Зазираючи у майбутнє сценарії інволюції дефектної демократії в україні - страница 1 : Моя бібліотека\nЮ В Мацієвський - Зазираючи у майбутнє сценарії інволюції дефектної демократії в україні - страница 1\nМацієвський Ю, В.\nЗАЗИРАЮЧИ У МАЙБУТНЄ: СЦЕНАРІЇ ІНВОЛЮЦІЇ ДЕФЕКТНОЇ ДЕМОКРАТІЇ В УКРАЇНІ\nУ постранзитологічній літературі утверджується думка, що гібридні режими не є чимось перехідним від авторитаризму до демократії, а становлять окремий тип. Якщо гібридні режими є побічним продуктом демократичних транзитів, або їх невдачі, то чи можуть вони змінюватись? Яке майбутнє «гібридних» режимів? Чи здатні еони виживати І за яких умов? Виходячи з того, що Україна є гібридним режимом, зокрема таким його різновидом, як «дефектна» демократія, яким є майбутнє України? Іншими словами, чи збереже вона суверенітет І територіальну цілісність за теперішніх несприятливих внутрішніх і зовнішніх умов? У цій розвідці здійснено спробу зважити перспективи України, виходячи з логіки дій нової владної команди.\nКлючові слова: політичні/й режим, «дефектна» демократія, «патронажне президентство», криза, розпад\nБ псстранзитологической литературе утверждается мнение, что гибридные режимы не являются чем-то переходным от авториризма к демократии, а составляют отдельный тип. Если гибридные режимы являются побочным продуктом демократических транзитов, или их неудачи, то могут ли они меняться? Какое будущее «гибридных» режимов1? Способны ли они выживать и при каких условиях? Исходя из тоге что Украина является гибридным режимом, в частности таким еяо подтипом, как «дефектная» демократия, каким представляется ее будущее? Иными словами, сохранит ли она суверенитет и территориальную целостность в нынешних неблагоприятных для нее внутренних и внешних условиях? В данном исследовании предпринята попытка взвесить перспективы Украины, исходя из логики действий новой команды.\nКлючевые слова: политический режим, «дефектная» демократия, «патронажное президентство», кризис, распад.\nin «consotidology» research there is an idea that «hybrid» regime is not something of a transitional form of regime moving from authoritarianism to democracy, but a separate type of regime. If the hybrid regimes are a byproduct of democratic transition, or failure, are they able to change? What is then the future of «hybrid» regimes? Are they able to survive and under what conditions? Based on the fact that Ukraine is a form of hybrid regime, known as «defective» democracy, what is the future of Ukraine? In other words, would it be able to preserve its sovereignty and territorial integrity in the adverse domestic and international conditions? This research seeks to weigh the prospects of Ukraine, considering the logic of the new government.\nKey words: Political regime, defective democracy, patronal presidentialism, crisis, breakdown.\nФормулювати перелічених вище питань зумовлене тривалими негативними тенденціями у внутрішній і зовнішній політиці України, що загострилися з кінця 2008 р. Перші десять місяців президентства В. Януковича свідчать про те, що тема реформ, на жаль, залишається домінантою Інформаційних приводів, але не рішень. Цьому є принаймні одне пояснення. Президенту з усісю його командою потрібна суспільна підтримка. Без неї набагато важче буде завершити будівництво надцентралізованої вертикалі влади, яке він почав відразу після виборів. Підживлення інформаційного простору повідомленнями про плани проведення спортивних заходів (Свро-2012 та ідеєю проведення зимової олімпіади) повинні підтримати створений імідж реформаторів І тим самим забезпечити легІтимність.\nПроте відсутність реформ буде й далі погіршувати добробут населення, що неодмінно вдарить по рейтингу, а спроба реформ матиме ті ж самі наслідки. Ллє почати реформи набагато важче, ніж про них говорити, тому реформи,очевидно, будуть принесені в жертву боротьбі за повноваження.\nПадіння довіри до президента і до всіх ключових Інститутів влади, зафіксоване соціологами у серпні, триває й далі [І]. Проблема забезпечення легітимності, напевно, буде вирішуватись з допомогою медійних засобів. Але презентації інноваційних проектів чи заяви про входження протягом наступних десяти років до групи 20 найбільш розвинутих країн світу не покращать ситуації. Такі дії влади, попри особисту поразку, можуть мати куди гірші наслідки для держави.\nОсобливості української «дефектної демократії»\nСпочатку з'ясуємо, який тип режиму сформувався в Україні на момент обрання В. Януковича Президентом України. Цей режим найчастіше називають «гібридним», з такими уточненнями, як «електоральна демократія», «нсліберальна демократія» чи «дефектна демократія». Особисто я схиляюся до останнього концепту, який дає змогу чітко розмежувати ліберальну- демократію від «дефектної» на основі трьох показників: політичної участі, політичної конкуренції і конституціоналізму. Останній принцип означає дотримання Конституції всіма головними політичними гравцями і гарантії прав та свобод громадян .\nЯкщо в Уїсраїш політична участь і політична конкуренція проявлялися хоч '. з різною інтенсивністю, проте протягом усього періоду незалежності, то дотримання Конституції і прав людини так і ке стало звичкою. Навпаки, домінування неформальних практик на противагу формальним інститутам, або постійна «гра з правилами» стали виразною ознакою політичної культури українських едіт. Таким чином, відсутність правової держави, порушення прав громадян і постійне намагання змінити правила є суттєвими дефектами української демократії. Крім того, протягом двадцяти років Україна не змогла здійснити необхідні структурні реформи і тому опинилася у своєрідній «сірій зоні». «Блукання манівцями» (Muddling along) стало типовою метафорою для характеристики українського транзиту [3J.\nУкраїні, на відміну від Латиноамериканських чи Східноєвропейських країн, крім побудови демократичних і ринкових інститутів, довелося вирішувати питання національного та державного будівництва. На жаль, протягом двадцяти років незалежності жодне з цих завдань до кінця не було виконано.\nНесприятливі структурні чинники обтяжувалися відсутністю політичної стабільності і деструктивною поведінкою політичних еліт. Однак з таким невтішним балансом Україна здала тест на подвійну передачу влади, вперше - у 1994 р. і вдруге - у 2004 р. Здавалося б, що демократичний імпульс «Помаранчевої революції» скоригус траєкторію українського транзиту, а конкуренті вибори 2010 р. закріплять рух України до демократії. Проте президентом стала людина, яка стверджує, що «демократія - це порядок». Порядок, який, з точки зору В. Януковича, є основою стабільності, означає відсутність конфліктів і середовища, де вони народжуються, - плюралізму, й, очевидно, групи, яка незгодою з діями влади провокує конфлікти, - опозиції. Отже, «вимушений плюралізм», який сформувався ще в часи Л.. Кучми і зміцнів протягом президентства В. Ющенка стає зайвим у планах В. Януковича. Не буду називати Януковича диктатором, але метою будь-якого Президента на пострадянському просторі є максималїзація влади. Чи вдасться В. Януковичу змінити таку «вимушену плюралістичну» систему моністичною покаже не час, а здатність суспільства протистояти бюрократичному тискові І сваволі, яка насувається на країну. Діагноз\nДержава, у сенсі політичного утворення, що має законну юрисдикцію і контроль над визначеною територією, право на прийняття рішень від імені всього населення, монополію на легітимне застосування сили, визнаний уряд і суверенітет, усе більше втрачає ці ознаки і перетворюється на замкнуту корпорацію з викачування ресурсів. Зона втрачає контроль над своєю територією, не може підгримувати власну безпеку і не може виконувати внутрішні і зовнішні функції. За визначенням, цс «занепадаюча держава».\nПричин того багато, і вони відомі. По-перше, немає Конституції, яку виконують. Конституцію порушували з моменту її прийняття, але особливо активно - після внесення змін у грудні 2004 року . Рішення Конституційного Суду від 01.10.2010 про введення в дію Конституції 1996 р. відбулося без участі Верховної Ради, що суперечить принципу внесення змін до Конституції . Тому очевидно, що Конституція буде порушуватись і далі. По-друге, гілки влади після п'ятирічної боротьби атрофувалися І зберігають тільки зовнішні ознаки Уряд перетворився на «виконавчий комітет» при адміністрації президента і займається здебільшого «освоєнням» бюджетних коштів. Верховна Рада втрачає роль законодавчого органу в міру збільшення пропрезидентської більшості. Якщо раніше суперечності між кількома політико-економічннми групами (ПЕГ) забезпечували якусь динаміку, то з приходом «донецьких» вона зникла. Судова гілка перестала виконувати функцію дотримання законності і стала ресурсом у політичній боротьбі.\nПрезидент намагається виправити ці вади, вибудовуючи і іііерцентралізовану вертикаль виконавчої влади з офіційною метою «наведення порядку», а насправді прагне компенсувати всі свої попередні поразки, встановити контроль над усіма ресурсами і фінансовими потоками та забезпечити максимально можливе перебування при владі.\nЦе шлях у минуле до відновлення системи «патронажного президентства» , що спирається не так на формальні повноваження, як нарозгалужену мережу неформальних правил, які, проте, виявляються більш дієвими, ніж формальні. Президент-патрон за добру службу може «віддати у користування» підприємство, галузь чи регіон, або навпаки, відібрати останню сорочку. В Україні ця система була створена за президентства Кучми, але нікуди не зникла за президентства Ющенка. Останній, однак, не шантажував і не переслідував політичних опонентів чи журналістів.\nЗ наближенням кінця президентських повноважень оточення може залишити патрона і підтримати опозиційного кандидата, який, ставши президентом, продовжить попередню практику.\nПопри ганебну міцність, такі режими нестабільні, неефективні і переважно нелегітимні, але найгірше те, що вони паразитичні, позаяк засновані на рептоорієптсзаній економіці.\nОскільки патронажно-клісіггелістські відносини є реанімацією феодальних відносин у політичній сфері, рентоорієнтована поведінка еліт є тим самим явищем у сфері економіки. Рентоорієнтована економіка відрізняється від прибутково-оріснтованої тим, що тут економічні гравці не інвестують у модернізацію галузей чи технологій, а використовують ресурси й інфраструктуру доти, доки ті можуть давати зиск. Така економіка є питомо колоніальною, незалежно від чого, чи колонії є внутрішніми, чи зовнішніми складовими Імперії. Коли імперії гинуть, колоніальні інститути зберігають свій вплив, якщо еліть не можу і ь чи не хочуть їх змінити.\nУ політично і економічно слабких суспільствах політико-екокомічні групи здатні визначати фср-г.іування (■правил гри» шляхом купівлі урядовців і політиків. Бізнес завжди тяжіє до влади і навпаки, але там, де немає ефективних механізмів стримування цього руху, бізнес «зливається» з владою, і держава стає «захопленою» кланами (captured state) .\nУкраїна є майже типовим прикладом постколо-ніальної" економіки, що стала жертвою ренто-орієнтованих політико-економічних груп. Що є емпіричними ознаками «захоплення»?\nПо-перше, це регуляторне законодавство, по-друге, - відсоток тіньової економіки, і, врешті, показник корупції. Остання с не просто «мастилом», що полегшує бізнесу можливість впливати на законодавство, а невід'ємним інститутом політичної й економічної систем.\nУ рейтингу сприятливості податкових систем за 2010 рік Україна виявилася на 181 сходинці зі 183 країн . У рейтингу сприятливості ведення бізнесу - на 142 місці зі 183 країн . а в рейтингу економічної свободи - 162 зі 179 країн і 43 з 43 з тих, що були включені до рейтингу в Європі . Який відсоток економіки перебуває в тіні? Як зізнаються самі податківці, «у тіні - не ЗО, не 50, а всі 90 відсотків економіки» .\nЗа індексом сприйняття корупції Україна стабільно перебуває серед найбільш корумпованих країн Європи. Станом на 2009 ми були на 146 місці зі і 80 країн . Станом ще на 1999, за індексом захоплення держави, з 22 посткомуністичних країн Україна опинилася на третьому місці поряд із Росією, після Азербайджану і Молдови .\nІснують ще два індекси, про які рідше згадують. Це індекс «недієздатності» держав (Failed State Index - FSI), що складається американською дослідницькою організацією «Фонд Миру» (Fund for Peace) , й Індекс «крихкості» держав (State Fragility Index - SFI) , який визначається колективом американських учених у рамках проекту дослідження динаміки політичних систем - Polity IV, що охоплює період з 1800 до\nЗа рейтингом «недієздатності» держав станом на 2010 Україна залишається на 110 місці зі 177 країн з 69,7 балами зі 120 (чим виший індекс -тим гірша ситуація). Ми потрапили до найбільшої групи держав зі значним потенціалом виникнення внутрішнього конфлікту чи занепаду. Для порівняння - найгірша ситуація у Сомалі (1 місце зі 114 балів), де фактично немає держави і триває громадянська війна, а найкраща - у Норвегії 1177 місці; і 18,7 балів).\nПротягом п'яти останніх років Україна демонструє покращення свого індексу - з 88,8 балів (39 місіїе) у 2005-му до 69,5 балів (ПО місце) у\n2010 р. В аналізі динаміки показників країни автори огляду відзначають позитивні наслідки Помаранчевої революції, проте країна і далі перебуває в іоні ризику.\nЗа індексом «крихкості» держав ми знаходимося у верхній частині їрупи стабільних країн із показником 6 з 25 (чим вищий бал. тим вища нестабільність).\nЦі два індекси прямо вказують на стабільність держави, але вони дивно контрастують з десятком інших індексів, де Україна виглядає набагато гірше. Наприклад, за Індексом політичної нестабільності, що складається розвідувальним підрозділом британського журнаїгу «Тпє Economists ми перебуваємо на 16 місці зі 165 країн у групі з дуже високим ризиком виникнення соціального протесту , шо й виявився у найбільшому з часу «Помаранчевої революції» протесті підприємців проти ухвалення урядового законопроекту податкового кодексу. Проте як же пояснити таку відмінність в індексах? Справа в тому, що ці, як і інші Індекси, складені з метою загального порівняння країн і груп країн за певними показниками. Вони лише фіксують стан країни І не дають інформацію про зміну ситуації у майбутньому.\nЦі індекси не с політично вмотивованими чи суб'єктивними оцінками, але й не є абсолютно коректними щодо особливостей тієї чи іншої країни. Вони лише дають загальне уявлення про світову динаміку за певними показниками.\nЯкщо внутрішньополітична складова всього періоду президентства Ющенка відзначалася посиленням політичного суперництва, що вилилось у декілька політичних криз, то з приходом\nЯнуковича суперництво зникає і наступає період консолідації еліт навколо нового «патрона». Економіка в умовах політичної нестабільності залишалась «на плаву» (що є парадоксом, з точки зору ринкової економіки), доки зберігався попит на продукцію хімічної і металургійної промисловості. Як тільки попит упав, стан української економіки погіршився чи не найбільше в Європі.\nТепер економічна криза змінила політичну. Але ми не бачимо політичних рішень, які б сприяли виходу з кризи. Ми бачимо централізацію влади під гаслами «подолання кризи». Справжнього відновлення керованості державного управління так і не досягнуто. Оприлюднення в ніч з 9 на 10 грудня указу президента № 1085 «Про оптимізацію системи органів виконавчої влади», крім публічної мети здійснення давно назрілої адміністративної реформи, має ще й приватну -збільшення повноважень. Відтепер президент за формального подання прем'єр-міністра призначає керівників Інспекцій, агентств, служб, а потенційно й інших структур «центральних органів виконавчої влади». Практика «вичавлювання» політичних опонентів з усіх гілок і рівнів влади й далі видаватиметься за ознаку ефективного управління\nНинішня влад», як і попередня, не визнає принципу досягнення стабільності - побудову національного консенсусу шляхом відмови від ідеї «переможець отниму є все». Доки «еліти» в Україні не зрозуміють, що перемога на виборах не може бути абсолютною, як і поразка, доти виборл відбуватимуться в умовах постійної небезпеки зміни «правил гри».\nУкраїна залишається погано керованою територією, що зберігає формальні ознаки держави. При збігові несприятливих факторів і деструктивної поведінки керівництва гака «занепадаюча держава» може припинити своє існування.\nУ 2005 р. Ющенко мав можливість почати необхідні реформи, але втягнувся у деструктивне протистояння з Тимощенко і парламентом. Час було втрачено. Ми ні на крок не наблизились ані до НАТО, ані до ЄС. «Вікна можливостей» для України зачинилася.\nЯнукович ще маг. час, шоб почати справжні структурні реформи, хоча зовнішньополітична й економічна ситуація набагато гірша, ніж у 2005 p., та скидається на те, що президент більше стурбований концентрацією влади, ніж майбутнім країни. А країна у набагато гіршому стані, ніж вона була у 2005 р. Тепер перед владою набагато більше викликів, ніж п'ять років тому. Тоді відкривалися можливості. Тепер насуваються загрози.\nЩо чекає на Україну, якщо необхідних реформ не буде? А якщо реформи будуть, то які, і якими будуть очікувані й неочікувані наслідки?\nОчікувати покращення економічної ситуації ні в цьому році, ні в коротко- чи середньостроковій перспективі не доводиться. Падіння української економіки у 2009 р. склало 15,1 %, що становить 62,9 % від 1990 р. За 3-4 % росту ВВП виходити з кризи ми будемо ще довго. Зростання сукупного державного боргу у 2010 р. перевищило 51 млрд дол, що становить близько 40 % ВВТТ, а уряд далі розраховує на кредити.\nЩо чекає на Україну протягом наступних кількох років? Погляньмо на ситуацію з точки зору того, що обіцяє влада, і того, що вона насправді робить. Вимальовується два сценарії розвитку подій Із двома однаково негативними наслідками. Ці сценарії умовно можна назвати «реформи в обмін на демократію» та «імітація реформ і концентрація влади».\nРеформи в обмін на демократію. Здійснені бюрократичними методами представниками радянської номенклатури, вони полегшать податкове навантаження на великий бізнес і перекладуть Його на малий і середній. Добробут населення не покращиться, що неодмінно ще більше вдарить по рейтингу президента.\nЦентралізація влади призведе до обмеження політичної конкуренції, свободи діяльності ЗМ1 і дієвості опозиції. Авторитаризму ні у вигляді персоналїстського. ані однопартійного правління не буде, проте держава вже поринає у вир беззаконня і бюрократичного свавілля, що виявляється у нехтуванні державними службовцями законом, зловживанні службовим становищем, збільшенні корупції і звуженні публічної сфери .\nУ цій ситуації раціональною стратегією для населення є пристосування, а не опір, з чим українці добре знайомі. Протести підприємців у Києві та інших містах країни, викликані ухваленням нового податкового кодексу, станом на початок грудня 2010 р. не знайшли підтримки ні у робітників бюджетної сфери, ні у студентства, ні у пенсіонерів, що виглядає швидше як акт відчаю, ніж реакція здорового громадянського суспільства. Поступове звуження держави лише до фіскальних, наглядових і репресивних функцій може перетворити Україну в поліцейську державу, яка від ресурсного виснаження і зовнішнього тиску може перейти в категорію Failed State. Провал нового президента та прем'єра у боротьбі з політичною й економічною кризою може привести до подібних наслідків - розвитку політичних патологій, тобто поглиблення кризи, посилення політичних конфліктів, повної нівеляції будь-яких правил політичної гри, і, як наслідок, до втрати фізичного контролю над територією і статусу суверенної держави.\nЩоб виправдати негативні соціальні наслідки реформ, влада може вдатися до маневрів - спробує знайти винних серед лідерів БЮТ, проведе кілька судових процесів із метою переключення уваги громадськості на «справжніх» винуватців.\nЯкщо ж команда Януковича піде іншим шляхом - імітації реформ, або їх повної відсутності, з метою максимальної концентрації влади і безконтрольного використання ресурсів, нас чекаєзбільшення державного боргу, ше більша частка тіньової економіки, поглиблення економічної кризи і дефолт із непередбачуваними наслідками, або нові стратегічні поступки кредиторам, що означатимуть втрату суверенітету.\nІ перший, і другий сценарії є кризовими, тому однаково негативними. Якшо криза не вирішується, відбувається вимушена зміна сутнісних характеристик об'єкта, що перебуває в стані кризи, тобто наступає розпад .\nЦе не означає, що третього не дано. Можливий і позитивний варіант розвитку, але він вимагає здатності еліт приймати ефективні рішення у кризовій ситуації. На жаль, наші «еліти» не демонструють такої здатності, тому цей сценарій ми тут не розглядаємо.\nСитуація в Україні має ознаки системної кризи, хоча політична система ввійшла у фазу стабілізації. Це вказує на те, шо відновлення керованості (або повернення до квазі-авторитаризму), те, до чого Інтуїтивно прагне команда Януковича, мало б стати порятунком України. На жаль, авторитарні режими рідко були ефективними, тому розбудова єдиної вертикалі влади з усіма її супровідними елементами і практиками є метою в собі (хоча її автори сподіваються отримати однопартійну конституційну більшість у парламенті після виборів 2012 p.). яка ніякої користі суспільству не принесе.\nОтож, залежно від того, наскільки глибоким і різким буде падіння народного добробуту, відчутним зовнішньополітичний тиск, радикалізо-вана права/діва опозиція І яким буде вибір влади, можливими виглядають два наслідки завершення кризи- «м'який» і «жорсткий».\nПерший означатиме приєднання України до нового євразійського союзу, що призведе до повної втрати політичної суб'єктності і перетворення України на сателіта Москви. Як на це зреагують інтелектуали і населення Західної України? Чи захочуть галичани залишатися у такому союзі?\nНебезпечний симптом. Майже відразу після закінчення президентських виборів в Україні у західних ЗМІ знову заговорили про Імовірний розпад України . Якщо інтелектуали обгрунтують переваги роз'єднання, а США і ЄС погодяться на домагання РФ повернути Україну у їхню «зону відповідальності» - проект геополі-тичної деконструкщї України на два чи три парадержавних утворення може стати реальністю.\nДругий, «жорсткий» сценарій означатиме використання радикалами (популістами) масового незадоволення (відчуття депревації) з метою тиску на владу. Небезпека цих дій полягає у тому, шо вони можуть перерости у неконтрольовані акції протесту на зразок Греції, тільки, імовірно, з гіршими наслідками.\nТут чинником масової мобілізації можуть стати наступні парламентські чи президентські вибори. Якщо влада сфальсифікує вибори, радикали з опозиції спробують використати народне невдоволення у політичних цілях. Масові протести можуть спричинити і неполітичні події. Якщо протест підприємців переросте у загальнонаціональний страйк, що малоймовірно, влада може використати силу. Це лише погіршить ситуацію І призведе до хаосу, яким спробують скористатися сусіди. Внутрішній конфлікт може бути спровокований і ззовні, по одній чи кількох лінях поділу, що фактично виявляються в існуванні європейської та євразійської культур, І перерости у сепара-тистичний чи іредентистичний конфлікт.\nВ останньому випадку втручання Російської Федерації під гаслом «захисту співвітчизників» може закінчитись втратою частини території чи проголошенням на території України нової «держави» на зразок Придністров'я чи Абхазії.\nОчевидно, що обидва сценарії досить подібні, їх відмінність полягає у тому, що в першому випадку дезінтеграція країни може буги кон грольованим ззовні процесом, тоді як у другому - Україна буде наодинці зі своїми проблемами.\nОбидва сценарії є варіантами одного процесу -завершения розпаду посткомунізму и& території України в умовах глобальних геополітичних змін. Дев'ятнадцять років незалежності України, на жаль, не стали часом народження нової української держави і повноцінної нації. Протягом усього цього часу країна залишалась у руках егоїстичного політичного класу, :до виріс із радянської номенклатури і перетворився на\nЗахоплена кланами держава зможе ж: іти доти, доки не вичерпаються її природні ресурси. Населення в такій країні деградує, його кількість може навіть зростати, але це тільки загострює проблеми, бо прірва між багатими і бідними лише збільшується.\nРаніше я запитував себе, що робиш, щоб уникнути цього? Тепер час думати, чи можна пом'якшити падіння, і як жити далі?\nПисати «рецепти» виходу з кризи чи «порятунку держави» марно. Вони всі написані і всі відомі. їх нема кому виконувати. Навпаки, в передчутті краху красти будуть ще більше. Інстинкту збереження у паразитів немає. Страху за розкрадання теж немає. Не дивно, що в Україні за всі роки незалежності жоден високопосадовець не сів за грати за злочини проти держави.\nДо дня «X» залишилось не так уже багато часу. Очевидно, що до літа 2012 (доки не закінчиться Євро-20І2 і не прийде час повернення кредиту МВФ), усе залишатиметься таким, як є, якшо, звісно, не буде втручання «непередбачуваних змінних» - природних чи техногенних катастроф, нового витка кризи, спровокованого конфлікту чи інших неочікуваних явиш.\nЗагострення політичного суперництва слід очікувати восени 2012 p., під час проведення виборів до Верховної Ради. їх треба розглянути як\n«попередній старт» або «elite primaries)) перед виборами президента.\nЯкщо «Партії регіонів» з допомогою мажоритарних кандидатів вдасться повторити і покращити результат прокучмівського блоку ЗаЄДУ у 2002 p., розпад партії вдасться відтягнути. Якщо ж опозиція знайде в собі сили об'єднатися і не допустить перетворення парламенту на додаток адміністрації президента, «еліти» спробують визначитися з наступником. «Партія регіонів» почне розвалюватися, як БІОТ після програшу Ю. Тимошенко на президентських виборах 2010 р. Це загострить політичне суперництво, яке в умовах відсутності чітких «правил гри» може вилитись у чергову кризу.\nКолапс України не вигідний ЄС напередодні чемпіонату Європи з футболу. Хоча, звісно, через непевну політичну ситуацію УЕФА матиме план «В» для проведення матчів у Польщі. Найбільших труднощів слід очікувати десь між осінню 2012 р. і зимою 2015 p., тобто між парламентськими і президентськими виборами, якщо останні відбудуться у 2015 р. Саме тоді накоплені внутрішні проблеми, погіршені нерегульованим політичним суперництвом усередині країни і структурним тиском ззовні - спробами Росії приєднати Україну до митного союзу, що вважаються однією з умов економічного виживання самої Росії , можуть запустити той чи інший сценарій розпаду.\nЯкшо мої припущення правильні і влади в Україні так і не почне реформи, В. Я пуков ич має шанс стати останнім президентом посткомуністичної України. Його місія полягає в тому, щоб остаточно зруйнувати те, що залишилось у спадок від СРСР і пустило глибокі «метастази» в українському суспільстві. Авторитаризму у формі персоналістського чи однопартійного режиму, не кажучи вже про диктатуру, не буде. З «електорального» чи «змагального» авторитаризму часів Кучми через «дефектну демократію» президентства Ющенка ми дійшли до їх виродження у квазі-авторитарну модель Януковича.\nКоли імунітет організму слабкий, ракові клітини поглинають здорові. Так і корупція, патронаж, клієнтелізм, непотизм та інші неформальні практики в умовах слабкого суспільного імунітету - дієвих формальних інстшутів, передусім Конституції, паразитують на суспільному організмі аж до його загибелі.\nСпорудження гіперцентралізованої владної вертикалі за умов відсутності правових норм та системи противаг виявиться згубною для самих архітекторів. Крім того, ця конструкція буде надто важкою для суспільства. Основний фінансовий тягар ляже на плечі працюючих, у першу чергу, малих І середніх підприємців, які з прийнятгям того чи іншого провладного варіанта податкового кодексу можуть поповнити ряди бідних. Коли мільйони розорених дрібних власників не зможуть сплачувати тюдатки, система розвалиться.\nПроте наслідки розпаду такого квазі-авто-ритарного режиму не мають бути конче негативними. Населення, хоч і в меншому обсязі, зглпшаться проте ного якість (здатність до виживання у надскладних умовах) і територіальний патріотизм суттєво зміцніють. Так, як зі старої зернини вибивається молодий пагін, загибель посткомунізму дасть поштовх до народження Нової України.\nЮ В Мацієвський - Зазираючи у майбутнє сценарії інволюції дефектної демократії в україні\nЮ В Мацієвський - Наукові записки серія політичні науки перспективи та загрози демократії у постпомаранчевий період в україні


