Як в Україні створюють альтернативний мейнстрим у музиці | Рубрика\n11:12 02 Сер 2021\nМузика — це відображення суспільства. І якщо поглянути на смаки більшості українських користувачів Apple music, то в Top 100: Ukraine on Apple music ми побачимо багато російських треків. На 19 місці цього ж рейтингу майорить пісня "Гуси" Wellboy, який скопіював мотив в агутіна та шнурова.\nСаме через такий стан речей в Україні з'являються ентузіасти, що хочуть підірвати статус-кво, розвиваючи українську альтернативну музику. А допомагає їм у цьому лейбл звукозапису Dnipropop.\nПро те, як Dnipropop підтримує та просуває молодь, я дізнався від його засновників та резидентів.\nЛого Dnipropop. Джерело: Dnipropop\nDnipropop: створення та мета\nЄвген Гордєєв, один із засновників лейбла, ділиться: "Історія створення Dnipropop у 2020 році почалась у Дніпрі з нічного клубу Модуль. Я з цією локацією в симбіозі з 2017 року. На локації є інфраструктура: дві студії звукозапису, звукове обладнання, можливість послухати та записати звуки вокалу або інструментів еталонної висоти.\nЄвген Гончаров, співзасновник, продовжує оповідь колеги: "Дві студії звукозапису це:\nСтудія Макса Андруха (барабанщик DZ`OB) та електроакустичного гурту DZ`OB. Ми тісно товаришували та співпрацювали з Максом та DZ`OB ще задовго до того, як навіть з'явилася ідея створення лейбла. Вони виступали на нашій сцені в Модулі, проводили тут репетиції. У якийсь момент Максу потрібно було переїздити з попереднього місця дислокації, а в нас на той час була вільна кімната, у якій ми думали робити кафе, але все ж таки студія була пріоритетніша для нас. Тоді ми зрозуміли, що треба об'єднуватися. Він одразу переїхав до нас, що поліпшило наші можливості зі звукозапису та концертної діяльності. Інколи ми позичаємо в нього його обладнання, інколи він допомагає нам проводити концерти як звукорежисер. Ми ж надаємо йому приміщення під студію та майданчик для репетицій гурту. Виходить плідне та взаємовигідне співіснування, внаслідок якого стався наш перший вініловий випуск DZ`OB — DECONSTRUCTION.\nСтудія Юри Буличева (учасник Monotonne) та гурту Monotonne. Тут історія майже один в один схожа на історію з Андрухом. Давно товаришували, а потім з'явилася площа та можливість запросити Юру. Уже після переїзду хлопців, коли ми зрозуміли, що наші можливості зі звукозапису та зведенню виросли й у нас створена ціла екосистема із виробництва музики, ми зрозуміли, що настав час запускати свій власний музичний лейбл. Юра став головним звукоінженером, наразі він займається майстерингом треків виконавців, яких ми випускаємо".\nКлуб "Модуль". Джерело: Module\nЄвген Гордєєв продовжує: "Тобто була техніка та люди, концертів не було, хотілося щось робити. Треба було придумати альтернативну діяльність концертам. Спочатку був фестиваль Інтерсіті Live, онлайн-фест, який безпосередньо зроблений кількома організаціями, серед яких Модуль. Це був один рід діяльності, лейбл — ще один. Тобто це — намагання існувати попри ті складні обставини. Підводні камені настільки чисельні й нудні, що не бачимо жодного сенсу в тому, аби витрачати на це розлогість відповіді. Це складно в бюрократичному, фінансовому, фізичному, психологічному й діалоговому аспектах. Але якби не було локдауну, то не факт, що був би лейбл. Бо якби був тур по Європі у Kurs Välut (гурт Євгена), як це планувалося, то який тут лейбл? Ми б поїхали в Амстердам і не до лейбла було б, бо йшлося би про активну концертну діяльність.