Новини Херсонської обласної бібліотеки для дітей: 2018\nНовий рік - найчарівніше і найбільш очікуване свято, і звичайно, кожен мріє на святі опинитися у казці. Молодший відділ нашої бібліотеки запросив своїх читачів та дітей з м.Олешки на святкове новорічне ігрове шоу "Новий рік дарує казку".\nВсі маленькі учасники свята були в карнавальних костюмах. Дід Мороз з казковими героями розважали дітей іграми, конкурсами, вікторинами.\nРазом з Бабусею Ягусею, в очікуванні головного гостя, хлопчики та дівчатка влаштували «Мітлоралі», «Казковий маскарад» та скуштували «Пісенний коктейльчик». А ще, незважаючи на відсутність снігу, пограли у сніжки. Дідусю Морозу діти розказували вірші, співали пісні та танцювали.\nЦі новорічні розваги принесли в бібліотеку атмосферу найтеплішого свята. Та хоч на вулиці і холодно, у нашій залі чудова ялинка, дитячий сміх і живе людське тепло та спілкування.\nМітки: відділ для малюків, новорічне свято\nДніпро-Славутич нас єднає\nСьогодні в рожевій залі Херсонської обласної бібліотеки для дітей імені Дніпрової Чайки відбулася скайп-зустріч читачів-учнів 6 класу обласної гімназії ім.Т.Г.Шевченка з м.Херсон із юними читачами однієї з бібліотек міста Дніпро.\nУ передноворічні дні діти говорили про те, які книги читають вони та їхні однолітки, чому ці твори їм до вподоби. Діти з Херсону та Дніпра рекомендували різні книги, тож дуже важко було визначитися з топ-п’ятіркою. Але учасники зустрічі по обидва боки екрану назвали твори Всеволода Нестайка, серію романів Джоан Роулінг про Гаррі Поттера, серію книг Наталії Щерби «Часодії», твори Сашка Дерманського та Володимира Рутківського. Але цей список кожен може продовжувати. Володарка часу познайомила присутніх із книгами, що є найпопулярнішими у читачів нашої бібліотеки.\nНа свято завітала Червона шапочка - героїня з «літньої» казки, яка хотіла дізнатися у дітей про те, як святкують Новий рік. Її чарівні "пиріжки" були з різною начинкою – загадками, вікториною та піснями. Діти по обидва боки екрану охоче виконували всі її і завдання.\nА з Дніпра у виконанні бібліотекаря та діток прозвучала для херсонських дітей пісенька про Пригоди їжачка Колька Колючки за мотивами однойменної казки Всеволода Нестайка.\nСвяткова зустріч закінчилася привітаннями та побажаннями добра, здоров’я та миру. Думаємо, що таке спілкування запам’ятається учасникам заходу надовго.\nОрганізатори зустрічі - Херсонська обласна бібліотека для дітей імені Дніпрової Чайки та бібліотека-філіал №34 Дніпровського міського комунального закладу "Централізована система публічних бібліотек для дорослих".\nо 15:53 Немає коментарів:\nМітки: Відділ естетичного виховання, скайп-зустрічі\nУ ракурсі бібліотеки – Новий рік!\nНоворічний захід для учнів школи №16 у читальній залі розпочався святковою мозаїкою пригод.\nМіж собою змагалися школярі із 7-го та 8-го класів.\nСпочатку юні мандрівці вирушили в подорож, під час якої дізналися, як у різних країнах святкують новорічні свята, у чиїх землях знаходиться хатинка новорічного чарівника, де замість Діда Мороза приходить Дід Спека, назва якої країни перекладається як «Льодяна країна» і на якому материку Новий рік зустрічають виключно на пляжі...\nЩо може створити гарний святковий настрій? Звісно, пісні! Тож підлітки охоче відгадували новорічні хіти та мелодії із мультиків та кінофільмів.\nЯкий Новий рік без снігу та конкурсів? Отож бо й воно! Тому змагання «Сніговий баскетбол» та «Шостий зайвий» викликали цілковитий ажіотаж.\nЗмагання поодинці – добре, але конкурси для всієї дружньої команди – краще. На п’ять хвилин кожен учасник став літерою й у грі «Словесна мозаїка» допомагав команді із одного довгого слова («Сніговик» та «Серпантин») скласти кілька коротших.\nА завершилася мозаїка розваг спільним переглядом кінострічки у бібліотечному кінозалі.\nо 15:38 Немає коментарів:\nМітки: Читальна зала\nМиколая проводжаємо, Новий рік ми зустрічаємо!\n23 грудня в Херсонській обласній бібліотеці для дітей імені Дніпрової Чайки відбулася новорічна естафета «Миколая проводжаємо, Новий рік ми зустрічаємо!», на яку завітали читачі, учасники клубних об’єднань бібліотеки та їхні батьки.\nВихованці театру-студії «Чеширський кіт», яка працює у відділі естетичного виховання, запросили глядачів до участі у чарівному дійстві, яке відбувається щороку у ніч з 18 на 19 грудня - візит Святого Миколая до дітей.\nМаленькі актори розповіли історію, яка з ними трапилася в переддень свята. Зазвичай у це свято всі отримують по заслугах за все, що вони зробили за рік: допомагали тим, хто цього потребує, слухалися батьків, гарно вчилися, добре себе поводили, були чемні. І за все це Миколай вручив їм чудові дарунки.\nСьогодні востаннє у цьому році завітав до нас Святий Миколай, привітав всіх присутніх зі святом і передав естафету своєму брату Діду Морозу.\nВітаємо всіх читачів з наступаючим Новим Роком та Різдвом Христовим!\nо 09:15 Немає коментарів:\nМітки: Відділ естетичного виховання, новорічне свято, Святий Миколай\nСвято зими та дива відбулося 23 грудня в бібліотеці. Адже в ці дні, напередодні Новорічних свят казки оживають і дарують усім гарний настрій. Чудові фантастичні перетворення відбулися в МЕДІА ЛАБОРАТОРІЇ Херсонської обласної бібліотеки для дітей імені Дніпрової Чайки. Мультиплікатори нашої студії мали змогу не тільки надати своїм персонажам характеру та здібностей, а вжитися в їх ролі, самим відчути себе фантастичними героями.\nНасправді для створення казкового дива не потрібно багато. Трохи уяви та чудовий настрій, а маленькі ручки все зроблять самі. Читачі створили собі дивовижні образи: дракони, лісові кошенята, діво-єдинороги, чарівники та принцеси.\nБажаємо щоб вдома у вас панувала така ж весела та казкова атмосфера. Чекаємо вас у новому році, 6 січня з новими ідеями творчим настроєм! Веселих свят!\nо 09:07 Немає коментарів:\nМітки: дитячий клуб, медіа-захід\n21 грудня в Херсонській обласній бібліотеці для дітей ім. Дніпрової Чайки відбувся комплекс заходів для освітян Херсонщини. Це спільний захід нашої книгозбірні з Херсонською академією неперервної освіти. Для вчителів початкових класів була організована екскурсія бібліотекою, в молодшому відділі був представлений огляд електронного ресурсу «Ігри патріотів Херсонщини». Було прокоментовано сім настільних ігрових карт відповідно до їх спрямування та особливостей побудову процесу проведення.\nТакож учасники та гості заходу познайомилися з основними напрямками роботи відділу обслуговування дошкільників та учнів 1-4 класів. Для них презентували інноваційні форми та програми роботи бібліотеки з молодшими школярами, розробки власних інтерактивних ігрових ресурсів.\nПід час практичної презентації гри «Від А до Я – читання щодня», об’єднавшись у дві команди, вчиителі виконували завдання на літери з абетки: впізнавали книгу за її екранізацією, відгадували жартівливі загадки, відновлювали текст, представлений у вигляді нісенітниці, та змагалися у скоромовленні.\nо 16:13 Немає коментарів:\nМітки: комплекс заходів, розвиток молодших школярів\n20 грудня зранку в бібліотеці розпочалось театралізоване свято «Щедрий, добрий Миколаю, дуже я тебе чекаю!» для дітей з школи №45 м.Херсон. Малюки читали віршики, танцювали та отримали солодкі подарунки.\nТрохи пізніше в гості завітала малеча з села Подо-Калинівка Олешківського району нашої області. Для дітей ми підготували розважальну ігрову програму.\nПісля обіду ми зустрічали учнів 9 класу з поглибленим вивченням української філології та журналістики Херсонського академічного ліцею ім. О.В. Мішукова відбулася презентація фотовиставки Анастасії Власової «Батьківщина у вигнані»\nВиставка експонується в бібліотеці у рамках проекту «Мандрівна галерея» від Американського дому в Києві, а її презентацію проводить центр «Вікно в Америку для майбутніх лідерів» нашої бібліотеки.\nУчні старшої школи № 39 м. Херсон прийшли до книгозбірні поспілкуватись з волонтерами Корпусу Миру США в Україні.\nІ в цей насичений день до бібліотеки прибули колеги з Полтавської обласної бібліотеки для дітей ім. Панаса Мирного. В перший день свого перебування на Херсонщині колеги познайомились з роботою нашої бібліотеки та переглянули презентацію електронного ресурсу «Проекції долі Миколи Куліша».\nЯ чекаю Миколая!\nЩедрий, добрий Миколаю, дуже я тебе чекаю!\nРай для "книжкового черв’ячка"\nБаба Віхола прийшла – купу свят нам принесла\nПодарунок від авторів, редакторів та «Книжкового ...\nТаємниці світу Котів: Mad Head Show\nНоворічні читання з Сергієм Лоскотом\nСвіт дитинства: інтерактивне знайомство\nЦе знають дорослі і діти: книжкова країна – найкра...\n"Усміхається здалека до дітей бібліотека…"\nПравовий аукціон в музичному училищі\nЧудовий день - чудовий настрій!\nМультиплікатори у пошуках втрачених артефактів\nПоговоримо про мультфільми\nВирушаємо до Асканії-Нова!\nВсеукраїнський тиждень права стартував у бібліотеці!\nДень народження буває, коли казка наступає!\nEurocheck IN: Україна


Урядовий портал :: Павло Клімкін прийняв Міністра закордонних справ Королівства Норвегія Борге Бренде\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини Міністерств та відомств (2015 рік) Павло Клімкін прийняв Міністра закордонних справ Королівства Норвегія Борге Бренде\nПавло Клімкін прийняв Міністра закордонних справ Королівства Норвегія Борге Бренде\n12 травня Міністр закордонних справ України Павло Клімкін прийняв Міністра закордонних справ Королівства Норвегія Борге Бренде, який перебуває в Україні з візитом.\n«Норвегія залишається партнером України і рішуче засуджує будь-яке порушення РФ міжнародного права», - головний сигнал глави МЗС Норвегії. У ході переговорів керівників зовнішньополітичних відомств акцентувалося на важливості дотримання Москвою та підтримуваних нею терористами Мінських домовленостей. Норвегія в черговий раз підтвердила підтримку суверенітету та територіальної цілісності України, готовність надавати гуманітарну допомогу вимушеним переселенцям, а також фінансову допомогу реформам, що реалізуються в Україні.\nПавло Клімкін подякував Борге Бренде за рішення виділити додаткову фінансову допомогу в обсязі 5 млн. євро на потреби внутрішньо переміщених осіб, а також за заплановану допомогу в обсязі 35 млн. євро на 2015 рік.\nМіністри закордонних справ України та Норвегії відкрили у Дипломатичній академії України роботу круглого столу на тему: «Міжнародна практика з питань гуманітарного сприяння».\nСторонами погоджено, що незабаром буде підписано Угоду про підтримку державного бюджету України, у рамках якої Уряд Норвегії надаватиме 100 млн. норвезьких крон для підтримки державного бюджету України, а також обговорено перспективи інвестиційної співпраці.\nМіжнародна діяльність Міністерства Політика Міжнародна діяльність