Біла хата.Сержантів-інструкторів вчать правильно дихати та стріляти по-новому\nГлавная / Всі новини / Кімнати / Армія / Сержантів-інструкторів вчать правильно дихати та стріляти по-новому\n— Ми забороняємо відривати ведучу кінцівку від руків`я утримування зброї. Це робиться для постійної готовності відкрити вогонь. Так, зокрема, якщо людина утримує автомат правою рукою, то всі маніпуляції, як то заміна магазинів, перезарядка, постановка на запобіжник, робляться тільки лівою рукою. Плюс, кожен має свою фізіологію — для підготовки стрільця-професіонала потрібно вивчити її. Індивідуально. В кожного природа заклала щось своє. Шаблона радянського, «Роби як я!», у стрільбі не повинно бути. У когось, наприклад, пальці довші — навіть це впливає на результати стрільби, — розповів Володимир, інструктор з вогневої підготовки.\nТільки після індивідуального вивчення стрільця починають вчити правильно прикладати зброю, дихати, пересуватися — на це, так зване «холосте» тренування йде місяць. Потім починається безпосередньо стрільба. Вчать стріляти з різних дистанцій та положень — з будь-якого коліна чи плеча, різноманітних «стійок» і «лежок». Вчать уважно та поступово — на курсантів ні в якому разі не кричать. Інструктори впевнені, так матеріал засвоюється з більшою користю.\nПерший етап підготовки розраховано на три місяці. Після цього сержантам видають сертифікат початкового рівня — вони вже на якісно новому рівні зможуть навчати своїх підлеглих.\nДля подальшого вдосконалення, діям у групах, сержантському складу буде потрібно ще три місяці. Але працювати, кажуть фахівці, треба постійно — без практики у стрільбі, людина вже за тиждень втрачає деякі навички.