\nСкладнощі тут на кожному кроці, уся ця ініціатива тримається виключно на ірраціональному відчутті спільної мети. За мету ми ставимо погратися в альтернативний власний мейнстрим, який буде поширюватися серед снобів. Якщо пройтися по дніпровській набережній і почути, що народ ставить послухати, коли сидить за шашликами — ти розумієш глибину проблеми одразу. Проблема досить велика і тривалий час буде виправлятися ентузіастами. Цей ентузіазм, пов'язаний із відчуттям токсичної провінційності, тобто коли ти живеш у контексті, який потребує стилістичних змін. Йдеться про окремий погляд на електронну музику та пісенну творчість — перпендикулярчик стильовий збоку".\nПідтримка та пропозиції музикантам\nЄвген Гордєєв розповідає: "Я розробив лекції, які частково представлені в ютубчику, на них я спілкуюся з молоддю. Коли я був у Маріуполі, вся зала дітей разом зі мною зробила воркшопи й за годину створила пісню зі своїх сенсів. Я маю настрій робити наголос не на технічній складовій, а на атмосфері і як ми стилістично обставимо пісню. Бо в ютубі можна навчитися, як робити сайдчейн компресію або еквалізацію, та ніхто не пояснює найцікавіше:\nяк зробити прикольний трек, щоб він мав, як я називаю, "попфермент", коли пісня в'їдається в мозок і гуляє там ще певну кількість часу;\nяк зробити афористичність текстової складової, щоб текст на язичку катався зручно і його цікаво було співати собі в голові.\nЄвген Гордєєв: майстер-клас "Мелодія та текст". Джерело: ModuleDnipro\nОсобисто я більше допомагаю, ніж вчу щось. Бо якщо новачок прийшов і щось прикольне приніс — я іноді сижу по пів ночі й допомагаю з аранжуванням. Тобто я роблю більш м'ясистий мікс, підсверлю щось, свого додам, але так, щоб не псувати першозадум. Ми намагаємося створити альтернативний пул артистів і проєктів, які хотілося б слухати. З молоддю відбувається стихійний щоденний контакт, коли вони мені показують, що виник якийсь новий вид фонку або останнє віяння хейтерпопу (музичні піджанри). І ми це все в курилці обсмоктуємо, ділимося враженнями, щось затіваємо своє збоку. Також вони показують свої демки. Я навіть схильний давати молодим свої старі ігрові картриджі з ігрових консолей, як: аналоговий Groombox та Gameboy 86-го року".\nОкрім таких милих моментів, про які розповів Євген, лейбл має конкретні пропозиції артистам, які будуть представляти Dnipropop:\nБукінґ (продаж квитків) на концерти та фестивалі;\nЗнімання кліпів на камери лейбла та на локаціях лейбла;\nСвобода співробітництва з іншими лейблами.\nЩоб стати резидентом та публікувати свою музику від Dnipropop, музика аплікантів має відповідати певним вимогам.\nВимоги до треків\nЗа словами Євгена, треки мають бути оригінальними, схилятися до красивого, цікавого мінімалу та ризикованості. Попри те, що брак досвіду молодих резидентів вимагає колективної фільтрації музики, майже всі претенденти на лейбл зрозуміли, що треба надсилати.\n"У Dnipropop немає жодного примусу з мого боку робити так, а не інакше, — каже Євген Гордєєв. — Але демки фільтруються адміністрацією лейбла, де сидить 4 людини й ми приблизно розуміємо, що може бути, що не може, що стидно, а що ні і все решта.\nЧесно зізнаюся, що демок наразі профіцит такий, що ми самі виходимо на виконавців, які нам цікаві", — зізнається Євген, та все ж додає, що демки можна надсилати на фейсбук-сторінку Kurs Valüt.\n"Якщо казати про результати, то я розраховував активувати сплячі таланти: діячів, які в стіл пишуть, вагаються, стісняються, — пояснює Євген Гордєєв.