Хімікати у Росі: що потрапило до річки і чи можна пити воду у Білій Церкві та Умані | Факти\nЧервень, 10 в 14:48\n9 червня у селі Збаржівка Погребищенського району Вінницької області мікроавтобус Mercedes Bens Sprinter з’їхав у притоку річки Рось, перекинувся та загорівся. У результаті ДТП, яка сталася близько 5.00, одна тонна препаратів потрапила до водойми.\nУ Кабміні вже заявили, що загроз у зв’язку з викидом хімікатів у Рось немає, що підтверджують також і експерти. Водночас у річці деякі хімічні сполуки перевищують норми гранично допустимої концентрації, через що було організовано підвезення питної води автоцистернами для жителів Збаржівки.\nПоліція відкрила кримінальне провадження за фактом потрапляння отрутохімікатів у воду та крадіжки цих речових з сільгосппідприємств. Правоохоронці не виключають умисний підпал авто з хімікатами.\nЯкі хімікати потрапили у Рось\nСпочатку Білоцерківська РДА Київської області повідомила, що воду було забруднено інсектицидом Нурел Д.\nПізніше влада Вінничини оприлюднила інформацію, заявивши, що серед препаратів, які потрапили до річки Рось, інсектицидів не було.\n– Це речовини другого-третього класу небезпеки, після використання деяких з них на полях можна працювати вже через день або на третій день, – повідомив перший заступник голови Вінницької ОДА Андрій Гижко.\nЗа інформацією ЗМІ, з автомобіля, що потрапив у аварію, витекли фунгіциди Колосаль (в об’ємі 110 л.), Біцепс Гарант, Вензер, Майстер-Пауер (180 л.), Піктор, Тілмор (110 л.), Тарпал; гербіциди: Пріма, Тарга Супер, Тітус (порошок).\nЧитайте: Що саме потрапило в річку Рось - список речовин Білу Церкву та Умань перевели на аварійний режим водопостачання 34-градусна спека і зливи: прогноз погоди на вихідні в Україні (КАРТА)\nНаслідки, про які уже відомо\nУнаслідок забруднення Росі припинено роботу Білоцерківської насосно-фільтрувальної станції. Через це водопостачання в Умані та Білій Церкві здійснюється тільки з резервних джерел. За підрахунками ДСНС, запасу води вистачить на три доби.\nАби убезпечити людей і свійських тварин, зону НП позначили обмежувальними стрічками, а мешканців населеного пункту забезпечили привозною питною водою.\nВлада Білої Церкви оприлюднили карту розташування громадських колодязів.\nЗа інформацією Білоцерківської районної адміністрації, на території Погребищенського району загинула риба та інші мешканці водойм.\nПізніше у Вінницькій ОДА заявили, що наразі фактів загибелі представників тамтешньої фауни не зафіксовано.\nЦю інформацію підтвердила працівниця реабілітаційного центру для пташок та звірів Місячна долина Олена Будзинська.\nПопередньо сума збитків через викрадення отрутохімікатів у Липовецькому районі становить 700 тис. гривень. У Козятинському районі зловмисники заподіяли збитків попередньо на 170 тис. гривень, повідомили у прес-службі прокуратури Вінницької області.\nПрем’єр-міністр України Володимир Гройсман повідомив, що загроз у зв’язку з викидом хімікатів у річку Рось на Вінничині немає, і міські водоканали знову можуть працювати у штатному режимі.\nЗа інформацією еколога Олександра Познякова, до води потрапила група продуктів, які за класифікацією належать до третього класу токсичності (помірно небезпечні). Експерт пояснює, йдеться не про інсектицид Нурел Д, про який повідомлялося раніше.\n– Тобто ситуація більше місцевого рівня (локальна), ніж катастрофічна, – пояснив він.\nНагадаємо, у Львові у ресторані Червона Рута отруїлися 18 гостей на весіллі.\nДжерела: Укрінформ, УНН, ВВС Україна, Інтерфакс-Україна


Права та обов'язки державних і приватних виконавців в Україні | Новости\nПрава та обов'язки державних і приватних виконавців в Україні\nПриватні виконавці Факт в Українi\nВиконання судових рішень вважається надто важливим заключним етапом у захисті прав позивачів. У порівнянні з іншими державами в Україні це питання є доволі проблематичним, що створює країні репутацію нездатної захистити права своїх громадян. Як наслідок невиконання судових рішень, до Європейського суду прав людини надходить велика кількість скарг через цю проблему. Для оптимізації, модернізації структури та ліквідації недоліків у 2016 році в Україні була впроваджена змішана система виконання судових рішень, яка дозволяє здійснювати свою діяльність як державним, так і приватним виконавцям.\nПриватний виконавець https://fakt.org.ua/uk/ - особа, яка уповноважена державою виконувати рішення суду. Щоб стати таким спеціалістом необхідно досягти віку 25 років, мати вищу юридичну освіту, а також успішно скласти кваліфікаційний іспит. З інформацією про юристів може ознайомитись кожен охочий на сайті Міністерства Юстиції України у реєстрі приватних виконавців.\nПриватні державні виконавці: основні права та обов’язки\nОсновним обов’язком кожного виконавця є виконання судових рішень та обов’язкових рішень інших державних установ. Згідно з чинним законодавством України, державні і приватні судові виконавці мають наступні права:\nбезкоштовно отримувати всю інформацію, яка буде корисною для виконання рішення суду;\nбез перешкод заходити на земельні ділянки та на територію іншого майна боржника, здійснювати огляд та примусово відчиняти з залученням співробітників правоохоронних органів;\nнакладати арешт та вилучати майно боржника, передавати їх на зберігання уповноваженим особам та здійснювати реалізацію;\nвикликати до суду інших фізичних осіб;\nзалучувати до виконання рішення суду співробітників правоохоронних органів, експертів та спеціалістів, які зможуть оцінити майно;\nнакладати штрафні санкції на боржника;\nздійснювати зйомку фото і відео;\nзвертатись до суду із проханням заборони виїзду боржника;\nотримувати інформацію від банків і решти фінансових організацій про рахунки боржника і здійснювані ним операції з коштами.\nДержавні і приватні виконавці в Україні зобов’язані виконувати судові рішення методами, передбаченими чинним законодавством, а також надавати усім сторонам виконавчого провадження можливість ознайомитись із отриманою інформацією. Усі учасники виконання рішення суду повинні знати свої права і обов’язки - їх також повинен пояснити юрист.\nВідмінності повноважень приватних і державних виконавців\nІснують певні відмінності між повноваженнями приватного виконавця і державного співробітника. На відміну від приватного юриста, державний виконавець має право виконувати судові рішення, які стосуються відібрання дитини від батьків, конфіскації майна, заборгованості недієздатних осіб, державних та комунальних установ.\nПрактика показує збільшення кількості і ефективності виконання судових рішень після впровадження змішаної системи. Організація "ФАКТ" - гарантія компетентності, комплексного підходу до кожної справи і оперативності. Основним принципом спеціалістів є взаємна зацікавленість у успіху. Ознайомитись з інформацією про юристів громадського некомерційного об’єднання можна на сайті приватних виконавців https://fakt.org.ua/.