З початку року в області виготовлено 165 автобусів, 2 тролейбуси, 26 пожежних машин\nВівторок, 24 травня, 01:49:07\n21.09.2012 15:45 —\nНа цих підприємствах зайнято 7,2 тис. осіб, або кожен шостий від загальної кількості працюючих у промисловості.\nНа розвиток машинобудування в І півріччі 2012р. спрямовано 19,1 млн.грн. капітальних інвестицій, або 11,6% всіх інвестицій промисловості.\nЗа січень–серпень п.р. підприємства машинобудування реалізували промислової продукції (товарів, послуг) на суму 449 млн.грн., що становить 4,8% від загального обсягу реалізації промислової продукції.\nЗа цей період в області вироблено 165 автобусів, 2 тролейбуси, 26 пожежних машин, 47 тис. вогнегасників. Проти відповідного періоду минулого року суттєво зросло виробництво насосів об’ємних ротаційних, устатковання для птахівництва, форм для лиття та моделей ливарних, устатковання для фільтрування й очищення рідин, низьковольтної електричної апаратури та устатковання електросигнального.\nПонад чверть від загальної кількості підприємств машинобудування впродовж 2011р. займалися інноваційною діяльністю. Ними впроваджено 8 нових технологічних процесів, 24 інноваційні види продукції. Обсяг реалізації інноваційної продукції становив 55,4 млн.грн., з якої більше половини (59,2%) реалізовано за межі України.


