. Сік даного овоча слід приймати обережно, так як надмірне вживання призводить до порушень в роботі організму.\nВживання соку з селери показано при таких захворюваннях:\nнабряклості (сечогінна властивість соку допомагає виганяти воду з організму);\nожирінні (допомагає знизити вагу в силу очищувальних властивостей);\nнервових розладах (сік володіє заспокійливим властивістю для нервової системи)\nпісок в нирках (допомагає безболісно позбутися від піску і вивести його);\nзапорах (нормалізує роботу травної системи).\nПри кон’юнктивіті, опіках, порізах сік рослини буде дуже корисним.\nшкірних алергіях і запаленнях;\nСелера може викликати серйозні алергічні реакції у деяких чутливих людей.\nЙого стебла містять дуже велику кількість розчинної та нерозчинної клітковини, тому вживання страв із занадто великим вмістом клітковини може завдати шкоди і викликати біль у шлунку, розлад шлунку, здуття живота і посилити запори.\nВагітним і годуючим жінкам селера протипоказаний.\nЛюди, що приймають діуретичні та антикоагулянтні препарати повинні уникати вживання цього овоча.\nБудь-яка рослина при неправильному його використанні здатне заподіяти шкоди людському організму. Так і селеру. Володіючи величезною кількістю корисних властивостей, він, тим не менше, вимагає обережності у застосуванні. Особливо це відноситься до наявних проблеми з суглобами і венами. З приводу годуючих та вагітних жінок достовірної інформації немає, але в цей час взагалі краще не вводити нові продукти в раціон.\nPrevious ArticleМірамістин інструкція по застосуванню при ангіні\nNext ArticleОсобливості лікування хронічного тонзиліту народними засобами\nПричини симптоми і лікування тубоотіта\nРиноскопія і ендоскопія як проводять діагностику носової порожнини


Зняти будинок у Львові подобово. Оренда на добу без посередників.\nЛьвів - будинки подобово\nГоловна»Львів будинок подобово\nБудинки подобово у Львові на Orendar.com\nЯкщо Ви вирішили зупинитися в приватному будинку Львова не сумнівайтеся, Ви зробили правильний вибір! На все-українському сайті подобової оренди житла orendar.com є прийнятні варіанти для всіх! За допомогою нашого сайту у вас не буде проблем зняти приватний будинок на добу у Львові, ми співпрацюємо з власниками нерухомості різного типу і порядку вартості, також без комісії за наші послуги. Ви без проблем знайдете на нашому порталі вигідні пропозиції для бронювання готелю.\nОренда будинку подобово або на добу у Львові\nУ всіх районах міста здаються приватні будинки і котеджі на добу, на тиждень ,на місяць, їх розбіг цін на житло великий. А це означає, що ви обов'язково зможете орендувати приватний будинок або котедж за своїм смаком. Неодмінно приїжджайте в старовинне місто Львів! З місцем проживання тепер визначитися легше легкого за допомогою нашого сайту orendar.com\nТакож можна зняти будинок у Львові на Новий рік або свято, дні народження щоб без всяких скарг сусідів можна було голосно відпочити.\nВсі будинки подобово здаються без посередників, і ціна на будинки погодинно ставлять сам власники з якими ви зможете зв'язатися за вказаними контактами в кожному оголошенні.\nЛьвів - це місто обласного значення в Україні, адміністративний центр Львівської області, національний, культурний, освітній і науковий центр країни, великий промисловий центр, який вважається столицею Західної України.\nМісто актуальний як центр літературного, художнього, театрального та музичного мистецтва. Сьогодні незаперечним фактом культурного багатства Львова є велика кількість концертних залів, театрів, а також проведення тут великої кількості творчих заходів. Храми, традиції, живопис, фрески, свята – все це результати минулого та витвір сучасного, які Ви зможете відчути лише у Львові.\nМісто славиться частими приїздами туристів і гостей, екскурсіями і місцем проведення ділових зустрічей, і тому для забезпечення комфорту Orendar.com і був створений. Якщо Ви з певних причин відвідали цей прекрасний місто і думаєте де зупинитися, ми Вам допоможемо вирішити це питання і створимо всі умови, щоб Ви відчували себе як вдома.\nЯкщо Ви звикли жити в просторі і подалі від чужих очей або просто приїхали компанією, у Вас є унікальна можливість зняти приватний сектор у Львові.\nОренда будинків подобово у Львові – це наявність найкращих факторів, які не можуть Вас приємно не здивувати.\nОренда будинків на добу у Львові поєднує в собі затишок, комфорт, безпека, конфіденційність, апартаменти подобово на будь-який смак і побажання.\nЗняти будинок у Львові подобово – це означає не тільки орендувати великий простір, а так же:\nЗавжди чиста постіль і свіжі рушники;\nНаявність посуду і техніки (ліжко, диван, телевізор, пральна машинка, мікрохвильова піч, душова кабіна або ванна, духовка та газова плита, фен та інше);\nНаявність безкоштовного доступу до інтернет;\nЛюбителям парної є можливість арендоватькоттедж з сауною або лазнею на території.\nПриватні сектору у Львові здаються без посередників, недорого, від власника житла, помісячно, на тиждень, на добу, ціна апартаментів яких порадує Вас і Ваш гаманець.\nНа нашому порталі Ви можете переглянути наявність будинків, їх розташування, фото, список зручностей і забронювати ваш вибір, попередньо зателефонувавши за номером власника житла.\nТак само Ви можете прочитати відгуки наших користувачів і залишити свої коментарі та побажання.


Наукове божевілля чи геніальність: професор фізики будує машину часу - Обрій\nФото професора Рональда Л. Маллетта - американського теоретичного фізика, академіка та автора, найвідомішого за його наукову позицію щодо можливості подорожей часу. / фото Ronald L Mallett, Research Professor of Physics, University of Connecticut\nШанований професор фізики Рон Маллетт має мрію — створити машину часу. Все почалося з Герберта Уеллса, а закінчилося невеликим настільним прототипом.\n“Я вважаю себе звичайною людиною з пристрастю, й моя пристрасть — це можливість подорожей в часі”.\n— Рон Маллетт.\nЯк у багатьох людей, причина його пристрасті — трагічна подія, що сталась в дитинстві. Тато Рона був запеклим курцем та помер від серцевого нападу у віці 33 років. Майбутньому вченому на той час було всього лише 10 років. Щоб хоч якось заповнити порожнечу, що виникла всередині, хлопчик занурився в свої книжки:\n“Через рік після цього, коли мені було 11, я зіткнувся з книгою, котра змінила для мене все. Це була “Машина часу” Г. Уеллса”.\nВ книзі була фраза, котра говорила, що люди науки чудово знають: час — це лише свого роду простір, й ми можемо рухатися вперед та назад у часі. Й Ронові прийшла в голу думка:\n“Якби я міг побудувати машину часу, тоді я міг би повернутися в минуле й знову побачити свого батька та, можливо, врятувати його життя і змінити все”.\nМи вже писали про можливості подорожей в часі з допомогою червоточин — своєрідних “тунелів” з отворами в різних точках простору-часу. Однак навіть за умови реальності червоточин, такі подорожі супроводжувала б низка небезпек.\nНайближчі до нас червоточини можуть знаходитися в купі світлових років від нас. Частина фізиків припускає, що ми могли б їх створювати штучно. Однак навіть якби це вдалося, то нам треба було б зіткнутися з неприємною властивістю червоточин — колапсування з руйнуванням всього, що знаходиться всередині них. Темна енергія могла б допомогти нам впоратися з цим. Це гіпотетичний вид енергії, котрий фізики ввели, щоб пояснити розширення Всесвіту. Як пояснила Тамара Девіс, космолог з Університету Квінследа в Австралії:\n“Щось там має “антигравітаційний” ефект: воно скоріше штовхає, а не тягне. Ми не знаємо, що це, однак воно складає більшу частину Всесвіту. Ми називаємо це темною енергією”.\nТемна енергія могла б дозволити тримати отвір червоточини відкритим достатньо довго, щоб щось змогло здійснити подорож крізь нього. Однак нам треба спочатку зрозуміти, що це.\n“Технології просунулись настільки швидко, що, можливо, простір та час самі по собі є тим, що може потрапити під наш контроль”.\n— Тамара Девіс.\nОднак у Рона Маллетта є інший підхід до подорожей в часі.\nМаллетт вже розробив концепцію реальної машини часу. Вчений надихнувся книгою про рівняння Альберта Ейнштейна, прочитаною ще в 12 років.\nФізик вже побудував настільний прототип, котрий ілюструє принципи, які на його думку можна використати для побудови реальної робочої машини часу. В основі її роботи — лазери. Вони використовуються для створення циркулюючого променя світла. Маллетт пояснює, що простір всередині цього “кільцевого лазера” має бути закручений, так ніби “ви перемішуєте каву в чашці”.\nОскільки простір та час тісно пов’язані, то деформація першого має вести до деформації другого. Теоретична робота Маллетта демонструє, що враховуючи достатню ефективність лазера на достатньо невеликому просторі, в теорії можна змінити звичайну лінійну часову шкалу, в якій ми живемо:\n“Якщо простір дуже скручується, ця лінійна шкала часу буде скручена в петлю. Якщо час випадково закрутиться в петлю, це дає нам можливість подорожувати в минуле”.\nРозуміння часу та квантова лазівка\nРеалізація подібної концепції вимагає залучення великої кількості енергії або вміння зменшувати об’єкти до мікроскопічного рівня. Крім того в нас досі немає повного розуміння самого часу.\nЗагальноприйнята думка, котра спирається на рівняння Ейнштейна, описує Всесвіт як “блок” простору-часу. В цій моделі минуле, теперішнє та майбутнє однаково реальні. Тому все, що будь-коли існувало, існує та буде існувати знаходиться там — в просторі-часі. Динозаври, люди, майбутнє — все є десь в просторі-часі. Тобто про час можна думати як про простір. Наприклад, ми живемо в Україні, однак є люди в Лондоні, Нью-Йорку, Сіднеї. Ці місця реальні й існують, але нас в них немає.\nЙ це гарна теорія для майбутніх мандрівників у часі. Подібна модель розглядає нашу повсякденну концепцію часу як ілюзію, спосіб, яким люди раціоналізують реальність. Однак є вчені, котрі вважають, що плин часу є реальним та фундаментальним явищем.\nВирішальну роль у відповіді на те, що є час, може відігравати світ квантової фізики. Адже в цій області науки порушуються майже всі правила класичної фізики. Наприклад, одна частинка може перебувати в кількох місцях одночасно. Й хоча подорож в часі зараз видається нереальною, у квантовій фізиці немає нічого неможливого, а отже, завжди може прийти людина, котра розкаже, як порушити той чи інший закон.