— Бо якщо діяч знає, що в нього є певна перспектива бути почутим, бути поміченим або влитися в ком'юніті однодумців — це для людей достатня мотивація. Досить не часто звучить грошовий аспект у перемовинах. Це навіть не розглядається поки. Йдеться про те, аби видати від нашої спільноти щось незвичне: того ж DZ'OB, десь MC Brekhunets помірковано новий промайне або десь техніцо злобніньке, або покоцане електро.\nРезультат лейбла вже переважив мої очікування в рази: пару десятків артистів наробили цікавого стафу. Я на це зовсім не розраховував. Я думав буде максимум шість проєктів. Нічого подібного! Звідкись повинирювали дуже цікаві постаті, які напрацювали готового матеріалу, який лише бери й публікуй".\nІ дійсно, Dnipropop вже має чим похвалитися. За десять місяців існування лейбл випустив 4 альбоми: альбом MONO резидента Monotonne та три збірки, залучивши більше двох десятків імен. Крім цього, нещодавній випуск платівок DZ'OB Deconstruction став першим випуском вінілових платівок у Dnipropop.\nЄвген Гончаров додає: "У нас у пулі резидентів є два гурти, які тісно з нами співпрацюють, представляються усюди як підписанти Dnipropop, але досі не мають сольних релізів на лейблі. Це проєкт Антона Шиферсона Ship Her Son, який планував видавати релізи на нашому лейблі, але несподівано виграв головний приз на премії Jager Music Awards у номінації Young Blood. Нагородою за перемогу було видання альбому на вінілі під їхнім брендом JagerVibes. Ми пораділи за Антона та без вагань відпустили його, бо розуміли, що це для нього великий поштовх у кар'єрі і йому так буде найкраще. А реліз для Dnipropop хай буде наступним.\nСхожа історія трапилася із гуртом Kurs Valut, творцем якого є сам Євген Гордєєв. Солідний німецький лейбл запропонував їм видати другий альбом на вінілі, що і сталося. Іронія в тому, що Євген є одним зі співзасновників та головою лейбла Dnipropop, а випустився не в себе вдома. Але так статусніше як для гурту, так і для нашого лейбла, а реліз на Dnipropop буде наступним".\nГордєєв пояснює: "Ми з однодумцями створюємо "хмару" (сховище) для проєктів, які були б альтернативою поганій музиці. Наприклад, є в Дніпрі проєкт Postfactum, які тріпхопчик грають англомовний. Це молоді улюбленці адміністрації, бо вони роблять дійсно цікаво, у західний бік, без огляду на наші ротації (в адміністрації). Тобто це одразу робиться під щось міжнародне, що я заохочую 4 руками".\nУчасник Postfactum Ілля Маско: "Ми записуємо свій вокал на студії Dnipropop, там нам дуже допомагають порадами як молодим музикантам".\nPostfactum на концерті в Модулі. Джерело: Postfactum\nДумки учасників про лейбл\nWalakos: "Моє знайомство із ком'юніті розпочалося ще до створення лейбла із вечірок Abstract Beats та виїзних музичних кемпів у Драгобраті. Більш щільно ми почали взаємодіяти, коли я полишив Дніпро. Саме в одному з драгобратських таборів я написав більшу частину своєї "живої" (для лайвів) програми, а згодом зіграв її в Модулі, на фесті "Інтерсіті Live 4.0" та на минулорічному Dragobro Music Camp. Ці виступи показали слабкі місця в програмі, надали впевненості на лайвах, дали "спробувати на смак" зацікавленість публіки (що важливо для нетанцювальної електроніки) та дали змогу заявити про себе як про самостійного артиста. Що казати, цей досвід дає наснагу рухатись далі, працювати над програмою та технічною складовою процесу, готуючись до лайвів. Для мене це найцікавіше в музичній частині мого життя.\nWalakos. Джерело: фото Arsen Dzodzaiev\nDnipropop, на мою думку, — явище, що можна позначити тегом "попри все". Місто, що наразі фактично позбавлене андерграунду; місто, звідки їде більшість креативників та творчої інтелігенції; часи, коли важко кожному, не кажучи про митців — саме в таких умовах існує та розвивається лейбл. Це викликає неабияку повагу.