Як гаджети та соцмережі впливають на нашу психіку — Поштівка\n27 Серпня 2017, 20:44\nТемпи розвитку технологій і використання соціальних мереж стрімко ростуть, але разом з ними зростають і ризики для психічного здоров’я\nТехнології поліпшили життя багатьох людей, причому, за статистикою майже половина дорослих жителів США не уявляє свого життя без смартфона. Дослідження 2017 Американської психологічної асоціації показує, що 99% дорослих володіють хоча б одним електронним пристроєм, близько 86% володіють комп’ютером, 74% – смартфоном, а 55% – планшетом.\nТакож повідомляється, що в період з 2005 по 2015 рік число дорослих, які використовують соціальні мережі, збільшилося з семи до 65%, а число молодих людей у віці від 18 до 29 років зросло з 12 до 90% за цей же період.\nТемпи розвитку технологій і використання соціальних мереж стрімко ростуть. Facebook і Instagram можуть похвалитися спільною щомісячною абонентською базою в два мільярди людей. Ще одне недавнє дослідження показало, що близько 76% підлітків використовують Instagram, 75% використовують Snapchat, 66% користуються Facebook, 47% – Twitter, і менше 30% є користувачами Tumblr, Twitch або LinkedIn.\nСоціальні медіа і месенджери стали невід’ємною частиною взаємодії між людьми. Фактично, для багатьох молодих людей обмін текстовими повідомленнями і спілкування в соціальних мережах тепер більш прийнятний спосіб спілкування, ніж “живі” зустрічі.\nТехнологічний прогрес останнього десятиліття породив необхідність “постійної перевірки”. Сonstant checker (дослівно “постійний контролер”) – так в США називають людину, яка постійно нав’язливо перевіряє свою електронну пошту, месенджери і сторінки в соціальних мережах. 43% жителів США – сonstant checker.\nПостійна перевірка соціальних мереж пов’язана з більш високим рівнем стресу. Більш того, 18% людей визначили використання технології в якості основного джерела стресу. Зовсім від соціальних мереж відчувають себе чужими у своїй родині, а більше третини таких людей зізнаються, що порівняно з зустрічами з друзями і сім’єю віддадуть перевагу смартфону.\nУ той час коли багато людей згодні з тим, що тимчасове відключення смартфона позитивно впливає на їх психічне здоров’я, насправді, тільки 28% цих людей періодично вимикають свої гаджети.\nСоціальні мережі роблять значний вплив на добробут і почуття задоволення людини. У багатьох дослідженнях зазначалося, чим більше часу людина проводить в соціальних мережах, тим вище ризик самотності і депресії. Виникає питання: чи означає це, що соціальні мережі в основному використовують самотні і нещасні люди або соціальні мережі роблять їх такими?\nНедавнє дослідження Університету Індіани вивчило так званий парадокс дружби, який відчувають користувачі соціальних мереж. Парадокс дружби полягає в тому, що більшість людей знаходять себе менш цікавими і популярними, ніж їхні друзі, що дуже часто змушує їх відчувати себе нещасними.\nЦе дослідження показало, що користувачі соціальних мереж можуть відчувати підвищений рівень соціальної незадоволеності і нещастя в результаті порівняння їх успішності і популярності з соціальним життям своїх друзів.\nКількість часу, що витрачається на соціальні мережі, також може вплинути на психічне здоров’я. Аналіз, проведений вченими з Університету Питтсбургской школи медицини, показав, що чим більше часу люди у віці від 19 до 32 років проводять в соціальних мережах, тим більша ймовірність їх соціальної ізоляції.\nЛюдина, за своєю суттю, істота соціальна, але сучасне життя, на жаль, має тенденцію віддаляти людей один від одного, а не об’єднувати їх.\nВ іншому дослідженні було встановлено, що тривалі посиденьки в соціальних мережах пов’язано з депресією у молодих людей. Молоді люди, які проводять багато часу в соціальних мережах, в 2,7 рази частіше страждають від депресії.\nПроте, дослідження, опубліковане в Cyberpsychology, Behavior і Social Networking, говорить про те, що це зовсім не означає, що необхідно звідусіль піти. Досить просто робити невеликі перерви.\nБатьки часто намагаються збалансувати взаємини своєї дитини з гаджетами. Однак, дуже часто це перетворюється на справжню битву інтересів. Важливість такого батьківського контролю підтверджується численними дослідженнями, які вказують на зв’язок гаджетів з затримкою розвитку мовлення, депресією, занепокоєнням і погіршенням якості сну.\nОднак, все не так уже й погано. Дослідження, що вивчило більше 120 000 підлітків, показало, що помірне користування гаджетами не впливає на благополуччя підлітків.\nПозитивною стороною є те, що з постійно зростаючою популярністю корисних додатків для смартфонів, на вирішення таких проблем, як депресія, стрес, занепокоєння і нестачу сну тепер потрібно стільки же часу, скільки на пошуки гарного ресторану.\nВідеоігри – ще одна область, що отримала погану репутацію завдяки дослідженням, які виявили зв’язок між відеоіграми і насильством. Однак дослідження, опубліковане в “Журналі комунікації”, не виявив ніякого зв’язку між агресією, що спостерігається в кіно і відеоіграх, і насильством в реальному житті.\nКрім того, існує ризик, що акцентування уваги на неправильній проблемі, такій як насильство у відеоіграх, може відволікти суспільство від більш серйозних проблем, таких як злидні, погана освіта, нерівність в професійному відношенні і психічне здоров’я.\nНезважаючи на потенційні ризики для психічного здоров’я, тенденції за останнє десятиліття показують, що використання технологій і соціальних мереж зростає, тому ці проблеми навряд чи зникнуть найближчим часом, а звички навряд чи зміняться.\nДослідження з 12 мільйонами користувачів Facebook показало, що використання цієї соціальної мережі пов’язано зі збільшенням тривалості життя. Однак, цей взаємозв’язок існує тільки тоді, коли Facebook служить для підтримки і зміцнення соціальних зв’язків в реальному житті.\nСучасне життя якоюсь мірою збільшує ризик деяких фізичних і психічних проблем, але досягнення балансу між онлайн та реальними соціальними відносинами, допоможе тримати наше психічне здоров’я під контролем.\nПоштівка » Суспільство » Соцмережі » Як гаджети та соцмережі впливають на нашу психіку


7 помилок, які ми робимо при постановці цілей\nОсь чому мрії не поспішають здійснюватися!\nФото: Кадр із серіалу «Пліткарка»\nПро те, як потрібно ставити цілі так, щоб вони ставали реальністю, знає громадський діяч, який просуває ідеї гуманізму, практикуючий психолог, експерт у сфері відносин та виховання, сертифікований коуч, бізнес-тренер та новатор у сфері освіти Марина Романенко .\nЛюдині властиво мріяти, і все роблять це. Але одні загадують бажання, ставлять цілі та досягають, здавалося б, легко. А в інших навіть після спеціальних тренінгів нічого не виходить. Чому так відбувається?\nБо мріяти треба правильно. Жодні дошки візуалізації, ретельне записування цілей та привласнення їм рангів важливості не допоможуть, якщо не враховувати нюансів мислення. Я розповім про кілька помилок, через які найчастіше мрії не справджуються, а поставлені цілі залишаються недосягнутими.\nПомилка №1. Чим старшими ми стаємо, тим менше віримо в чудеса\nУ дитинстві ми чекали чудес від Санта Клауса чи Святого Миколая. Ми вірили, що можемо досягти багато чого — варто лише захотіти. Але, подорослішавши, дізналися, що чудес немає і що не легко витягнути рибку з ставка. Так, це вірно – потрібні зусилля, щоб досягти поставленої мети. Однак це й заважає правильно думати та правильно бажати.\nСкажімо, людина хоче квартиру, а думає так: Звідки я візьму гроші на квартиру? Я мало заробляю, я все життя накопичуватиму, але так і не накопичу».\nТакі думки блокують пошук можливостей.\n«Стоп! Туди можеш навіть не ходити – там нічого не станеться. Я ж дорослий, я розумію, що чудес немає! - Приходять такі думки. А треба думати так: «Я не знаю як, але мені хотілося б квартиру. Я намагатимуся, і, дасть Бог, все вийде». Тобто дуже важливо вірити, що це можливо, про таке мислення йдеться.\nКадр із фільму «Брюс Всемогутній»\nПомилка №2. Наші бажання часто стосуються іншої людини\nБагатьом знайоме це бажання — хотіти чогось для когось: щоб діти добре вчилися або щоб вони добре почувалися. Поїхати у відпустку з кимось. Або вийти заміж за когось. Але слід запам`ятати: ми можемо впливати на здійснення бажань, які стосуються лише нас. Коли з нашим бажанням пов`язана інша людина (хоч би одна!), шанс, що вона здійсниться, знижується на 50%. А якщо йдеться про кількох людей, то можливість виконання такого бажання сягає нуля, адже інші можуть не поділяти наші бажання. Вихід у тому, щоб завжди планувати чи мріяти лише про себе.\nСкажімо, ви мрієте навчити своїх онуків чи дітей грати у шахи. Як це робити правильно? Замість «Я хочу, щоб вони грали у шахи» або «Я хочу їх навчити», кажіть так: «Я мрію, як по четвергах я гратиму у шахи з онуками, і нам усім добре». Зрозуміло, вам доведеться їх навчити. Але мрієте ви про себе і про відчуття, які ви відчуваєте в момент здійснення мрії.\nУ такої мрії шансів на здійснення набагато більша.\nКадр із фільму «Август Раш»\nПомилка №3. Просто мріяти – недостатньо\nТрапляється, що хтось хоче отримати мільйон доларів: поставив мету, намалював $1 млн, повісив малюнок на стінку. І тепер, прокидаючись, щодня візуалізує, що одержує їх. Можливо, це станеться. Але якщо для цього почати щось робити: змінити або знайти роботу (можливо, навіть працювати на кількох). Добре вчитися, покращувати мислення, розширювати та змінювати світогляд. І тоді можна досягти мети чи здійснити мрію.\nТільки візуалізація не працює — потрібні кроки та дії.\nПомилка №4. Зацикленість на своєму бажанні\nБуває, що люди мріють і ставлять все на карту заради мрії. Як правило, і мета, і бажання в такому разі чекає на провал. Адже всю енергію людина витрачається не на здійснення бажаного, а на те щоб просто бажати. На жаль, це не працює.\nКадр із фільму «Мрії здійснюються!»\nПомилка №5. У вас чужа мрія\n«Я скільки не ставив собі за мету вивчити англійську, досі не вивчив». Знайомо? Можливо, ви ніколи не хотіли її вивчити. Можливо, ви знаєте, що варто її знати, але насправді цього не хочете. Тому ніяк і не вдається вивчити її, адже ви неусвідомлено саботуєте сам процес, адже це не ваша мета і не ваше бажання.\nКадр із фільму «Траса 60»\nПомилка №6. Мріяти отримати за короткий термін те, що зараз неможливо\nТака мрія може звучати так: "Я хочу заробляти $10 млн вже цього року". Але якщо зараз ця людина заробляє $100, $500 або $1 тис. на місяць, то малоймовірно, що цього року вона зароблятиме $10 млн. У такому разі треба перефразувати мету — у велику амбітну мету.\nІншими словами, $10 млн на рік чи місяць — це дуже круто. Але станеться це не скоро. І треба спланувати, щоб цього року заробити стільки, щоб це стало сходинкою на шляху до $10 млн: від $500 на місяць до $1,5 тис. або $2 тис. У наступному році, можливо, потрібно збільшити до $10 тис. або $15 тис. І так, крок за кроком, ви обов`язково досягнете своєї мети.\nБажати потрібно реальну в часі річ. Гроші не звалюються на голову. Ймовірно, можна виграти велику суму, але не дохід $10 млн. Згідно зі статистикою, майже всі великі виграші дуже швидко були спущені, оскільки щасливчики не були готові до великих грошей — не вміли їм розпоряджатися. (Хоча дуже їх хотіли!)\nШлях до великої мети слід розбити на етапи. Великого слона треба їсти частинами — інакше ніяк.\nКадр із фільму «Дістатись до небес»\nПомилка №7. Мріяти десь у майбутньому\n"Хочу, щоб у мене були будинок, машина, любов". Як у тому старому анекдоті про мужика, який упіймав золоту рибку і каже їй: «Хочу, щоб у мене був палац і багато грошей». А рибка йому: "У тебе все це було". Тобто важливо правильно формулювати мрію, мету, бажання. Як саме? Саме зараз — неначе мрія вже збулася. Уявити в деталях, в емоціях, у відчуттях - що ви відчували б? І записати це все.\nТож мрійте, ставте цілі, і нехай вони здійснюються!\nТеги: карта бажань, Новий рік 2021/22