З Днем учителя, — професійним святом працівників освіти України! | Трибухівська громада\n» Соціальні новини » З Днем учителя, — професійним святом працівників освіти України!\nЗ Днем учителя, — професійним святом працівників освіти України!\nДата: 02.10.2020 15:40\nТрибухівської об’єднаної територіальної громади !\nСвоїми здобутками Ви вносите визначальний вклад у розвиток нашого краю, формуєте нове покоління її громадян, передаючи кожній молодій людині неоціненний скарб високої освіченості, багатої духовності та прагнення змінювати на краще своє життя і долю своєї країни.\nПереконаний, що спільними зусиллями ми в повній мірі реалізуємо нашу мету – забезпечимо доступну та якісну освіту кожному громадянину нашої громади, створимо належні умови для самореалізації особистості.\nНехай на цьому благородному шляху Вас завжди супроводжують успіхи. Хай щедрою буде до вас доля, обминають життєві негаразди, а Ваші серця зігріває людська довіра та любов.\nОлег Ковдрин, Трибухівський сільський голова


Що робити, коли погано на душі? | iskysstvoetiketa\nHome Що робити, коли погано на душі?\nКоли погано на душі, немає настрою і сил що-небудь робити і життя бачиться тільки в темних фарбах, варто докласти максимум зусиль, щоб вийти з такого стану, інакше воно може перерости в депресію з найбільш небажаними наслідками.\nУ житті кожного з нас бувають такі моменти, коли здається, що все котиться під укіс і валиться з рук. Що б ми ні робили, досягти успіху не вдається. Складнощі на роботі, в сім’ї. Друзі віддаляються, ми замикаємося в собі, на душі з’являється важке почуття відчуженості і порожнечі. Давайте спробуємо розібратися, що робити, коли погано на душі.\nЯк налагодити життя – поради\nДля початку спробуйте знайти те, що ви любите найбільше, що може підняти настрій. Для деяких, коли дуже погано на душі, самим кращому виходом буде спілкування з рідними і близькими.\nНе чекайте, поки хтось зателефонує або напише вам перший, наберіть номер близької людини і запросіть його на зустріч. Посидьте, поспілкуйтеся на хвилюючі вас теми, але постарайтеся не зачіпати тим роботи і домашнього побуту, щоб знову не зіпсувати собі настрій.\nЯкщо ви любите самоту, то ми рекомендуємо відправитися в затишне кафе, і порадувати себе чашкою гарячого шоколаду.\nДля любителів активного відпочинку, підійде прогулянка на велосипедах, ковзанах чи роликах. Взагалі кращим виходом в пошуку відповіді на запитання – як жити, якщо дуже погано на душі, буде заняття спортом.\nПрекрасній половині людства варто звернути увагу на SPA-салони. Якщо ви не знаєте, що робити, якщо погано себе почуваєте, вам слід відвідати салон краси. Всі ми знаємо, як зміна іміджу, масаж, обгортання, манікюр, відвідування косметолога піднімають настрій і підбадьорюють і душу і тіло! Приділіть час собі коханій. Дайте можливість відпочити своєму тілу, і все це відгукнеться поліпшенням стану вашої душі.\nВідвідування тренажерного залу, басейну або тенісного корту, допоможе підняти фізичний дух і завести нові корисні знайомства. Рухайтеся, розвивайтеся, веселіться! Не залишайте часу на сумні думки!\nЩо почитати, коли погано на душі?\nМи підготували список книг-антидепресантів, які здатні стати відмінним ліками від поганого настрою:\n«Гордість і упередження» – автор Джейн Остін, яка вважається відмінним експертом у відносинах між людьми. Цей роман воістину прекрасний, Джейн витратила на його написання 15 років.\n«Куди приводять мрії» – автор Річард Матесон.\nПрочитавши цей роман, ви дізнаєтеся, що наше життя вічна і смерть не кінець, а всього лише межу, за якою нас чекають небувалі пригоди по незвіданих світах.\n«Шоколад» – автор Харріс Джоанн. Ця книга розповідає історію одного провінційного французького містечка, куди головна героїня Вианн переїжджає зі своєю дочкою і де відкриває шоколадний магазин. За допомогою смачних ласощів Вианн повертає мешканцям смак життя, можливо, це саме те, що вам зараз потрібно!\nІ наостанок, хотілося б нагадати, що життя це не тільки робота і турботи, це ще й щоденна свято. Кожен день індивідуальний і більше такого ніколи не буде. Живіть тут і зараз! Любіть себе і оточуючих!\nЧоловік не хоче дружину - поради психологаЯк правильно фліртувати з чоловіком?\n4 years ago Побутові поради1,752


【Купити Шини у місті Кобеляки】Низькі ціни || Швидка доставка || Гарантія якості на всю гуму || Prokoleso.ua\nКобеляки – місто в Полтавській області, історія якого сягає корінням в початок нашої ери. Заселення цих земель відбувалося в період з II по VI століття. Своєю назвою зобов'язана річці Кобелячку. Не виключається золотоординське минуле. А ось з середини XVII століття про населений пункт є письмові підтвердження, нерозривно пов'язані з іменами Ю. Немирич, Б. Хмельницький. Датою заснування вважається рік 1620, міський статус був отриманий лише в 1803 р Повз проходить автомобільна магістраль європейського значення, яка з'єднує Україну з Румунією.\nЯкщо ви хочете купити шини в Кобеляках, зайдіть в інтернет магазин Pro колесо. Тут ви зможете вибрати зимові та літні автошини за доступною ціною. Великий асортимент якісної гуми дозволить всім автолюбителям підібрати покришки недорого на авто на зиму і літо, які будуть володіти всіма необхідними для вас характеристиками.\nКупити шини в Кобеляках на зиму і літо можна на нашому сайті. При виборі зимової та літньої автомобільної гуми скористайтеся перевагами спеціального сервісу по підбору покришок, розташованого на сайті Pro колесо. Вибираючи колісні диски на авто, вам надаються аналогічні можливості. Сталеві легкосплавні колісні диски, представлені в нашому інтернет-магазині, дозволять недорого поліпшити зовнішній вигляд вашого авто.\nДля підбору гуми на зиму і літо слід ввести основні параметри автомобільної покришки. Ближче познайомитися з кожною з доступних моделей літніх і зимових автошин вам допоможе докладний опис. Поруч ви побачите ціну за кожну шину.\nЩоб купити шини в Кобеляках недорого, відвідайте інтернет-магазин Pro колесо. Тут можна придбати і колісні диски за доступною ціною.


Стрімінгове Берлінале на пульсі нашого часу - Журнал - Goethe-Institut Ukraine\n„Bad Luck Banging or Loony Porn“ Раду Жуде, Золотий ведмідь за кращий фільм, Берлінале 2021 | Photo (detail): © Silviu Ghetie / microFilm\nРумун Раду Жудеу фільмі Bad Luck Banging or Loony Porn відразу переходить до справи: на домашньому відео вчителька Еммі та її чоловік займаються сексом у спальні. Записане на мобільний телефон відео через обхідні шляхи потрапляє на порносайт. Розгорається скандал, батьки піднімаються на протест. Bad Luck Banging or Loony Porn знімали у румунській столиці влітку 2020 року: Бухарест під впливом пандемії, люди на екрані носять маски, говорять про безробіття, в повітрі відчувається напруга.\nРежисер Раду Жуде, який народився 1977 року, вже давно вважався претендентом на головну нагороду. І теперішнє відзначення Золотим ведмедем єдиної конкурсної картини, в якій чітко видно тему пандемії, ще раз засвідчує позицію самого фестивалю, що через коронавірус перейшов у онлайн.\n„Bad Luck Banging or Loony Porn“ Раду Жуде, Золотий ведмідь за кращий фільм, Берлінале 2021 | Foto (Detail): © Silviu Ghetie / microFilm\n“Черпати силу з ситуації”\nПрограму Берлінале скоротили до 100 фільмів, 15 робіт змагались у конкурсі, подивитися їх можна було лише онлайн, доступ до стріму отримувала акредитована фахова публіка. Всі конкурсні картини з’явились чи допрацьовувались під час пандемії. Режисерки і режисери змогли “черпати силу з ситуації та створити глибоко особисте кіно”, наголосив керівник фестивалю Карло Чатріан під час оголошення програми.\nЯскравим прикладом такого кіно є Bad Luck Banging or Loony Porn. Жуде, який здобув Срібного ведмедя у 2015 році за фільм Aferim!, сплітає з простого домашнього відео складний триптих, що є багато-чим одночасно: це есей з історичною рефлексією, а також і дебати від абсурдного про моральне лицемірство. Різка сатира відображає сучасний стан, в якому пандемія посилює наявне напруження. Фільм у стилістиці пліток з його занадто гучним тоном може й не дотягує до шедевру, але він безперечно заслужив Золотого ведмедя як гостро актуальне кіно в прямому сенсі слова.\nСейсмографи особистих душевних станів\nКіно на пульсі часу, картини настроїв, схоплена мить - це про фільми Гонґ Санґзу та Рюсуке Гамаґучі. Вони розповідають свої історії обережніше, з меншою плакативністю. Wheel of Fortune and Luck (Великий приз журі) японця Гамаґучі відтворює доленосні випадкові зустрічі через тонко сконструйовані епізоди. У корейскій продукції Introduction Гонґ Сандзу прямує за молодим чоловіком, який мандрує з Кореї до Берліна. Стильна меланхолійна чорно-біла драма триває 66 хвилин - це найкоротша конкурсна робота. Хоча Introduction - не найкращий фільм Гонґа, та Срібний ведмідь за сценарій - належна відзнака для майстра короткої оповідної манери.