Руська Лозова: роздуми про назву | Історична правда\nРуська Лозова: роздуми про назву\nНШ ГО "Спілка ветеранів АТО"\nПропозиція народного депутата Євгена Пивоварова щодо перейменування села Руська Лозова Харківської області в Українську Лозову знову примушує замислитися про глибину шару імперських наративів у нас у всіх в голові.\nЗараз - травень 2022 року. Бійці харківської тероборони якраз знаходиться поруч із селом Черкаська Лозова, яке засноване на початку XVIІ століття черкасами – вільними українськими воїнами-козаками на річці Лозовенька, поблизу Харкова.\nНа відстані близько п'яти кілометрів від нас, далі на північ, розташоване селище Руська Лозова. Засноване поруч із Черкаською Лозовою, на тій же річці, з самого початку заселене руськими людьми, підданими московського царя.\nТам, далі за ним і тепер стоять московські війська – обстрілюючи з гармат та ракетних комплексів територію свободи: Україну, її громадян, українські міста та села.\nЧотири століття тому - як і знову сьогодні, тут проходив кордон розмежування двох різних народів. Зовсім різних за своїм походженням, культурою та традиціями.\nСаме цим і пояснюється виникнення не одного, а двох селищ поруч майже з однаковою назвою: Черкаська Лозова та Руська Лозова - бо люди в них були різні, з протилежними поглядами на власну гідність, свободу та відповідальність перед Господом.\nТому вони навіть і не бажали змішуватися між собою.\nМапа ХІХ - початку ХХ століття з позначкою села Руська Лозова, у російському написанні "Руское Лозовое" - з однією літерою "с"\nНа цьому місці треба пояснити – хто такі черкаси. Документи Московського царства одноголосно називають черкасами тих, хто зміг зброєю у XVII столітті у війні з Річчю Посполитою вибороти свою свободу та незалежність – і у серії козацьких війн закласти народження Української державності.\nМова йде не про сучасних прикавказьких черкесів – яких майже знищила у ХІХ столітті Російська імперія.\nЧеркаси – загальна назва, під якою українські козаки у XVI-XVIIІ століттях відомі московитам. Так, наприклад, у "Списку харківським черкасам" від 1655 року, де зазначено біля тисячі мешканців харківської фортеці тих часів – черкас, близько 90% усіх прізвищ з них закінчуються на –енко.\nЩодо цього також є тисячі, десятки тисяч історичних документів, де українські козаки називаються виключно так - й немає можливості викривити чи якось змінити наявність сталої традиції використання цього слова: "черкаси" - це українці.\nХарактерний опис України тих часів, коли на Слобожанщині, на північному краю Дикого поля зустрілися війська руських та загони козаків-черкас, у 1653 році, зробив П'єр Мартін Де Ламартинєр у своєму творі "Подорожі у Північні країни":\n"... Хоча їхня релігія така ж, як у руських, черкаси дозволяють іноземцям безперешкодно заходити у їх церкви, чого руські зовсім не дозволяють, і навіть приймають іноземців з великою добротою і гостинністю. Солдати називаються їхньою мовою козаки, і це дало привід деяким уявити, що козаки — окрема нація".\nСвідчення цього французького лікаря-мандрівника стверджують – "козаки" це не більше ніж назва воїнів у черкас. Змішання ж іноземцями етнічної та професійної назви для черкас (у них військовий обов'язок був практично загальним у чоловіків) – стало традицією у Речі Посполитої: там, як відомо, усіх черкас називали "козаки".\nОбкладинка книжки П'єра Мартіна де Ламартинєра "Подорожі у Північні країни"\nТреба додати, що теж саме повторилося і на Кавказі. Осетини та мінгрели й досі називають степових черкес – відповідно "касоги" та "касаки".\nДалі на схід, трохи більше ніж в десяти кілометрах – ми знову зустрінемо те ж саме протистояння: там будуть села Черкаські Тишки та Руські Тишки. І знову поруч, і знову в декількох кілометрах один від одного, зберігаючи певне status quo: черкаси селилися на півдні, руські – на півночі.\nІ між ними поколіннями жевріла війна.\nТо затухаючи, то знову спалахуючи, війна йшла з тих часів, коли наприкінці XVI століття московська влада вторглася в ті землі, які черкаси вважали своїми, і заснувала там декілька поселень-фортець: Оскол, Валуйки, Белгород та інші.\nУсі вони тоді склали нову укріплену лінію: Белгородську захисну смугу, яка захищала московитів головним чином зовсім не від нападів татар, як нас вчила російська історія – а від черкас.\nСаме черкаси неодноразово будуть брати штурмом та руйнувати всі ці поселення. Так основна, найбільша московська фортеця – Белгород, була в перший раз ними взята приступом та вщент спалена у 1612 році.\nЧерез рік вона, за наказом з Москви, була перенесена трохи далі й відновлена вже на новому, більш зручному для оборони, місці – де знову ж таки візьмуть її штурмом та зруйнують у 1633 році запорізькі черкаси під очільництвом Якова Остряниці.\nА у 1646 році після значного нападу слобожанських черкас, ця фортеця була ще раз перенесена і на наступному місці заснована вже втретє – тепер там, де знаходиться зараз центр існуючого російського міста Белгород.\nТож тут тепер, під час новітньої російсько-української війни - як і століття тому, проходить межа між Свободою та рабством.\nПідірваний росіянами міст у Руській Лозовій\nІмперія старанно нищила все, що мало нагадувати черкасам-українцям про свою окрему історію, традиції та притаманний їм дух свободи.\nАле ми переконалися зараз, під час війни: наші погляди на волю, майбутнє та взагалі – світогляд, в руських та українців зовсім різні.\nЗвичайно, у нас була і різна історія.\nІ намагатися вкотре змінювати її зараз: називаючи Українською Лозовою село, яке спочатку і названо було Руським, щоб відокремлювати його від українського села Черкаська Лозова – не вірно.\nРосіяни зруйнували в Україні меморіал своїй армії


Подружня зрада … А ще зовсім недавно здавалося, що у вас найдружніша, любляча і міцна сім’я, яку обійдуть стороною всі негаразди і проблеми. Але, як не сумно звучить, але це неминучий хід подій майже в кожній родині. Складно пробачити, важко відпустити, зовсім неможливо зрозуміти, як пережити зраду і розлучення з чоловіком, особливо коли тобі 40-45 років. Гнів, образа, біль, гіркоту роз’їдають зсередини, не дають дихати. Здається, що весь величезний і жорстокий світ налаштований проти тебе.\nЯк пережити зраду чоловіка рада психолога\nДогляд чоловіка – це випробування, яким здатна «перехворіти» не кожна. Погіршує загальний стан ще і той факт – громадський міф, що пізній розлучення – ганебне і страшна подія. Жінка сорока п’яти років стає перед нерозв’язною дилемою – як пережити зраду коханого чоловіка і не втратити себе, знайти вихід з такої складної ситуації без втрат, як моральних, так і фізичних? Пам’ятайте! Ви – сильна жінка! Якщо чоловік вирішив піти до суперниці, прийміть це рішення з гідністю! Чи не благайте його повернутися, дайте зрозуміти, що зради ви не простите! Якщо людина, яка прожила поруч багато років, не дорожить відносинами, то і жаліти нема про що.\nПо-перше, заспокоїтися. Імпульсивні вчинки, скандали, істерики зіграють проти вас.\nПо-друге, не з’ясовувати стосунків. Це можна буде зробити лише з часом, коли біль образи за зраду трохи стихне. По-третє, переконати себе, що зрада чоловіка може стати початком вашого нового життя, можливістю вибратися з лабіринту повсякденності, повернутися оновленої в новий світ, жити без фальші і брехні.\nОсновні етапи, які необхідно зуміти пережити:\nГлибокий стрес. З роками процес розлучення переноситься набагато складніше, ніж, наприклад, у молоденьких дівчат. Психіка стає в захисну реакцію, і мозок знаходиться в деякому заціпенінні. Такі запобіжні заходи вашого організму дають можливість впоратися зі змінами в житті, дозволяють легше перенести глибоке нервове потрясіння після розриву відносин з коханим чоловіком. Цей психологічний момент, зовнішня холоднокровність, як би «заморожування» всього організму несе в собі ефект психологічного знеболювання.\nГнів і образа. Поява таких почуттів виникає на другому етапі психологічних і емоційних переживань. У пошуках відповіді на питання, як пережити зраду і зрадництво чоловіка, жінок 40-45 років, втім, як і молоденьких дівчат, будуть просто захльостує негативні емоції. Але і з ними необхідно впоратися. Розлучення після 40 років – це не смертельне подія. З багатьма в нашому сучасному світі таке трапляється. Не варто згадувати події, що призвели до розриву, що не ятріть ще не загоєні рани своєї душі. Не шукайте відповіді на питання: «Чому і за що?» Ви їх не знайдете. Не шукайте винного в своїх бідах, не збирайте образи. Постарайтеся забути і почати жити для себе.\nПочуття провини. На цьому етапі леді сорока п’яти років починають копатися в собі, шукати вади, переконувати себе в своєму ж «неправильному» поведінці. Не шукайте в собі недоліків – їх немає! Просто зрада стала життєвим вибором чоловіка, і винен в цьому тільки він. Час назад не повернути, тому необхідно йти далі. На цій стадії є ризик довести саму себе до жалюгідного стану, коли вже знадобиться допомога психологів. Пам’ятайте! Ви ні в чому не винні! Це не ви змінили, а вас зрадили.\nДепресія. Це дуже складний етап для жінки сорока п’яти років в стадії розлучення. Не можна допустити, щоб душевні хворобливі переживання переросли в фізичні, незворотні наслідки. На питання, як пережити зраду чоловіка є рада – навчитеся володіти власними емоціями, щоб не допустити втручання професійних медиків. Не відкладайте початок свого нового життя марними сльозами в подушку, або жилетку подруги, допоможи сама собі відновити моральний дух і віру в себе. Пам’ятайте, якщо депресія вас затягне в свій вир, з нього можна і не вибратися. Таким чином, ніколи більше не стати щасливою. Адже це головне завдання жінки. Відпустіть і переживіть цю ситуацію, тільки тоді перед вами відкриється інші двері в іншу, нове життя.\nПоради як пережити зраду чоловіка\nВсі ми розуміємо, що жоден рада не може стати справжнім вирішенням питання, як пережити зраду і розлучення з чоловіком, особливо в бальзаківського віку. Адже з роками звички, побут, сімейні торжества, обов’язки – все було спільне. А розрив шлюбу перекреслив всі надії на безхмарну сімейне життя в старості. Чіткого керівництва щодо виходу з таких ситуацій немає. Але навіть одна порада зі ста може повернути життя на всі 180 градусів.\nПочніть піклуватися про себе. Ведіть максимально здоровий спосіб життя. У такі періоди шкідливі звички – алкоголь і тютюновий дим тільки погіршать потрясіння нервової системи і приведуть до тривалої депресії. Правильно харчуйтеся, не захоплюйтеся борошняних і солодощами. Виконуйте прості фізичні вправи, щоб підтримувати в нормальному стані фігуру і загальна вага.\nДозвольте собі сміятися. Змінив чоловік – не привід для постійних сліз. А сміх допоможе боротися з душевними переживаннями і негативними емоціями. Дивіться хороші комедії, добрі фільми, слухайте веселі пісні. Спілкуйтеся з позитивними людьми, а коли вас починають жаліти – різко припиняйте такі спроби розжалобити себе. Невірний чоловік і ваші страждання, за великим рахунком, нікого не цікавлять.\nЯк вести себе після зради чоловіка – поради психолога\nМожна зовсім небагато поплакати. Сльози – це кращий вихід негативних емоцій. Але психологи радять це робити наодинці.\nПри гострій необхідності зверніться до психолога. В цьому немає нічого ганебного. Медична допомога професіоналів може дати відповідь на питання про те, як пережити зраду коханого чоловіка, якщо моральний стан вже вимагає корекції з поза і коли ви не в змозі самі з собою впоратися.\nЗаведіть щоденник. Відзначайте в ньому свої нові особистісні перемоги – похід в спа-салон, запис в басейн, нове хобі, відвідування театру і музею. Через кілька років ви відкриєте його, щоб перечитати, і зрозумієте, що ситуація зі зрадою і розлученням відкрили вам двері в зовсім іншу, щасливу і переповнену новими позитивними емоціями життя.\nЧастіше спілкуйтеся з дітьми, онуками. Вони повинні бути впевнені, що у вас все добре.\nВибачте колишнього. Прощення принесе вам моральне задоволення, допоможе жити далі, а гіркота, гнів, образи «з’їдять» вас зсередини, змусять ще більше страждати.\nОновлення свій гардероб, зробіть модну зачіску, щоб при випадковій зустрічі з новою пасією колишнього чоловіка ви відчували себе на висоті, а він би пошкодував про досконалої помилку.\nЗвертайте увагу на інших чоловіків. Адже не всі представники сильної половини людства негідники і брехуни. Повірте, серед тих, кого ви зустрічаєте на вулиці кожен день, є гідні! Почніть налагоджувати своє особисте життя.\nДосягайте поставленої перед собою цілей. Вирішили схуднути – худніть, навчитися їздити на ковзанах – вчіться, освоїти водіння автомобіля – купите автомобіль. Ви тепер незалежна і вільна жінка, якій все під силу. А питання про те, як пережити зраду чоловіка і рада, як подолати після розлучний період вас вже не цікавлять.\nКупуйте путівку до моря, в гори, в екзотичну країну. Зміна обстановки піде на користь. Це хороші ліки від душевних переживань і депресії. Нові враження і емоції, знайомства з людьми відкриють нову сторінку своєї життя.\nЗрада, незалежно від віку, удар для кожної жінки. Таке важке подія не можна переживати поодинці. Оточіть себе близькими, рідними, подругами і друзями. Довіртеся їхню думку, адже погляд на ситуацію з боку найчастіше допомагає знайти правильні рішення. І пам’ятайте! Ви – жінка, гідна любові і поваги! Подивіться в дзеркало, струсніться, ви молоді і красиві у своїй впевненості у власних силах і привабливість!