додому Різне Психология 9 порад від професіоналів: як навчитися співати красиво, поліпшити тембр голосу і...\nГолоси бувають жіночі і чоловічі, високі і низькі, хрипкі і дзвінкі. Кожна людина індивідуальна і має свій власний неповторний тембр голосу. Як зробити так, щоб голос звучав красиво і не пропав у відповідальний момент? люди різних професій, пов’язаних з промовою і співом, відкрили нам свої секрети.\nПорада педагога з вокалу: перед співом потрібна розспівування\nЗавжди розспівуйтеся перед співом.\nПорада оперної діви: робіть вправах на дихання\nВчіться правильно дихати.\nЧому це так важливо? тому що голос сам по собі неможливий без дихання. Голос утворюється на видиху. Чим впевненіше, професійніше ми володіємо диханням, тим довше, рівніше буде звучання голосу. Є цілий ряд вправ спеціально для вокалістів на розвиток дихання. Адже що таке вокал? вокал-це вміння майстерно володіти своїм голосом.\nЯк навчитися співати красиво? як і будь-якій справі, співу, вокалу потрібно багато і наполегливо вчитися. А починати потрібно з постановки правильного дихання при співі, під керівництвом педагога. Тоді голос буде рівним, сильним і красивим, а не хрипким і осиплим через неправильне навантаження на голосові зв’язки.\nРада диктора: розвивайте дикцію\nДля тренування дикції придумано безліч довгих скоромовок. Одна з найпопулярніших скоромовок: «на дворі трава, на траві дрова» має продовження «раз дрова, два дрова, три дрова. Чи не вмістить двір дров. Дрова і не видворити”»\nНайвідоміший диктор радянського союзу ю.б. Левітан мав неповторний тембр і чудову дикцію. Існує легенда про те, що у нього був унікальний метод відпрацювання вимови. Він часто тренував дикцію, вимовляючи свої тексти, стоячи на руках вниз головою.\nПоради лікаря: лікуйте голос, якщо він осип\nhttps://pixabay.com / photos/ pills-medication-tablets-bottle-384846 /\nУ період застуди подбайте про голосові зв’язки.\nПроблеми з голосом часто виникають при інфекціях верхніх дихальних шляхів. Ларингіт, фарингіт, ангіна, бронхіт. Захриплий голос і кашель – постійні супутники застуди. Крім лікування основного захворювання необхідно піклуватися і про свій голос. Так як голосові зв’язки під час загального нездужання організму ослаблені, будь-яке навантаження на голос може привести до ускладнень.\nВ якості профілактики і лікування порушень голосу, спробуйте таблетки для розсмоктування гомеовокс. Це єдиний лікарський препарат, зі зручною формою випуску, спеціально розроблений для лікування ларингіту і захриплості голосу. Допомагає боротися з такими порушеннями голосу, як захриплість, осиплість, втрата голосу, втома голосових зв’язок.\nЗміцнюйте свій організм, більше бувайте на свіжому повітрі, займайтеся спортом, намагайтеся висипатися.\nФоніатр-це фахівець, який займається лікуванням голосових складок і пов’язаними з ними проблемами голосоутворення.\nОдне з захворювань, яке зустрічається в практик лікаря фоніатра називається вузлики співаків. Вузлики співаків – це невеликі освіти на зв’язках, які призводять до порушень в їх роботі. Це своєрідні мозолі, які утворюються від неправильного змикання голосових зв’язок. Вони зустрічаються не тільки у вокалістів, але також можуть бути у викладачів, адвокатів, продавців, лекторів.\nЯк не втратити голос під час лекції? навчіться робити паузи в мові, щоб дати своєму голосу відпочинок.\nЯк би добре не була підготовлена лекція, навантаження на голосовий апарат буває колосальною. Якщо викладання-ваша робота, а голос не найсильніше місце, то безумовно вам просто необхідно дізнатися деякі секрети досвідчених лекторів, які зазвичай відкривають на курсах ораторського мистецтва.\nспілкуйтеся з аудиторією. Пам’ятайте, поки говорять інші-ви, мовчіть, а значить бережете свій голос.\nу перерві можна скористатися таблетками для розсмоктування. Спеціально для відновлення голосу рекомендується гомеовокс. Це єдиний лікарський препарат, спеціально розроблений для лікування ларингіту і захриплості, який діє вже з перших днів застосування.\nВтрата голосу на нервовому грунті цілком можлива. Адже стрес впливає на голос. Багато з нас стикалися з тим, що в моменти особливого хвилювання, голос змінюється. Він може тремтіти, захрипнути, в деяких випадках зовсім прірва. А уявіть, якщо перед відповідальним виступом, артист не зможе впоратися з нервами?\nПоради актора: постановка голосу-це прекрасно, але головне органічність\nРозвивайте не тільки голос, розвивайтеся самі.\nЧи може актор обходитися без голосу? загалом-так. У такому жанрі, як пантоміма, актор обходиться без голосу, адже за нього говорять руху, пластика тіла. Однак в інших жанрах без володіння голосом не обійтися. Кожен артист знає, що хороша постава, натренованість м’язів, розтяжка – дають свободу рухів не тільки тіла, але і голосу. Для актора важлива природність його голосу, відповідність ролі.\nІ все ж не технічне володіння голосом є важливим для актора. Голос актора повинен бути природним і вільним.\nРозвивайте артикуляційний апарат.\nАртикуляція – утворення правильних і чітких звуків. Для розвитку правильної вимови слів, хорошою дикції, є маса вправ. Зазвичай логопеди працюють з маленькими дітьми, у яких є порушення мови. Однак логопедичні вправи на розвиток артикуляції і дикції будуть дуже корисні і для дорослих, чия робота пов’язана з голосом. Такі вправи не тільки усунуть дефектиМови, поліпшать дикцію, а й розроблять м’язи, які задіяні в мові. Це допоможе менше втомлюватися під час голосових навантажень.\nСподіваємося, що стаття була корисною і ви скористаєтеся порадами експертів в області вокалу і мови. Розвивайте голос комплексно і це обов’язково принесе хороший результат.\nпопередня статтяТоп-10 ефективних препаратів для лікування циститу у жінок-огляд 2021 року\nнаступна статтяРобочий зошит з Кумону «Вчимося вирізати»


Помідори, всіма улюблений червоний овоч, який з'являється на столі в кінці травня і буде радувати нас своєю присутністю до кінця вересня, а може й довше. Так чому ж не використовувати даний нам шанс і не схуднути за допомогою томатів? Цей овоч володіє максимально корисними речовинами, є природним антиоксидантом і здатний вилікувати нас від хвороб.\nМедики стверджують, що будь-яка дієта, яка базується на одному продукті - заздалегідь приречена на провал і шкідлива для здоров'я. Як ми знаємо, організм повинен отримувати збалансоване харчування, за рахунок якого він зможе працювати і видавати енергію. Тому робимо висновки і сідаємо на один тиждень томатної дієти.\nУ різних варіаціях помідори можна використовувати, як продукт розвантажувального дня або основу для 7-денної дієти. Пропонуємо вам до розгляду кілька типів томатних дієт, спробувавши кожну з них ви зможете вибрати ту, яка підходить вам найбільше. Правда, є невеликі обмеження: помідори небажано їсти разом з білковою їжею, хлібом, сіллю і картоплею.\nЯкою може бути томатна дієта:\n1. 2-денна дієта. Берете 1,5-2 кілограми помідор, ділите їх на п'ять рівних частин і їсте 5 разів на день. Не забувайте про 2 літра води, мінімум.\n2. 2-тижнева дієта. Кожен день у вас буде такий сніданок: два шматочки цільнозернового хліба з нежирним сиром і стаканчик свіжовіджатого томатного соку; обід: по 100 грамів вареного рису і нежирної риби, склянку свіжого соку з помідорів, овочевий салат і одне яблуко; вечеря: порція рису і парова котлета з яловичини, стакан томатного соку.\n3. 7-денна дієта, дні якої можна чергувати, тобто понеділок і четвер будуть однаковими, далі вівторок і п'ятниця, середа і субота, а в неділю зробіть питний день, де в якості пиття виступить томатний сік. 1 день: 5-6 помідорів, 50 гр твердого НЕ солоного сиру і стільки ж чорного хліба. 2 день: 5-6 помідорів, 200 гр відвареної курячої грудки без шкірки і жменю свіжої капусти. 3 день: 5-6 помідорів, 200 гр нежирної риби, запеченої в духовці або приготованої на пару, 2 курячих яйця, зварених круто.\nВи повинні розуміти, що дієта на помідорах без солі сама по собі припускає, що з організму піде не тільки жир, але і рідина, тому протягом всієї дієти ви повинні пити багато рідини.\nПередсвяткові дієти: швидко худнемо до Нового року\nНаскільки ефективна дієта на грейпфрутах


Live free or die: Три з половиною мільйони різдвяних вогників - Млин у Кліфтоні, Огайо(Clifton Mill, Clifton, Ohio)\nТри з половиною мільйони різдвяних вогників - Млин у Кліфтоні, Огайо(Clifton Mill, Clifton, Ohio)\nКліфтон дуже маленьке місто в Огайо, населення якого складає лише 152 чоловіки, та в різдвяну пору, починаючи з Дня Подяки і аж до Нового Року, місто стає місцевою туристичною меккою. Кількість відвідувачів міста в рази перевищує кількість людей, що живуть там постійно.\nРіч у тому, що у Кліфтоні є відомий на увесь Огайо і поза його межами млин дуже гарно прикрашений різдвяними вогниками. Також ними прикрашений міст біля млина, береги річки, дерева, кущі й все інше на що можна було почепити гірлянду. Кожного дня ці всі гірлянди вмикають і, як комахи, на світло почитають збиратись люди.\nМи, несподівано для самих себе, приїхали ще до початку шоу, тому нам навіть вдалось спокійно запаркуватись біля самого млина. Парковка швидко заповнювалась, люди, що приїхали пізніше потім катались колами навколо, очікуючи поки хтось поїде, або ж паркувались на нечисленних вулицях міста. Коли ми підійшли до млина, навколо було темно, не горіла жодна гірлянда, і бродила купа народу. Виглядало все дивно, темінь, люди товчуться.. Ми вже подумали що, чого ми сюди приїхали, аж тут заграла музика і все навкруги засяяло. Три з половиною мільйони лампочок замерехтіли в такт традиційним різдвяним пісням.\nМлин у Кліфтоні - один з найбільших водяних млинів, що досі існують. Перший млин на цьому місці було побудовано у 1802 Овеном Девісом (Owen Davis), тому що тут дуже вдале місце, досить бурхлива вузенька річка в ущелині, що може вправно крутити колеса багатьох млинів. Також він і його зять добудували ще гуральню і лісопилку поблизу. Бізнез процвітав і вже через кілька років місце набуло назви "Млини Девіса" (Davis Mills). На додачу до вже наявних млинів були побудовані ще один млин, фабрика по виготовленню паперу і майстерня, де виготовляли бочки та фабрика з виготовлення вовняної тканини. Всі ці виробництва використовували енергію води, тож їх теж називали млинами.\nВ 1810 Девіс продав млин Роберту Паттерсону(Robert Patterson), який перейменував сільце на Кліффтаун. З роками назва спростилась і місто стало Кліфтоном. Потім млин знову продали, і знову продали, і знову, аж поки його не придбала сім'я Сатаріано(Satariano) з метою зберегти його як історичну пам'ятку архітектури.\nОстанні 20 років млин є рестораном, музеєм і Різдвяним царством.\nКрім тисяч вогників там ще є мініатюрне містечко з потягами, Музей Санта-Клауса - особиста колекція власників млина, з більш ніж 3000 Санта-Клаусів, колекція вінтажних і антикварних іграшок, та багато іншого.\nТри місяці потрібні шістьом чоловікам, щоб це все причепурити і встановити, тож підготовка до Різдвяних свят починається ще наприкінці літа. Та результат роботи просто вражає, особливо тому, що ми очікували собі прикрашений маленький млин та відсутність людей, а тут таке:) З усіх різдвяних місць, які ми бачили, млин у Кліфтоні - одне з найкращих.\nОпубліковано Iryna Suprun о 22:25\nМітки: млин, огайо, подорожі, різдво, свята, сша, christmas, mill, ohio, travel, usa\nКнига Емберу: Люди Іскор. Джин ДюПро (The People o...\nМіста-музеї Вірджинія-Сіті і Невада-Сіті, Монтана ...\nСфоткалось: Save urself\nМистецтво у метро Нью-Йорку. Гілка "Second Avenue"...\nАвтомобіль із Пекарської. Андрій Кокотюха\nМузей «Зелене сховище», Дрезден, Німеччина (Grünes...\nСфоткалось: Перед дощем\nВідьмак. Останнє бажання. Анджей Сапковський\nМурали Маленької Італії, Нью-Йорк (Little Italy Mu...\nБ'ютт, Монтана та Світовий музей гірничої справи (...\nСфоткалось. Передвиборча кампанія\nМісто Ембер. Джин ДюПро (The City of Ember. Jeanne...\nТри з половиною мільйони різдвяних вогників - Млин...\nБерклі-Піт, Б'ютт, Монтана - закинутий кар'єр запо...\nФрауенкірхе, Дрезден (Frauenkirche, Dresden)\nНіл Гейман. Маленька золота книжка похмурих історі...\nРіздвяне місто Чарльза Діккенса - Кембридж, Огайо ...