Кишкові коліки у новонародженого: що робити в домашніх умовах, ніж лікувати? | Геморой лікування\nКишкові коліки у новонародженого: що робити в домашніх умовах, ніж лікувати?\nЧасто батьки стикаються з такою проблемою, як кольки у новонародженого, що робити для того, щоб вирішити таке неприємне для дитини занепокоєння, багато хто не знають. У такій ситуації, звичайно ж, краще всього звернутися до фахівця, адже тільки він зможе максимально точно підібрати ліки і докладно розповість про те, що робити при кольках у новонародженого малюка.\n4 Комплекс мероприятияй\nТільки у 15% всіх батьків не виникає жодних проблем з животиком у новонародженої дитини, і його не турбують коліки. Всі інші батьки (приблизно за 3 тижні життя новонародженого) вирішують, що робити і які ліки приймати, або самостійно, або за допомогою лікаря. Настільки неприємна проблема викликає у немовлят сильне занепокоєння. Вони починають підгинати ніжки дуже близько до живота і голосно плачуть. Такий стан може тривати дуже довго, і дитини не можуть заспокоїти ні гри, ні заколисування.\nЧому шлунок не перетравлює їжу\nСтав шлунок як запустити в домашніх умовах\nТривалість нападів болю може бути різною. В середньому до 3 годин кілька разів в день. В животі у новонароджених в різних відділах кишечника виникають сильні спазми, які і стають причиною інтенсивного болю. У деяких дітей хворобливі відчуття виникають через рівні проміжки часу і можуть мати однакову тривалість. Варто відзначити, що коліки у немовлят можуть з’явитися в будь-який час доби, через деякий час після годування. В окремих ситуаціях коліки у немовляти виникають безпосередньо під час процесу годування. Як показує численна практика, найчастіше кишкові коліки у новонароджених з’являються саме у вечірній час.\nМожуть бути й інші симптоми проблеми у малюків, крім плачу і подгибания ніжок. Іноді вони дуже сильно вигинають хребет і починають закидати голову назад, дуже близько до спини. У той же час відбувається досить сильне почервоніння шиї та обличчя, потім можна відзначити у дитини сильне здуття животика. Ознакою проблеми є і те, що дитина починає тужитися, а потім у нього проявляється метеоризм. Але так відбувається не завжди. Частіше коліки у новонародженого супроводжуються сильним запором, при якому потрібно робити спеціальну клізму.\nЄ певні ознаки, які допоможуть визначити у маленької дитини наявність цієї дуже неприємною і болючої проблеми. Фахівці відносять до них наступні ознаки:\nКольки у дитини з’являються досить несподівано, як правило, в період неспання між годуваннями.\nДитина починає сильно вередувати, плаче і виявляє помітний неспокій.\nПлач має тривалий і пронизливий характер, при цьому може не припинятися аж до 3 годин.\nКоліки у новонародженого можна дізнатися з того, що дитина починає притискати ручки до тулуба, а ніжки підгинає до живота і починає ними сильно смикати. У той же час стопи дитини стають прохолодними і іноді можуть навіть червоніти.\nЖивіт малюка поступово стає досить твердим, у ньому відчуваються гази.\nУ деяких дітей з’являється нечасте зригування через деякий час після годування.\nМалюк стає повністю спокійним тільки після того, як відійдуть усі гази разом зі стільцем. Між нападами кольок у немовлят спостерігається досить хороший апетит, їх нічого не турбує. Вони добре сплять і грають, можуть посміхатися.\nМожна сказати також про правило «3х3», яким на сьогоднішній день користуються абсолютно всі педіатри для того, щоб припустити наявність кольок у немовлят:\nперші напади кольок починаються у дитини не раніше 3 тижні життя;\nможуть тривати до тих пір, поки дитині не виповниться 3 місяці;\nколіки у новонародженого в середньому виникають 3 рази на тиждень, іноді частіше.\nФахівці говорять про те, що кольки в животі – це цілком нормальне явище для новонародженої дитини, і саме таким чином відбувається адаптація до навколишнього середовища поза утробою матері. У середньому кольки можуть тривати приблизно 4-5 місяців, 2 тижнів до 5 місяці життя, але, як правило, у більшості дітей вони припиняються вже до кінця 3 місяця життя. За цей період кишечник малюка встигає отримати нову мікрофлору, вона зможе повноцінно переварити ті продукти, які раніше організму дитини ще були невідомі.\nТравна система у дитини закінчує формувати у віці приблизно 3-5 місяців, і в цей же період припиняються коліки у новонароджених і сильний дискомфорт, біль і неспокій.\nДля того, щоб знати, чим лікувати коліки, необхідно знати причини, які можуть спровокувати дане неприємне явище. Причини можуть бути самими різними, починаючи з незрілість травної системи і закінчуючи харчуванням матері.\nОсновною причиною абсолютно всі фахівці вважають те, що травна система у новонародженого ще не сформувалася остаточно. Крім того, відбувається у перші місяці адаптація до нового типу харчування, яке може бути грудним або штучним.\nКоліки у новонародженого дуже часто виникають з-за того, що годуюча жінка неправильно харчується, не дотримується спеціальної дієти. Певні продукти, компоненти яких потрапляють у молоко, можуть спровокувати підвищене утворення і скупчення газів в животі у дитини. Результатом цього стають досить сильні й болючі коліки. До продуктів, які можуть провокувати проблему відносять капусту в різних видах і різних сортів, солодкі фрукти, виноград, майонез і бобові, чорний хліб, родзинки, продукти з великим вмістом клітковини і багато іншого.\nЗ-за того, що мама годує дитину в горизонтальному положенні, у нього може спостерігатися відрижка або ж гастроезофагеальний рефлюкс. В цей час невелика кількість шлункового соку потрапляє в стравохід дитини.\nЧисленні дослідження довели, що якщо жінка пережила стрес або ж багато хвилюється, то це може вплинути на склад молока. Як правило, саме таке молоко і стає причиною того, що присутні коліки у новонародженого.\nДо причин можна віднести ще й неправильне годування малюка. Якщо мама молода і не має достатньо досвіду, то у неї дитина може захоплювати досить багато повітря під час смоктання. У той же час інтенсивний напір молока з грудей може призвести до того, що дитина почне давитися. При цьому малюк знову буде заковтувати молоко разом з повітрям. Потім будуть виникати сильні кольки у новонародженого.\nОстаннім часом все більше матерів ростить дітей на штучному вигодовуванні. В такій ситуації можна говорити про те, що у дитини спостерігається індивідуальна непереносимість або штучної суміші, або ж лактози. Подібне зустрічається досить часто.\nДля того, щоб не виникали коліки у новонародженого, потрібен цілий комплекс найрізноманітніших мероприятияй. Виконувати їх потрібно максимально чітко, тоді дитина не буде мучитися від болю. До основних правил можна віднести нижченаведені.\nНавчіться правильно годувати малюка. Під час процедури простежте за тим, щоб дитина повністю захоплював ореолу грудей і не ковтав повітря. Якщо ж ви годуєте з пляшечки, то вибирайте ті, які мають спеціальну систему, що не дає дитині заковтувати разом з молоком повітря. Перед початком годування при кольках у новонароджених малюка можна викласти на 5 хвилин на живіт, що стане своєрідним масажем для його живота.\nБезпосередньо після годування дитини потрібно потримати в вертикальному положенні протягом 10 хвилин. Нахиліть його трохи животом вперед. В цей же час акуратно погладжуйте живіт і спину між лопатками. Це буде відмінний масаж, він допоможе дитині зригнути зайве повітря, який може спровокувати коліки.\nЛікувати коліки у новонароджених потрібно погладжуваннями живота. Через півгодини після їжі погладжуйте живіт новонародженого досить теплою рукою. Подібне покращує перистальтику кишечника. Також можна накрити живіт теплою пелюшкою, попередньо підігрів її і потім робити кругові рухи рукою за годинниковою стрілкою по животу крихти.\nЯкщо ви не знаєте чим лікувати кольки в немовлят, то можна використовувати спеціальну гімнастику. Для цього згинайте ніжки і притискайте їх до живота колінами малюка, потім розводите в різні сторони.\nЯкщо дитина перебуває на штучному вигодовуванні, то дуже важливо правильно підібрати суміш. Підбирайте її разом з педіатром, який спостерігає дитину, щоб потім не турбуватися про те, як лікувати коліки у малюка.\nЩе кілька століть тому для вирішення даної проблеми рекомендували давати новонародженому дитині кропову воду або чай з фенхелем. Подібні відвари можна купити в аптеці в готовому вигляді або приготувати самостійно. Кошти повністю безпечні для дитини і досить швидко можуть допомогти вирішити проблему з підвищеним газоутворенням і коліками у новонародженого.\nДля того щоб самостійно приготувати ліки від кольок для новонародженого, необхідно взяти 5 г насіння фенхелю або кропу і залити 100 мл кип’яченої води. Потім підігрівати суміш на водяній бані приблизно 20 хвилин. Після цього потрібно долити стільки кип’яченої води, щоб вийшло 100 мл рідини. Якщо жінка годує грудьми, то такий настій вона може пити сама. У невеликій кількості можна давати дитині замість води.\nУ тому випадку, якщо всі перераховані вище методи не принесли ніякого результату, потрібно звертатися до фахівця. Він допоможе підібрати сорбенти, ліки з пробіотиками або ж спазмолітики. Популярними й ефективними вважаються ліки, які випускаються на основі натуральних олій.\nБейбі Калм – це суміш м’ятного, укропного і анісової олії. З її допомогою можна значно поліпшити травлення у новонародженого, заспокоїти шлунково-кишковий тракт і знизити рівень утворення газів у кишечнику. Засіб продається в концентрованому вигляді, тому його необхідно розбавляти кип’яченою водою у відповідності з інструкцією. Ліки давати дитині потрібно безпосередньо перед годуванням. Тоді воно почне вчасно діяти, і кольки не будуть турбувати малюка.\nБебинос – ліки, в основі якого знаходяться екстракти коріандру, ромашки і фенхелю. Вони дуже швидко і м’яко заспокоює шлунок, кишечник новонародженого малюка, упорядковують процес травлення. Кількість етанолу в засобі проти кольок мінімальна, тому воно абсолютно не шкодить здоров’ю дитини.\nПлантекс – це гранули в сухому вигляді, які продаються в пакетиках по 5 р. В основі ліки знаходиться масло фенхеля. Розчиняти засіб необхідно в молоці або в теплій воді. Давати новонародженому дитині можна з другого тижня життя. Плантекс покращує роботу шлунково-кишкового тракту, запобігає надмірне утворення газів. Більшість педіатрів рекомендує використовувати засіб і в якості профілактики. Особливо актуальним є його використання під час переходу з грудного вигодовування на штучне. Пакетик ліки розрахований на 100 мл води. Пити Плантекс можна з пляшечки або з ложечки. Даний засіб вважається найбільш безпечним і корисним аналогом кропової води.\nЯкщо вашої дитини почали турбувати коліки, то в першу чергу потрібно застосовувати найбільш безпечні методи – кропову водичку і масаж, переглянете свій раціон при цьому. Якщо нічого не допомагає, тоді звертайтеся до фахівця і ні в якому разі не займайтеся самолікуванням, адже це може спровокувати серйозні проблеми з ще не повністю зміцнілим шлунково-кишковим трактом новонародженого малюка. Якщо є така проблема, як коліки у новонароджених, лікування педіатр підбере сам.