Масла для волосся: рицинова олія, реп'яхову олію. Способи зміцнення волосся. Продукти, корисні для волосся - жіночий журнал InFlora\nМасла, вживані для догляду за волоссям і їх лікування\nДва найвідоміші засоби, які застосовуються для лікування волосся, - реп'яхову і касторове масло, були відомі навіть нашим бабусям. Ці масла роблять волосся міцними, блискучими, перешкоджають випаданню.\nКетамін отримують з плодів рицини. Його рекомендують застосовувати при догляді за волоссям, віями і бровами.\nКетамін добре вбирається і легко наноситься, пом'якшує шкіру голови, прискорює ріст волосся, позбавляє від лупи. Це масло є основою багатьох мазей і кремів, масок для волосся.\nДля поліпшення стану волосся касторова олія потрібно втерти в шкіру голови на ніч, зав'язати косинкою з бавовняної тканини, а на ранок вимити волосся. Процедуру необхідно робити як мінімум 2 рази на тиждень, поки стан волосся не покращиться. Після цього досить робити аплікації 1 раз на місяць.\nБільш відомий засіб, що застосовується для лікування волосся, - реп'яхову олію.\nРеп'яхову олію отримують з коріння лопуха, це потужний фітоактіватор. У ньому багато протеїну, ефірних і жирних олій, дубильних речовин, мінеральних солей і вітамінів. Завдяки цьому реп'яхову олію живить і зміцнює коріння волосся, прискорює їх ріст і зупиняє випадання, а також відновлює структуру волосся після хімічної завивки і фарбування, захищає від лупи і свербіння шкіри голови.\nРеп'яхову олію можна приготувати і в домашніх умовах, причому різними способами.\n1. Восени викопайте коріння лопуха, очистіть їх і подрібніть, залийте соняшниковою олією (1: 10) і залиште на 2 тижні.\n2. Візьміть 100 г свіжих дрібно нарізаних коренів лопуха, залийте їх 200 мл оливкової олії і поставте суміш на 24 години в тепле місце. Після цього настій проваріть протягом 15 хвилин на повільному вогні, потім остудіть і процідіть.\n3. 1 частина свіжого подрібненого коріння лопуха 24 години настоювати в 3 частинах соняшникової або мигдалевої олії, потім прокип'ятити 10-15 хвилин, часто перемішуючи, дати відстоятися і процідити.\nВи можете підтримувати баланс вітамінів в організмі, вживаючи необхідні продукти або додаткові вітаміни. Але в будь-якому випадку не забувайте, що нестача вітамінів може бути викликаний не малою кількістю їх надходження, а поганим засвоєнням.\nТри оригінальних способу зміцнити волосся\nСпосіб зміцнення волосся - по-шведськи\nЩодня вранці і ввечері випивайте по 1 столовій ложці кукурудзяного, оливкової або соняшникової олії.\nСпосіб зміцнення волосся - по-датському\nЩодня готуйте собі геркулесовий настій: перед сном 1 стакан вівсяних пластівців залийте 1 літром води, дайте настоятися протягом 12 годин, вранці процідіть, відіжміть і пийте протягом дня по півчашки.\nСпосіб зміцнення волосся - по-французьки\nЗалийте 6 столових ложок вівсяних пластівців невеликою кількістю кип'яченої охолодженої води, додайте 1 чайну ложку меду і декілька подрібнених волоських горіхів. Залиште на ніч. Вранці потріть велике яблуко, покладіть декілька ложок вершків і декілька дрібно нарізаних сушених абрикосів. Їжте на сніданок. Влітку можна додавати будь-які фрукти і ягоди - буде ще смачніше і корисніше.\nКорисні для волосся продукти\nКрім свіжих овочів і фруктів, корисними для вашого волосся можуть бути:\nяловичина - для оптимального росту волосся необхідно вживати червоне м'ясо 2 рази на тиждень. У яловичині містяться білок, вітаміни групи В, залізо, цинк. Мінімальна порція -100 г (175 ккал);\nяйця і яєчні білки - якщо ви вегетаріанка, то яловичину можна замінити яйцями. Мінімальна порція - 1 велике яйце (84 ккал);\nкоричневий рис - це ідеальне джерело складних вуглеводів, вітамінів групи В і волокон. Мінімальна порція сухого рису становить 30 г (179 ккал);\nнежирний сир - хороший джерело білків і кальцію. Ви можете використовувати його на сніданок, якщо немає часу готувати. Мінімальна порція - 60 г одновідсоткового сиру (72 ккал);\nсвинина - незважаючи на те що даний продукт не дуже сприяє зниженню ваги, його рекомендують вживати як додаткове джерело вітаміну В, цинку і протеїну. Мінімальна порція - 100 г свинини, приготованої на грилі (576 ккал);\nчервона риба (лосось, сьомга). Вживаючи рибу, ви отримуєте вітамін B12, цинк, білок. Мінімальна порція лосося - 100 г свіжого філе (180 ккал).\nпри жирному волоссі слід відмовлятися від жирної і смаженої їжі і більше вживати зелених овочів і салатів, м'яса, свіжої риби, печінки, яєць та сиру;\nпри сухому волоссі до цього набору продуктів слід додати рослинне масло, а уникати необхідно смажених страв, оскільки вони погано впливають на шкіру.\nЗмістСклад і дія реп'яхової оліїЯк правильно його використовувати?Робимо масло реп'яха саміРецепти для вій з реп'яховою масломЖіночі вії практично…


Автор: Наталія Лозова дата: травня 28, 2016\nМалювання - це невід'ємне з дитинства. Це політ фантазій. Це кольори веселки. Малювання - це радість і прояв настрою. Цієї суботи ми творили. А кольори чарувала своїм різноманіттям. В нас було так спокійно і затишно, а диво-веселка окриляла малят і надихала на творчість.


Мелоксикам: аналоги і замінники НПЗЗ в уколах, таблетках і в інших формах випуску\nЗапальні процеси в хребті, хвороби суглобів, радикуліт, розтягнення м’язів, підошовний фасциит — далеко не повний список патологій, які супроводжуються сильним больовим синдромом. Кожен, хто зіткнувся з цими захворюваннями, знає, що впоратися з неприємними, а часом болісними симптомами можуть тільки нестероїдні протизапальні засоби. Наприклад, аналоги Мелоксикаму та безпосередньо цей препарат.\nПри виборі препарату з ряду аналогічних споживач зазвичай звертає увагу на ціну препарату, форму випуску, дозування, можливість появи побічних дій у кожному конкретному випадку. Всі лікарські засоби, які є аналогами Мелоксикаму, виробляються за однією і тією ж рецептурою і відрізняються один від одного тільки допоміжними компонентами.\nОсобливим і головним елементом складу цих лікарських засобів є інгібітор циклооксигенази другого типу, НПЗЗ. Мелоксикам ефективний у боротьбі з болем, що супроводжує такі захворювання, як:\nПрепарати, що відносяться до оксикамам, блокують запальний процес, ліквідують больові відчуття, сприяють зниженню температури тіла.\nІснує кілька вітчизняних замінників Мелоксикаму в таблетованій формі:\nМовасин. Один з найбільш доступних за ціною медикаментів цієї групи. Як і інші засоби, заборонений до використання в періоди виношування дитини і лактації, а також у разі, якщо людина страждає важкими хронічними захворюваннями.\nАртрозан. Багато пацієнтів неврологів відзначають, що в цьому препараті оптимальне співвідношення ціни та якості, а лікарі фіксують мінімальний ризик появи побічних ефектів при застосуванні засобу.\nМатарен. Це ліки в таблетованій формі, на думку фахівців, підходить для пролонгованого лікування більше, ніж закордонний аналог Моваліс.\nБі-ксикам. Медикамент, будучи аналогом препаратів з мелоксикамом в якості діючої речовини, має ті ж показання та протипоказання, але коштує значно дешевше.\nЛем. Засіб призначається неврологами для купірування гострого больового синдрому в складі комплексної терапії ревматичних, суглобових захворювань, однак препарат не є поширеним, і знайти його в аптеках важко.\nВсі перераховані медикаменти у таблетованій формі використовують обережно при наявності виразкової хвороби шлунка і дванадцятипалої кишки. Таблетку приймають відразу після їжі, запиваючи великою кількістю рідини.\nВітчизняні замінники НПЗЗ в ампулах для ін’єкцій\nЩоб впоратися з гострим больовим синдромом, супутнім тяжким хронічним захворюванням, лікування Мелоксикамом та його аналогами починають з внутрішньом’язових ін’єкцій. Через три дні уколи можна замінити таблетками.\nРосійські дженерики Мелоксикаму випускаються в ампулах, вартість яких невисока, а склад ідентичний зарубіжними аналогами. Популярними засобами є:\nЯкщо виникла необхідність замінити препарат, що містить мелоксикам, на будь-який з аналогічних, потрібно проконсультуватися з лікарем, який складе схему терапії і розрахує дозування препарату виходячи з індивідуальних особливостей перебігу хвороби і наявність алергічних реакцій.