\nҐендерно нейтральні акторські відзнаки\n„Ich bin dein Mensch“ Марії Шрадер, з Марен Еґерт, Срібний ведмідь за кращу головну роль, Берлінале 2021 | Foto (Ausschnitt): © Christine Fenzl У майбутнє націлене рішення Берлінале вперше у 2021 році відзначати акторську роботу з позицій ґендерної нейтральності. При цьому заміна класичних акторських нагород для чоловіків і жінок новими категоріями “Краща головна роль” і “Краща роль другого плану” викликала протести, що це може призвести до ще більшої дискримінації жінок, яких і без того обділяють у кіногалузі. Та журі цьогорічного фестивалю показало безпідставність таких побоювань: нагороду за кращу головну роль отримала Марен Еґерд, яка у фантастичній комедії Марії Шрадер Ich bin dein Mensch знаходиться під гнітом амбівалентних почуттів до гуманоїда. Приз за кращу роль другого плану також отримала жінка, Ліла Кізлінґер, яка вражає глядача своєю роботою у першій серії Forest – I See You Everywhere Бенсе Фліґауф.\nФільми по той бік мейнстріму\n„Herr Bachmann und seine Klasse“ Марії Шпет, Срібний ведмідь журі, Берлінале 2021 | Foto (Ausschnitt): © Madonnen Film Один з найкращих і найбільш оптимістичних конкурсних фільмів походить з Німеччини: Herr Bachmann und seine Klasse Марії Шпет (Приз журі) - це тривале спостереження за незвичайним педагогом та його мультикультурним класом. Документальне кіно супроводжує 65-річного Бахмана під час його уроків, що виходять за рамки класичної передачі навчального матеріалу і перетворюються на діалог зі школярками та школярами. Ця стрічка з її ніжною спостережливістю та гумором натхненно коментує дебати про інтеграцію та освіту в Німеччині.\nВажко збагнути, чому не відзначили непересічну роботу Домініка Ґрафа, який екранізував Кестнера у Fabian Oder der Gang vor die Hunde, чи захопливий романс Was sehen wir, wenn wir zum Himmel schauen? Александре Коберідзе. Але журі у складі Ільдіко Енейді, Джіафранко Розі, Навада Лапіда, Адіни Пінтіліє та Ясміни Збаніч прийняло багато правильних рішень, полегшивши шлях до кіноекранів саме для фільмів по той бік мейнстріму.\nРадіючи літньому Берлінале\nТільки закінчились події онлайн, а вже повним ходом йде підготовка до публічного фестивалю у червні. Берлінале веде перемовини з берлінськими кінотеатрами, в програмі мають бути й події під відкритим небом. За 71-річну історію Берлінале небагато з тих, хто стояв на чолі фестивалю, мали долати стільки труднощів, як Марієте Рісенбек та Карло Чатріан у свій другий рік на цій посаді. Та їхнє рішення провести кінориноку у березні було вірним. За висновками Рісенбек після завершення події, онлайн-формат добре спрацював для фахової публіки. Деякі фільми вже вдалось продати до Північної Америки та в інші європейські країни.\nТож можемо радісно чекати літа з Берлінале, коли завіса відкриється і для широкої публіки. Сподіваємось, що тоді фестиваль знову стане таким, яким ми його знаємо у Берліні протягом десятиліть: з червоною доріжкою, світовими зірками, яскравою церемонією нагородження - а головне у кінотеатрі разом з іншими людьми. Адже тут стрімінговий формат зіграв свою позитивну роль: він пробудив бажання подивитися фільми разом на великому екрані.\nУла Бруннер - редакторка телерадіокомпанії Берлін-Бранденбург та керівниця редакції redaktion.brunner.\nCopyright: Text: Goethe-Institut, Ula Brunner. This work is licensed under a Creative Commons Germany Attribution – NoDerivs 3.0 Germany license.


Google Місця> Сторінки Google Plus (наразі) | Блог MarTech\nGoogle Places і сторінки Google Plus для бізнесу (наразі)\nПонеділок, листопад 14, 2011 Понеділок, Жовтень 26, 2020 Кевін Маллетт\nЦе не буде ще однією публікацією, яка заохочує вас налаштувати свою Сторінка Google Plus для бізнесу негайно, і він не дасть вам інструкцій, як це зробити. Слід визнати, що це те, що я сподівався запропонувати під час випуску Google+, і, незважаючи на мою підготовку до вебінару з цією метою, я повинен реально запропонувати альтернативу ... поки що.\nЧому б просто не зануритися? Що ж, хоча ми повинні враховувати той факт, що Сторінки Google+ все ще є абсолютно новими, вони виявилися короткими у багатьох ключових сферах. Ось лише декілька:\nЗдається, не існують будь-які засоби захисту на місці, щоб не дати комусь створити сторінку з назвою вашої компанії.\nOnly один адміністратор на сторінку дозволено, і в даний час не існує системи передачі. Іншими словами, якщо я залишу Cirrus ABS, я не можу звільнити свій контроль над фірмовою сторінкою Cirrus ABS (хоча Google заявляє, що працює над цією проблемою).\nЦе проти TOS створювати підроблені акаунти, тому, технічно кажучи, реальна людина повинна створити обліковий запис Google+. Це створює проблему, коли генеральний директор, законний представник або власник компанії не завжди керує соціальними каналами. (див. попередній пункт)\nСторінки Google+ відображаються в результатах пошуку (SERP), але погано оцінюється для небрендових пошуків (поки).\nповне г, повне г,, показали, від, номер, XNUMX система сповіщення просто смішно. Немає видимого сповіщення про те, що хтось взаємодіяв із вашою сторінкою, якщо ви не відкрили сторінку бренду. Google+ навіть не надсилає сповіщення електронною поштою. Червоне поле панелі Google все ще відображає лише особисті сповіщення адміністратора.\nКружляти бренд як із сторінкою бренду, якою ви керуєте, так і з вашим особистим обліковим записом Google+ потрібно занадто багато продумати.\nКрім того, кружляє бренд, яким ви адміністратор вимагає цифрового спотворення. І звичайно, ви не можете обвести свій особистий обліковий запис Google+ зі сторінки бренду, поки не з’ясуєте, як спершу обвести сторінку бренду. Збентежений ще?\nЯ міг би продовжити і запитати, чому на нашій фірмовій сторінці є пункт меню Ігор, але, чесно кажучи, це мало впливає на цінність пропозиції створення Сторінки Google+; це просто робить навігацію менш зручною для користувача. Моя думка полягає в тому, що, маючи на увазі, що існують інші види діяльності, що мають більшу маркетингову цінність, можливо, нам слід дозволити Google ще трохи це розкрити.\nЯ пропоную компаніям спочатку переконатись, що вони заявляють і покращують свої сторінки Google Place, перш ніж стосуватися сторінок Google+. Я знаю, що Google+ є новим, блискучим і може стати чудовим способом зв’язку з клієнтами, але вже існує довгий досвід переваг, пов’язаних із правильно оптимізованою сторінкою Google Place. Якщо ви ніколи не заявляли претензії або хочете освіжити сторінку Google Place, перейдіть до Google Місця на карті.\nУже розточили ваше місце Google Place? Тоді моїм другим вибором були б інші властивості розташування, такі як Yelp та Bing. Майте на увазі, що Siri на новому iPhone 4s використовує Yelp. У Bing є кілька ексклюзивів для пошуку мобільних телефонів, і оскільки результати пошуку Yahoo надходять від Bing, це дозволяє шукати BingHoo приблизно на 30%. Щоб це було просто, просто захопіть усі ці місцеві списки за адресою getListed.org.\nКлючові слова: google місцеGoogle Plusсторінка Google PlusGoogle +пошукова оптимізаціяМаркетинг в соціальних медіа\nКевін - перевірений веб-розробник, інтернет-маркетолог, спікер, запрошений блогер та нагороджений дизайнер, який має понад 13 років досвіду роботи в Інтернеті та 300 власних веб-сайтів. Кевін використовує свій 15-річний досвід продажів та маркетингу, а також пристрасть до соціальних медіа, оптимізація пошукових систем, чудовий дизайн та зручність використання, щоб допомогти клієнтам Cirrus ABS досягти успіху в Інтернеті.\nЯк працює Google Adwords Adrank?\n14 листопада 2011 р. О 2:44\nЧудовий пост! Що дивно, що саме сьогодні я помітив, що хтось розмістив сторінку "Google Analytics" і навіть має фірмовий стиль Google. Пильний погляд; проте показує, що хтось просто захопив бренд Google. Занадто іронічно! І начебто тупо, що Google не попередньо завантажував власні сторінки, коли запускав цю функцію.\n14 листопада 2011 р. О 3:58\nВи забули одну, як вони ще не підключили Місця до сторінок бренду G + 🙂 Полюбіть getlisted.org (завдяки попередній пропозиції від вас)\n14 листопада 2011 р. О 8:59\nМені довелося зупинитися десь Крісу. Я також залишив без уваги URL-адреси марнославства, обмеження на 5000 осіб / коло бренду та безліч інших.\nВіссам Ель Барі\nMar 24, 2012 в 12: 12 PM\nru впевнений у 5000 ppl ?! я думав, що лише facebook має таку межу! я майже впевнений!\n14 листопада 2011 р. О 4:00\nМої думки точно, Кевіне! Хоча мені було дуже весело, налаштовуючи сторінку бренду G + для мого Заблокований блог, Я б поки що не пропонував сторінку G + для будь-якого бізнесу (оскільки мені справді нічого втрачати з цим блогом). Я знаю, що завжди ціную, що Google надає необмежений доступ до деяких їх бета-продуктів, але це занадто бета-версія для тих, хто має частку в їх присутності в SM.\n14 листопада 2011 р. О 8:06\nВелике спасибі за цей пост Кевіне! Без вас я ніколи не міг би йти в ногу з платформою ... ти РОК.