У Нідерландах назвали три альтернативи трибуналу по "Боїнгу". Про це стало відомо з повідомлення Reuters.Перший варіант – організація суду на вимогу Генеральної асамблеї ООН. Якщо дві третини учасників міжнародної організації проголосують за це рішення, то у Росії не буде можливості накласти вето. Другий сценарій: створення трибуналу спільним рішенням п'яти країн (Нідерланди, Бельгія, Малайзії, України, Австрії), без ООН. Проблемою такого рішення може стати те, що суд під егідою ООН міг би видати ордер на затримання, дійсний у всіх країнах світу. Якщо ж процес організовує тільки група країн без міжнародного ордера, то винні можуть уникнути видачі. Третій варіант – організація процесу в національному суді однієї з зацікавлених країн. Варто відзначити, що збитий Боїнг належав малайзійської авіакомпанії, а 192 з 298 пасажирів були голландськими підданими.\nУ Нідерландах назвали три альтернативи трибуналу по “Боїнгу”. Про це стало відомо з повідомлення Reuters.Перший варіант – організація суду на вимогу Генеральної асамблеї ООН. Якщо дві третини учасників міжнародної організації проголосують за це рішення, то у Росії не буде можливості накласти вето.\nГоловна / У Нідерландах назвали три альтернативи трибуналу по “Боїнгу”\nПутіна видадуть Міжнародному трибуналу власні співвітчизники, – Портніков ...


Майже місяць шосткинські вогнеборці гасили пожежі в Чорнобильській зоні — Сумські Дебати\nМайже місяць шосткинські вогнеборці гасили пожежі в Чорнобильській зоні\n9:54 / 05 мая 2020\nЗ 6 по 30 квітня особовий склад другого державного пожежно-рятувального загону був задіяний у гасінні масштабних лісових пожеж в зоні відчуження поблизу Чорнобильської АЕС. Наскільки важко було шосткинським вогнеборцям приборкувати стихію та чи зазнали вони радіаційного випромінювання, розповів заступник начальника четвертої пожежно-рятувальної частини Олександр Чмихов.\nРятівники виконували завдання вахтовим методом, приїжджаючи у зону відчуження на дві або на п`ять діб – в залежності від складності ситуації. Постійно, без права виїзду з місця події, чергували два автомобіля. За словами Олександра Чмихова, за увесь час на гасіння пожеж було залучено 52 рятівника – це більша частина усіх працівників пожежної частини.\nПриборкувати вогняну стихію було непросто через мінливу погоду та сильний вітер.\nПоля, які не обробляються, заросли чагарником та деревами. Болота і річки майже пересохли – води практично взяти ніде.\nВідтак, шосткинським рятувальники, аби заправити цистерни водою, доводилося долати відстань до 10-ти кілометрів. Ночували вогнеборці прямо в автомобілях, готові у будь-який момент виїхати за викликом на місце займання, до якого іноді треба було добиратися 20 кілометрів.\nПерше, що кинулося в очі Олександру Чмихову, коли той приїхав до зони відчуження, це величезні ділянки лісу, які вогонь знищив повністю. Від колись розкішного зеленого лісу залишилися тільки обвуглені стовбури дерев.\nВогонь розповсюджувався на сотні гектарів, легко перекидаючись через широкі асфальтові дороги та по верхівкам дерев. Сильний вітер лише ускладнював ситуацію.\nОлександр Чмихов розповідає, що кілька разів пожежні автомобілі доводилося відводити від місця гасіння – адже через різку зміну напрямку вітру вогонь йшов прямо на рятувальників. Також у важке становище вогнеборці потрапили 13 квітня, коли пожежа виникла в безпосередній близькості від об’єкту «Укриття».\nВогонь підійшов на відстань 300 метрів від об’єкту «Укриття». Однак йому пожежа не загрожувала, тому що територія саркофагу обкошується і знаходиться у задовільному протипожежному стані\nІснувала загроза безпеки інфраструктури, розташованої поблизу об’єкту. Але завдяки спільним зусиллям пожежних з Шостки, Глухова, Полтавської, Черкаської областей та місцевих рятувальників пожежу вдалося локалізувати і загасити.\nШосткинські пожежні неодноразово вимірювали радіаційних фон тих місць, де їм доводилося працювати. За словами Олександра Чмихова, за відсутності пожеж рівень радіації на асфальті не перевищував допустимих норм. Підвищене радіаційне випромінювання спостерігалося іноді під час пожеж — коли з землі піднімалися продукти горіння та пил.\nПо завершенні кожного гасіння, щовечора, рятівники проходили радіаційний контроль — також перевірявся і їх одяг. У особового складу Шосткинської пожежної частини перевищення норм зафіксовано не було. Не постраждали від небезпечного випромінювання і автомобілі, які до того ж, по приїзду додому були продезінфіковані.\nПосилювати карантин 53%, 61 голос\nПродовжувати адаптивний карантин 23%, 27 голосів\n27 голосів 23%\n← На Сумщині за добу від коронавірусу одужала ще одна людина\nМОЗ про пом’якшення карантину: Важко дихати не в масці, а з запаленням легень →


Тепловізійне обстеження будівель - ціна на теплоаудит промислових приміщень в Києві від Термопласт\nТермопласт / Теплоаудит / Теплоаудит промислових приміщень\nпошук прихованих кабелів електрозабезпечення об’єкта неруйнівним методом контролю;\nВАРТІСТЬ РОБІТ З ТЕПЛОВІЗІЙНОГО ОБСТЕЖЕННЯ ПРОМИСЛОВИХ ПРИМІЩЕНЬ\nПЛОЩА ПО ПЕРИМЕТРУ ФАСАДУ, М2\nЗЙОМКА + ЗВІТ* ГРН/ М2\n≤1 000 4,00 (хв. 1200грн) 3,00 (хв. 1000грн)\n1 000 – 5 000 3,50 2,50\n5 000 – 10 000 2,00 1,50\n≥10 000 за домовленністю за домовленністю\n* – «Зйомка + звіт» – На Ваш об’єкт приїжджає енергоаудитор з приладом-тепловізором TESTO 875-2i для неруйнівного контролю стану будівельних конструкцій. Проводиться тепловізійне дослідження зовні і всередині будівлі. Протягом 2-х робочих днів Ви отримуєте по e-mail Звіт, складений сертифікованими фахівцями компанії «ТЕРМОПЛАСТ». У Звіті Ви знайдете фотографії та термограми «проблемних» місць об’єкта, буде вказана їх критичність; також будуть вказані місця потенційного виникнення вогкості, грибка, плісняви. У Звіті буде надано загальний висновок про стан будівлі в розділі «Теплотехніка. Енергоефективність». Друкований варіант звіту також буде доступний через 3 робочих дня в офісі компанії «ТЕРМОПЛАСТ».\n** – «Express + фото (e-mail)» – На Ваш об’єкт приїжджає енергоаудитор з приладом-тепловізором TESTO 875-2i для неруйнівного контролю стану будівельних конструкцій. Проводиться тепловізійне дослідження зовні і всередині будівлі у присутності Вас або Вашого представника проводиться огляд і демонстрація на екрані приладу «критичних, дефектних і проблемних» місць. Отримані знімки і термограми будуть вислані Вам на електронну пошту протягом наступного робочого дня.\n*** – В Звіт не входять практичні рекомендації з ліквідації дефектів. Фахівці ПП «ТЕРМОПЛАСТ» мають великий ПРАКТИЧНИЙ ДОСВІД з комплексної теплової санації будівель та за окрему плату можуть надати рекомендації з підвищення енергоефективності Вашого об’єкта.\nЗамовити теплоаудит промислового приміщення, адміністративного будинку, енергоаудит ТЦ, ТРЦ у Києві,\nзнайти тепловтрати приміщення, порушення теплоізоляції стін, знайти протечку,


Вихідний код Windows XP з'явився в мережі, хакери готові до атак - ЗНАЙ ЮА\nКомпанія Microosoft вже підтвердила факт витоку\nТехно 28 вересня, 12:59\nВихідний код Microsoft для Windows XP і Windows Server 2003 просочився в мережу. На цьому тижні торрент - файли з вихідним кодом обох операційних систем були опубліковані на різних сайтах обміну файлами. Це перший публічний витік вихідного коду Windows XP, хоча витік файлів стверджує, що цей код використовувався ПРИВАТНО протягом багатьох років.\nThe Verge підтвердила, що матеріал є законним, і представник Microsoft повідомив нам, що компанія "розслідує це питання".\nМалоймовірно, що цей останній витік вихідного коду буде становити серйозну загрозу для компаній, які вже не працюють на комп'ютерах з Windows XP. Microsoft припинила підтримку Windows XP ще в 2014 році, хоча в 2017 році компанія відповіла на масову атаку шкідливого ПЗ WannaCry вельми незвичайним патчем для Windows XP.\nХоча це перший раз, коли вихідний код Windows XP публікується, Microsoft дійсно запускає спеціальну програму державної безпеки (GSP), яка дозволяє урядам і організаціям контролювати доступ до вихідного коду та іншого технічного контенту.\nВтім, для власників ПК на Windows XP це погана новина, так як хакери будуть знати про всі вразливості ОС. У разі, якщо розробники Windows 10 взяли частини вихідного коду з Windows XP - уразливості можна буде використовувати і на більш новій ОС.\niPhone 12 показав свій головний недолік, до Android ще далеко\nАвтономність явно не найкраща риса смартфонів цього року від Apple\nМатрац здатний змінювати свою форму\nСистема поки що проходить стадію тестування


На виступі Петра Порошенка, п'ятого президента України в Давосі зал був заповнений повністю і журналістам довелося тіснитися між рядами. У той же час на виступ Зеленського прийшли в основному тільки особи, що його супроводжували. Як пише Тарас Березовець, після виступу президента Пакистану повинен був виступати Зеленський і відразу ж зал спорожнів. Зеленський говорив українською з невеликим акцентом. Петро Порошенко виступав англійською мовою, передають Патріоти України 22 січня 2020 року.