Команда Андрія Гітченка посунула «Динамо» на третє місце футбольного чемпіонату УПЛ (Фото, відео) - Львівський державний університет фізичної культури\nКоманда Андрія Гітченка посунула «Динамо» на третє місце футбольного чемпіонату УПЛ (Фото, відео)\nЗа підсумками 29-го туру чемпіонату України з футболу сезону-2019/2020 серед команд Прем’єр-ліги, у складах яких грає низка представників Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського, а ФК «Олександрія» на посаді головного тренера очолює Володимир Шаран, який вищу освіту здобув у стінах нашого вишу, максимально загострилася інтрига в боротьбі за другу позицію, яка дозволяє взяти участь у кваліфікації Ліги чемпіонів УЄФА наступного сезону.\nГоли: Яковеллі, 55, Борзенко, 75 – Челядін, 8, Кравчук, 89.\nІ у ПФК «Львів», і у «Ворсклі» на позиції лівого захисника грають випускники Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського – Андрій Бусько та Павло Ребенок відповідно. Втім, у звітній зустрічі жодного з них не було навіть у заявці. Андрій продовжує відновлюватися після травми, а Павло, як і решта його партнерів по головній команді полтавського клубу, пропускав гру, аби краще підготуватися до фіналу Кубка України з київським «Динамо», який відбудеться в найближчу середу, 8-го липня, на полі ОСК «Металіст» в Харкові.\nРішення Максимова залишити основну команду в Полтаві та готуватися до кубкового фіналу з «Динамо» вболівальники сприйняли по-різному. Але після гри стало зрозуміло, що все правильно зробили полтавці. Під керівництвом Віталія Косовського молодь «біло-зелених» отримала безцінний досвід, порадувавши хорошою грою й інтригою до останніх секунд, і заодно створила сенсацію у 29-му турі УПЛ. «Львів» відверто не очікував подібного нахабства від резерву «Ворскли».\nЗ місця в кар’єр почали гру молоді полтавці, буквально оглушивши львів’ян. Кілька розвідувальних атак вийшло у «Ворскли», і вже на 7-й хвилині м’яч потрапив до Челядіна, потім послідував удар. Кажуть – все геніальне просто, так вийшло і з цим голом. Пас з флангу, удар з центральної зони приблизно з 17-ти метрів і м’яч опинився в сітці – 0:1.\n«Синьо-золоті» виявилися не готові до такого розвитку подій – мабуть чекали, що юні опоненти відразу капітулюють перед ними. Взагалі довго львів’яни звикали до поля, а може придивлялися або вивчали суперника. Полтавська молодь діяла максимально практично, зосередившись на обороні, організовуючи контратаки. Добре стріляв Козиренко, а також Власов був активний на правому фланзі – він з хорошою швидкістю, одного разу ледь не вийшов на очне побачення із Сарнавським, але не вистачило досвіду.\nЗвичайно, більше гру контролював «Львів», хоча часом здавалося, не знають, що робити з м’ячем львів’яни. Хороші удари наносили Яковеллі, Алваро, Кравчук і Татарков. Двічі Ісенко легко справлявся, ще два удари виявилися неточними. Але не виходили багатоходові комбінації, не вистачало агресії, було незрозуміло, за рахунок чого команда Цецадзе може дотиснути суперника.\nНа самому початку другого тайму Богунов та Бопесу створили дуже небезпечний момент, захисники не встежили і Бопесу пробивав з меж штрафного, потрапивши в сітку із зовнішнього боку. Львів’яни істотно додали і включили швидкості, заробили фланги і обороні «Ворскли» довелося дуже непросто.\nРахунок став рівним після банальної помилки захисника номінальних гостей. Павлюк завозився з м’ячем перед своєю штрафною площею і його пограбували більш досвідчені суперники: Яковеллі опинився на ударній позиції і хитро перекинув Ісенка. Голкіпер тільки ввів м’яч в гру і ще не встиг повернутися в рамку, коли бразилець майстерно розібрався в ситуації – 1:1.\nЗобов’язані були знову виходити вперед ворскляни після кутового і програної верхової боротьби захисниками номінальних гостей. М’яч потрапив до Челядіна, який сходу пробив і м’яч пролетів поруч зі стійкою. Відзначимо, що свою гру продовжували показувати підопічні Косовського – не феєрили, не ризикували, але виглядали організованою, монолітною командою, яка гідно виглядає в дорослому футболі.\nНамагалися відповідати полтавці атакою на атаку, хоча моментів було більше у господарів. Ренан не використав вихід один на один з Ісенком, потім Шина забив з офсайду, на що пішов хороший удар від Власова. І все ж «Львів» вийшов вперед – в штрафній «біло-зелених» запанував хаос, Татарков і Богунов не змогли пробити Ісенка, але м’яч опинився у Борзенка, який головою переправив його у ворота – 2:1.\nНадалі пішов обмін уколами і свої чудові моменти не реалізували Козиренко і Татарков, але зате Кравчук з меж штрафного переграв Сарнавського і захисників – 2:2. Неймовірний розвиток подій, полтавці зберегли сили і продовжували атакувати до останніх хвилин зустрічі. В ендшпілі ще два геніальних моменти було створено. Спершу Богунов пробивав і влучив у руку захиснику, арбітр не помітив очевидного фолу і не призначив пенальті. А потім чотири гравці «Ворскли» вибігли на одного Сарнавського, однак Бугаєнко не кращим чином скористався цим шансом, пробивши поруч з каркасом.\nРезультативна нічия з рахунком 2:2, напевно, справедливий підсумок. «Львів» точно не награв на перемогу, а «Ворсклі» трохи не вистачило досвіду.\n«Динамо» – «Шахтар» – 2:3\nГоли: Вербіч, 51, Де Пена, 68 –\nСтепаненко, 31, Коноплянка, 39, А. Патрік, 72.\nОбидва наставники здивували стартовими складами. У киян чомусь у воротах опинився Бойко, а не Бущан; в центрі оборони вийшли Кадірі і молодий Сирота; на цей раз Піваріч, а не Караваєв замінив травмованого Миколенка зліва в обороні; Циганков через ушкодження не зміг взяти участь в зустрічі, тому на фланзі півзахисту з’явився Цітаішвілі; Русин повернувся в старт, а Шапаренко зайняв позицію центрхава.\nЛуїш Каштру взагалі випустив напіврезервний склад. У воротах поєдинок провів Трубін, а тріо атакуючих хавбеків склали Соломон, Антоніо і Коноплянка. Здивувала і лінія оборони, де знайшлося місце дебютанту Вітао в парі з Матвієнком (в центрі), Додо і Болбат – флангові.\nПро перший тайм, якщо чесно, писати багато не хочеться. Обидві команди ніби відчували, що немає жодної турнірної інтриги в цьому поєдинку. Хоча у «Динамо» зараз йде дуже спекотна сутичка за другий рядок із «Зорею» та «Десною». Відсутність вболівальників по для всіх відомій причині лише додавало сірості протистоянню.\nКоманди по черзі контролювали м’яч і на стартових хвилинах запам’яталися двома непоганими моментами: динамівець Бойко з великими труднощами впорався з потужним ударом Алана Патріка майже по центру; а на іншій половині поля Цітаішвілі отримав час і простір на правому напівфланзі, але заплутався: подавати на Буяльського чи пробивати в «дев’ятку» – в результаті не вийшло ні те, ні інше.\nА потім «Шахтар» забив двічі. Обидва голи прийшли з центральної зони. У першому випадку феєрія Степаненка: забрав м’яч у Буяльського з Сидорчуком, після удару Болбата і рикошету від Тараса снаряд влучив у стійку і опорник першим же опинився на добиванні. Незабаром другий гол забив Коноплянка, взявши м’яч під улюблену праву і зарядивши під стійку – 2:0.\nУ перерві Михайличенко зняв Русина, перемістивши Вербіча на позицію в нападі. Це принесло практично блискавичний ефект: Цітаішвілі виконав подачу, Шапаренко пробив в Трубіна, а Беньямін зіграв на випередження у воротарському «Шахтаря» – 2:1.\nТут же кияни створили ще кілька цікавих моментів: Цітаішвілі з середньої дистанції перспективно пробивав, а несподіваний рикошет тільки додав перцю – поруч зі стійкою. А Де Пена з кутового намагався закрутити відразу в рамку – і мало не потрапив.\nКиїв тримав м’яч, але не можна сказати, що «Шахтар» зупинився. «Гірники» начебто контролювали хід матчу, проте несподівано пропустили другий: Сирота видав дивовижний закид на Де Пену і Карлосу залишалося просто перекинути Трубіна, який помилився з виходом із воріт – 2:2.\nІнтрига? Ні. Тайсон, вийшовши на заміну, одним з перших торкань зробив результативну дію: поки вся оборона «Динамо» дивилася за бразильцем, той зробив розрізний пас на Алана Патріка, який пробив повз Бойка. 3:2 – чергова перемога чинного чемпіона над своїм найбільш принциповим суперником на внутрішній арені.\n«Десна» – «Колос» – 5:1\nГоли: Будківський, 9, Фаворов, 37, 78 (пен.), Старенький, 87,\nТотовицький, 90+1 – Кожушко, 89.\nЯк і очікувалося, «Десна», центр оборони якої традиційно цементував Андрій Гітченко, який вищу освіту здобув у ЛДУФК, впевнено взяла три очки в домашньому матчі проти аутсайдера верхньої шістки. «Колос» отримав шанс показати себе тільки коли все вже було вирішено.\nОлександр Рябоконь дав відпочити втомленому Філіппову, замість якого на вістрі з’явився Хльобас. Заміна себе виправдала майже відразу. Вже на 9-й хвилині екс-форвард «Динамо» в один дотик навісив з лівого флангу точно на голову Будківському, який без перешкод пробив у протихід Волинцю – 1:0.