Борис В'ячеславович Гризлов народився 15 грудня 1950 року у Владивостоці, в родині військового льотчика. Коли хлопчикові виповнилося чотири роки, сім'я переїхала в Ленінград. Там Борис навчався в політехнічній школі, а потім поступив в Ленінградський електротехнічний інститут зв'язку ім. М.А. Бонч-Бруєвича.\nЦікаво, що студентом Борис Гризлов захоплювався акторською майстерністю — його навіть можна побачити в епізоді знаменитого фільму «Земля Санникова». У 1973 році майбутній радіоінженер закінчив інститут і почав працювати у Всесоюзному НДІ потужного радіобудови ім. Комінтерну. Тут Гризлов займався космічними системами зв'язку.\nУ цей же період Гризлов починає співпрацювати з КДБ, а через чотири роки поступає на роботу в ленінградське ПО «Електронприлад» і входить до профспілки. З 1996 року виступає з ініціативою в галузі освіти — створення двох інститутів: «прискореного навчання керівних працівників» та «працівників міського господарства».\nУ законотворчій діяльності з 1998 року. Спочатку балотувався в Законодавчі збори Санкт-Петербурга, пізніше очолював виборчий штаб «Єдність» в Санкт-Петербурзі.\nДепутатом Державної Думи обраний у 1999 році. У 2001 році став міністром внутрішніх справ РФ. На цій посаді Гризлов керував розслідуванням посадових злочинів в рядах міліції.\nУ 2003 році Борис Гризлов йде з поста міністра і стає на чолі думської фракції «Єдиної Росії», а також обирається головою Державної думи четвертого і п'ятого скликання .\nУ 2011 році він пішов з поста голови Держдуми РФ, був залишений у складі Ради безпеки РФ в якості постійного члена. У листопаді 2012 року указом Президента Росії Гризлов призначений членом і головою Наглядової ради державної корпорації з атомної енергії «Росатом». Також він входить до складу Громадсько-опікунської ради Кронштадтського Морського собору в ім'я Святителя Миколая Чудотворця та очолює опікунську раду Собору Феодорівської ікони Божої Матері в Санкт-Петербурзі.\nБорис Гризлов одружений. Його дружина Ада Вікторівна Корнер — ректор Національного відкритого інституту Росії. У них двоє дітей — син Дмитро і дочка Євгенія.


ПР пропонує законодавчо зобов'язати батьків забирати дитину з пологового будинку | Українські Новини\nПР пропонує законодавчо зобов'язати батьків забирати дитину з пологового будинку\n26 січня 2010, вівторок, 13:41 2175\n2010-01-26T13:41:00+02:00 Новини 2021-09-15T15:02:15+03:00\nРада має намір урегулювати обов'язки батька.\nВідповідно до чинного законодавства, забирати дитину з пологового будинку, якщо батьки неодружені, повинна мати.\nДепутат Верховної Ради від Партії регіонів Юрій Мірошниченко пропонує парламенту зобов'язати батька дитини, який не є одруженим, забирати його з пологового будинку, якщо цього не зробила мати дитини.\nПро це сказано в законопроекті №6007, зареєстрованому в Раді 25 січня.\nВідповідно до законопроекту, батько, що не є одруженим, батьківство якого встановлено, зобов'язаний забрати дитину з пологового будинку або іншої установи охорони здоров'я, якщо цього не зробила мати.\nЧинне законодавство передбачає, що мати або батько дитини, які перебувають у шлюбі, зобов'язані забрати дитину з пологового будинку або з іншої установи охорони здоров'я.\nЯкщо ж батьки неодружені, то забирати дитину повинна мати.\nЯк повідомляли Ukranews, Міністерство юстиції днями направило у парламент і в Міністерство у справах сім’ї, молоді й спорту висновки гендерно-правової експертизи Сімейного кодексу про наявність в окремих положеннях цього кодексу ознак статевої дискримінації.\nЗокрема, як повідомляє прес-служба Мін'юсту, гендерно-дисбалансованою є стаття Сімейного кодексу, яка встановлює, що мати, неодружена, зобов'язана забрати дитину із пологового будинку або з іншої установи охорони здоров'я.\nБільше новин про: Семья Отец Ребенок Мать Роддом


Україна отримає кошти на поліпшення ядерної безпеки\nКраїни-донори Чорнобильського фонду “Укриття” ухвалили рішення надати Україні 700 млн євро на завершення будівництва об'єкту “Укриття” і сховища для відпрацьованого ядерного палива. Про це повідомив міністр з надзвичайних ситуацій Нестор Шуфрич. Більша частина із цієї суми – майже півмільярда євро призначені на спорудження саркофага. Решта грошей – на сховище. Близько половини наданих коштів – грантові. Тобто Україні не доведеться їх повертати. Урядовці називають це значною перемогою і підтримкою України світовою спільнотою.\nКонкурс на спорудження укриття оголосили ще 2004-го року. Однак протягом трьох років український уряд не підписував угоди із його переможцем, висловлюючи сумніви у надійності запропонованого ним проекту. У Києві говорили про ймовірність провдення нового тендера.\nОднак нині зрозуміло - найімовірніше новий саркофаг над ЧАЕС зводитиме французька компанія “Новарка”. Угоду з нею можуть підписати у вересні. На це вже дали свою згоду країни, які фінансуватимуть проект. Сполучені Штати – найбільший донор Міжнародного чорнобильського фонду. Вони внесли до нього понад 200 мільйонів доларів. Загалом фінансують проект 28 країн.\nАмериканській компанії “Голтек Інтернешнл” можуть доручити спорудження іншого обєкта – сховища відпрацьованого ядерного палива для Чорнобильської АЕС. Запропонований нею проект експерти визнали найбільш вдалим і безпечним.\nБілорусь може розмістити війська спецоперацій на кордоні з Україною - Міноборони Британії (4623)


Заказать диссертацию ВИКОНАВСЬКО-МЕТОДИЧНІ ЗАСАДИ ФОРТЕПІАННОЇ ШКОЛИ ВІЛЕМА КУРЦА ЯК ДЖЕРЕЛО РОЗВИТКУ ЛЬВІВСЬКОЇ ПІАНІСТИКИ\nВИКОНАВСЬКО-МЕТОДИЧНІ ЗАСАДИ ФОРТЕПІАННОЇ ШКОЛИ ВІЛЕМА КУРЦА ЯК ДЖЕРЕЛО РОЗВИТКУ ЛЬВІВСЬКОЇ ПІАНІСТИКИ\nАльтернативное Название: Исполнительское-методические ОСНОВЫ фортепианной школы ВИЛЕМА курильщиков КАК ИСТОЧНИК РАЗВИТИЯ ЛЬВОВСКОЙ пианистКИ\nУ ВСТУПІ обґрунтовується актуальність теми, формулюються мета і завдання дисертації, визначаються методи дослідження, розкрито, в чому його новизна, як здійснювались апробація та публікації, визначено структуру дисертації.\nУ РОЗДІЛІ 1 “Стан питання та напрямки дослідження” є три підрозділи.\nУ підрозділі 1.1. “Про поняття “фортепіанна школа” на основі досліджень Л.Баренбойма, Ж.Дедусенко обґрунтовується поняття “фортепіанна виконавсько-педагогічна школа” і дається визначення поняттю “львівська фортепіанна школа”. В дисертації львівська фортепіанна школа трактується як напрям у музичному мистецтві, що представлений піаністами-виконавцями й педагогами Львова і Галичини та виник на основі спільних світоглядних, мистецьких, педагогічних традицій. Вживається також поняття “львівська піаністика”, що до певної міри служить синонімом виразу “львівська фортепіанна школа”.\nДля характеристики львівської фортепіанної школи в дисертації застосовано поняття “виконавської моделі”, що введене до наукового обігу Ж.Дедусенко. За півтора століття виконавська модель піаністів Львівської школи вже не раз зазнавала змін, але на кожному історичному етапі вона існує в умовах школи. Гнучко варіюючись, шліфуючись у фаховій конкуренції і дискусіях, вона виступає інваріантом індивідуальних виконавських стилів та інтерпретацій, підставою для громадського схвалення одних і відторгнення інших виконавських праць у Львові.\nЛьвівська фортепіанна школа як мистецький напрям творить собою певну систему, до складу якої входить низка авторських фортепіанно-педагогічних шкіл. Серед них три найбільш об’ємні – це школи Кароля Мікулі, Вілема Курца та Олександра Ейдельмана. Найменш вивчена з них – школа В.Курца. Щоб належно зрозуміти виконавсько-педагогічні принципи В.Курца, потрібно було підійти до них з більш широкої позиції, поставивши школу В.Курца у міжнародний контекст.\nУ підрозділі 1.2. на основі методичних праць Р.-М.Брайтгаупта, М.Брее, В.Гізекінга, Я.Зака, А.Корто, В.Курца, М.Лонг, К.-А.Мартінсена, Г.Нейгауза, Л.Оборіна, Г.Штьове, О.Щапова та досліджень Л.Баренбойма, З.Бьомової, Е.Коваленко, Г.Когана, О.Ніколаєва, Е.Новикової, І.Понятовської, С.Савшинського, В.Сікори, С.Хентової охарактеризовано розвиток фортепіанної педагогіки в Європі у першій половині ХХ століття. У теоретичних дослідженнях, дискусіях та діяльності видатних педагогів-практиків того часу кристалізувалося ставлення до фортепіанної гри, яке стало загальноприйнятим у другій половині сторіччя. Перший етап цього процесу був пов’язаний з відкриттями психо-фізіологічних норм техніки піаніста, використанням великої мускулатури тіла і критикою старих, пальцьових способів гри. Але згодом на зміну категоричності взаємовиключних тверджень прийшло поєднання різних підходів, розуміння множинності прийомів фортепіанної гри, залежних від історичного, національного та індивідуального стилю митця.