\nІмпортні аналоги препарату в таблетках\nНа фармацевтичному ринку представлена велика кількість препаратів іноземного виробництва в таблетках, що мають у своєму найменуванні назва діючої речовини «Мелоксикам»:\nУ медикаментів однаковий склад, розрізняються вони лише ціною і країною-виробником. Неврологи сходяться на думці, що ці лікарські засоби є однаково ефективними, легко справляються з болями різної етіології і швидко блокують запальний процес при застосуванні разом з місцевими мазями.\nОдним з найбільш популярних зарубіжних препаратів з мелоксикамом є Моваліс. Він представлений різною дозуванні: 7,5 мг та 15 мг діючої речовини. Оскільки це оригінальний лікарський засіб, який пройшов числені клінічні випробовування, воно містить високоякісні елементи в складі, і лікарі рекомендують використовувати в терапії больового синдрому саме Моваліс. Мінусом цього препарату є ціна. Він коштує в чотири рази вище Мелоксикаму російського виробництва.\nЗарубіжні дженерики Мелоксикаму в уколах\nІноземні аналоги Мелоксикаму в уколах широко застосовуються в лікуванні пацієнтів з суглобовими і хребетними захворюваннями. Такі лікарські засоби випускаються в Білорусії, Китаї, Індії, Туреччині, США, Ізраїлі та В’єтнамі. Оригінальний препарат виробляється в Німеччині, він володіє меншою токсичністю, легше переноситься, але в нашій країні не є популярним серед споживачів, а тому його важко придбати в аптеках.\nВ російських клініках активно використовуються іноземні аналоги Мелоксикаму у вигляді розчину для внутрішньом’язового введення:\nМелоксикам-Тева. Препарат виробляється в Ізраїлі, в порівнянні з більш дешевими замінниками, згідно з відгуками лікарів, він починає працювати в організмі хворого швидше, має менше побічних ефектів, пов’язаних з порушеннями функціонування ШКТ.\nМелоксикам-ДС. Медикамент проводиться в КНР, має невисоку вартість. Однак деякі хворі, які використовували його в лікуванні, відзначали появу сильної хворобливості в місці уколу.\nМелоксикам-Пфайзер. Фахівці називають це лікарський засіб американського виробництва ефективним аналогом Моваліса, відзначаючи мінімальну присутність побічних дій і швидке досягнення терапевтичного ефекту.\nМелоксикам-Сандоз. Медикамент також проведений у США. Він широко застосовується в терапії артритів і артрозу. Має більш високу вартість у порівнянні з російським, китайським і білоруським аналогами.\nВелика кількість варіантів Мелоксикаму з’явилося з-за того, що всі фармацевтичні заводи, що випускають його, зареєстрували препарат як торгову марку і дали свою назву. Так з’явилися десятки повних аналогів медикаменту, що відрізняються один від одного тільки найменуваннями.\nАналогічні засоби у вигляді свічок\nНа фармацевтичному ринку представлений також ряд лікарських засобів у вигляді ректальних супозиторіїв, діючою речовиною яких є мелоксикам. Їх зручно використовувати у випадку, якщо не можна застосовувати препарати в таблетованій формі, а також для купірування больового синдрому при защемленні хребетних гриж поперекового відділу:\nЛоксидол. Свічки виробництва Румунії застосовуються при дегенеративних процесах у суглобах, запущених формах остеохондрозу, остеоартритах. Локсидол нерідко використовують і в гінекології в терапії запальних процесів.\nМелоксикам Канон. Це недорогий вітчизняний препарат. Його широко застосовують неврологи в комплексній терапії захворювань опорно-рухового апарату. Проте головною умовою його використання є відсутність проктологічних захворювань, так як Мелоксикам Канон може спровокувати появу виразок і тріщин в задньому проході.\nРевмоксикам. Свічки ефективно борються із запаленням, але можуть викликати поява свербежу, печіння в аноректальній області.\nНезважаючи на доведену ефективність засобів, швидке зняття болю і запалення препаратами, що містять мелоксикам, застосовувати їх самостійно, без рекомендації та спостереження лікаря може бути небезпечно для життя. Розрахувати дозування, розробити схему лікування з урахуванням індивідуальних особливостей пацієнта може тільки професіонал.\nВітрянка і вагітність: у чому небезпека, наслідки для дитини, заходи профілактики


Рівненській міліції повідомили про замінування автостанції | ВСЕ - сайт чесних новин\nРівненській міліції повідомили про замінування автостанції\nОпубліковано vse.rv.ua Пон, 06/04/2015 - 13:40 З Полтави повідомили, що у Володимирці замінована автостанція. Так, чергова частина Рівненського обласного управління міліції в ніч з неділі на понеділок отримала повідомлення від своїх колег з Полтави про те, що у Володимирці замінова автостанція.\n- Їм про це повідомив якийсь анонім, - пише "РВ" посилаючись на Інну Березовську, начальника прес-служби Рівненського обласного управління міліції. - З Рівного у Володимирець виїхали працівники вибухо-технічної служби. Обстежився приміщення, вибухівки там не знайшли. Тепер наші полтавські колеги шукаютимуть того, хто надав їм неправдиву інформацію про загрозу безпеці людей.\nКлючові слова: замінування автостанція 434 перегляди


Пам’яті Олеся Гончара | Газета «День»\nПам’яті Олеся Гончара\n25 травня, 2001 - 00:00\nЗа всієї складності і тяжкості людського буття, яке вимагає мужності, я завжди вважала себе щасливою людиною — людиною, в якої є біографія. І не стільки тому, що моє сімейне життя досить гармонійне і натхненне (не поглинута побутом як сенсом), скільки тому, що на моєму шляху траплялися і трапляються дивовижні люди, абсолютно унікальні, котрі залишають у мені частку себе. І навіть трагічне (тяжке) завжди було компенсоване ДАРОМ ОСОБИСТОСТІ, а мені залишалося тільки бути готовою до зустрічі як із бідою, так і з добром (така малість...).\nТак було і після Чорнобильської катастрофи та евакуації із Прип’яті, коли мене щодня знайомили з людьми, чиєю творчістю захоплювалася, — з Борисом Олійником, який особисто облаштував моє постчорнобильське існування, Павлом Загребельним, Іваном Драчем, Ліною Костенко, Євгеном Гуцалом, Юрієм Мушкетиком, Дмитром Павличком...\nЗ Олесем Терентійовичем Гончаром я зустрілася випадково, в Комітеті захисту миру, куди мене привела Наталя Преображенська. Він вийшов з-за столу і пішов назустріч, простягнувши обидві руки. А коли моя долоня опинилася в середині цих дбайливих рук, сказав: «Я — Гончар... Олесь». Ім’я — то вже знамення. Я навіть не розчула прізвища і лише потім зрозуміла, хто переді мною, таким несподіваним і міфічним видалося мені ім’я стосовно елегантної людини європейського типу, із трохи загостреними рисами обличчя та спокійним, трішки стомленим поглядом. О-о-о-лесь... Це акцентуйовано- кругле, нескінченне «О», зупинене закінченим «лесь»!\n...Звичайно, ми вели розмову про Чорнобиль. Він нещодавно повернувся в Київ після зустрічі з Михайлом Горбачовим, але тоді навіть не згадав про неї. Уже через кілька років, будучи тяжкохворим, після прочитання моєї книжки «Чернобыль «ДСП», пригадає в листі до мене і про зустріч у ЦК. Ні, мене вразив не лист, написаний ГРОМАДЯНИНОМ СВІТУ, яким і був за сутністю та масштабом особистості Олесь Гончар, підіймаючи національне достоїнство до загальнолюдського рівня. Мене до глибини душі вразив сам факт читання цієї гнітючо-важкої, складної для сприйняття книжки (правда завжди гірка) в такий, здавалося б, невідповідний час... Але цей факт відкриває всім нам потаємного Гончара (це тільки здається, що ми його знали...), який підказав нам найголовнішу подію, яка сталася в Україні та світі. Подія недосліджена, незважаючи на тисячі публікацій, і, найголовніше, неосмислена. Можливо, чорнобильський біль допомагав йому долати власний біль: загальнолюдське перекривало особисте. А можливо, це здатність неординарної людини ЖИТИ Й ОСЯГАТИ ДО ОСТАННЬОЇ ХВИЛИНИ... і при цьому ще й пам’ятати про чиюсь незахищеність та поспішати встигнути захистити...\nМи ніколи не були ні друзями, ні близькими людьми — лише кілька зустрічей у різних місцях. Але ці зустрічі завжди відбувалися на рівних: Олесь Гончар, попри його високий статус, зберігав ту сором’язливу природність, яка властива людям зі справжньою гідністю. У розмові зі мною він завжди переходив на російську мову. Хоча для мене це зовсім необов’язково, а закінчував — українською. Так і в листі. І для мене назавжди залишиться загадкою, чому за кілька тижнів, як піти із Землі, він поспішав мене захистити... Однак саме цей факт дає мені право написати кілька рядків про Людину. І яке це щастя мати таке право.. .