\nВ цілому «Десна» розривала лівий край, як хотіла. Сильний матч видав Орест Кузик, який по-хорошому награв на гол, але уродженцю Львова трохи не пощастило. Також звідти загрожували воротам Хльобас і капітан «Десни» Фаворов, на чиїй основній позиції праворуч на цей раз вийшов Конопля.\n«Колос» вибирався на чужу половину фрагментарно, заледве зв’язував воєдино кілька передач, і до того ж в Андрія Богданова не пішли стандарти. Як результат – моментів у гостей майже не було. Згадати можна лише потужний удар Лисенка в руки Пасту, та ще простріл Морозка, після якого Тамм ледь не зрізав м’яча у свої ворота.\nІнша справа – «Десна». Господарі грали легко, з запасом, що лише підтвердив другий м’яч, який Денис Фаворов забив шикарним ударом в дотик метрів з 27-ми. Шедевр!\nХльобас міг знімати всі питання ще перед перервою, але після сольного прориву трохи не влучив у ближній кут. Потім ще Кузик спочатку другого тайму прорвався на ворота під кутом, але на висоті був Волинець. І лише після того, як «Десна» остаточно заспокоїлася, «Колос» почав піднімати голову.\nОдна атака, друга, третя – і в підсумку навіть пару моментів гостям створити вдалося. Лисенко разок приклався з лівої, Смирний і Костишин гостро прострілювали. Але який в тому сенс, якщо реалізація на нулі? «Десна» в першій же вилазці на 62-й хвилині була ближче до голу – удар Кузика з рикошетом прийняла на себе штанга. А ще через чверть години невгамовний Орест ще й пенальті заробив, накрутивши захисника один в один. Фаворов з точки пробив максимально елегантно. Якщо ви не знали, як виглядає перевага в класі, то це якраз вона і є.\nУ кінцівці команди забили ще три м’ячі в пропорції два до одного, але глобально на результат це вже ніяк не вплинуло. Хіба що сухий лист Тотовицького треба відзначити – красиво вийшло.\nДодамо, що завдяки цьому розгрому «Десна» обійшла в таблиці київське «Динамо» – тепер у обох команд по 55 очок, але у киян гірші додаткові показники.\n«Зоря» – «Олександрія» – 2:2\nГоли: Хомченовський, 45, Юрченко, 54 (пен.) –\nЛучкевич, 19, Третяков, 76 (пен.).\nНаставник «Зорі» Віктор Скрипник зміг здивувати ще до матчу, випустивши несподіваний склад. По-перше, на лавці опинився найкращий бомбардир клубу Богдан Лєднєв, а місце у воротах зайняв 20-річний дебютант Дмитро Мацапура. Можливо, голкіпер занадто перехвилювався, так як частина провини за перший пропущений гол лежить саме на ньому. Безбородько протягнув м’яча з центру поля, а Мацапура вирішив вибігти йому назустріч. Форвард поставив корпус і викотив круглого під удар Лучкевичу, який легко відправив його у ворота. Радість гостей тривала секунди, так як гол був відмінений через офсайд.\nА далі сталася вже знайома всім картина. Катерина Монзуль, яка в день гри святкувала свій день народження, почала слухати підказки арбтітра VAR Віталія Романова, після чого все ж вказала на центр поля, давши зрозуміти, що гол зарахований. Епізод, як мінімум, спірний, так як якісного повтору глядачі біля екранів не дочекалися, а судити з побаченого – складно. Сподіваємося, що експерти дадуть свою оцінку вже після матчу.\n«Зоря» не на жарт підвищила темп, але всі потуги розбивалися об масовану оборону суперника. Потрібно визнати, що гравці «Олександрії», вишикувавшись в три ряди у штрафній, діяли практично зразково, не допускаючи небезпеки біля своїх воріт. Не дотерпіли вони буквально трохи, пропустивши, що називається, в саму роздягальню. Справедливо, що забив Хомченовський, який був найбільш заведеним гравцем всієї першої половини. «Десятка» луганчан змістився з правого флангу і, в стилі Роббена, завдав удар в дальній кут від Паньківа. Тож відпочивати команди пішли за рівного рахунку – 1:1.\nНе встигли футболісти нормально розбігатися в другій половині, як знову Катерина Монзуль звернулася до VAR, причому на цей раз особисто вирушила дивитися епізод. Випускник факультету педагогічної освіти нашого Університету Роман Вантух, не будучи першим на м’ячі, порушив правила проти Кабаєва в своїй штрафній. Віддамо Катерині належне, на нашу думку, вона прийняла абсолютно правильне рішення, вказавши на 11-метрову позначку. Штатний пенальтист «Зорі» Юрченко пробив впевнено і луганчани повели в рахунку – 2:1.\nЗдавалося б, що саме час «Олександрії» почати атакувати, так як з середини першого тайму вони лічену кількість разів вибігали вперед, сконцентрувавши сили на обороні. Але чи то у команди Володимира Шарана, який, нагадаємо, диплом про вищу освіту здобув у ЛДУФК, не було сил, чи то господарі настільки завелися після забитого, але саме футболісти Віктора Скрипника проявляли активність попереду, раз по раз турбуючи Паньківа. Активним був Кабаєв, який і сам встигав бити по воротах, і на партнерів пасував вчасно. Найбільш реальний шанс упустив Юрченко, який в дотик пробивав після прострілу Хомченовського. Неймовірної сили удар пролетів поруч зі штангою.\nА після, вже в третій раз за гру, на арену вийшов VAR. Монзуль кілька хвилин розглядала епізод боротьби Абу Ханни проти Шастала і, насолодившись повторами з різних ракурсів, прийняла рішення знову поставити пенальті, тільки вже у ворота Мацапури. І якщо по першому 11-метровому питань ні в кого не виникало, то після епізоду на 77-й хвилині гравці «Зорі» довгий час продовжували сперечатися і їх можна зрозуміти. Рішення арбітра викликає багато питань і може вплинути на результат усього чемпіонату. Як би там не було, Третьяков пробив безпомилково, встановивши остаточний рахунок зустрічі – 2:2. Так, команди дуже активно провели останні десять хвилин, а гості навіть поцілили в штангу (знову невпевнена гра молодого воротаря луганчан), але нічийний рахунок більше не змінювався.\nПідбиваємо підсумки. «Зоря» провела добротний поєдинок, дві третини матчу володіючи ініціативою. Саме команда Віктора Скрипника була ближче до перемоги, про що, в принципі, говорить навіть статистика. Гості більшу частину часу грали від оборони, і в більшості епізодів робили це вдало. Можливо, десь їм і посміхнулася удача, але за нічию вони билися до останньої секунди. Луганський колектив опускається на четверте місце, але найцікавіше їх, як і всіх українських глядачів, ще чекає попереду.\n«Олімпік» – «Дніпро-1» – 0:2\nУ складі «олімпійців» в звітному матчі зіграли троє представників ЛДУФК: Орест Лебеденко і Назар Вербний вийшли зі старту, а Тарас Завійський з’явився на полі по ходу другого тайму...\nДніпряни приїхали до Києва не в найкращому настрої, програвши два останні гостьові матчі. Для підопічних Дмитра Михайленка ігри на виїзді взагалі в нинішньому сезоні приносять переважно негативні емоції: за останні 12 місяців за межами свого стадіону вдалося виграти тільки раз. «Олімпік» ж навпаки – не знав гіркоти поразок вже три поєдинки поспіль.\nЗа передматчевими розкладами здавалося, що господарі знаходяться у трохи кращих кондиціях. Однак старт поєдинку розбив ці припущення: тільки почалася друга хвилина зустрічі, як гості вже повели в рахунку. Супряга досить легко у два торкання – прийняв і пробив – відправив снаряд під дальню стійку після передачі від Хобленка з правого флангу – 0:1.\nНадалі «Дніпро-1» продовжив контролювати хід матчу, хоч особливих моментів не створював. «Олімпік» здорово тримав оборону, проте гра в атакуючій третині давалася донеччанам з великими труднощами. Тому рахунок на табло можна було вважати закономірним.\nГоловні події розгорнулися під кінець стартової 45-хвилинки, коли команди створили по одному небезпечному моменту. У гостей з негативної сторони відзначився Супряга, не реалізувавши вихід один на один. У господарів – після кутового і помилки Кліщука на виході Вербний замикав дальню стійку, але його удар заблокував Адамюк.\nУ другій половині нічого не змінилося. «Дніпро-1 «продовжував діяти впевненіше, а «Олімпік» більше бідував через власну гру, а не суперника. Знімати питання та інтригу в середині тайму міг Супряга, вигравши повітря у 17-річного голкіпера донеччан Чекотуна. Але підстрахував свого воротаря Вербний, вибивши м’яча зі стрічки воріт.\nПроте незабаром другий м’яч у воротах «Олімпіка» все ж побував. Хобленко (який за секунду до цього був в офсайді) заробив стандарт перед штрафним донеччан, а Булеца прямим ударом забив – 0:2.\nДо фінального свистка у Супряги був ще один вихід один на один – цього разу під кутом. Але чемпіон світу в складі юніорської збірної України знову пробив у воротаря. До кінця матчу команди продовжили показувати динамічний футбол, а «Олімпік» створив навіть кілька непоганих моментів – донеччан підвела реалізація. Взагалі, на дві команди цього разу було досить багато не реалізованих моментів. Це одна з головних відмінностей між верхньою і нижньою шістками УПЛ.\nДодамо, що поєдинок 29-го туру «Маріуполь» – «Карпати» не відбувся. Як і в минулу середу, «зелено-білі» не прибули на гру – за офіційною інформацією, через відсутність фінансів.