\nУ процесі розвитку фортепіанної педагогіки першої половини ХХ ст. поряд з піаністами-педагогами Т.Лешетицьким, І.Філіпом, Т.Матеєм, А.Корто, М.Лонг, К.Ляймером, Ф.Бузоні, Л.Ніколаєвим важливу роль відіграв і Вілем Курц.\nУ підрозділі 1.3. розкрито висвітлення у музикознавчій літературі педагогіки Вілема Курца. Найбільш фундаментальним дослідженням діяльності Вілема Курца та основних засад його фортепіанної педагогіки є монографія учениці В.Курца З.Бьомової-Заграднічкової (1954). Цінні міркування про фортепіанну педагогіку В.Курца містяться у статтях його учнів: Е.Штоєрмана, В.Барвінського, Ф.Максіана, І.Гурніка. В українському музикознавстві творча діяльність В.Курца почала досліджуватись з 1980-х років О.Попіль, Т.Старух.\nОдним з джерел до вивчення інтеграції педагогічних засад школи В.Курца в українську фортепіанну культуру є праці про фортепіанну педагогіку В.Барвінського, Р.Савицького, Д.Герасимович (С.Павлишин, О.Криштальського, Н.Кашкадамової, О.Максимова, Л.Проців, О.Німилович, О.Солоницької, І.Громіш, З.Юзюк, Т.Воробкевич, О.Пронюк). Однак жоден з дослідників не провів аналізу виконавсько-педагогічної діяльності В.Барвінського, Р.Савицького, Д.Герасимович в ракурсі їх належності до школи В.Курца. Досліджень, присвячених діяльності інших українських учнів В.Курца, немає.\nРОЗДІЛ 2 “Аналіз основних засад фортепіанної педагогіки Вілема Курца” складається з чотирьох підрозділів.\nУ підрозділі 2.1. “Теоретичні праці В.Курца” розглядаються: програма з навчання гри на фортепіано “Поступ при навчанні гри на фортепіано”, дослідження “Про фортепіанні методи старіші та новіші”, статті “Про надзвичайних дітей”, “Музичні початки майстра Курца” та посібник “Технічні основи фортепіанної гри”.\nУ своїх методичних працях В.Курц звертався до розкриття проблем, що не втратили актуальності й сьогодні. Разом з дружиною Руженою ним була створена програма десятирічного курсу “Поступ при навчанні гри на фортепіано”. У виданні 1930 року до неї додалися методичні нариси (“Про школи”, “Про початкове навчання“, “Про вибір творів, “Про вибір етюдів“, “Як розвивати музикальність учнів”, “Про організацію праці”), які були написані Р.Курцовою і викладали важливі педагогічні засади школи В.Курца. Багата ерудиція подружжя Курців виявилася не тільки у переліку рекомендованих учням творів (від ранніх клавіристів – до композиторів ХХ ст.), але й у влучних і прогностично точних коментарях-характеристиках до творчості їхніх сучасників (С.Рахманінова, О.Скрябіна, С.Прокоф’єва, Б.Бартока, І.Стравінського та ін.).\nУ статті “Про надзвичайних дітей” він робить психологічний аналіз проблеми вундеркіндів. Головна думка: музичними геніями не народжуються, а стають внаслідок даного Богом таланту і правильно організованої праці над ним. Тут В.Курц відстоює педагогічний принцип: не нашкодити - вберегти і розвинути.\nВажливою частиною раціонально продуманої системи технічного виховання піаніста став посібник “Технічні основи фортепіанної гри”. Основні, на його погляд, складові фортепіанної техніки В.Курц висвітлив у тринадцяти розділах (“Як сидіти за фортепіано”, “Постановка рук”, “Вправи для зап’ястка”, “Рухи окремими пальцями”, “Вправи групами пальців”, “П'ятипальцьові вправи”, "Гами", "Гра акордів", “Подвійні терції та сексти”, “Октави”, “Скоки та виконання басу”, “Зняття рук”, “Гра кантилени”), вишикувавши їх в алгоритмічний ряд за принципом від найпростішого - до найскладнішого.\nУ підрозділі 2.2. “Ставлення В.Курца до історично сформованих фортепіанно-методичних систем” аналізується праця “Про фортепіанні методи старіші та новіші”. В.Курц прагне розібратися в причинах, що зумовили виникнення різних способів використання граючого апарату та прийомів звуковидобування; з’ясувати, яке місце посідає пальцьова техніка в методиках початку ХХ ст.; визначити практичний сенс використання вагової гри; оцінити психологічні аспекти сучасної йому фортепіанної методики. Йому притаманне критичне ставлення до умоглядних висновків і абсолютизації тих чи інших виконавських та педагогічних прийомів у теоретичних дослідженнях як “старої”, так і “нової” шкіл. Критерієм правильності для В.Курца служить практика і він сповідує гнучке поєднання різних фортепіанних методик на базі потреб практики, потреб конкретного учня. Тому, розповідаючи історію розвитку фортепіанної техніки від пальцьової гри до “великої” техніки, він водночас декілька разів підводить до думки, що природна і неминуча взаємодія частин граючого апарату піаніста існує у всіх стилях та усіх періодах.\nУ підрозділі 2.3. “Педагогічні принципи В.Курца” відзначається, що у викладацькій діяльності В.Курца знайшли своє продовження і розвиток традиції фортепіанної педагогіки ХІХ ст., особливо ж чеської та австрійської. Серед старших сучасників йому найближчими були переконання Т.Лешетицького та Г.Рімана, з якими його об`єднували такі засади: виховання інтелекту учня-піаніста і активна апеляція в навчальному процесі саме до мислення; скерованість на розвиток універсальної піаністичної техніки, що служить для виконання музики різних стилів. На основі традицій В.Курц виробив власну цілісну систему, яка включала актуальні педагогічні засади виховання музиканта та розгалужену сукупність методик навчання виконавського мистецтва. Саме педагогічні принципи В.Курца, такі як: поєднання спеціального навчання дуже обдарованих особистостей з ґрунтовною музичною освітою для всіх; різнобічний розвиток особи учня; індивідуальний підбір конкретної методики навчання для кожного піаніста; плекання моральних якостей та інтелекту, – визначили новочасність його школи.\nУ підрозділі 2.4. “Методичні засади школи В.Курца” на основі його методичних праць, редакцій фортепіанних творів, спогадів його безпосередніх учнів аналізується методика навчання піаніста-виконавця, складовими частинами якої були раціонально продумана навчальна програма, добре розроблена система технічного розвитку піаніста, виховання навичок виразного виконання. Важливе місце в методиці В.Курца посідали робота над детальним і глибоким розумінням музичного тексту, партитурне прочитання фортепіанної фактури, організований темпоритм виконання, висока культура звуковидобування, виразне інтонування фраз, педалізація, що відповідала стильовим параметрам виконуваної музики.\nПедагог уникав будь-якої тенденційності (стильової чи образної) в трактуванні музики. Вимагаючи якнайґрунтовнішого вивчення і розуміння твору, ніколи не нав’язував учням власного його трактування. Тобто, як добрий вчитель, що шанує переконання учнів, намагався бути стильово нейтральним. Фортепіанна педагогіка В.Курца гармонійно поєднує раціонально-практичне з інтелектуально-психологічним, подає приклад тверезого погляду на питання різнобічного виховання піаніста.\nУ розділІ 3 “Розвиток засад Вілема Курца у діяльності польських піаністів” є два підрозділи.\nУ підрозділі 3.1. дається загальна характеристика виконавсько-педагогічної діяльності польських представників школи В.Курца. Зазначається, що Вілем Курц виховав численний загін польських музикантів, які стали композиторами, диригентами, музикознавцями, піаністами-виконавцями, педагогами і своєю діяльністю істотно вплинули на подальший розвиток музичної культури. Серед них – плеяда концертуючих піаністів, що інтенсивно виступали в цілій Європі й США: М.Мірська, А.Тадлєвський, В.Долянський, Є.Городиський, А.Родзінський, А.Гермелін, А.Зоффаль. Більшість польських учнів після навчання у В.Курца ще вдосконалювали свою виконавську майстерність в майстершулє або майстеркласах у піаністів найвищого рангу: Е.Зауера, Л.Ґодовського, Ф.Бузоні, І.Падеревського, Е.Петрі. Музична освіта, здобута у В.Курца, дозволяла вихованцям його школи співпрацювати з різними щодо стилю та репертуарних уподобань митцями.\nУ підрозділі 3.2. розглядається та аналізується виконавсько-педагогічна та редакторська діяльність учня В.Курца – Едварда Штоєрмана (1892-1964), що розкриває перспективи розвитку засад В.Курца.\nЕ.Штоєрманом використані такі риси школи В.