21 Жовтень 2018, Київ 02:28\n15 Липень 2011, 17:59\nСвоїми оцінками ситуації із висвітленням у ЗМІ нинішніх резонансних судових процесів в ефірі Радіо Свобода поділилися заступник головного редактора KyivPost Катерина Горчинська і журналіст Дмитро Тузов.\nРезонансні судові справи й робота журналістів (I)\nРезонансні судові справи й робота журналістів (II)\n– Я не відкрию чогось нового, якщо скажу, що цей період в історію України увійде, як час резонансних судових процесів. Їх навіть можна назвати такими своєрідними «гейтами», оскільки йдеться про процеси проти високопосадовців: колишнього Прем’єр-міністра України і міністра внутрішніх справ України.\nОчевидно, що теперішня влада в контексті про намір будувати демократичну, європейську Україну найперше зацікавлена у тому, щоб ці процеси справляли враження справедливих, незаангажованих, якщо хочете, навіть показових, коли б можна було спостерігати за тим, як відбувається судочинство, і розуміти, що є логіка у цьому процесі, що ми можемо співставлятиякісь докази, ми можемо дивитися за тим, яким має бути судовий процес.\nАле на сьогодні маємо те, що обвинувальні вироки зачитуються в обох судових справах за відсутності Юрія Луценка та Юлії Тимошенко. Якість роботи сторони звинувачення оцінюють найкращі фахівці. А от нерівність сторін звинувачення і захисту очевидні навіть для людей, які не мають юридичної освіти.\nЩо ж до журналістів, то…\nЛише нагадаю, що 6 липня бійці спецпідрозділу МВС «Беркут» увірвалися до судової зали Печерського районного суду в Києві, де слухалася справа Юлії Тимошенко, застосували фізичну силу до тих, хто був у коридорі і до журналістів.\nЗа інформацією агенції УНІАН, бійці «Беркуту», «не розбираючи, чоловік чи жінка перед ними та не надаючи будь-яких пояснень, грубо штовхали журналістів, витіснили їх з коридору і від зали судового засідання». Кілька телеканалів мали пошкоджені камери і штативи.\nФото і відео цього інциденту розмістило, зокрема, інтернет-видання «Телекритика».\n«Беркут» на крики журналістів не реагував, як і на заяви, що вони своїми діями порушують як мінімум три статті Кримінального кодексу. Натомість «беркутівці» рекомендували звертатися з заявами до міліції журналістам, які вважають, що проти них вчинили протиправні дії.\nІ учора 14 липня міністр внутрішніх справ Анатолій Могильов заявив, що прокуратура розгляне заяви журналістів про неправомірне застосування до них сили міліції у Печерському райсуді Києва.\nВідповідаючи на запитання журналістів, чи може міністр гарантувати, що міліція надалі не перешкоджатиме журналістам виконувати їхні службові обов’язки, Могильов заявив, що судові засідання – це не шоу, це визначений кримінально-процесуальним законодавством процес і міліція зобов’язана виконувати норми процесуального законодавства, «якщо хтось цього не розуміє, то це його проблеми».\nДмитре, наскільки рацію мають журналісти і наскільки рацію має міліція у цій ситуації?\nДмитро Тузов: Взагалі ситуація, яка зараз склалася, дуже цікава, тому що, по-перше, в країні формується культура висвітлення судових процесів. Те, про що Ви розповідали, дуже колоритний звук і не менш колоритна картинка, яку спостерігали глядачі, і те, що зробили журналісти, це побачила вся країна.\nЗнаєте, у мене такий приклад. Мій восьмирічний син, коли я повернувся додому, розповів, що дивився не серіал, умовно, про «Сімпсонів», а він дивився судовий процес. Настільки це захоплююче видовище було!\nІ якщо ми отримуємо попередження, от те, про що сказав міністр внутрішніх справ Могильов, це своєрідне попередження журналістам. Це перше.\nІ друге. Я це теж розцінив, як попередження з боку Олени Бондаренко, яка сказала: ну що ж, на війні, як на війні – кулі літають, якщо журналіст йде на війну, він має бути свідомим того, що він знаходиться у зоні бойових дій.\nЦі метафоричні порівняння говорять про те, що сторони прийняли спосіб діалогу між собою такий, знаєте, напіввійськовий. Як кажуть французи, на війні, як на війні. Себто й журналісти мають реагувати на цю ситуацію – вони перебувають у «зоні бойових дій».\nДмитро Тузов: Є насправді певні ризики професії, інколи можна отримати по голові, але це не означає, що треба зупинятися. Закон на боці журналістів в даній ситуації.\nТак, є насправді певні ризики професії, так, інколи можна, вибачте, отримати по голові, але це не означає, що треба зупинятися. Треба виконувати свою функцію і у жодному разі не боятися того, що ти робиш, тому що по великому рахунку закон на боці журналістів в даній ситуації.\nВисвітлювати процес, показувати, максимально об’єктивно це робити, тоді жодних питань до журналістів не буде. А країна бачить, що відбувається. Людям навіть не потрібно робити якісь меседжі і щось пояснювати, вони абсолютно все розуміють і все бачать. Наше завдання – все це показати.\n– Ви знаєте, за історію існування все ж, мені здається, на усіх континентах суд почали сприймати як місце, де війна ведеться аргументами, доказами і свідченнями, але не такими методами, які можуть привести до того, що хтось отримає по голові.\nКатю, а Ви теж розцінюєте цю ситуацію, як війну?\nКатерина Горчинська (переклад): Так, звісно, це війна. Мене дуже вразила ця цитата Могильова, яку Ви озвучили, про те, що проблеми журналістів – це їх проблеми. Це дійсно так і є. При нинішній владі, я думаю, не вартує дивуватися, що такі фрази виникають.\nМені, чесно кажучи, навіть дивно, що журналістам ще вдається якимсь чином потрапити на ці процеси, і якась частина з цієї картинки і звуку потрапляє в ефір, і люди це бачать. Це саме по собі вже велике досягнення.\n– Це досягнення усіх 20 років незалежності нашої країни Україна. І це також виборювало кілька поколінь журналістів, погодьтеся.\nТепер, правда, визначена певна кількість каналів, які проходять на судове засідання, але все ж ми можемо якусь частинку бачити, і інші журналісти це бачать. Тут я з Вами згодна.\nСлухачка: Я підтримую журналістів, бажаю їм все-таки безпечної праці і успіхів у їх праці!\nІ таке питання. Зараз проходить два суди над Тимошенко і над Луценком. Порахували ті збитки, які вони там державі завдали. Як, на вашу думку, чи будуть суди проходити над тими, хто підписав оці кабальні угоди харківські з Росією? І якщо будуть, то як скоро?\nДай вам, Боже, всього найкращого?\n– З журналістів Кассандри, я не знаю, чи справді гарні, але, може, хтось щось скаже з цього приводу?\nДмитро Тузов: Дуже дякую за те, що Ви нас підтримуєте!\nМоє ставлення як до харківських угод, так і до підписаних у 2009 році газових угод, відверто скажу, негативне. Якщо говорити, наприклад, про газові угоди, то я можу припускати, що насправді вони не є вигідними для України. Це перший момент.\nДругий момент – по харківських угодах. Все стало зрозуміло, хоча якби все було прозоро і зрозуміло до того, коли виступив Дмитро Медведєв і сказав, що «харківські угоди ми придумали, сидячи у мене на дачі». Ви знаєте, у жодній країні це неможливо!\nМи з Катериною нещодавно були в Німеччині. Спілкувалися на досить високому рівні з німецькими політиками, з депутатами Бундестагу, з президентом Бундестагу. У конституції Німеччини записане таке положення, що навіть конституційною більшістю не можна приймати рішення, які суперечать державному суверенітетові їхньої країни. Тобто, це рішення апріорі є нелегітимним. Воно буде скасоване будь-яким нормальним судом, тому що вони не мали права цього робити.\nУ випадку з харківськими угодами, навіть не торкаючись того, чи вигідно це було Україні, чи не вигідно, як вони приймалися, хто над ними працював, які експерти були залучені, чи працювало МЗС, чи це було вирішено в один момент на дачі у Дмитра Медведєва – ось єдине питання і логічна відповідь.\nА що буде далі з харківськими угодами, то це покаже розвиток ситуації в Україні.\n– Найближчими роками.\nДмитро Тузов: Найближчими роками. Я думаю, що оцінки цьому будуть надані.\nКатерина Горчинська: У мене тут трошки інша точка зору. Коли Партія регіонів прийшла до влади, вони всі сказали, що всі ці процеси, в тому числі проти Юлії Тимошенко і Луценка, проти колишніх членів Кабміну дадуть початок новій культурі прийняття політичних рішень, тому що усі будуть знати і боятися, що наступна влада, прийшовши до влади, буде попередню по-різному гнобити і проти них кримінальні справи порушувати, розслідувати усі їхні дії.\nЗ одного боку, я розумію, що Партія регіонів на кожному кроці в кожній фактично галузі… Наприклад, сьогодні у цукровій галузі було ухвалено ряд рішень, які також можна оскаржувати в суді, які є незаконними і так далі. І харківські угоди – це один з прикладів таких рішень.\nАле проблема у тому, що якщо кожна наступна влада буде переслідувати виключно за принципом: ті, хто були при владі, ми їх покараємо, – то про правосуддя мова не може йти. Та й незалежно від того, якого кольору сьогодні влада: блакитна влада чи помаранчева.\n– Коли ми дивилися у Верховному Суді України, як розглядалися результати виборів 2004 року, все-таки те, як там все відбувалося, справляло враження того, що суд намагається розібратися у ситуації, що суд, власне, хоче зрозуміти, почути докази однієї сторони, іншої сторони, зважити їх і тоді зрозуміти, на який же бік ця шалька терезів схилиться.\nЗараз таке враження складається, і про це дуже багато пишуть експерти різного рівня, в тому числі й юристи, що ці суди, які відбуваються над Луценком і Тимошенко, насправді не хочуть показати, наскільки ця людина порушила чи не порушила закон, а вони, хочуть того чи не хочуть, демонструють усі вади судової системи, яка є, і усі вади системи, створеної в Україні за останні десятиліття, а може, й за все двадцятиліття. І тому справді ефект виходить зовсім інший.\nСлухач: До всіх журналістів звертаюся: дочекалися, що нинішня влада Партії регіонів і Януковича оголосила війну не тільки вам, журналістам, і опозиціонерам, але в всьому українському народу.\nІ вже, мабуть, не треба чекати чесних виборів, чесних законних судів, прокурорів, міліціонерів, бо вже газову трубу продали…\n– Ми сподіваємося.\nСлухач: Вже як не буде чого продавати, усе приватизовано, продано – і газ, і труба, і земля, – і пенсіонерів загублять мільйонів дванадцять, то що тоді буде робити Партія регіонів і сам Янукович? Що, візьмуться за нас, за народ?\n– Ми цього не знаємо. От немає у нас Віктора Януковича у студії, щоб ми запитали.\nКатерина Горчинська: За народ вже взялися. От пенсійну реформу ухвалили чудову. Тепер будемо працювати довше, пізніше виходити на пенсію. Знову ж таки є межа у пенсії, хоча раніше законодавчої межі не було.\n– Переважна більшість журналістів любить свою професію і на пенсію не виходить. Але…\n8 липня на своїй прес-конференції Віктор Янукович, коли журналісти запитали Президента про те, як він ставиться до того, що є приклади яскраві утисків свободи преси і утисків журналістів, Президент сказав, що він розуміє, що проблема є, і він вже створив спеціальну консультативну раду, яка стежитиме за порушенням свободи слова.\nВіктор Янукович: Я багато мав зустрічей з журналістами, які мене переконали в тому, що треба робити координуючий орган – консультативну раду, яка б мала можливість реагувати на всі ці питання, які виникають сьогодні у журналістів і в суспільстві, які пов’язані зі свободою слова. І таку раду ми створили.\nЯ доручив Дарині Чепак займатися цією справою. І до цієї ради введені посадові особи, які здатні будуть відповідати на будь-які питання, які будуть виникати.\nАле безумовно, маючи таку інформацію, я завжди буду реагувати на будь-яку ситуацію, яка буде виникати в нашій країні, маючи таку інформацію від цієї ради і від вас.\n– Дмитре, як Ви ставитеся до того, щоб була така консультативна рада? Чи може бути вона ефективною в цих умовах?\nДмитро Тузов: Я не вірю взагалі в таку ініціативу, в таку консультаційну раду, взагалі в такий підхід, тому що це – суцільна формалізація процесу.\n– А якщо Ви увійдете в неї?\nДмитро Тузов: Ні, я не увійду. Я думаю, що я не ввійду в неї. І не тому, що я проти ініціативи Президента.\nЯ просто поясню зараз свою логіку. Є такий афоризм, який всі знають: якщо не можеш знищити процес, його треба очолити. От коли його очолюють чиновники, я розумію, про журналістів там не йдеться…\nДавайте ключові зараз меседжі навіть з цього повідомлення проаналізуємо. Прозвучало: я доручив Дарині Чепак. Дарина Чепак – це прес-секретар Президента.\nДмитро Тузов: В першу чергу це прес-секретар Президента. І туди увійдуть посадові особи. Неназвані посадові особи туди увійдуть. Очевидно, йдеться про суттєву формалізацію. Це як така «ручна» профспілка, яку спеціально створюють для того, щоб не мали змоги організувати якийсь справжній рух, якусь справжню профспілку.\nТому я достатньо критично і скептично ставлюся до організаціїтаких дуже заформалізованих рад, які будуть збиратися десь. Я не знаю, очевидно, в якихось кабінетах. Хто буде ними керувати? Хто буде курувати ці процеси? Очевидно, ті самі посадові особи, які намагаються зараз сформувати медійний простір в Україні.\nА я Вам інший приклад наведу. Це було ще за часів Леоніда Кучми. Тоді ситуація в медійному середовищі (це моя суб’єктивна думка) була гіршою, ніж зараз. Кілька десятків журналістів зібралися неформально, без кабінетів, – це було вночі, десь 22–23 година, у парку Шевченка, – і написали заяву-звернення до Леоніда Кучми про свій протест проти цензури в медіа, в ЗМІ.\nДмитро Тузов: Якщо хочете захистити свободу слова, непотрібно створювати якісь державні організації насправді.\nДля цього непотрібно було створювати на рівні Президента якийсь черговий орган, який, не знаю, отримає якісь державні бюджети, буде користуватисяякимись державними установами. Тому, якщо хочете захистити свободу слова, для цього непотрібно створювати якісь державні організації насправді.\nКатерина Горчинська: Я більше скажу, в Україні існують усі інститути: як закони, так безпосередньо і організації. Вони всім відомі. Це прокуратура, міліція, СБУ і так далі. Які можуть захистити свободу слова.\nІнша справа, що система ця не працює. Якщо ми бачимо, що система не працює, ці проблеми не можна вирішити шляхом створення додаткового органу. Звісно, навіть незалежно від того, хто до нього увійде.\nКатерина Горчинська: Вакансія на місце прес-секретаря Президента існувала понад рік. Я знаю 5 людей, яким пропонували цю роботу. Людина, яка прийшла на цю посаду, повинна поділяти ідеологію Партії регіонів і Януковича. Тому ми розуміємо, які можуть бути наслідки для свободи слова.\nІ ще щодо складу цього органу. Дарка Чепак. Вакансія на місце прес-секретаря Президента існувала понад рік. Я особисто знаю 5 людей, яким пропонували цю роботу. Тобто людина, яка прийшла на цю посаду, повинна бодай якоюсь мірою поділяти ідеологію Партії регіонів і Президента Януковича. Тому ми розуміємо, які люди прийшли працювати в Адміністрацію Президента, і які можуть бути наслідки для свободи слова.\n– Ми маємо ще питання від слухача.\nСлухач: Луценка судять не стільки за порушення. Це просто помста. Ви згадайте 2004 рік – 190 тисяч кримінальних справ! І вся ця система йому зараз мстить.\nІ ще. Ви зрозумійте просту річ. Уряд, Янукович і всі ці правителі роблять імітацію, нібито чимось займаються. Їх взагалі не цікавить країна Україна як така. Тому що тут репресивний апарат.\nПодивіться, у Києві полк цілий «Беркута». Раніше був ОМОН малесенький. А зараз цілий полк. Вони нарощують м’язи. Вони знають, чим все це закінчиться, прекрасно розуміють. І знають, що тут з демократією ну рік, ну два побавляться, а потім покажуть своє звірине обличчя.\nНу ви подивіться, хто такий Джарти, хто такий Льовочкін, та й взагалі вся ця команда, яка прийшла!\n– Я, наприклад, не можу собі уявити, якщо ти є Президентом країни, і якщо ти керуєш певними галузями в цій країні, то чи ти можеш хотіти того, щоб в цій країні життя стало гіршим, щоб ситуація і імідж країни погіршувалися. Я думаю, що, можливо, тут є якісь певні нюанси.\nВіталій Портников організував таку платформу, де кожен може прийти, обмінятися думками з певних тем. Це Політклуб. І от, коли обговорювали ситуацію в Україні, мене здивувало запитання одного науковця з Європи. Він запитав у людей, які були там: у всіх європейських країнах в усталених демократіях, коли відбувалися якісь періоди змін, то шукали людей у владі, на яких можна обпертися. Тому що влада, якою вона нам не видалася б ( комусь дуже хорошою, а комусь дуже поганою), не є монолітною, вона складається з окремих людей з різними поглядами, з різним вихованням, з різним рівнем освіти.\nМожливо, Янукович думав, що Дарка Чепак якраз є такою людиною, яка допоможе журналістам робити свою роботу у своїй країні?\nКатерина Горчинська: Для того їй треба мати повноваження. А те, що у неї (Дарки Чепак – ред.) немає ніяких повноважень, було зрозуміло на тому брифінгу, на якому її представляли. Тому що, коли журналісти їй ставили питання про те, як буде організована робота, наприклад, у пулі президентському, за неї відповідав Льовочкін. Взагалі це було досить характерно. Тому, я думаю, тут питань не може бути.\nІ репліка щодо дзвінка про Луценка. Звісно, процеси, які відбуваються зараз, далеко не по тих причинах, далекі від тієї мотивації, яку зазначають офіційно. Не тому, що Луценко крав, що Тимошенко якось там службове становище використовувала, а це найсправжнісінька політична помста. Тобто ці процеси політично вмотивовані. Про це говорить увесь світ.\n– Але треба сказати, що коли були процеси, які ініціював Юрій Луценко ще тоді, ми так само дуже мало знали про те, як вони відбувалися. Зокрема, щодо Бориса Колеснікова. І тут одне чіпляє за інше. Чи я помиляюся?\nДмитро Тузов: Я теж думаю, що тут не лише політичні, тут відіграють свою функцію і особисті якісь речі. Ситуація, можливо, не дуже логічна у випадку з Луценком. Якщо говорити про те, що йому інкримінують заподіяння державі шкоди – це, звісно, погано, але на наших очах ми можемо говорити… І шкоди значно більші, які вимірюються мільярдами. До цього ми ще дійдемо, будемо говорити. Але створено цікавий прецедент, що все-таки урядовців притягають до відповідальності. Якщо це правило буде поширюватися на всіх: на представників і влади, і опозиції…\n– І якщо суд буде справедливим, і якщо буде відкритим, і якщо буде трансляція.\nДмитро Тузов: Буде якісно інша ситуація!\nКатерина Горчинська: Ви бачите, скільки «якщо»?\n– Отож, журналістам зараз важко працюється в Україні?\nКатерина Горчинська: Так, звісно.\nДмитро Тузов: До ризиків професії треба ставитися по-філософськи, розуміти, що вони існують, і діяти відповідним чином. А період зараз дуже цікавий.\nДмитро Тузов: Ні, я думаю, що цікаво працюється. І до ризиків професії треба ставитися по-філософськи, розуміти, що вони існують, і діяти відповідним чином. А період зараз дуже цікавий, я вважаю.\n– Якщо ми, журналісти, зможемо відстояти ту законодавчу базу своїми діями, своїми заявами, своєю роботою, яка є, то тоді, я думаю, Україна має шанс залишитися демократичною країною.\nДмитро Тузов: І я в це вірю!