«ДІЯЛЬНІСТЬ ЛАД У ВРЕГУЛЮВАННІ РЕГІОНАЛЬНИХ ТА ЛОКАЛЬНИХ КОНФЛІКТІВ НА БЛИЗЬКОМУ СХОДІ»\nАктуальність теми. З початку існування Ліги Арабських Держав основною проблемою в її діяльності стало збереження і підтримання миру, а також запобігання поглибленню конфліктів як у регіональному, так і у локальному масштабах. Безпека арабського світу – об’єктивна необхідність, котра є виразом його волі, прагнення арабів до єдності, що була порушена колонізаційним порядком у минулому і правлячими національними елітами в незалежних арабських державах після деколонізації регіону. Суть концепції загальноарабської безпеки полягає в тому, що загроза будь – якій арабській державі як частині арабського світу є загрозою для загальноарабської безпеки. Зважаючи на посилення глобалізаційних процесів та взаємозалежності держав у сучасному світі, спостерігається тенденція до зростання важливості міжнародних організацій у світовій політиці. Лізі Арабських Держав, враховуючи реалії сучасного Арабського Сходу, відводиться центральна роль у процесі розробки стратегії та формування механізмів гарантування безпеки.\nОтже, актуальність роботи полягає в тому, що, з одного боку, теоретичне дослідження інституційно – правових основ миротворчості та врегулювання конфліктів Лігою дасть можливість з’ясувати можливі шляхи розв’язання існуючих на сьогоднішній день протиріч, спираючись на досвід діяльності Ліги впродовж останніх десятиліть. З цього випливає і практичний аспект актуальності дослідження – проаналізувавши заходи, яких було вжито державами – членами Ліги, можна запропонувати шляхи врегулювання сучасних конфліктів в рамках регіону, а також спрогнозувати можливі варіанти їх розвитку.\nАктуальність теми роботи обумовлена виключною важливістю проблеми гарантування безпеки в сучасному світі; особливою роллю ЛАД у системі загальноарабської безпеки; значимістю впливу стану безпеки арабського світу на формування глобальної системи безпеки; необхідністю осмислення нових загроз та викликів, що постають перед арабським Сходом після закінчення «холодної війни», а також необхідністю розробки в рамках системи міжарабських відносин відповідних механізмів протистояння цим загрозам.\nОб’єктом дослідження є система міжнародних відносин на Близькому Сході. Предметом дослідження є діяльність Ліги Арабських Держав у врегулюванні регіональних та локальних конфліктів в близькосхідному регіоні. Метою є дослідження концептуально-правових засад та практичної діяльності ЛАД з врегулювання конфліктів на Близькому Сході. Для досягнення мети потрібно виконати наступні завдання:\n1. проаналізувати механізм та правові засади врегулювання конфліктів в рамках Ліги;\n2. розкрити характерні особливості діяльності ЛАД в контексті кожного із конфліктів, що розглядаються;\n3. визначити ефективність вжитих Лігою заходів у кожній з конфліктних ситуацій та порівняти результати втручання ЛАД в різні конфліктні ситуації;\n4. узагальнити досвід Ліги у справі врегулювання конфліктів.\nХронологічні рамки дослідження охоплюють другу половину ХХ століття – від часу заснування Ліги у березні 1945 року до сучасності – адже Ліга продовжує свою діяльність, а конфлікти, у врегулюванні яких вона брала участь, не є вирішеними до кінця, деякі з них знаходяться у латентній фазі.\nДжерельна база роботи включає кілька груп матеріалів:\n· базові документи ЛАД, що визначають концептуальні рамки системи загальноарабської безпеки, а саме: Статут ЛАД (22 березня 1945); Договір про спільну оборону та економічне співробітництво арабських держав (13 квітня 1950); Хартія національних економічних дій (26 листопада 1980);\n· виступи, заяви, інтерв’ю, матеріали прес-конференцій, мемуари арабських, а також американських та ізраїльських державних діячів. Ці документи дають можливість оцінити та проаналізувати офіційну позицію і підходи низки ключових держав світу та регіону до тих ситуацій на Близькому Сході, які вплинули суттєвим чином на розробку та розвиток концепцій і механізмів здійснення загальноарабської безпеки;\n· матеріали та рішення ЛАД: резолюції, комюніке нарад голів держав та урядів арабських держав, Ради ЛАД, інших органів ЛАД, опубліковані Секретаріатом ЛАД як збірки документів.\nІсторіографія. На сьогоднішній день достатньо вивченими є палестинське та ліванське питання, а також проблеми врегулювання у Перській затоці, тоді як західносахарська та іранська проблема потребують ретельнішого вивчення та аналізу. Зокрема, недостатньо дослідженою є діяльність Ліги Арабських Держав у справі врегулювання цих проблем. Діяльність ЛАД щодо вирішення регіональних конфліктів та криз потребує узагальнення.\nРяд робіт зарубіжних, зокрема, арабських дослідників (Абдулгані Джабран Ель-Захар (9, 13), Джоржос Ханна Аюб (22), Аммер Хусні Мехді (36)) виявились корисними для досягнення мети дослідження, оскільки в них міститься аналіз окремих аспектів палестинської, ліванської та західносахарської проблем. Посібники з історії та політики держав – учасниць ЛАД (Саудівської Аравії, Єгипту, Лівану тощо) дали змогу глибше зрозуміти механізм впливу окремих держав на процес прийняття рішень всередині Ліги. Цінними виявились роботи російських вчених Александрова І.А. (48), Сажина В.О. (47), Кісельова В.І. (19, 20), Тузмухаммедовa Р.А. (12), Левина З.І. (2).\nПеребіг арабо – ізраїльського конфлікту досліджували такі російські вчені, як Колобов А., Корнилов А. (17), Копiн А.В (16), Кисельов В.І. (19, 20), Чистяков А. (43), Милославскої Т.Л., Милославського Г.В (23). Oсобливо ретельно розглядаючи період Шестиденної війни, війни «судного дня» та укладення єгипетсько – ізраїльської угоди у Кемп – Девіді. Дисертація Аль – Рукібат Хайела «Діяльність Ліги арабських держав по врегулюванню палестинської проблеми (80-і – перша половина 90-х років)», підготовлена та захищена в Інституті міжнародних відносин Київського університету імені Тараса Шевченка, зосереджує увагу на особливостях врегулювання арабо – ізраїльського конфлікту на початку постбіполярного періоду.\nПроблема західносахарського врегулювання розкривається у роботах таких науковців, як Куделєв В.В (38), Мохаммед Салек Али (41) та Бікла О.В (39). В роботах цих авторів досліджено зміни статусу Західної Сахари під управлінням Іспанії, позиції іспанського, марокканського та мавританського урядів, а також ГА ООН з цього питання. Окремо в цих джерелах розглянуто діяльність фронту ПОЛІСАРІО, що проголосив незалежність Сахарської Арабської Демократичної Республіки, а також спроби врегулювання західносахарського питання Ліги Арабських Держав та Організації Африканської Єдності.\nІранська проблема знайшла своє відображення у працях таких російських науковців, як В.О. Сажин (47), Александров I.О. (48), Фененко А.В. (53), співробітників Інституту сходознавства РАН Мамедова Н.М. та Мехді Санаї (50). Окрім особливостей іранської ядерної програми, в цих роботах проаналізовано позиції окремих держав ЛАД щодо цієї програми та можливий вплив ядерної політики Ірану на безпеку у близькосхідному регіоні. В роботі широко використано матеріали періодичних видань, що містять хроніку подій, пов’язаних з іранською проблемою, заяви провідних політичних діячів арабських та західних держав.\nДоробок українських науковців, що займаються даною темою: Скороход Ю.С. (1, 7, 28, 30, 31, 34, 35) та Скороход Л.І. (1, 7), Коппель О.А (10, 44), Гуцало С.Є. (21). Праця Ю.С. Скорохода «Міжнародний аспект урегулювання ліванського конфлікту» – грунтовне дослідження участі окремих держав і міжнародних організацій, в тому числі, ЛАД, у врегулюванні ліванських криз 1958 року та 80-х років. Особлива цінність цього дослідження полягає у аналізі еволюції концептуальних підходів ЛАД до вирішення ліванського питання. Участь ЛАД у розв’язанні палестинського питання всебічно розкрита у праці С.Є. Гуцала «Лига арабских государств и проблемы ближневосточного урегулирования, 1978–1989 гг.». Роботи О.А. Коппель, використані у ході дослідження, висвітлюють такі аспекти теми, як кувейтська криза 1990 року, а також проблеми міжарабської інтеграції та субрегіонального співробітництва.\nМетодика дослідження включає в себе такі традиційні методи, як історичний, який передбачає цілісний підхід до об’єкта вивчення, розгляд його у процесі виникнення та розвитку. Також використано системний підхід, сутність якого полягає у комплексному дослідженні великих та складних об’єктів, таких, як міжнародна організація, дослідженні їх як єдиного цілого з узгодженим функціонуванням усіх елементів та частин, в даному випадку, держав – учасниць. При аналізі результатів діяльності Ліги із врегулювання конфліктів в регіоні було застосовано також і компаративний метод, що полягає у порівнянні результатів діяльності Ліги в різних ситуаціях за визначеними критеріями.\nСтруктура роботи представляє собою вступ, два розділи та висновок. Перший розділ є переважно теоретичним оглядом особливостей організаційного механізму ЛАД із врегулювання конфліктів; другий розділ зосереджує увагу на конкретних конфліктних ситуаціях (палестинська проблема, ліванська криза, західносахарське питання, криза у Перській затоці, іранське питання) та аналізує особливості втручання ЛАД у перебіг цих конфліктів.\n1. Механізм врегулювання конфліктів в рамках організації Ліги Арабських Держав\n1.1 Інституційна система ЛАД\nІнституційна структура Ліги Арабських Держав обумовлена особливостями становлення та функціонування цієї організації. З концептуальної точки зору, створення Ліги у її сьогоднішньому вигляді є компромісом між двома основними теоретичними поглядами – «єдиного територіально – національного і культурного простору арабського світу» (نطولا) та «держави – країни» (روقلا) (1). Важливо мати на увазі, що Ліга функціонує згідно з принципом поваги до незалежності та суверенітету кожного її члена. Саме це зумовлює колегіальність та представницький характер організації. Відносно велика, як для регіональної організації, кількість членів та розбіжності у їх позиціях щодо регіональних проблем частково є передумовами набуття Нарадою керівників держав та урядів де – факто статусу головного органу Ліги. Поки що це не знайшло відповідного юридичного оформлення в конституційному документі організації, Пакті Ліги, прийнятому 22 березня 1945 року. Характерною рисою структури Ліги є її постійна еволюція та видозмінення, які відбуваються як під дією зовнішнього фактору (насамперед, арабо – ізраїльського конфлікту), так і внутрішнього (зростання кількості суб’єктів та розширення системи міжарабських відносин).