«Гостинність по-арабськи»: Інтерв’ю з журналістом, якого видворили з Еміратів | Громадське телебачення\n1 грудня, 2017 16:36\nЖиття/«Гостинність по-арабськи»: Інтерв’ю з журналістом, якого видворили з Еміратів\n11 листопада в Об'єднаних Арабських Еміратах урочисто відкрили музей всесвітньої культурної історії — Лувр Абу-Дабі. Подія була дуже помпезною — про неї писали всі світові медіа, а на відкриття музею навіть прибув президент Франції Еммануель Макрон.\n11 листопада в Об'єднаних Арабських Еміратах урочисто відкрили музей всесвітньої культурної історії — «Лувр Абу-Дабі». Подія була дуже помпезною — про неї писали всі світові медіа, а на відкриття музею навіть прибув президент Франції Еммануель Макрон.\nТа під час урочистостей спецслужби Еміратів затримали двох журналістів швейцарського телебачення RTS — Сержа Ендерліна та Йона Бйорґвінссона. Вони знімали сюжет про робітників-мігрантів, які будували Лувр Абу-Дабі.\nУ журналістів конфіскували техніку й дві доби допитували, звинувачуючи в шпигунстві.\n«Громадське.Світ» поспілкувалося з Сержем Ендерліном його затримання й ситуацію з правами людини в Об’єднаних Арабських Еміратах.\nРозкажіть, з якою метою ви приїхали в Емірати і що відбулося?\nМи були в ОАЕ на відкритті музею «Лувр Абу-Дабі», який будували у співпраці з Францією. Але за цим усім стоїть інша історія — це історія мігрантів, які розбудовували ОАЕ практично з нічого. І це стосується також Катару і навіть Саудівської Аравії. Ці країни нині переживають величезний будівничий бум, який був би неможливим без роботи мігрантів. Водночас місцева влада з ними не завжди добре поводиться.\nМи відвідали музей і захотіли поспілкуватися з робітниками, які будували його. Після декількох днів зйомок на вулиці нас зупинила поліція — це було на ринку за межами Абу-Дабі, у районі Муссафа. Це район, де в складних умовах проживають робітники-мігранти. Поліція сказала, що ми не можемо знімати на ринку. Вони не дозволили фільмувати такі звичайні місця, де багато бідних, адже це суперечить тій красивій картинці, яку країна хоче показати світові.\nТож, нас затримали. Спершу на декілька годин, а після перевезли до будівлі в центрі Абу-Дабі. Там нас почала допитувати місцева служба безпеки, яка підпорядковується міністерству внутрішніх справ ОАЕ. Нас затримали на 50 годин. Допит тривав довго, інколи по дев’ять-десять годин без перерви.\nПрацівників спецслужб цікавило передовсім чи ми не шпигуємо для когось. Хоча, ми мали всі наочні докази, що ми звичайні журналісти — узяти хоча б наші фотографії з минулого. Але вони не хотіли на це зважати. Й продовжували розпитувати про шпигунство на користь інших країн — Катару чи Ірану.\nХто ці будівельники-мігранти і які мають умови праці?\nЦе не нова історія для Перської затоки. В останні 10-15 років, коли піднялася ціна на нафту, деякі країни, насамперед Саудівська Аравія, Катар та Об’єднані Арабські Емірати, змогли накопичити величезні суми готівки. Ідеться про сотні мільярдів доларів. Ці гроші почали вкладати в будівництво, створюючи великі міста посеред пустелі й приваблюючи туристів.\nШвейцарського журналіста телеканалу RTS Сержа Ендерліна (на фото) та його колегу Йона Бйорґвінссона, затримала спецслужба Арабських Еміратів. Вони знімали сюжет про робітників-мігрантів, які будували Лувр Абу-Дабі, архівне фото Фото: Giacomo Brini\nАле ці міста не з’явилися миттєво завдяки диву — хтось мусив їх будувати. Зовсім поруч, через море є Індія та її сусіди — Бангладеш, Непал, Пакистан. Ці країни дуже бідні, там мільйони людей, які готові перетнути море, приїхати в Емірати й працювати звичайними будівельниками. Уже на місці вони, зазвичай, підписують контракти й отримують зарплатню.\nТаких людей нескладно знайти — на будівельних майданчиках чи просто на вулиці. Ми розпитували їх про різні речі, зокрема, чи вони задоволені життям. І, вірите чи ні, але більшість мігрантів казали, що вони щасливі. Тому що вони просто не знають, що могли б заробляти більше й мати кращі умови праці.\nМіжнародні організації на зразок Human Rights Watch та Amnesty International роками твердять: цих робітників експлуатують. Їм не забезпечують повністю їхніх прав, якби права людини в арабських країнах узагалі поважали. Ідеться про право утворювати профспілки, змінювати роботодавця, право звільнитися й отримати компенсацію, якщо ти незадоволений роботою.\nУсі ці права існують на папері, але їх ніколи не забезпечують. І після підписання такого договору робітники не можуть його переглянути й мусять працювати. Вони прокидаються рано-вранці, доїжджають на будівництво з так званих «робітничих містечок» на автобусі, працюють 11 годин без перерви й повертаються додому, щоб поспати. Це дуже важке життя.\nЩо ви відчували, коли вас затримали й проводили допит?\nРаніше в інших країнах мене вже затримувала поліція і допитувала. Але це ніколи не тривало так довго —зазвичай їм вистачало декількох годин. Однак коли тебе допитують 50 годин, ти починаєш думати, що з тобою станеться щось дуже й дуже погане. Адже нема логіки в тому, щоб утримувати так довго. Й це надзвичайно нервувало, бо виходило за межі нормальності.\nПроте, я не був надто наляканим. У роботі журналіста такі речі вряди-годи трапляються. Це може трапитись і в Україні чи інших демократичних європейських державах — навіть у моїй рідній Швейцарії.\nЩойно ви з’являєтеся з камерами й починаєте працювати, комусь обов’язково це не сподобається. І вони починають розпитувати: що ви робите, чи маєте дозвіл на зйомку, де ваше посвідчення журналіста. Але якщо б ми завжди чекали на кожен дозвіл, у новинах не було б жодного вартісного сюжету. Тож, звісно, інколи ми робимо нашу роботу без необхідної ліцензії чи акредитації.\nАле тут причина нашого затримання була не в дозволі на зйомку. Між іншим, ми надсилали запит заздалегідь, але не отримали нічого у відповідь. Звісно, влада Еміратів ніколи б не погодила зйомку історії про будівельників-мігрантів. Тож, так чи йнак, ми б фільмували це без дозволу. Тут справа в тому, що спецслужбам не сподобалося, що ми показували їхню країну в іншому світлі — не так, як вони вважають за потрібне. Надто, що в цей момент відбувалося відкриття Лувру.\nПеред тим, як вас відпустити, спецслужби Еміратів дали підписати вам зізнання на арабській мові. Чи є якісь наслідки цього — правові або будь-які інші?\nВідверто кажучи, не знаю. Я впевнений, що будуть якісь правові наслідки в самих Об’єднаних Арабських Еміратах, але не в інших країнах. Тим паче, ми не мали жодного уявлення про зміст того зізнання, це був чистої води примус. Нам погрожували, на нас тиснули психологічно, водночас фізичної сили не застосовували. Зізнання, які вони витягнули, не були добровільними.\nПізніше спецслужби сказали, що ми підписуємо те, про що самі розповіли під час допиту. Але я не маю жодного уявлення, що насправді було в документі, що ми насправді підписали. Ми не мали змоги перевірити. Тож тепер служба безпеки Еміратів має два документи — за моїм підписом і підписом мого оператора — у яких ми зізнаємося в речах, про які, можливо, й не говорили.\nНа мій погляд, ці документи не мають жодної юридичної ваги. Принаймні в демократичних країнах. Проте я не можу сказати те саме про арабський світ, адже Емірати мають багатьох союзників довкола, а електронні дані легко поширюються. Тож, я не знаю, що може бути далі.\nВи згадали про моральний тиск — що конкретно ви маєте на увазі?\nПо-перше, багатогодинний допит без прямого підтвердження, що тебе заарештовано. Навіть без підтвердження, що ти що-небудь порушив. Це вже з певного погляду тиск. По-друге, вони забрали наші годинники, телефони, ноутбуки. По-третє, нам заборонили спілкуватися з родинами, з нашим телеканалом, з посольством і навіть між собою. І останній момент — вони постійно повторювали: «Якщо ви говоритимете й співпрацюватимете з нами, ми випустимо вас дуже скоро». Проте це «дуже скоро» протривало 50 годин. Щонайменше сім разів вони обіцяли, що випустять нас у наступні декілька годин, але цього не траплялося. Що довше це триває, то слабшим ти стаєш.\nВ останню мить вони зіграли з нами злий жарт. Перед тим, як відпустити, вони помістили нас у машину з конвоєм, яку використовують для перевезення злочинців до тюрми. Це був чорний американський SUV із заґратованими та затемненими вікнами. Усередині були кайданки та інше приладдя для ув’язнених. Нам навіть зав’язали очі, щоб ми нічого не бачили.\nКоли нас відвозили до аеропорту, ми не знали, куди саме нас везуть, і що трапиться далі. Надто, що аеропорт був лише за 20 кілометрів від того місця, де нас тримали, тобто дорога мала зайняти приблизно 20 хвилин. Натомість ми їхали цілих три години — невідомо чому.\nВідкриття художнього музею — Лувр Абу-Дабі, 7 листопада 2017 року Фото: EPA-EFE/MARTIN DOKOUPIL; EPA-EFE/MAHMOUD KHALED\nПісля повернення до Швейцарії, чи писали ви скарги, можливо, подали судовий позов? Якою була ваша відповідь на затримання в ОАЕ?\nЦе не в моїх руках. Я працюю на державне телебачення, ми маємо юридичний відділ. Зараз юристи працюють над цим разом з міністерством закордонних справ Швейцарії.\nМи вже подали скарги. Далі справа за дипломатами з обох сторін. Можливо, з цього щось вийде. Щодо судових позовів я не знаю, але ми точно вимагатимемо повернути нашу техніку, яку конфіскували спецслужби Еміратів. Це не лише персональні ноутбуки, але й усе телевізійне спорядження — камери, штативи, об’єктиви, карти пам’яті. Усе це залишилося в Абу-Дабі.\nНа ваш погляд, чого спецслужби, урешті-решт, хотіли від вас?\nЯ не знаю, чи вони хотіли чогось конкретного. Думаю, вони мали на меті залякати нас, щоб ми більше ніколи не поверталися в ОАЕ. Також, гадаю, вони хотіли надіслати повідомлення зовнішньому світу, що Об’єднані Арабські Емірати не зацікавлені в приїзді іноземних журналістів, які ставитимуть запитання й показуватимуть якісь історії окрім тих, які дозволені офіційною владою. Якщо ти хочеш показати, що відбувається в країні поза будівничим бумом, тебе затримають. Ти тут — непроханий гість. Думаю, це було основним посланням.\nЗасудженому кримському журналістові Семені не дозволяють поїхати на лікування до Києва


Віталій Кличко: Чагаєв більш небезпечний, ніж Хей - Спорт - TCH.ua\nВіталій Кличко: Чагаєв більш небезпечний, ніж Хей\nВіталій Кличко - про бій брата\nСпорт 17 червня 2009, 14:55\nПоки молодший – Володимир – готується до поєдинку проти Руслана Чагаєва, старший – Віталій – розповідає про нюанси цієї підготовки.\nБрат за брата: популярна формула Кличків знову у дії!\nПоки молодший – Володимир – фізично, ментально і публічно готується до поєдинку проти Руслана Чагаєва, старший – Віталій – розповідає про нюанси цієї підготовки.\nРезультат ексклюзивної розмови "Проспорта" з Віталієм Кличком – до вашої уваги.\nБій Володимира проти Руслана Чагаєва буде не таким простим, як переговори про нього, вважає Віталій. Після відмови Девіда Хея, Клички домовились із Чагаєвим за... кілька годин.\n"Ми зробили таку пропозицію, від якої він не зміг відмовитися. Адже не секрет, що у важкій вазі, коли ти найкращий у світі, то гонорари обчислюються шестизначними цифрами, або цифрами з шістьма нулями", - зазначив Віталій.\nВеликі гроші – добре, велика слава – ще краще. До того ж, на кону – три пояси чемпіона світу.\nВіталій Кличко коротко охарактеризував амбітного Руслана Чагаєва, який на профі-рингу ще не програвав. "Судячи з його поведінки, він флегматик при розмові, однак в ринзі він не є флегматиком", - каже Віталій.\n"Чагаєв більш небезпечний, більш складний, аніж Девід Хей. І поєдинок буде більш драматичним, як бій проти британця", - стверджує Віталій.\nНа фінішній прямій до поєдинку Чагаєв тренується мовчки, в той час Володимир влаштовує промо – для піару двобою Володимир навіть спускається у забій. Нагадаємо, що бій прийматиме шахтарське місто Гельзенкірхен.\nВіталій Кличко впевнений, що аншлаг на поєдинку буде забезпечено. На трибуни стадіону Veltins Arena вже продано понад 60 тисяч квитків, і заміна скандального Хея на мовчазного Чагаєва не вплинула на ажіотаж. "Буде світовий рекорд відвідуваності боксерських поєдинків у закритих приміщеннях", - зазначив Віталій.\nДо речі, чванькуватого і зненацька травмованого Девіда Хея, Клички також очікують на поєдинку. "Ми його запросили. Нехай подивиться, чим би міг для нього закінчитися цей поєдинок", - зауважив Віталій.\nНа думку Віталія після бою брат відпочиватиме. Найімовірніше - на яхті.\n"Я думаю, що він відпочиватиме знову, як і в минулому році, в компанії голлівудських зірок, які постійно запрошують Володимира – Бред Піт, Брюс Уілліс, з якими він відпочивав минулого літа на Середземному морі", - резюмує Віталій.\nВтім, це буде згодом. Нині для Володимира актуальним є тільки Чагаєв. І перемога над ним.\nВідеоВіталій Кличко - про бій брата\nСпорт 17 червня 2009, 14:39\nВідеоВіталій Кличко - про Хея і Чагаєва\nСпорт 17 червня 2009, 14:44\nВідеоВіталій Кличко - про Володимира\nСпорт 17 червня 2009, 14:48\nВідеоВіталій Кличко - про відпочинок\nСпорт 17 червня 2009, 14:50


Поняття про радіоактивність. — Студопедія\nХроматографічний аналіз ґрунтується на розділенні складних сумішей на компоненти, що не змінюють своїх вихідних властивостей.\nМетоди хроматографії класифікують:\n1) за агрегатним станом суміші, в якій проводять розділення на компоненти (газова, рідинна й газорідинна);\n2) за механізмом розділення (адсорбційна, розподільна, іонообмінна, осадова тощо);\n3) за формою проведення хроматографічного процесу (колонкова, капілярна, паперова, тонкошарова).\nМетоди проведення хроматографічного аналізу викладені в Державній Фармакопеї України в розділі «Фізико – хімічні методи аналізу».\nЗгідно з Законом України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», вплив радіаційного чинника на населення підлягає обов'язковій регламентації. Одним із важливих заходів зменшення доз опромінення населення є встановлення гігієнічних регламентів щодо вмісту радіонуклідів у лікарській рослинній сировині.\nВміст радіонуклідів у лікарській рослинній сировині визначають такими самими методами, які застосовують щодо питної води та продуктів харчування. Використовують для цього такі прилади: гамма-радіометри, гамма-спектрометри тощо. Вони призначені для визначення якісного і кількісного вмісту гамма-випромінювальних радіонуклідів у пробах продуктів харчування, сільськогосподарській продукції, лікарських рослинах, лікарській рослинній сировині тощо. При радіоактивному розпаді радіонукліди випускають із характерною енергією альфа-, бета-частинки, гамма-кванти. Активність радіонуклідів цезію визначають за гамма-випромінюванням, а стронцію — за бета-випромінюванням. Допустимий рівень вмісту в лікарських рослинах радіонуклідів: 137Сз — 600 Бк/кг; 90Sr — 200 Бк/кг. Уся лікарська рослинна сировина обов'язково підлягає радіологічному контролю, після чого наносять маркування «Радіологічний контроль гарантований».\nАналіз лікарської рослинної сировини на залишкові кількості пестицидів\nУ Державній Фармакопеї під поняттям пестицид мається на увазі будь-яка речовина або суміш речовин, призначених для запобігання появі, знищенню або контролю кількості будь-яких шкідників, небажаних видів рослин або тварин, що шкодять або іншим способом заважають виробництву, переробленню, транспортуванню, збереженню або збуту лікарських засобів рослинного походження. Поняття поширюється на речовини, призначені для використання як регулятори росту, дефоліантів або десикантів, і будь-які інші речовини, що застосовуються для оброблення продукту перед або після збирання врожаю, для захисту від псування під час зберігання або транспортування.\nМежі вмісту пестицидів у лікарських засобах рослинного походження, взяття проб, якісний і кількісний аналіз залишкових кількостей пестицидів викладено у Державній Фармакопеї України.\nМікрохімічний та гістологічний аналіз лрс | Охорона праці при проведенні аналізу ЛРС.