Курца: застосування класичного репертуару як платформи фортепіанної педагогіки і освоєння на ньому тих універсальних навичок, що годяться для інтерпретації романтичної і модерної музики; вимога прозорості і ясності у трактуванні як фактури, так і форми твору; виховання міцної і точної піаністичної техніки; прищеплення високої піаністичної культури звуку; різнобічний розвиток учня-музиканта, виховання в нього музичної культури та інтелекту.\nПогляди та методика Вілема Курца добре входили в контакт з новими течіями музики ХХст. Розвиваючи їх у співпраці з Ф.Бузоні й А.Шенбергом, Е.Штоєрман прийшов до нового виконавського стилю, який назвав радикальним. Його головною прикметою стала відмова від романтичного фразування і заміна його детальним мелодійним інтонуванням, що випливає зі структури серійного твору і здійснюється максимально диференційованими й точними артикуляційними, динамічними та агогічними засобами. Для інтерпретацій Е.Штоєрмана визначальною була інтелектуальна, логічна домінанта. Водночас це дозволяло йому істотно змінювати стиль виконання в залежності від того, твори якого композитора виконувалися, і уникнути одноманітності, збіднення чи спрощення як репертуару, так і інтерпретації. Як перший виконавець усієї написаної для або за участю фортепіано музики А.Шенберга, Е.Штоєрман справедливо заслуговує на звання засновника нової виконавської традиції.\nАналіз редакційної роботи Едварда Штоєрмана (фортепіанні твори Й.Брамса) показує, що він завжди виступав з позицій виконавця, котрий коректно і шанобливо ставиться до першоджерела, а водночас прагне наблизити музику до ладу почуттів та думок людей свого часу. Це відповідало основним рисам його виконавської особистості, якій притаманно поєднання класичного і романтичного начал, що прекрасно узгоджується з подібною ж “подвійністю” у стилі Й.Брамса. Для музичного мовлення Е.Штоєрмана характерна підкреслена виразність інтонування, ясна проартикульованість. Дуже тонко і винахідливо передається багатство тембральної палітри музики. Однак, виявлення різнотембровості фактури, прагнення до прозорого її виконання для Е.Штоєрмана не є самоціллю. Класичні риси виконавського стилю проявляються в його ставленні до темпоритму, де важливою є організуюча єдність руху. Е.Штоєрман любить підкреслити ритмічні особливості тексту: загострити пунктирний ритм чи наголосити акцентами синкопи. Однак Е.Штоєрман вміє також скористатися гнучкою агогікою, що вже зближує його виконавські принципи з романтичними тенденціями. Йому притаманне здебільшого мислення дрібними мотивними структурами, він прагне підкреслити виразність окремих фразувальних зворотів, акордів, - з цією метою широко застосовує різноманітні цезури. При цьому почуття міри та смак ніколи його не зраджують, все підпорядковано логіці розвитку музичної думки, розкриттю авторської художньої ідеї і втілено в звуках з бездоганною технічною досконалістю.\nСвоєю педагогічною діяльністю він істотно вплинув на розвиток світової піаністики, на формування естетики сучасного фортепіанного мистецтва. Знаменно, що в діяльності учнів Е.Штоєрмана – Л.Мюнцера, Т.Адорно та ін. – упізнаються не тільки спорідненість з новим стилем їхнього вчителя, але й засади їхнього музичного “діда” – Вілема Курца.\nРОЗДІЛ 4 “Розвиток засад В.Курца у виконавській та педагогічній діяльності чеських піаністів” містить чотири підрозділи. Найбільший загін учнів В.Курца залишився серед чеських піаністів. Педагогічна система В.Курца органічно входила до традиційної національної чеської фортепіанної школи і наступниками сприймалася як природна її складова. Тому розвиток засад Курца можна бачити не тільки у безпосередніх його учнів, а й у багатьох чеських педагогів другої половини ХХ сторіччя. Послідовники не заперечили і не відкинули жодного з положень В.Курца – вони розвивали те, що намічалося, але повністю не розкрилося в його методичній системі.\nУ підрозділі 4.1. “Характеристика виконавських стилів Рудольфа Фіркушного та Павла Штепана” аналізується виконавське мистецтво двох найбільш відомих учнів В.Курца. Саме чеські концертуючі піаністи серед усіх учнів В.Курца є найближчими до свого вчителя за стилем виконання. Аналіз інтерпретаційних робіт Р.Фіркушного виявляє ясність, логічність у втіленні змісту, формотворчу волю, розуміння архітектоніки твору, сильне композиторське начало в грі піаніста. Звертає на себе увагу висока культура звуковидобуття. Р.Фіркушний – добрий ансамбліст, уважний партнер у творчому колективі. Виконання П.Штепана показує, що їхній творець – глибокий і самобутній музикант. Частина важливих прикмет стилю споріднює його з Р.Фіркушним – їх, очевидно, можна вважати рисами школи В.Курца. Виконання завжди оперте на добре виваженій, природній і логічній, зрозумілій для слухача концепції, що виявляється, передовсім, у стрункій архітектоніці твору. В його реалізації відчутна сильна дириґентська воля, інструмент якої – організований та активний виконавський темпоритм. Чистота, точність і ясність фактури та інтонації зумовлені високою піаністичною культурою, бездоганною технікою. Водночас виконавське обличчя П.Штепана має неповторні особисті риси. Зберігаючи належну міру поваги до авторського тексту, він вміє знайти щоразу новий змістовний задум твору.\nУ підрозділі 4.2. розглядається методика початкового навчання гри на фортепіано за принципами школи В.Курца. Розроблена його учнями З.Бьомовою, А.Ґрюнфельдовою та А.Зарауером система початкової музичної освіти піаністів виявилася актуальною і прогресивною для свого часу – середини 1950-х рр. Покладені в її основу положення про комплексний принцип навчання гри на фортепіано, згідно з якими в центрі проблем стоїть активний творчий розвиток учня-піаніста, застосовується розвиваючий метод навчання, індивідуальний підхід до вибору методики, система технічного виховання учня-піаніста на основі принципу гармонійного піаністичного розвитку, в той самий час або дещо пізніше стали предметом розробки багатьох піаністів-педагогів у сусідніх з Чехією країнах.\nУ підрозділі 4.3. розглядається дискусія, що виникла в середовищі чеських фортепіанних педагогів з питання доцільності і актуальності методи В.Курца. Велике поширення педагогічної системи В.Курца у Чехії породило й її перекручення – негативний, регресивний варіант розвитку, що виник серед недостатньо підготованих, нерозумних послідовників. Причиною критики стало неповне розуміння педагогічної системи В.Курца та несумлінне її застосування і висвітлення. Критика опонента – В.Гольцкнехта - велася з позиції академічного романтизму, поширеного в 1960-х роках. Висунуті учнями В.Курца Ф.Максіаном та І.Гурніком заперечення і спростування тез В.Гольцкнехта були спрямовані проти примітивізації положень фортепіанної методики загалом та, передовсім, перекручування методи В.Курца. Було категорично відкинуто підхід до методи В.Курца як набору догм і стереотипів. Ф.Максіан та І.Гурнік розглядали її як гнучку систему, в якій можуть, залежно від музичної потреби, доречно знайти своє місце різноманітні прийоми навчання.\nУ підрозділі 4.4. аналізуються погляди прямої послідовниці В.Курца – його доньки Ілони Штепанової-Курцової (1899-1975) на основі аналізу її методичної праці “Фортепіанна техніка”. Фундаментальна для системи В.Курца ідея виховання ментальності піаніста як комплексу здібностей мислити музично-виконавськими образами знайшла свій розвиток у І.Курцової-Штепанової. Вона продовжила вибудовування системи навчання на основі розумного методу свідомої, аналітичної роботи, що вимагає постійного відчуттєвого, слухового та рухового контролю. З позиції піаністики другої половини ХХ століття І.Курцова-Штепанова істотно розвинула у технічній роботі аспект звуковидобування, туше, збагативши його додатковими прийомами та відтінками і розкриваючи художньо-змістовий потенціал кожного прийому. З цим пов’язане більш різнобічне використання рухів руки в її методиці, широке введення в дію всіх частин граючого апарату піаніста. Вона стала однією з тих, хто активно і творчо підійшов до розвитку методичних ідей В.Курца, особливо декотрих, які сучасникам здавалися малотиповими для його школи.\nУ РОЗДІЛІ 5 “Розвиток основних принципів В.Курца у виконавській та педагогічній діяльності українських піаністів” – чотири підрозділи. Учні В.Курца були тими піаністами, що закладали основи українського фахового фортепіанного виконавства і педагогіки в Галичині на початку ХХ ст.: Д.Шухевич-Старосольська, Т.