\nВарто згадати і про такий аспект, як власне форму союзу чи об’єднання. Саме це питання викликало багато суперечок на етапі становлення Ліги. Тоді, на початку 40-х років, майбутні держави – засновниці мали два різних погляди на те, яка інституційна структура Ліги була б найбільш доцільною. Перший варіант – це союз, що передбачав би наявність виконавчої влади. Остання, в свою чергу, спиралась би на асамблею чи подібний до неї орган, в якому держави – учасниці були б представлені пропорційно чисельності їх населення та розміру бюджетів. Передбачалось також утворення центрального комітету, рішення якого були б обов’язковими для всіх держав, навіть якщо самі держави з цими рішеннями не згодні. Згідно з другим варіантом, майбутній союз міг би обійтись, принаймні, на перших порах, без виконавчої влади. Рішення організації мали б обов’язковий характер лише для тих держав, які з ними згодні. Норма представництва – одна для всіх. Більшість арабських держав підтримали, власне, другий варіант. (2) Тому підхід держав – членів Ліги до об’єднання можна назвати функціональним – поглиблення співробітництва в пріоритетних галузях мало бути підґрунтям, фундаментом для утворення певної форми політичного союзу, спільних органів, можливого набуття організацією наднаціональних рис. Федеративний підхід більшістю держав вважався небажаним і навіть шкідливим, що не позбавлено сенсу, з огляду на негомогенність регіону в економічному, політичному, соціальному та ресурсному відношеннях. Звідси бере початок концепція «економізації політики» – ідея взаємозалежності і формування регіонального економічного ядра, навколо якого сформувалась би нова регіональна система міжнародних відносин, подібно тому, як це сталось з Європейським Союзом. Представники Саудівської Аравії вважали, що об’єднання арабських народів в єдиній державі може призвести до конфлікту і пропонували для початку розвивати міжарабську співпрацю з економічних та культурних питань, а розгляд проблеми політичної співпраці відкласти на майбутнє. Отже, сама форма об’єднання та інституційна структура ЛАД були зумовлені особливостями інтеграційного процесу в регіоні та його потребами на певний момент часу. Фактор збереження дружніх відносин між державами та недопущення конфліктних ситуацій відігравав в даному випадку одну з ключових ролей. (3)\nНа сьогодні членами Ліги є 20 суверенних держав і одне державно – політичне утворення (Держава Палестина, представлена Організацією Визволення Палестини). Первинними членами ЛАД є сім держав – Єгипет, Ірак, Ліван, Сирія, Саудівська Аравія, Йорданія (на момент підписання угоди про створення ЛАД – тоді ще Трансйорданія) та Ємен (в 1990 році Південний Ємен об’єднався з Північним). Пізніше до Ліги приєдналися: Лівія (1953), Судан (крім півдня та центра країни) (1956), Марокко та Туніс (1958), Кувейт (1961), Алжир (1962), Бахрейн, Катар, Оман и ОАЕ (1971), Мавританія (крім півдня – 1973), Сомалі (1974) та Джибуті (1977). ОВП приєдналася до Ліги у 1976 році. (4)\nЩо ж до керівних органів Ліги, то до них на сучасному етапі належать: вищезгадана Нарада керівників держав та урядів (діє з 1964), Рада ЛАД, Рада спільної оборони, Економічна та соціальна Рада та Генеральний секретаріат. Фактично всі ці керівні органи, окрім Економічної та Соціальної Ради, володіють механізмами і важелями для здійснення функцій підтримання миру та вирішення конфліктів всередині Ліги. По-перше, Рада Ліги може скликатись на надзвичайну сесію на вимогу щонайменше двох членів організації у будь – який час, коли цього вимагатимуть обставини, або ж на вимогу одного члена організації, якщо він зазнає агресії або ж знаходиться під загрозою нападу (зазвичай Рада збирається на чергові сесії двічі на рік – у березні та жовтні). В Пакті також передбачено ситуацію, коли уряд країни, яка стала жертвою агресії, не в змозі підтримувати зв’язок із Радою – тоді право вимагати негайного скликання Ради матиме будь – яка інша держава – член Ліги. Механізм прийняття рішень протягом періоду функціонування Ліги видозмінювався; наразі процедура голосування залежить від характеру проблеми, що винесена на розгляд – рішення можуть бути прийняті як на основі одностайності, так і більшістю голосів. Одностайності вимагають рішення, що стосуються агресії або загрози агресії проти однієї з держав – членів Ліги, а в тому випадку, якщо агресором є держава – член ЛАД, то її голос не береться до уваги. Більшістю голосів можуть бути прийняті обов’язкові для виконання рішення, що стосуються питань персоналу, бюджету, внутрішнього регламенту та закритих сесій. Такий метод прийняття рішень, як більшість у дві третини голосів, використовується для внесення змін та доповнень до Пакту ЛАД, а також призначення Генерального секретаря організації. Як у багатьох інших міжурядових організаціях, у ЛАД зберігається порядок, згідно з яким рішення Ради ЛАД, прийняті одноголосно, є обов’язковими для всіх держав – членів Ліги; рішення ж, прийняті більшістю голосів, обов’язкові лише для тих держав, які за них голосували. Рада, по суті, стала центральним елементом системи колективної безпеки Ліги і має широкі повноваження щодо врегулювання конфліктних ситуацій. (5)\nСтворення Ради Спільної Оборони, а також Економічної та Соціальної Ради, а разом з ними і Постій ного Військового Комітету, і Консультативної Військової організації, було закріплено у Договорі 1950 року про спільну оборону та економічне співробітництво. Його підписання членами ЛАД, було, у свою чергу, зумовлено об’єктивними тенденціями міжнародного життя та розвитком подій на Близькому Сході, зокрема. Після першої арабо – ізраїльської війни 1948–1949 та поразки у ній арабських держав на передній план вийшло об’єднання зусиль арабських держав у сфері обороноздатності та у військовій сфері. Відповідно, змін вимагала сама структура ЛАД – необхідно було створити ефективну систему колективної безпеки. Її основою стала Рада Спільної Оборони, що складається з міністрів закордонних справ та міністрів оборони арабських країн. Згідно зі статтею 6 Договору, Рада Спільної Оборони діє під безпосереднім керівництвом Ради ЛАД та уповноважена надавати допомогу арабським країнам, що зазнали агресії; вживати заходів колективної самооборони для відбиття агресії та відновлення миру і безпеки; організація співробітництва та координування зусиль держав – членів для досягнення вищезазначених цілей. Рішення Ради спільної оборони, прийняті більшістю у дві третини голосів, є обов’язковими для всіх учасників Договору (це закріплено у п. 3 статті 7). (6) Ще одним органом забезпечення колективної безпеки став Постійний військовий комітет – один з постійних комітетів Ліги, що складається із представників генеральних штабів країн – учасниць. До компетенції цього органу входить: розробка планів спільної оборони; здійснення заходів з підвищення боєздатності збройних сил країн – учасниць Договору; підготовка планів та організація спільних навчань і маневрів тощо; поточне та щорічне звітування Раді спільної оборони про результати своєї роботи. Роботу Постійного військового комітету контролює Консультативна військова організація – військова нарада начальників генеральних штабів збройних сил країн – учасниць Договору, створена відповідно до додаткового протоколу №1 до Договору про спільну оборону та економічне співробітництво. Підписання Договору і заснування з його допомогою нових структурних підрозділів організації стало спробою виправити помилки, яких припустилась спільнота арабських народів протягом першої Палестинської війни і створити автоматичну систему колективної безпеки.\nЗагалом, інституційна структура Ліги та механізм прийняття рішень у ній відображають потреби організації та її характерні особливості організації. Фактором, який ускладнює процес прийняття рішень всередині Ліги, є диференційована система голосування, коли обов’язковими є лише рішення, прийняті одностайно, а ті, що прийняті більшістю голосів – лише для тих держав, що за них голосували. З іншого боку, цей принцип голосування не дає зовсім завести голосування у глухий кут, адже одностайність, особливо з приводу конфліктних ситуацій, трапляється нечасто, тим паче в таких негомогенних організаціях, як ЛАД. Можна також стверджувати, що Ліга досить гнучко реагує на потреби на виклики часу: коли того вимагали обставини, були сформовані і Рада Спільної Оборони, і Економічна та Соціальна Ради, а разом з ними і Постійний Військовий Комітет, і Консультативна Військова організація; змінився статус Наради керівників держав і урядів. Тому є підстави характеризувати Лігу як організацію, що розвивається згідно з тенденціями міжнародного життя та подіями регіонального масштабу.\n1.2 Концептуально-правові засади та механізм миротворчої діяльності ЛАД\nліга арабський іранський криза\nКонфлікти між державами – членами Ліги арабських держав можна умовно розділити на дві групи: територіально – прикордонні суперечки та суперечки по звинуваченню однієї із сторін у втручанні у внутрішні справи інший. У особливу групу слід виділити конфлікти всередині держав – членів, що створюють загрозу для миру і безпеки регіону і потребують втручання з боку міжнародної міждержавної регіональної організації. На жаль, для арабського світу в різні періоди були властиві всі три типи суперечок. Серед найбільш масштабних і ефективних дій ЛАД по врегулюванню конфліктних ситуацій серед її членів можна виділити врегулювання кувейтської кризи 1961 р. і діяльність ЛАД, направлену на припинення громадянської війни в Лівані.\nДіяльність Ліги у сфері миротворчості варто розглядати у трьох взаємопов’язаних аспектах: мирного вирішення суперечок, колективної безпеки та підтримки миру. (7) Основою для аналізу правового підґрунтя цієї діяльності є конституційний документ ЛАД – Пакт Ліги. В ньому опосередковано визнається принцип мирного вирішення суперечок, а саме у статті 5 «…забороняється вдаватись до сили для врегулювання суперечок, які можуть виникнути між двома державами – членами Ліги». В тому разі, якщо держави самі вирішать звернутись до Ради Ліги для вирішення своєї суперечки, то рішення, прийняте Радою, матиме для них остаточний та обов’язковий характер, але тільки якщо ця суперечка «не стосується незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держав». Характерно, що ЛАД не зосереджується на обов’язковому вирішенні всіх суперечок між її державами – членами, що видно також і у формулюваннях положень Договору про спільну оборону та співробітництво між державами – членами ЛАД (від 13 квітня 1950) про «бажання» (саме бажання, а не зобов’язання) держав – членів дотримуватись на практиці принципу мирного вирішення суперечок. В Пакті наголошено, що Рада Ліги «запропонує свої послуги» у вирішенні будь – якої суперечки, що може призвести до війни, і між членами самої Ліги, і між державою – членом Ліги та третьою стороною. (8) У своїй миротворчій діяльності ЛАД використовувала такі засоби, як посередництво, переговори, примирення, місія добрих послуг. Особливої уваги заслуговує механізм арбітражу, який в історії Ліги було використано лише один раз: в травні 1949 року, коли між Ліваном та Сирією виникла суперечка з приводу вторгнення озброєної групи сирійців на ліванську територію. І навіть в цьому випадку застосування арбітражу не відповідало повністю необхідним умовам: ініціатива виходила не від безпосередніх учасників суперечки (як це має бути, згідно з Пактом), а від Саудівської Аравії та Єгипту. Ці дві держави свого часу пропонували спеціально виділити арбітраж серед інших засобів миротворчої діяльності і запровадити процедуру обов’язкового арбітражу суперечок, які виникають між державами – членами ЛАД. І хоча цей проект не було прийнято через позицію Лівану та Іраку (на їхню думку, обов’язковість арбітражу порушила б принцип повагу до суверенітету держав), Пакт ЛАД не заперечує можливість створення «арабського арбітражного суду». (9)\nКолективна безпека в рамках діяльності Ліги здійснюється у відповідності із Договором 1950 року про спільну оборону та економічне співробітництво, що заклав теоретичне підґрунтя системи колективної безпеки ЛАД. Зміст статті 2 відображає фундаментальний принцип колективної безпеки та оборони: будь – який акт збройної агресії, здійснений проти будь – якого члена організації або кількох з них, розглядатиметься як акт, спрямований проти них всіх. В такому випадку держави зобов’язуються колективно або індивідуально прийти на допомогу державі чи державам, що стали об’єктом агресії і «вжити всі доступні їм засоби для відбиття агресії та встановлення миру і безпеки, в тому числі і використання збройних сил», у відповідності зі своїм правом на самооборону. Окремо у статті 3 Договору зазначено про важливість проведення консультацій між державами – членами ЛАД, координування їхніх дій та погодження їхніх планів та оборонних заходів у разі загрози територіальній цілісності, незалежності або безпеці будь – якого з членів організації.