Підстави та умови виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди » VCHYS.COM.UA - Навчання Онлайн\nВЧУСЬ.КОМ.ЮА » Право » Підстави та умови виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди\nПідстави та умови виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди\nПоняття підстав виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди. Питання про виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди в цивілістичній літературі вирішується по-різному. Протягом тривалого часу домінуючою була точка зору, відповідно до якої виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди розглядалося крізь призму підстав цивільно-правової відповідальності, серед яких основним визнавався певний "склад цивільного правопорушення". На думку Г. К. Матвєєва, наявність складу цивільного (і будь-якого іншого) правопорушення - загальна і, як правило, єдина підстава цивільно-правової (і будь-якої іншої) відповідальності. "Інакше кажучи - зазначав автор - склад правопорушення є тим юридичним фактом, який породжує правовідношення між правопорушником та потерпілим і створює певні претензії потерпілого і обов'язки правопорушника загладжування шкоди, завданої протиправною дією".\nПід складом правопорушення як підставою виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди одними авторами визнавалася сукупність певних ознак правопорушення, якими воно характеризується як достатня підстава відповідальності, іншими - сукупність загальних типових умов, наявність яких необхідна для виникнення обов'язку з відшкодування шкоди, завданої у разі будь-якого цивільного правопорушення.\nЗаперечуючи концепцію складу цивільного правопорушення, небезпідставно вбачаючи в ній схожість з кримінально-правовим визначенням ознак злочину, російський вчений В. В. Вітрянський обґрунтовує думку, що підставою цивільно-правової відповідальності є порушення суб'єктивних цивільних прав, оскільки цивільно-правова відповідальність є відповідальністю правопорушника перед потерпілим3. Думка цього вченого заслуговує на увагу, хоча вона і не розкриває зміст поняття "порушення суб'єктивних цивільних прав". Окрім того, наведена точка зору стосовно підстав виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди має досить віддалений від розглядуваного питання характер. Аналогічні недоліки має також погляд, відповідно до якого підставою виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди визнається правопорушення, тобто протиправна і винувата поведінка завдавача шкоди4, внаслідок якої порушуються особисті немайнові та майнові права потерпілого.\nПри визначенні підстав виникнення недоговірного зобов'язання з відшкодування шкоди слід виходити з такого.\nВідповідно до загальної норми ч. 2 ст. 509 ЦК зобов'язання, у тому числі й недоговірні з відшкодування завданої шкоди, виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК, із змісту якої випливає, що кожна із передбачених нею підстав має назву юридичного факту. Виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди грунтується, зрозуміло, на фактах завдання цієї шкоди. Оскільки завдана шкода може мати майновий характер чи бути тільки моральною, то згідно з п. З ч. 2 ст. 11 ЦК передбачається два різновиди підстав виникнення зобов'язань з відшкодування шкоди: а) завдання майнової (матеріальної) шкоди; б) завдання моральної шкоди іншій особі. Таким чином, підставами виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди визнаються факти завдання шкоди майну фізичної або юридичної особи чи завдання моральної шкоди.\nВід підстав слід відрізняти умови відшкодування шкоди. На відміну від підстав як фактів, передбачених законом і породжуючих відповідне цивільно-правове явище (зобов'язання з відшкодування завданої шкоди), умовами визнаються ознаки, якими ці підстави характеризуються і які випливають із закону. Тому невипадково дослідники їх визначають як нормативні вимоги, яким у кожному конкретному випадку має відповідати підстава (юридичний факт) і за відсутності яких не можуть виникати відповідні правовідносини, оскільки цей факт не набуває значення юридичного1.\nЯк уже зазначалося, в зобов'язаннях з відшкодування шкоди їх породжуючим фактом є протиправна поведінка (дія, бездіяльність) - завдання майнової (матеріальної) або моральної шкоди іншій особі. У деяких випадках обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає за наявності вини в поведінці завдавання шкоди. В інших - для визначення обов'язку з відшкодування шкоди слід враховувати правила спеціального закону. Інколи обов'язок з відшкодування шкоди може виникати незалежно від вини і навіть без вини завдавача шкоди. З урахуванням цього умови виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди поділяються на дві групи: загальні і спеціальні.\nДо загальних умов виникнення зобов'язань з відшкодування шкоди належать: а) шкода; б) протиправність поведінки завдавача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою; г) вина завдавача шкоди.\nЗазначені умови визнаються загальними тому, що їх наявність необхідна в усіх випадках завдання шкоди для позитивного вирішення питання щодо її відшкодування, за винятком тих, стосовно яких закон встановлює спеціальні вимоги, розширюючи чи обмежуючи перелік зазначених умов (наприклад, у разі завдання ядерної шкоди закон встановлює межі відшкодування завданої шкоди незалежно від вини оператора ядерної установки).\nШкода як загальна умова виникнення зобов'язання з її відшкодування визнається такою з тієї причини, що у разі її відсутності питання про її відшкодування не виникне. Мабуть тому деякими авторами шкода визнається як підстава деліктної відповідальності, мовляв, якщо вочевидь наявність шкоди, то некоректно вести мову, що вона (шкода) є умовою відповідальності за неї1.\nТлумачення шкоди як підстави виникнення зобов'язання з її відшкодування вбачається уразливим, оскільки воно призводить до ототожнення шкоди як результаті протиправної поведінки правопорушника з самою його поведінкою - завданням шкоди. Завдання шкоди як юридичний факт, породжуючий право потерпілого вимагати її відшкодування, і обов'язок правопорушника це відшкодування здійснити, безумовно, пов'язані між собою, але вони не тотожні.\nШкодою є одна з умов виникнення обов'язку з її відшкодування і вона означає сукупність несприятливих для особи, якій вона завдана, особистих немайнових, а також майнових наслідків, що виникли у разі порушення суб'єктивних цивільних прав фізичної або юридичної особи.\nВідповідно до ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК піддягає відшкодуванню як майнова, так і моральна шкода, якщо вона була завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичній або юридичній особі. Тому можна зробити висновок, що загальне поняття шкоди є збірним і за своїм обсягом воно торкається як особистої немайнової, так і майнової сфер потерпілого, тобто його немайнових та майнових благ, ушкоджених унаслідок дій чи бездіяльності з боку інших осіб.\nМайновою визнається шкода, яку можна оцінити у грошовому еквіваленті. При її відшкодуванні спрацьовує принцип повного відшкодування.\nТак, зокрема, якщо шкода була завдана здоров'ю фізичної особи (її немайновим благам), то її майновий характер полягатиме у втраті заробітної плати (інших доходів), у витратах на придбання ліків, протезування, санаторно-курортне лікування тощо. Так само і при поширенні відомостей про суб'єкта підприємництва, що принижують його честь і ділову репутацію, можуть мати місце майнові наслідки (за недовіри чи сумнівів у добросовісності було відмовлено у наданні позики чи в укладенні іншого очікуваного потерпілим договору тощо). Особливістю завданої у наведених випадках шкоди є те, що у повному обсязі вона відшкодовується лише у тій її частині, яка стосується майнових втрат. При позбавленні фізичної особи таких належних їй благ, як життя чи здоров'я, ціль їхнього відновлення стає неможливою.\nЩо стосується шкоди, завданої майну потерпілого, то її суть полягає у вартісному зменшенні майнової сфери потерпілого внаслідок пошкодження або знищення належного йому майна, а її відшкодування здійснюється на засадах вартісно-еквівалентних і воно може збігатися з розміром вартості того, що було потерпілим втрачено. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі (ч. 1 ст. 1192 ЦК).\nМайнова шкода як умова зобов'язання з її відшкодування виступає і мірою обов'язку відповідальної за шкоду особи. Інакше кажучи, розмір відшкодування, право на яке має потерпілий, визначається розміром завданої його майну шкоди.\nМайнова шкода, як про це свідчать положення ст. 1192 ЦК, тісно пов'язана зі збитками. Останніми, за переважною думкою цивілістів, визнається грошове вираження майнової шкоди. З цього приводу необхідно однак наголосити, що при визначенні збитків, яких зазнав потерпілий внаслідок завдання шкоди його майну, слід керуватися правилами, встановленими ч. 2 ст. 22 ЦК, відповідно до якої збитками є: а) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); б) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).\nШкода, яку неможливо оцінити у грошовому еквіваленті, вважається немайновою або, що те ж саме, моральною.\nІнститут відшкодування моральної шкоди для вітчизняного законодавства є відносно новим. За часів колишнього Союзу PCP компенсація моральної шкоди не визнавалася. Вважалося, що потерпілий у разі завдання йому немайнової шкоди міг вимагати відповідного покарання завдавача цієї шкоди.\nВ актах законодавства радянських часів категорія "моральна шкода" вперше з'явилася в Основах кримінального судочинства Союзу PCP і союзних республік від 25 грудня 1958 р.1, відповідно до ст. 24 яких потерпілим визнавалась особа, якій злочином завдано моральну, фізичну або майнову шкоду. Зазначене положення невдовзі було відтворено Кримінально-процесуальним кодексом України (ч. 1 ст. 49) від 28 грудня 1960 р. та аналогічними кодексами інших колишніх союзних республік. Щоправда, введення в законодавчу термінологію поняття "моральна шкода" зовсім не означало законодавчою вирішення питання стосовно відшкодування цієї шкоди. І цивільний позов у кримінальній справі міг бути пред'явлений до обвинуваченого лише з приводу відшкодування матеріальної шкоди (статті 2850 КПК).\nСлід, однак, зазначити, що радянське законодавство до певного часу, хоч і не передбачало безпосереднього відшкодування саме моральної шкоди, в той же час воно містило норми, спрямовані не тільки на відшкодування матеріальної шкоди, а й на задоволення особистих немайнових інтересів потерпілого. Так, відповідно до п. 18 Правил відшкодування підприємствами, установами і організаціями шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з їх роботою, від 22 грудня 1961 p., якщо подальше використання потерпілого на попередній роботі стало неможливим внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, адміністрація на прохання потерпілого зобов'язана була забезпечити за рахунок підприємства (установи, організації) навчання його новій професії відповідно до рекомендації лікарняно-трудової експертизи2. У даному разі йдеться не стільки про відшкодування потерпілому майнової шкоди, скільки про задоволення бажання потерпілого отримати нову професію.\nУперше норма стосовно компенсації моральної шкоди була включена в Закон Союзу PCP "Про засоби масової інформації"3. Змісту поняття моральної шкоди цей Закон не розкривав. Певний крок у цьому напрямі був зроблений прийнятими 31 травня 1991 р. Основами цивільного законодавства Союзу PCP і союзних республік4, якими визначалася моральна шкода як фізичні або моральні страждання.\nУ зв'язку з припиненням існування Союзу PCP зазначені Основи на території України не набрали чинності. Однак їхня основна ідея щодо поняття моральної шкоди була сприйнята спочатку судовою правозастосовчою практикою України, а пізніше і новим ЦК України.