\nЧи потрібен лейбл молодому музиці? Звісно, можна все зробити власноруч. І я притримуюсь стратегії "не чекати нічого від людей", але якщо хтось організує тобі виступ або зайвий раз розкаже про тебе в пресі — це економить дуже багато ресурсу і викликає вдячність. Тож із лейблом, звісно, краще, ніж самотужки".\nАнтон Шиферсон: "Я сам входжу в колектив Dnipropop і відповідаю за дистриб'юцію релізів лейбла на стрімінгові сервіси та, частково, за дизайн. Мені складно щось відповісти про перші враження, тому що я є частиною всіх процесів і передумов до створення лейбла задовго до його запуску.\nЯ вважаю, що в нас потужна команда з великим досвідом, з якою чудово працюється, хоча деякі процеси завжди можна поліпшувати — це звичайний процес розвитку чогось новоспеченого.\nПотрібен лейбл музикантам чи ні — вирішувати музикантам, але Dnipropop може допомогти з мастерингом, дистриб'юцією, артворками, просуванням, букінґом, тож артист, який споріднений із нами духом і музикою, може зосередитися на головному: на створенні і випуску цієї музики серед однодумців на лейблі, у якого вже є налагоджені процеси, авдиторія і професіонали в команді, які горять своєю ідеєю лупати сю скалу".\nМинулого року лейбл вчасно зібрав на Спільнокошті Великої ідеї 141 тисячу гривень із запланованих 130 тисяч гривень, тим самим подвоївши останню суму завдяки Міжнародному Фонду Відродження. Хоча це не був безтурботний процес.\n"У грудні минулого року була донейшн кампанія для невідкладних витрат, як аплоуди (публікація музики на стімінгових платформах), реклама, мерч тощо, — пояснює Євген Гордєєв. — Люди пожертвували гроші, але їх було достатньо складно вивести з організацій, з якими ми співпрацювали. Нецікаві моменти із законодавством відтермінували ці транзакції. Наші звукові продюсери, менеджери, технічна підтримка і я в тому числі не маємо жодних зисків із цього. Усі донати реінвестуються, наприклад, у промоцію або штамповку вінілових дисків у Європі".\nПланами з нами ділиться Євген Гордєєв: "Майбутнє буде таке, що буде фестиваль у вересні в Дніпрі, на острові в спорожнілому зоопарку. Це фестиваль Дніпропопу, і ми будемо намагатися залучити трушних артистів з України та закордону, які нам подобаються і яких ми вважаємо побратимами. Ми їх залучимо, а вони потім покажуть свої стильові, аудіовізуальні та музичні дива.\nДехто присилає нам матеріали з Франції та Харкова, ми їх структуруємо й це буде міжнародна історія. Ми просто оформимо це в окреме видання. Отако.\nУ принципі, є в планах запустити радіо нонстоп, яке буду 24/7 крутити музику в ютубі, тільки назбираємо матеріал у ротацію й почнеться бугі-вугі. Тобто будуть звучати треки резидентів та інших, хто класно звучить. Ми лише запитаємо чи можна їхні треки взяти в ротацію, і, у принципі, музиканти ідуть на зустріч дуже швидко".\nІніціатива Dnipropop почалася з ідеї. Тож якщо ви маєте круті ідеї — не вагайтеся втілити їх у життя!\n#арт #Дніпро #культура #музика\n28 кві, 18:48\nЕлектронні візитівки і кава з іншої частини світу: як коронавірус змінив міжнародні конференції\n19 лис, 19:15