\nДіяльність ЛАД стосовно аспекту підтримання миру включає в себе комплекс заходів, спрямованих на перешкодження веденню військових дій ворогуючими угрупованнями всередині країни або на міждержавному рівні. Специфічною особливістю в цьому питанні є відсутність офіційно закріпленого та визначеного терміну «підтримання миру» у Пакті Ліги. Проте, незважаючи на це, Ліга двічі за історію свого існування формувала так звані «міжарабські сили», які на практиці виконували функції з підтримання миру. Вперше такі сили було сформовано у 1961 році, аби убезпечити Кувейт від можливої агресії з боку Іраку («Об’єднані сили Ліги арабських держав»), а вдруге – у 1976 році під час чергового загострення ситуації в Лівані (тоді було створено Міжарабські сили безпеки, пізніше трансформовані у Міжарабські сили стримування).\nЯкщо говорити про роль ЛАД у врегулюванні конфліктів на Близькому Сході, у тому числі й тих, однією зі сторін яких виступають держави, що не є членами Ліги, то активність Організації в цьому відношенні не завжди була однаково інтенсивна, сама позиція – не завжди послідовна. Це залежало від того, чи існувала єдність підходів усіх членів Ліги до конфлікту. (10) Наприклад, коли Англія, Франція й Ізраїль вжили силових заходів проти Єгипту у зв'язку з націоналізацією Всесвітньої компанії Суецького каналу, дії ЛАГ великою мірою сприяли прийняттю Генеральною Асамблеєю ООН постанови, що різко засуджує агресію. На Генеральній Асамблеї Ліга також неодноразово порушувала питання про звільнення Ізраїлем окупованих їм арабських територій і отримувала позитивний відгук міжнародного співтовариства.\nНегативним було і ставлення ЛАД до Кемп – Девідських угод: Ліга почала внутрішньорганізаційні санкції у відношенні Єгипту, призупинивши його членство в організації. Однак надалі діяльність Ради Ліги з врегулювання відносин з Ізраїлем значною мірою була паралізована через різні погляди членів Ради на вихід із ситуації, що склалась. Частина членів Ради були прихильниками концепції повернення арабських земель в обмін на мир, інші вважали, що окуповані землі повинні бути повернуті Ізраїлем без жодних умов. В цей час спостерігається тенденція до зближення позицій усіх членів Ради Ліги під гаслом мирного врегулювання конфлікту відповідно до резолюцій Ради Безпеки, а також відроджується ідея арабської єдності.\nЩо стосується конфліктів всередині ЛАД, кризових ситуацій між членами Організації, які виникають час від часу, то з погляду ролі Ліги в їх врегулюванні можна виділити декілька груп таких конфліктів (11):\n1. Конфлікти, на вирішення яких Ліга взагалі не реагувала і у врегулюванні яких не зіграла скільки-небудь серйозної ролі (через розбіжності між членами Ради ЛАГ): а) конфлікт між Сірією і Ліваном в 1947 р. у зв'язку з проникненням сірійського патруля на територію Лівану і вбивством палестинського громадянина через підозру в агентурній роботі за замовленням Ізраїлю; б) конфлікт між Іраком і Ліваном в 1956 р. за нафтовий трубопровід на території Лівану; в) конфлікт між Йорданією і Палестиною у вересні 1970 г.; г) агресія Іраку проти Кувейту в серпні 1990 р.\n2. Конфлікти, у розв’язанні яких Ліга брала участь, але не досягла вагомих результатів: а) єменська криза 1948 г.; б) конфлікт між Єгиптом і Суданом 1958 г.; в) мароккансько – алжирсько – мавританський конфлікт 1979 р.\n3. Конфлікти, у врегулюванні яких Ліга досягла часткових успіхів: а) конфлікт між Ліваном і Йорданією, з одного боку, і Об'єднаною Арабською Республікою – з іншою (1958 р.); б) мароккансько-алжирська війна 1963 г.; в) іраксько-іранська війна 1980–1988 рр.\n4. Конфлікти, врегульовані за участю Ліги: а) іраксько-кувейтський конфлікт 1961 г.; б) громадянська війна в Ємені 1963 г.; в) конфлікт між Північним і Південним Єменом 1972 г.; г) прикордонна єгипетсько – лівійська війна 1977 р.\nДля того, щоб зрозуміти причини такої різної реакції членів самої Ліги\nна різні конфлікти, потрібно звернутися до механізму підтримання миру в регіоні, закріпленого в Пакті Ліги арабських держав. Пакт 1945 р. (відомий також як Олександрійський протокол) забороняв вдаватися до загрози силою і її застосування для врегулювання суперечок, які можуть виникнути між державами – членами Ліги (ст. 5). І хоча тут не було прямої вказівки про мирне врегулювання суперечок, але сенс статті 5 Пакту прямо витікає з цього. У Пакті не було вказівок про дію цієї норми по відношенню до інших держав. Принцип «мирного врегулювання» був визнаний в Лізі арабських держав в повному обсязі трохи пізніше, в результаті вступу її членів в ООН і зобов'язань, узятих ними на себе за ст. 1 (п. 1), ст. 2 (п. 3), ст. 33 (п. 1). (12)\nТекст Договору про спільну оборону і економічне співробітництво 1950 року містить чітку вказівку на обов'язки членів Ліги вирішувати всі спори мирними засобами. Щодо застосування примусових заходів Лігою арабських держав, то тут треба мати на увазі наступні моменти. По-перше, Ліга не має в своїй структурі такого органу, як Рада Безпеки в рамках ООН, який міг би вирішувати питання застосування таких заходів, що були б обов'язкові для всіх членів Ліги. По-друге, в рамках Ліги хоч і створена Об'єднана Рада оборони, куди входять міністри закордонних справ і міністри оборони, а також Постійна військова комісія (представники Генеральних штабів Армії держав-членів), підставою установи яких служить Договір про сумісну оборону і економічне співробітництво 1950 року, але не створені об'єднані озброєні сили, як це має місце в деяких інших регіональних міжнародних організаціях безпеки (наприклад, в НАТО); лише двічі за майже сорокарічну історію існування ЛАД в її рамках було сформовано міжарабські сили для підтримування миру, але це, звісно, не настільки ефективно, як збройні сили, що діють на постійній основі. Власне, самі принципи діяльності організації Ліги не містять і механізму, подібного тому, який діє в ООН, і що передбачає можливість укладати угоди з державами – членами про надання у розпорядження Ліги певних військових контингентів. По – третє, Рада Ліги, звичайно, в принципі може ухвалювати рішення про примусові заходи, проте внаслідок того, що в цьому органі, в який входять всі члени Ліги, діє принцип одностайності, ухвалити таке рішення навряд чи можливо, принаймні держава – член, проти якої передбачається приймати санкції, мабуть, не голосуватиме «за». (13)\nОтже, вірогідність вживання примусових заходів Лігою проти держав, що входять в Організацію, є дуже незначною. У більшості випадків Пакт Ліги виходитиме з презумпції, згідно якої для вирішення конфлікту між самими членами Ліги Пакт залишає лише одну можливість: вирішувати всі спори виключно мирним шляхом, тому всі зусилля Ліги у врегулюванні таких конфліктів лежать у вказаній площині. Звісно, Ліга має право застосовувати примусові заходи проти агресії ззовні, з боку держав, що не є членами Ліги, оскільки у неї існує право на колективну самооборону, закріплене в ст. 51 Статуту ООН. Існує думка, що механізм підтримання миру, вироблений засновниками Ліги і закріплений в його Пакті, хоча є має низку переваг, все ж потребує деякого вдосконалення. Це в першу чергу стосується процедури голосування в Раді Ліги. Тут можна було б використовувати досвід такої регіональної організації, як ОБСЄ, де при вирішенні низки запитань застосовується формула «консенсус мінус один» і процедура «консенсус мінус два».\nВ якості радикальніших заходів із вдосконалення механізму підтримання миру в рамках Ліги можна запропонувати два варіанти. Перший варіант полягає у створенні в рамках Ліги нового органу – Ради (Комітету) безпеки, що складався б із обмеженого числа його членів. Враховуючи, що в Раду Ліги входять всі члени Організації (22 держави), то з них, ймовірно, доцільно мати в його складі не більше п'яти – семи членів. В результаті такої реформи та частина системи органів ЛАД, яка покликана забезпечити підтримку міжнародного миру, могла б якоюсь мірою по своїй подобі наблизитися до системи ООН. Проте повної аналогії з Організацією Об'єднаних Націй тут, скоріше за все, бути не може. В Ради (Комітету) безпеки ЛАД, звісно, не може бути таких широких повноважень, як в Ради Безпеки ООН. В рамках ЛАД має бути інший характер взаємин між Радою (Комітетом) Безпеки і Радою Ліги, аніж між Радою Безпеки і Генеральною Асамблеєю ООН. Якщо в ООН на Раду Безпеки покладена головна відповідальність за підтримку міжнародного миру, що прямо вказано в ст. 24 Статуту ООН, то члени ЛАД, якщо і погодяться на створення Ради (Комітету) Безпеки в рамках Ліги і визнання за ним статусу одного з головних органів цієї організації, то навряд чи вони дозволять такому підрозділу бути настільки незалежним від Ради Ліги у вирішенні питань підтримки світу, як це відбувається в ООН. Скоріше за все, такий орган, якщо він буде заснований, за будь – яких обставин повинен буде працювати під керівництвом Ради ЛАД, який, можливо, доцільно перейменувати, скажімо, в Генеральну Конференцію ЛАД. В той же час Рада (Комітет) Безпеки Ліги повинна зберегти певну самостійність, не перетворюючись на чисто допоміжний підрозділ Ради Ліги. Такий характер взаємодії головних органів міжнародної організації відомий в сучасній практиці. Яскравим прикладом тут можуть служити взаємини між Генеральною Асамблеєю і ЕКОСОР. Стаття 60 Статуту ООН підкреслює, що ЕКОСОР здійснює свою діяльність під керівництвом Генеральної Асамблеї з виконання функцій організації в області міжнародного економічного і соціального співробітництва. (14)\nНа Раду (Комітет) безпеки Ліги в числі інших функцій можна покласти і здійснення миротворчих акцій Ліги в регіоні, включаючи операції з підтримки миру із застосуванням військових засобів для виконання різних цілей (наприклад, роз'єднання конфліктуючих сторін, створення зон безпеки, спостереження, захисту населення від наслідків військових дій, створення безпечних умов, що дозволяють здійснювати розподіл гуманітарної допомоги, і т.