\nПід моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає: а) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; б) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; в) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; г) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК).\nЗ наведених законоположень можна зробити висновок, що моральна шкода - це фізичні або душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (ч. 1 ст. 1167 ЦК), якими порушуються її особисті немайнові права або які посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.\nЗвідси можна зробити висновок, що сама по собі моральна шкода немайнова і полягає в негативних наслідках, що можуть мати місце в особистій немайновій сфері потерпілого. При цьому зазначені наслідки можуть виникати не тільки у разі ушкоджень немайнових благ (здоров'я, честі, гідності, ділової репутації тощо), а й у зв'язку із знищенням чи пошкодженням належного фізичній особі майна, яке для неї мало значну особисту цінність, скажімо, як пам'ять про близьку людину. Суттєвим тут є також те, що зазначена шкода може полягати у посяганні на немайнові блага, безпосередньо належні не тільки самому потерпілому, а й членам його сім'ї чи близьким родичам, у зв'язку з чим потерпілий зазнає душевних страждань.\nНезважаючи на те, що моральна шкода є немайновою, відшкодування її здійснюється грішми або іншим майном, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню (частини 3,4 ст. 23 ЦК).\nУ зв'язку з цим виникає запитання: якщо законодавець використовує в нормах поняття "майнова шкода" та "моральна шкода", то чи не йдеться при цьому про два різновиди наслідків одного і того ж правопорушення, чи йдеться все ж таки про єдину категорію, охоплюючу як майнову, так і немайнову (моральну) шкоду?\nВідповідаючи на поставлене запитання, слід зазначити, що за логікою гл. 82 ЦК, названої "Відшкодування шкоди", два поняття - майнова шкода і шкода моральна - підпорядковані загальному поняттю "шкода", усередині якого вони не ототожнюються, оскільки відображають різні грані можливого, але для потерпілого завжди негативного наслідку дій чи бездіяльності причетних до його настання суб'єктів права (завдавачів шкоди). Тому шкода як одна із загальних умов виникнення деліктного зобов'язання - категорія збірна, що охоплює два різновиди втрачених потерпілим благ. У рамках загального поняття "шкода" підставою для розмежування його складових є також конституційні положення про те, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції), що у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням (ст. 62 Конституції).\nСтосовно протиправності поведінки суб'єкта права, відповідального за завдану майнову чи моральну шкоду, як умови виникнення обов'язку з відшкодування завданої шкоди, слід зазначити, що завдання шкоди - явище завжди негативне. З цього однак не випливає, що будь-яка завдана шкода породжує зобов'язання з її відшкодування.\nПокладення обов'язку відшкодувати завдану майнову чи моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. На протиправність поведінки особи, що завдала шкоди, як на умову настання обов'язку з відшкодування вказують статті 1188,1167 ЦК, зазначаючи при цьому, що шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Отже, відшкодування шкоди, завданої правомірними діями, є винятком із загального правила про відшкодування протиправно завданої шкоди.\nВ актах цивільного законодавства відсутнє визначення поняття протиправності. Однак зрозуміло, що протиправною завжди стає поведінка, якщо суб'єкт права порушує встановлену нормою права заборону. Наприклад, забороняється задовольняти прохання фізичної особи про припинення її життя (ч. 4 ст. 281 ЦК), вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи (ч. 2 ст. 286 ЦК) тощо. Поряд із цим необхідно зазначити, що протиправність поведінки не вичерпується порушенням встановлених правовими нормами заборон. Вона супроводжується також порушенням охоронюваних законом суб'єктивних прав потерпілого. Такими суб'єктивними правами можуть бути абсолютні права потерпілого: особисті немайнові права (статті 269-271 ЦК), право власності (статті 316, 317, 319 ЦК), право інтелектуальної власності (ст. 423 ЦК) тощо. Тому, скажімо, позбавлення власника права власності на майно буде протиправним не тільки тому, що тим самим здійснюється порушення правової норми (ч. І ст. 391 ЦК), а й тому, що такою дією порушується суб'єктивне право власника на майно.\nТаким чином, протиправною поведінкою, з якої виникає обов'язок відшкодувати завдану нею шкоду, є поведінка, якою порушується право як в об'єктивному його значенні, так і суб'єктивне право потерпілого.\nІснує три форми протиправної поведінки, внаслідок якої може бути завдана шкода: а) рішення; б) дії; в) бездіяльність.\nРішення і дії як форми вияву протиправної поведінки значною мірою збігаються, оскільки вони виражають певну активність, здійснювану суб'єктом права діяльність. Відмінність між ними полягає у тому, що рішення - це різновид активних дій, які здійснюються суб'єктами права (наприклад, державними органами чи органами місцевого самоврядування, їхніми службовими чи посадовими особами або відповідним органом юридичної особи тощо), підлягають відповідному зовнішньому оформленню, завдяки чому вони стають придатними для правозастосування. Неправомірними визнаються рішення, видані всупереч актам законодавства або з перевищенням меж повноважень, унаслідок яких піддаються ушкодженню належні іншим особам особисті немайнові та (або) майнові блага. У більшості випадків рішення приймаються органами влади, місцевого самоврядування, юридичної особи, їх посадовими і службовими особами, органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.\nЗовнішній вияв протиправної поведінки цілком можливий діями, вчинюваними і без їхнього спеціального оформлення (наприклад, знищення чужого майна, крадіжка тощо).\nПротиправній дії як формі протиправної поведінки відповідає юридичний обов'язок утримуватися від здійснення посягань на встановлені нормами права заборони та на охоронювані законом суб'єктивні права інших осіб. При зазначеній формі протиправної поведінки особа здійснює саме ту дію, яку не повинна була здійснювати. Цією дією порушується обов'язок, встановлений правовою забороною.\nЯк зазначав В. М. Горшеньов, реалізація правової заборони відбувається не тоді, коли вона порушена і викликала відповідну реакцію з боку органів держави або інших уповноважених суб'єктів, а коли люди у повсякденному житті не вчинюють дії, поступки, стосовно яких у праві існують відповідні заборони.\nНавпаки, протиправній бездіяльності як формі протиправної поведінки відповідає юридичний обов'язок активної форми - вчинювати суспільно необхідні дії. Якщо неправомірність дії полягає у тому, що особа проявляє заборонену поведінку, то при бездіяльності особа не вчинює дії, до якої ця особа була зобов'язана. Так, наприклад, бездіяльністю, що матиме неправомірний характер, буде поведінка капітана судна у випадку, передбаченому ст. 59 Кодексу торговельного мореплавства України, коли він зобов'язаний, якщо це не створить серйозної загрози для судна і осіб, які перебувають на ньому: а) подати допомогу будь-якій виявленій у морі особі, котрій загрожує загибель; б) прямувати з найбільшою швидкістю на допомогу гинучим, якщо йому повідомлено, що вони потребують допомоги, і якщо на такі дії з його боку можна розумно розраховувати.\nПротиправність поведінки суб'єкта права, що обумовлює настання на стороні потерпілого шкоди, виключається, і відшкодуванню ця шкода не підлягає, якщо вона була завдана: а) при належному здійсненні особою своїх професійних обов'язків; б) при здійсненні права; в) за згодою самого потерпілого; г) у стані крайньої необхідності; д) передбаченим законом вилученням майна із володіння особи.\nЗдійснення певних професійних обов'язків, обумовлених службовим становищем деяких фізичних осіб, інколи дійсно супроводжується із завданням майнової шкоди. У таких випадках відповідна особа стає "уповноваженою на завдання шкоди". Так, наприклад, пожежники зобов'язані гасити пожежу і водночас уповноважені знищувати майно, яке може сприяти розповсюдженню вогню.\nЗавдання шкоди при здійсненні прав визнається правомірним і завдана шкода не підлягає відшкодуванню у випадках, передбачених законом. Найбільш яскравим прикладом цього є завдання шкоди при здійсненні особою права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі (ч. 1 ст. 1169 ЦК). Завдання шкоди за межами необхідної оборони набуває характерної протиправної дії і шкода піддягає відшкодуванню особою, яка її завдала.\nНе визнається протиправним завдання шкоди у випадках, передбачених законом, за згодою самого потерпілого (наприклад, у разі донорства крові, її компонентів, а також органів та інших анатомічних матеріалів та репродуктивних клітин). У той же час фізична особа не може бути позбавлена життя (ч. 2 ст. 281 ЦК). Тому неправомірним визнається задоволення прохання хворої людини про прискорення її смерті будь-якими діями.\nПравомірними визнаються дії, вчинені у стані крайньої необхідності (ст. 1171 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1171 ЦК стан крайньої необхідності означає ситуацію, коли шкода завдається особі у зв'язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами. Поняття крайньої необхідності розкрите у названій статті. Воно переважно збігається з ідентичним поняттям, визначеним у ст. 39 КК України. Однак якщо кримінальна відповідальність за шкоду, завдану охоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, не настає, то цивільний обов'язок з відшкодування цієї шкоди може бути покладено на особу, яка її завдала. Крім того, на відміну від Кримінального кодексу, Цивільний кодекс не обмежує кола дій, що підпадають під це поняття, умовою про неприпустимість перевищення меж крайньої необхідності.\nЩо ж стосується правомірності завдання шкоди у разі передбаченого законом вилучення майна із володіння його власника, то йдеться про застосування до особи позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкції за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 354 ЦК). Зокрема, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу. Вона полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ст. 59 КК).\nДля виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди наявність самої шкоди і протиправної поведінки (дії, бездіяльності) матиме значення тільки тоді, якщо між ними існує зв'язок, що має назву причинного.\nПричинний зв'язок - категорія філософська. Нею позначаються існуючі у природі і суспільстві явища, серед яких одні виступають причиною, а інші - наслідком цих причин. Юридична суть причинного зв'язку розкривається у самому законі і полягає у тому, що неправомірно завдана майнова та моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК). Звідси випливає, що з'ясувати і встановити причинний зв'язок завжди означає дослідження того, наслідком чиєї саме поведінки (дії чи бездіяльності) стало ушкодження належних потерпілому й охоронюваних законом особистих немайнових, а також майнових благ, чиєю саме поведінкою викликані особисті немайнові чи майнові втрати потерпілого. Від правильної відповіді на це питання залежатиме визначення суб'єкта права, на якого тільки й може бути покладений обов'язок з відшкодування завданої його поведінкою шкоди.\nТому зв'язок між протиправною поведінкою заподіювана і шкодою має бути юридично значущим. Таким він може стати тільки тоді, коли він вказуватиме на причетність до появи шкоди на стороні потерпілого дієздатного конкретного суб'єкта права. Наприклад, смерть фізичної особи може настати з різних причин і будь-коли з нею пов'язуються, щонайменше: а) витрати на поховання померлого та на спорудження надгробного пам'ятника; б) позбавлення непрацездатних осіб одержуваного ними від померлого за його життя відповідного утримання; в) страждання осіб у зв'язку зі смертю рідної чи близької їм людини. Однак зазначені втрати, хоч і мали місце, але питання стосовно їх компенсації не завжди може бути вирішене на користь осіб, що ці втрати понесли. Наприклад, без відшкодування залишатимуться втрати, викликані природною смертю фізичної особи.