Шухевич, В.Барвінський, М.Віханська, І.Шмериковська-Приймова, А.Рудницький, Р.Савицький, Н.Біленька-Лаврівська, Д.Герасимович, Р.Сімович, Д.Задор. Але школа В.Курца послужила не тільки для закладення основ – з неї вийшли зрілі, видатні музиканти, які гідно представляли українське мистецтво і в Україні, і за її межами, зокрема, в США, які зуміли надати дальшого розвитку фортепіанно-педагогічній системі вчителя. У кожного з них засади В.Курца заломилися по-своєму в залежності від обдарування та особистих схильностей. Однак, кожен усвідомлював головну місію: піднести фаховий рівень української музичної культури до європейських стандартів, залучити український загал до високого класичного мистецтва. Звідси – різнопланова діяльність учнів В.Курца: просвітницька, композиторська, концертно-виконавська, публіцистична, педагогічна тощо.\nУ підрозділі 5.1. “Музично-виконавська естетика та фортепіанна педагогіка Василя Барвінського” розглядається та аналізується суспільно-громадська, педагогічна та композиторська діяльність репрезентаційного українського учня В.Курца - Василя Барвінського (1988-1963). В.Барвінський сформулював у своїй музичній публіцистиці і застосовував у практичній діяльності ті норми музично-виконавської естетики, які лежали в основі школи В.Курца, а саме: ідею взаємопроникнення професіонального та національного; ідеал просвітництва, як один з головних при формуванні концертних програм; велику повагу до музичного виконавства, трактування піаніста як повноцінного самостійного митця нарівні з композиторами чи поетами; цінування у піаністі особистості, мистецької індивідуальності і вимога її; критика зовнішньої віртуозності, відстоювання ідеалу “піаніста-музики”, увага якого зосереджена на сенсі твору, а не самохизуванні. Залишаючись вірним основоположним засадам школи В.Курца, В.Барвінський розвинув їх з позиції українського музиканта-громадянина.\nДіяльність В.Барвінського мала велике значення для розвитку української професійної музичної освіти. В Музичному інституті у Львові і майже у всіх філіях ВМІЛ на фортепіанних відділах працювали його колишні учні: Р.Савицький, І.Негребецька, Н.Біленька-Лаврівська, О.П’ясецька-Процишин, І.Крих, В.Кисілевська, Д.Герасимович та ін. В.Барвінський піклувався про створення вартісного українського музично-педагогічного репертуару для дітей. Він надавав великого значення психологічному аспекту фортепіанної педагогіки, шанував у своїх учнів індивідуальність, прагнув всебічно їх розвивати, активно впливав на формування їхнього менталітету. В системі технічного виховання учня В.Барвінський дотримувався основних положень школи В.Курца. А от в тому, що складало центральну частину його фортепіанної педагогіки, - роботі над інтерпретацією творів, він стояв на власних естетичних позиціях, пов’язаних зі стилем сецесії. Звідси й риси піаністики Барвінського: співучий, глибокий, але м’який звук, виразне інтонування фрази, гнучка агогіка, багате, колористичне забарвлення фактури, велика градація динаміки гучності (особливо в бік piano), прозора педалізація тощо.\nУ підрозділі 5.2. “Виконавська та педагогічна діяльність Романа Савицького” аналізується виконавське мистецтво Р.Савицького (1907-1960) (на основі звукозаписів) та його педагогічні принципи (на основі теоретичних праць).\nОсновні риси виконавського стилю Р.Савицького: героїчне, пафосне начало, масштабність мислення, великі віртуозно-піаністичні можливості. Як представник школи В.Курца, він трактує фортепіанну фактуру “партитурно”, надаючи голосам різноманітного тембрального забарвлення. Йому ближче інструментальне інтонування, ніж вокальне, в чому він відступає від принципів виконавської естетики Барвінського, проявляє свою творчу індивідуальність. Мистецтво Романа Савицького, особливо пропаганда української музики на високому виконавському рівні, стало вагомим внеском у формування галицької піаністичної школи.\nРоман Савицький розробив застосування методичної системи В.Курца у сфері української дитячої фортепіанної педагогіки. Зберігаючи найцінніші засади системи, зокрема, прийняті в ній норми виховання учня, прищеплення навичок зосередженої інтелектуальної роботи, різнобічного розвитку фортепіанної техніки, він водночас значно розвинув аспекти виховання музичного слуху, фортепіанного звуковидобування, як і плекання навичок виконавської інтерпретації в учня-піаніста. Методичний посібник Р.Савицького зберігає актуальність для сьогоднішніх українських музичних шкіл.\nУ підрозділі 5.3. аналізуються методичні погляди Дарії Герасимович (1908-1991) за матеріалами її підручника “Методика навчання гри на фортепіано”. Спостерігається близькість її методичної системи до принципів В.Курца. Водночас, працюючи в радянській системі освіти, Д.Герасимович не могла уникнути впливу радянської фортепіанної педагогіки, зокрема, методики Г.Нейгауза. Це переважно відбилося у її поглядах на організацію граючого апарату піаніста при початковому навчанні. Основні принципи Д.Герасимович перегукуються з методичними положеннями в післявоєнній чеській фортепіанній педагогіці, що доводить спільність їхніх поглядів на виховання юних піаністів.\nУ підрозділі 5.4. “Доля традицій В.Курца в Галичині у другій половині ХХ ст.” зазначається, що вплив школи В.Курца був потужним і відіграв важливу позитивну роль у становленні галицького фортепіанного виконавства й педагогіки в першій половині ХХ століття. Із-за історичних обставин в другій половині століття фортепіанно-педагогічна школа В.Курца втратила свою присутність у львівській піаністиці. Її окремі елементи, зберігаючись в дитячій педагогіці, були все ж відтіснені більш пріоритетними в цей час нормами академічно-романтичного віртуозного виконавства. Проте у виконавській моделі піаністів львівської фортепіанної школи постійно зберігаються прикмети, сформовані школою В.Курца, і їхня актуальність навіть зростає у відповідності з вимогами виконання нової музики на сучасному етапі.


Барселона - регіони Іспанії | Опис, фото, готелі ✈ KOMPAS Touroperator\nРозкішне, душевне, спокійне і в той же час сучасне, яскраве місто. Скарб середземноморського узбережжя\nБарселона - розкішне й дивовижне місто, в якому переплелися в одне ціле пляжі Середземного моря, архітектурні пам'ятки й модні бутики.\nЦе місто має славу одного з найстаріших міст Європи та другого за чисельністю населення в Іспанії. Щороку в столицю Каталонії приїжджає десятки тисяч туристів з усього світу.\nПеревагою цього курорту є можливість поєднувати огляд визначних пам'яток міста з відпочинком на пляжі. Пляжів тут дуже багато, всі вони чисті, з відмінною інфраструктурою (душові кабінки, туалети, тощо). На узбережжі є все що потрібно для відпочинку круглий рік, від рятувальних станцій на пляжах до безлічі кав'ярень та магазинчиків. Найпопулярнішим вважається пляж Барселонета.\nУ Барселоні до послуг туристів декілька сотень готелів різної зірковості: від розкішних класу люкс до цілком демократичних, які працюють за системою Bed & Breakfast (ночівля із сніданком). Також в наявності апартаменти, хостели та кемпінги. Однак, у високий сезон будь-який варіант розміщення необхідно бронювати тур в Барселону заздалегідь, інакше ви ризикуєте лишитися вибору як такого взагалі.\nБарселона місто велике, і готелі є в кожному його районі. Природньо, найбільш розкішні розташовані в центрі, на Рамбла, бульвар Грасія, площа Каталонії. Якщо ж у ваших планах влаштуватися бюджетно, обов'язково перевірте по карті, де розташований готель: недорогих готелів досить багато в Старому місті та в Ешампле, також є вони й поблизу порту, та в Баррі-Чіно, а це райони вже не настільки приємний.\nСередземноморський клімат Барселони відрізняється жарким літом та м'якою зимою. Тому подорож до Барселони буде приємною у будь-яку пору року. Якщо під час вашого візиту ви хочете провести кілька днів на пляжі, найкращий час - з травня по кінець липня, так як вже тепло, але не надто жарко, як у серпні.\nБарселона - місто-музей під відкритим небом, що вражає своєю архітектурою та енергійною атмосферою. Відпочинок в Барселоні пропонує масу всього цікавого, адже пам'яток тут чимало: Кафедральний собор, відомий бульвар Рамбла, парк Гуель, будинок-музей Гауді та інші.\nЯкщо ви хочете побачити неймовірне місто - Барселону, KOMPAS Touroperator допоможе організувати тур в Барселону будь-якої складності та на будь-який бюджет.