д.). Як другий варіант радикальнішої реформи механізму підтримки миру в рамках Ліги можна було б запропонувати підвищення статусу Об'єднаної Ради оборони (куди входять міністри закордонних справ і міністри оборони), створеної на основі Договору про спільну оборону і економічне співробітництво, доручивши йому виконання тих же функцій, які були вказані вище відносно запропонованої Ради (Комітету) Безпеки Ліги, змінивши при цьому правила процедури. За основу можна було б взяти формулу «консенсус мінус учасники суперечки».\nНайважливішим положенням Договору стала ст. 10, яка зобов’язувала членів ЛАД «не укладати жодних міжнародних угод, несумісних з Договором і не проводити в міжнародних відносинах курс, що суперечить цілям Договору». Грунтуючись на цій статті, низка держав особливо різко критикувала Єгипет за підписання Кемп – Девідських угод. Хоча фактично положення статті 10 є доволі невизначеними і провокативними, і його формулювання можна тлумачити по – різному, в тому числі з політичною метою – аби засудити невигідні для себе зовнішньополітичні кроки іншої держави – члена.\nНа позачерговій сесії в Тунісі в червні 1979 року Рада ЛАД закликала до необхідності проведення реформ у методах роботи Ліги, внесення відповідних змін до Пакту та правил процедури. Нарада керівників держав та урядів арабських держав, що відбулася в листопаді 1979, у свою чергу, наголосила на необхідності прискорення процесу внесення змін до Пакту та реконструкції організації в цілому. Робота над доопрацюванням Пакту, який відповідно до нового проекту, мав складатися із 49 статей, була завершена у листопаді 1982. (15) Однак ці зміни не були формально прийняті і, на думку деяких вчених, не будуть прийняті і в найближчий час у зв’язку з відсутністю одностайності їх оцінок арабськими країнами – членами ЛАД.\nТаким чином, можна стверджувати, що створення Ліги арабських держав стало результатом реалізації на практиці ідеї арабської національної єдності і закономірним підсумком арабського національно – визвольного руху. Проте неоднорідність складу учасників Ліги та розбіжності їхніх інтересів ускладнили спільну діяльність в рамках організації. Це знайшло своє відображення і в Пакті ЛАД. Зокрема, мож


28 Лютий 2018, 08:00\nПлакат із зображенням українських олігархів і президента Росії Володимира Путіна під час акції «Стоп Реванш» біля Верховної Ради України. На акції вимагали ухвалення низки законів, спрямованих на боротьбу з російською агресією. Київ, 16 січня 2018 року\nНа наше суспільство в перспективі чекає іспит з вирішення проблеми колабораціонізму. Щонайменше існує дві причини для актуалізації цієї теми. З одного боку, ухвалено Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», яким передбачено кримінальну відповідальність осіб, причетних до збройної агресії Росії. З іншого – у суспільстві активізувалася публічна дискусія про колабораціонізм та з’явилися інші законодавчі ініціативи. За певного розвитку подій ця тема, що зачіпає базові права й свободи громадян, діяльність ЗМІ, є вкрай чутливою, тому ми мусимо починати про неї говорити.\nПодії та риторика сторін\nУ перших версіях вищезгаданого Закону України визначалося: «Особи, які беруть участь у збройній агресії РФ або залучені до участі в окупаційній адміністрації РФ, несуть кримінальну відповідальність за діяння, що порушують законодавство України та норми міжнародного гуманітарного права». На щастя такого формулювання в чинному законі, що його підписав президент України, вже немає.\nАле тема отримала продовження. Мова йде про запропоновані на розгляд парламенту законопроекти про колабораціонізм (№6170) і відповідальність за публічне заперечення агресії Росії проти України (№7354). Питання викликало певний суспільний інтерес. Зокрема, 16 січня 2018 року біля Верховної Ради України активісти «Стоп реваншу» вимагали ухвалити закони про деокупацію Донбасу, колабораціонізм, законопроекти про мову й церкву тощо.\nЗаступник голови Меджлісу кримськотатарського народу Ільмі Умеров вважає, що українській владі для боротьби з наслідками окупації Криму варто ухвалити закон про колаборантів. Зі свого боку, юрист Української Гельсінської спілки з прав людини Дар’я Свиридова повідомила, що в Києві вже створено робочу групу, яка має визначити ступінь відповідальності жителів тимчасово окупованих територій за співробітництво з російською владою.\nДискусія триває, але на її тлі трапляються досить виважені підходи. Наприклад, народний депутат України VII та VIII скликань Єгор Фірсов вважає: «Проблема покарання винних найскладніша – як із погляду практичної реалізації, так і в площині пошуку громадського консенсусу між карним покаранням, амністією та прощенням. Тут складнощі виникають із самого початку: що взагалі вважати злочином? Людина, котра ходила на так званий «референдум», – злочинець? А бізнесмен, який працював в ОРДЛО?»\nПропоную уявити ситуацію, що відповідальність за колабораціонізм у запропонованих редакціях законопроектів запроваджено. Але яка може бути практика реалізації вимог цих нормативних актів? Чи є захист для пересічних громадян або журналістів від їх вибіркового застосування та зловживань? Приводи для таких побоювань, на жаль, існують.\nРозпочнемо із законопроекту «Проект Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо кримінальної відповідальності за заперечення факту воєнної агресії РФ до України)». Не дивно, що ми його одержали від депутатів, які «полюбляють» генерувати законопроекти про запровадження цензури, обмеження свободи слова чи діяльності журналістів. Цього разу маємо чергові «ідеї» щодо формату роботи ЗМІ, в яких дуже мало спільного із загальноприйнятими європейськими підходами, включно з можливістю позбавлення волі на строк до п’яти років у разі певних «порушень». Як це може працювати, поясню на простому прикладі: якщо ви скажете в будь-якому інтерв’ю, що особисто не бачили російських військових (навіть потрапивши під обстріл, який, ви впевнені, здійснювався російськими боєприпасами й з російської зброї), то вас можуть за це також засудити на 5 років. Як кажуть, без коментарів… До речі, чомусь у списку причетних для подальшого супроводження законопроекту немає парламентського Комітету з питань свободи слова. Хоча право на заперечення – це і є свобода слова. На мою думку, про Комітет з питань свободи слова «забули», бо автори ніколи б не пройшли з таким законопроектом цей комітет. Дуже сподіваюся, що народним обранцям вистачить розуму побачити, що таке дивне подання законопроекту й законопроект узагалі не мають бути підтримані й пройти голосування у Верховній Раді.\nВартий уваги також і проект закону «Про заборону колабораціонізму» (№6170, що поданий депутатом І. Лапіним). Я вбачаю щонайменше кілька причин для винятків із законопроекту. Наприклад, можливість журналістів України чи західних країн одержати формальні «дозволи» на роботу на тимчасово окупованих територіях України від лідерів терористів або російської окупаційної адміністрації. Інакше журналісти там перебувати й виконувати редакційні завдання сьогодні не можуть. Водночас Україні потрібно, щоб на тимчасово окупованих територіях працювали хоча б представники іноземних ЗМІ (про українські ЗМІ мова вже давно не йде). Але пункт 6 статті 3 цього законопроекту прямо нам каже, що є неприпустимими «будь-які інші форми співпраці з російською окупаційною владою та створеними чи підтримуваними РФ незаконними збройними формуваннями». До речі, як покарання передбачено «позбавлення волі на строк від дванадцяти до п’ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої». Чи не забагато це буде за репортаж, наприклад, від знімальної групи ВВС про «фейки» лідерів «ДНР» або незаконне утримання українських в’язнів на тимчасово окупованих територіях? Не нагадує ця фраза історію сумнозвісного сайту, який опублікував персональні дані тисячі журналістів міжнародних ЗМІ та звинуватив їх всіх у «співпраці з терористами»? Це коштувало Україні та українській владі погіршення стосунків з урядами цих країн та міжнародними журналістами. Ми отримали ноту протесту від послів G7 та постійну нагоду для росіян звинувачувати Україну в утисках прав журналістів та свободи слова. Народні обранці, які пропонують такі законопроекти, люблять наступати на граблі багаторазово? Однієї ноти протесту з боку G7 їм недостатньо?\nЗаконопроект про колабораціонізм №7425 прописаний трохи краще, але вирішення ситуації з дозволами на роботу журналістів в ОРДЛО та Криму там знову ж таки немає.\nПоки що важко сказати, яким чином буде повернуто тимчасово окуповані території. Більш-менш реалістичних стратегій поки що не оприлюднили. Але фізичне повернення територій без контексту їхньої реінтеграції разом із населенням неможливе без чіткого, досяжного й привабливого бачення їхнього майбутнього у складі України.\nПодобається це комусь чи ні, але сьогодні варто добре подумати, чи є сенс публічно говорити про потребу створення десятків тисяч додаткових місць в установах відбування покарань і перспективи інших обмежень для громадян, які опинилися по той бік лінії зіткнення. Інакше кажучи, це означає мотивувати сотні тисяч людей залишити ситуацію без змін. Це в найкращому разі, а в найгіршому – протидіяти взагалі спробі будь-якої реінтеграції. А якщо бути відверто цинічними – смішно лякати когось майбутнім покаранням, не маючи політичної волі й реальних можливостей на відновлення суверенітету, живучи ілюзією, що це зроблять, наприклад, миротворчі контингенти.\nМистецтво для влади й суспільства полягає в пошуку мотивації для Росії (зокрема за допомогою західних партнерів) дати Україні спокій, а для мешканців тимчасово окупованих територій – на повернення. Офіційна позиція уряду й президента відома – мирне повернення.\nІз замовчуванням та нехтуванням цієї теми також нічого не вийде. Історія має «звичку» карати за незнання її уроків. Якщо своєчасно не розставити всі крапки над і з цього приводу, то маємо ризик опинитися в ситуації, в якій сьогодні перебуває влада Польщі внаслідок ухвалення закону про відповідальність за заперечення певних історичних подій. І замість того, щоб рухатися вперед та розвивати конструктивні відносини з партнерами, їм загрожують репутаційні проблеми, витрати часу й ресурсів за повернення до боротьби з власним минулим. Чи варто нам це повторювати?