\nНавпаки, якщо смерть стала наслідком неправомірної поведінки іншої особи, яка завдала потерпілому шкоди, вона підлягає відшкодуванню за рахунок правопорушника (статті 1200-1202 ЦК).\nПершочергове значення завжди має визначення прийомів виявлення юридично значущого причинного зв'язку, необхідного і достатнього для притягнення порушника до відповідальності. Для досягнення такої цілі у правозастосовчій практиці використовуються не тільки юридичні знання і досвід юридичної практики, а й знання у сферах інших наук, висновки експертів тощо.\nОсобливістю причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і завданою шкодою є те, що інколи вона може складатися із декількох ланок, безпосередньо пов'язаних між собою в один ланцюжок. Так, наприклад, при відшкодуванні шкоди, завданої малолітньою особою, необхідно з'ясувати, чи існує зв'язок між завданою шкодою і поведінкою малолітньої особи, а також, чи існує зв'язок між поведінкою малолітньої особи і поведінкою осіб, зобов'язаних завдану шкоду відшкодувати (батьків, усиновлювачів, опікуна чи іншої фізичної особи, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи). Адже останні можуть бути звільнені від обов'язку відшкодувати завдану малолітнім шкоду, якщо ними буде доведено, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою (ч. 1 ст. 1178 ЦК).\nУ будь-яких випадках причинний зв'язок між шкодою і неправомірною поведінкою відповідальної за цю шкоду особи є об'єктивною умовою, за наявності якої у сукупності з іншими можливе стягнення з відповідача відшкодування зазнаних потерпілим втрат. Тому буде завжди помилкою шукати причинний зв'язок між шкодою і виною правопорушника. Як об'єктивне явище, причинний зв'язок не залежить від волі та свідомості завдавача шкоди. Навпаки, вина завжди перебуває в площині цієї волі.\nТаким чином, вина як умова виникнення обов'язку з відшкодування шкоди в обсязі "генерального делікту" є елементом, що має суб'єктивне значення.\nПроблема вини у цивільному праві завжди була і залишається однією з найбільш актуальних, складних, а тому дискусійних. Тривалий час її понятійна суть визначалася як психічне ставлення особи до протиправної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу чи необережності. Таке визначення поняття вини мало загальноправовий характер і таке її розуміння сприймалося більшістю дослідників і правозастосовчою практикою безвідносно до того, в межах якої правової сфери (приватно-правової чи публічно-правової) оцінювалась суб'єктивна сторона поведінки правопорушника. Таке визначення поняття вини здобуло закріплення у ст. 23 КК.\nУ цивілістичних дослідженнях останніх років уявлення про вину як про психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої законом як протиправної, та її наслідків викликало деякі сумніви. Наприклад, російський вчений В. В. Вітрянський визначення поняття вини в наведеному її трактуванні оцінює як некорисне1, практично даремне. Вирішувати питання про вину та невинуватість необхідно шляхом аналізу ставлення особи до своїх справ та обов'язків. Додамо, що концепція вини як психічного ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її шкідливих наслідків стає найбільш уразливою при її застосуванні до юридичної особи, відповідальної за завдану потерпілому шкоду. Досить важко, якщо взагалі можливо, оцінювати суб'єктивну сторону поведінки юридичної особи крізь призму її психічного ставлення до своїх дій (бездіяльності) і їх негативних наслідків (наприклад, коли всупереч ст. 19 Закону "Про охорону праці" власник не організовує за свої кошти проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного медичного огляду осіб віком до 21 року, внаслідок чого своєчасно не виявлене професійне захворювання останніх набуває характеру невиліковуваного, а стан здоров'я працівника - невідновлюваним). У даному чи аналогічних інших випадках визначального значення набуватиме не саме психічне ставлення власника підприємства до виконання свого обов'язку, а наявність чи відсутність зовнішнього вияву його волі, спрямованої на виконання цього обов'язку (наприклад, наявність чи відсутність відповідного наказу, адресованого працівникам щодо проходження ними професійного медогляду, за невиконання якого власник набуває права притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов'язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності (ч. 2 ст. 19 Закону "Про охорону праці").\nЗ об'єктивної сторони така бездіяльність роботодавця матиме протиправний характер, а з суб'єктивної - характеризуватиметься відсутністю залежного від повноважних органів юридичної особи зовнішнього вияву її обов'язкової власної волі.\nТе саме можна сказати і стосовно оцінки суб'єктивної (вольової) сторони поведінки фізичної особи. її психічний стан може характеризуватися байдужістю (притупленням або цілковитою втратою інтересу до інших людей) або легковажністю (полегшеним чи спрощеним ставленням до своїх висловлювань, дій, поведінки2). Однак останні не матимуть юридичного значення, доки не буде їх зовнішнього вияву. Визначальним тут є не стільки ставлення до своєї протиправної поведінки, скільки упущення суб'єктом права (свідоме чи несвідоме, умисне чи необережне) з-під власної волі контролю за цією поведінкою, сприйнятою оточенням як негативне і шкідливе. Сприйняття оточенням поведінки суб'єкта права відображається в обраних оточенням формах реагування на сприйняту поведінку, в доказах її негативного вияву.\nНе випадково тому, на відміну від кримінального права, де презюмується відсутність вини (особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду - ч. 2 ст. 2 КК), цивільне законодавство виходить із принципу презумпції вини: особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК). Невинуватою ж особа визнається, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання (ч. 1 ст. 614 ЦК). Відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.\nНа відміну від кримінального права, мірою цивільного обов'язку з відшкодування завданої шкоди є розмір цієї шкоди, а не характер і ступінь вини боржника.\nКрім того, обов'язок з відшкодування шкоди може бути покладений не тільки на особу, безпосередніми діями якої ця шкода була завдана, а й на інших осіб, вина яких презюмується (наприклад, батьків малолітньої особи, що завдала шкоди - ч. 1 ст. 1178 ЦК).\nВиходячи з наведеного, вину як одну з умов виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди можна визначити як намірене чи ненамірене, але завжди залежне від волі та свідомості суб'єкта права його власне ставлення до вжиття чи невжиття заходів запобігання зовнішньому прояву своєї поведінки, яка є протиправною і шкідливою для особистих немайнових чи майнових благ, належних оточенню.\nНаведене визначення поняття вини в зобов'язаннях з відшкодування шкоди асоціюється з відомою цивілістичній теорії деліктоздатністю, тобто здатністю суб'єкта права бути відповідачем (боржником) за завдану шкоду. Не визнаються тому деліктоздатними, наприклад, особи, визнані судом недієздатними (статті 39,1184 ЦК), та малолітні особи (ч. Зет. 31,ч. 1 ст. 1184 ЦК).\nЗалежно від того, яким саме чином особа керувала своєю поведінкою чи ставилася до її зовнішнього вияву, у зобов'язаннях з відшкодування шкоди існують дві форми вини: умисел і необережність.\nЩоправда, для покладення на особу, відповідальну за шкоду, обов'язку з її відшкодування особливого значення не має сама форма вини цієї особи. Завдана нею шкода підлягатиме відшкодуванню будь-коли, за винятком випадків, коли вона доведе, що шкоди було завдано не з її вини.\nОднак визначення кожної з форм вини у зобов'язаннях із відшкодування шкоди необхідне. Його практичне значення полягає, наприклад, у тому, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується (ч. 1 ст. 1193 ЦК).\nФорм умислу цивільне законодавство не визначає. Виходячи з того, що свідомість і воля суб'єкта права - чи не найважливіші регулятори його поведінки, умисел як форма його вини завжди відображає наявність у особи відповідного бажання, цілеспрямованого наміру. Наприклад, певне бажання і ціль може переслідуватися потерпілим при здійсненні ним суїциду (самогубства).\nУ поведінці особи, яка завдала шкоди, умисел - явище порівняно рідкісне, хоч і цілком можливе. Спрямованість дій до завдання шкоди матиме місце, зокрема, при перевищенні меж самозахисту, коли особа, перебуваючи під впливом почуття помсти, завдає шкоди родичам правопорушника, від протиправного посягання з боку якого довелось оборонятися.\nЩо стосується форм вини потерпілого, то у зобов'язаннях із відшкодування шкоди врахуванню підлягає і його власна необережність, але не будь-яка, а необережність, що визнається грубою. Будь-яка необережність характеризує поведінку особи з точки зору відповідного ступеня необачливості, байдужості чи легковажності в ставленні потерпілого до зовнішнього вияву власної поведінки. Загальні ознаки грубої необережності потерпілого вбачаються в положеннях ч. 2 ст. 1193 ЦК. Це: а) необережність, яка сприяла виникненню шкоди; б) необережність, яка сприяла збільшенню шкоди, завданої потерпілому. Так, при розгляді однієї з цивільних справ судом було встановлено, що потерпілий (позивач у справі) перед тим, як скористатися найнятою автомашиною, з водієм розпив спиртні напої, їдучи у машині як пасажир, у дорозі йому були завдані тілесні ушкодження внаслідок допущеної з вини водія дорожньо-транспортної пригоди. Суд обґрунтовано визнав, що в поведінці потерпілого були ознаки грубої необережності, за причини якої розмір належного йому відшкодування було зменшено.\nНайчастіше необережність потерплого враховується при так званій змішаній відповідальності, коли появі шкоди сприяла не тільки вина особи, яка завдала шкоди, а й груба необережність потерпілого.\nВажливо зазначити, що наявність грубої необережності потерпілого не звільняє повністю завдавача шкоди від обов'язку її відшкодування, а за загальним правилом може тягнути лише зменшення розміру відшкодування. Винятки із цього правила можуть бути встановлені лише законом. Наприклад, Закон України "Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та її фінансове забезпечення" передбачає, що оператор ядерної установки може бути звільнений від обов'язку відшкодувати шкоду за рішенням суду, якщо буде доведено, що потерпілому була завдана шкода внаслідок його грубої необережності (наприклад, у випадку, коли потерпілий самочинно проникає на охоронюваний радіаційно небезпечний об'єкт, де отримує небезпечну дозу іонізуючого випромінювання).\nВина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат (ст. 1195 ЦК), у випадках відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника (ст. 1200 ЦК) та у разі відшкодування витрат на поховання (ст. 1201 ЦК). У зазначених випадках ідеться не про відшкодування втрат, причинно обумовлених протиправною та винною поведінкою особи, яка зазнала шкоди, а поведінкою особи, яка до цих витрат призвела.\nСлід також зазначити, що вина як умова виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди не є абсолютною. У низці випадків обов'язок з відшкодування шкоди законом покладається на відповідального за цю шкоду суб'єкта права незалежно від вини, тобто і за її відсутності (наприклад, відшкодування шкоди, завданої органом публічної влади чи його посадовою або службовою особою незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду тощо). В усіх інших випадках для виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди необхідна наявність зазначених вище загальних умов у їх сукупності.