Засіб для чищення килимів і м’яких меблів — SanClean\nЗасоби для прибирання кімнат\nЗасіб для чищення килимів і м’яких меблів\nЗасоби призначений для видалення бруду і плям з усіх видів килимів, килимових виробів, м’яких меблів з натуральних і штучних волокон, покриттів салонів автомобілів. Завдяки ідеальному поєднанню спеціально підібраних компонентів утворює рясну піну, чудово чистить, миє, піднімає ворс, усуває неприємні запахи. Засіб безпечний у застосуванні, не подразнює шкіру рук, забезпечуючи бездоганну чистоту і свіжість.\nСпосіб застосування (для пінки): пропилососити поверхню. За допомогою пінного розпилювача нанести засіб на очищувану поверхню. Ретельно розтерти губкою або щіткою, не перезволожуючи. Залежно від ступеня забруднення, залишити на 5–20 хвилин. Потім губкою або щіткою ретельно видалити залишки засобу разом із забрудненням, також не перезволожуючи.\nПЕРЕД ЗАСТОСУВАННЯМ ЗАСІБ ВИПРОБУВАТИ НА НЕПРИМІТНІЙ ДІЛЯНЦІ ПОВЕРХНІ ДЛЯ ВИЗНАЧЕННЯ СТІЙКОСТІ ФАРБУВАННЯ. ЯКЩО РІДИНА ПОТРАПИЛА В ОЧІ, НЕГАЙНО ПРОМИТИ ЇХ ВЕЛИКОЮ КІЛЬКІСТЮ ВОДИ! НЕ ВЖИВАТИ В ЇЖУ! БЕРЕГТИ ВІД ДІТЕЙ! БЕРЕГТИ ВІД ВОГНЮ!\nСклад: демінералізована вода, АПАР менше 5 %, НПАР менше 5 %, розчинники, консервант,\nКількість ящиків на (європіддоні)\nКількість ящиків в одному шарі\n500 г з розпилювачем\nУніверсальний засіб для генерального прибирання\nЧистяче-миючий засіб для генерального прибирання після ремонту\nУкраїна, 65009, м. Одеса,\nвул. Фонтанська дорога, 11\nУкраїна, 65003, м. Одеса,\nвул. Чорноморського козацтва, 119/1


Роз’яснення щодо ситуації з реалізацією програми “Доступні ліки” в м. Черкаси\nУрядова програма “Доступні ліки” є одним із яскравих прикладів децентралізації влади, коли сама політика розроблена Центральним органом влади, а реалізовується на рівні муніципалітетів. За 9 місяців роботи, починаючи з квітня, програма має виключно позитивну динаміку, яка відображається у збільшенні кількості пацієнтів, які користуються програмою, аптечних закладів, виробників та кількості препаратів. І все це на добровільних засадах.\nНа сьогодні за програмою “Доступні ліки” держава відшкодувала понад 12 мільйонів рецептів орієнтовно на суму понад 600 млн грн.\nДо програми продовжують долучатися аптечні заклади. Нині у програмі задіяно 6 тисяч 744 аптеки.\nПроблеми з реалізацією програми, які точково з’являються по Україні, в першу чергу, мають пряме відношення до діяльності місцевої влади і її роботи у напрямку реалізації цієї політики.\nЯкщо місцева влада не може ухвалити рішення щодо свого місцевого бюджету чи навіть його проекту, так, для прикладу, як це відбувається у місті Черкаси, то це вказує на неефективність роботи саме місцевого муніципалітету та очільника міста. Це ніяким чином не пов’язано з конструктивною та прозорою політикою, що діє як програма сформована Урядом.\nОкремо слід зазначити, що програма постійно вдосконалюється. Так, рішенням Уряду 27 грудня 2017 року (постанова КМУ №1080 від 27.12.2017) програма була розширена додатковими діючими речовинами та доопрацьована новим механізмом ціноутворення для препаратів, що відшкодовуються за державний кошт. А це означає, що у наступному році ми матимемо ще більшу кількість препаратів для лікування серцево-судинних захворювань та діабету 2 типу, зокрема безкоштовних.\nТакож було надано можливість аптекам використовувати у своїй роботі електронну звітність і реалізовувати залишки лікарських засобів за попередньо сформованими граничними оптово-відпускними цінами протягом 30 днів. Це у свою чергу забезпечить безперебійність відпуску препаратів та попередить їх можливу дефектуру.\nНа забезпечення пацієнтів медикаментами за програмою “Доступні ліки” у 2017 році Урядом було передбачено 700 млн грн, у наступному році у держбюджеті закладено 1 млрд грн. Це є свідченням того, що програма є успішною і продовжить свою роботу у 2018 році.