На Харківщині триває інспекційна кампанія щодо оформлення трудових відносин з найманими працівниками – Державна служба України з питань праці\nУ Харкові 13 лютого відбулися iнспекцiйнi вiдвiдування одного з торгiвельних майданчикiв міста. Захід проведено з метою виявлення неоформлених належним чином найманих працівників.\nНагадуємо, що з 10 лютого 2020 року розпочався наступний етап виконання доручення Прем’єр-міністра України щодо детінізації зайнятості – інспекційна кампанія, під час якої планується проінспектувати роботодавців, у яких вiдсутня позитивна динаміка щодо оформлення трудових вiдносин з найманими працiвниками пiсля проведення iнформацiйної кампанiї.\nПротягом інформаційної кампанії було охоплено понад 190 тисяч роботодавців, які здійснюють господарську діяльність у сфері торгівлі, організації харчування та тимчасового розміщення. Заходи проводилися ГУ Держпраці спільно з представниками різних державних органів.\nПерелік охоплених інформаційними заходами роботодавців було опрацьовано Пенсійним фондом України та із загальної кількості виокремлено більш ніж 15 тисяч роботодавців, які використовують незадекларовану працю. Під час інформаційних візитів інспектори праці у зазначених роботодавців встановили близько 49 тисяч осіб, які не зареєстровані в реєстрах Пенсійного фонду.\nДержпраці у черговий раз звертається до роботодавців із закликом оформити трудові відносини з працівниками. Якщо інспектор праці виявить незадекларованого працівника, то буде зобов’язаний вжити заходи щодо притягнення винних осіб до відповідальності.\nПолтавщина працює над недопущенням виробничого травматизму


Згідно з теоремою двоїстості,\nЗгідно з моделлю Л. Канторовича розглянемо числовий приклад (n = 2, m = 3).\nОбсяги виробництва товарів\nТехнологічна матриця (A): питомі витрати ресурсів на виробництво\nТехнологічну матрицю А подано у двох варіантах вибору елемента Варіант 1 більш економний щодо витрат ресурсів.\nНехай — ціни ресурсів, тоді дохід підприємства за вирахуванням плати за ресурси становитиме:\nде r — номер варіанта.\nОтже, варіант 1, який забезпечує економію ресурсів (при підвищенні плати за них, наприклад, плати за модернізовані основні фонди), порівняно з варіантом 2 дає зростання доходу на величину\nМікроекономічне моделювання банківської діяльності\nЗагальні питання щодо моделювання діяльності банків\nОдне з означень поняття банк формулюється так: банк — це кредитна установа, котра має виняткове право здійснювати в сукупності такі операції: залучення до вкладення грошових засобів (коштів) фізичних і юридичних осіб; розміщення вкладених коштів від свого імені та на свій рахунок на умовах повернення, платності, терміновості; відкриття та ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.\nСеред основних функцій, що їх виконують банки як суб’єкти економічних відносин, можна виокремити такі:\nЗабезпечення розрахунків і сплат.\nОпрацювання інформаційних потоків, моніторинг позичальників.\nУ фінансовому словнику дається означення комерційного банку (БК) як фінансово-кредитної установи, що створюється для залучення коштів і розміщення їх від свого імені на умовах повернення й платності. БК здійснює розрахункові операції за дорученням клієнтів, їх касове обслуговування, операції з валютою, коштовними металами, цінними паперами та інші операції, дозволені законом. БК класифікуються за такими ознаками: за належністю статутного капіталу та способами його формування — акціонерні товариства й товариства з обмеженою відповідальністю, банки за участі іноземного капіталу, іноземні банки; за видами здійснюваних операцій — універсальні та спеціалізовані; за територією та сферами діяльності — загальнодержавні, регіональні, галузеві.\nВ останні десятиріччя розробляються моделі діяльності банків, що враховують різні аспекти їх фінансово-економічної діяльності. Серед напрямів розвитку мікроекономічної теорії у цій сфері є, зокрема, такі:\nмоделі, що аналізують діяльність банків як фінансових посередників, з урахуванням інформаційної невизначеності та ризику, інформаційної асиметрії;\nмоделі, що ґрунтуються на виробничо-організаційному підході;\nмоделі банків із позицій сукупності стохастичних фінансових потоків тощо.\nОсновні концепції стохастичного\nмоделювання фінансових потоків\nЯк зовнішні умови, що впливають на діяльність комерційного банку (чи фінансової фірми), так і процеси, що розвиваються у самому банку, є результатом складної і неоднозначної взаємодії багатьох чинників, причин, залежностей, багато з яких має випадкову (ймовірнісну) і/чи нечітку (розпливчасту) природу. Наслідком цього є те, що робота банківської установи значною мірою обтяжена невизначеністю та зумовленим нею ризиком.\nПоточний стан банку (чи іншої фінансової інституції), можна описати за допомогою вектора характеристик:\nх = (x1, …, xn).\nКількісний та якісний склад компонент вектора x визначається ступенем деталізації.\nФактично ця форма опису стану банку за змістом адекватна банківському балансу: компоненти вектора x можуть бути інтерпретовані як звичайні статті балансу, а кількість їх і структура відповідають рівню його агрегованості (щоденний — який включає рахунки другого порядку, узагальнений — квартальний тощо). Стан окремого j-го ресурсу ототожнюється з деяким елементом множини невід’ємних дійсних чисел . Стан банку загалом можна подати деякою точкою n-мірного евклідового простору:\nМножина всіх можливих (допустимих) точок (векторів) х утворює простір станів банку:\nМожуть створюватися також певні похідні (вторинні) характеристики:\nВектор похідних характеристик є функцією від вектора x : y = f(x).\nТиповим прикладом похідних (вторинних) характеристик стану банку є система обов’язкових фінансових нормативів (коефіцієнтів), що їх установлюють центральні банки чи інші регулюючі органи.\nДля врахування чинника часу потрібно задати деяку множину Т, елементи котрої t I Т називають моментами часу. Якщо задана модель неперервного часу, то стан j-ї характеристики можна розглядати як значення функції xj (t), що визначена на множині Т і набуває значення на множині . Графік функції xj (t) відіграє роль траєкторії зміни в часі j-ї характеристики. Стан банку загалом — це значення векторної функції часу:\nа траєкторія системи є деякою кривою (гіперповерхнею) в n-мірному просторі.\nВизначається також таке поняття, як потік.\nПотік — це економічна величина, котра вимірюється в русі з урахуванням розглядуваного часового інтервалу. Розмірність потоку — це обсяг, поділений на інтервал часу.\nЗміст поняття потік пов’язаний із поняттям швидкості зміни стану системи.\nЯкщо припустити, що функції xj (t), що задають траєкторії зміни характеристик стану банку, є диференційованими в усіх точках інтервалу Т = (Т– , Т+), то відповідні перші похідні\nможна інтерпретувати як швидкості зміни цих характеристик. Розглядаючи конкретний ресурс, отримують відповідні види потоків: фінансовий, грошовий, потік готівки тощо.\nДинаміка банку в цілому може бути описана за допомогою векторного ресурсного потоку\nякий задає вектор швидкості зміни стану досліджуваного об’єкта в просторі.\nЗначення окремої характеристики об’єкта дослідження для будь-якого моменту часу t I (T– , T+) визначається за формулою\nФормується модель, яка ґрунтується на відображенні банку як системи (вектора) первинних ресурсних потоків:\nАналогічно можна розглядати й похідні (вторинні) ресурсні потоки:\nОбидві з наведених моделей дають уявлення щодо стану банку для кожного моменту часу t. Однак можна навести низку прикладів, коли виникає необхідність у переході від «точкового» подання до «інтегрального» опису поводження j-ї характеристики на певному заданому інтервалі часу\nДля цього вводиться поняття середнього значення характеристики (j-ї компоненти вектора стану) на інтервалі (t–, t+):\nяке вимірюється у відповідних ресурсних одиницях, а також середнього потоку:\nщо вимірюється в ресурсних одиницях на одиницю часу і визначає середню швидкість зміни обсягу j-го ресурсу за інтервал (t– , t+).\nМоделі динаміки банківських ресурсів, що ґрунтуються на неперервному поданні часових інтервалів, не повною мірою відповідають процесам, які реалізуються на практиці. По-перше, «фізичний час» як такий, що плине рівномірно і неперервно, не відповідає зазвичай внутрішнім ритмам «життєвого циклу» економічних суб’єктів. Класичний приклад невідповідності «фізичного» і «економічного» часу пов’язаний із необхідністю врахування вихідних і святкових днів, упродовж яких банки не виконують свої операції. По-друге, неперервність висуває високі вимоги щодо масивів даних, необхідних для відповідного їх тестування та експлуатації.\nЗагородній А. Г., Вознюк Г. Л., Смовженко Т. С. Фінансовий словник. — 3-тє вид., випр. та доп. — К.: Т-во «Знання». КОО, 2000.