Міг стати депутатом, а тепер сидить за ґратами: прикарпатському кілеру продовжили запобіжний захід\nVideo: Міг стати депутатом, а тепер сидить за ґратами: прикарпатському кілеру продовжили запобіжний захід\nМіг стати депутатом, а тепер сидить за Гратами! Прикарпатському кілеру, що влаштував стрілянину в самісінькому центрі Івано-Франківська, продовжували запобіжний захід. Михайло Дерещук - не простий підозрюваний. Екс-кандидата в народні обранці називають кримінальним авторитктом. Йому інкримінують замах на життя людини та просять ДОВІЧНЕ ув'язнення. ЩО ж він сказав на суді? Послухаємо.\nМіг стати депутатом, а тепер сидить за Гратами! Прикарпатському кілеру, що влаштував стрілянину в самісінькому центрі Івано-Франківська, продовжували запобіжний захід. Михайло Дерещук – не простий підозрюваний. Екс-кандидата в народні обранці називають кримінальним авторитктом. Йому інкримінують замах на життя людини та просять ДОВІЧНЕ ув’язнення. ЩО ж він сказав на суді? Послухаємо.\nICTV / Надзвичайні новини / Міг стати депутатом, а тепер сидить за ґратами: прикарпатському кілеру продовжили запобіжний захід / 29.09.2017 19:37


Ryanair змінює багажну політику. Ручну поклажу доведеться здавати\nвід stanislav · 12 Січня, 2018\nRyanair: реєстрований багаж подешевшає, велику ручну поклажу обов’язково здавати в багажний відсік!\nАвіакомпанія Ryanair оголосила про зміни у багажній політиці. Дуже багато клієнтів Ryanair користуються можливістю взяти на борт дві одиниці безкоштовної ручної поклажі, а оскільки завантаженість рейсів Ryanair складає більше 90%, то у салоні не вистачає місця на весь багаж, що сповільнює посадку та спричиняє затримки рейсів.\nОновлено влітку 2018 року. Ryanair вводить обов’язкову оплату за велику ручну поклажу!\nЗ 15 січня 2018 року, щоб заохотити більше пасажирів до купівлі реєстрованого багажу та зменшити кількість клієнтів з двома одиницями ручної поклажі, Ryanair вносить такі зміни до правил:\nВагу реєстрованого багажу збільшено з 15 до 20 кг\nЦіна однієї одиниці реєстрованого багажу зменшиться з €35 до €25 (за сумку до 20 кг).\nЛише пасажири, що придбали послугу пріоритетної посадки (Priority Boarding €5), а також ті, що купили квитки у тарифах Plus, Flexi Plus & Family Plus, будуть мати змогу взяти на борт 2 одиниці ручної поклажі.\nВсі решта пасажири зможуть взяти на борт лише одну меншу сумку ручної поклажі, а більшу сумку обов’язково доведеться здавати в багажний відсік перед посадкою у літак (безкоштовно).\nПісля прибуття рейсу у пункт призначення пасажири зможуть забрати велику ручну поклажу на стрічці реєстрованого багажу в аеропорту.\nЧитайте також: Як купити квитки Ryanair та зробити онлайн чек-ін. Детальна інструкція.\nЗараз за правилами Ryanair дві ручні поклажі можуть пронести перші 90 пасажирів (байдуже чи є у них Priority Boarding), у решти можуть попросити (але не обов’язково) здати поклажу у багажний відсік. З 15 січня будуть забирати велику ручну поклажу в багажний відсік будуть у всіх, хто не оплатив.\nРаніше угорський лоукост Wizz Air повідомив про скасувння розмежування на велику та малу ручну поклажу і запровадив один стандарт безкоштовної ручної поклажі (включеної у вартість квитка) розмірами до 55х40х23 см і вагою до 10 кг.\nВідповіді на поширені запитання щодо нової багажної політики:\nЧи можна й надалі подорожувати з двома сумками користуючись послугами авіакомпанії Ryanair?\nТак – у вартість квитка, як і раніше, включено 2 одиниці ручної поклажі. З 15 січня більший предмет поклажі потрібно безкоштовно здати в багажний відсік перед воротами на посадку.\nЧи можна брати 2 ручні поклажі з собою на борт?\nТак – для клієнтів, що придбали послугу пріоритетної посадки. Вони все ще зможуть брати 2 предмети ручної поклажі на борт – 1 звичайний (55см x 40см x 20см) та 1 маленький (35см x 20см x 20см).\nНі – для всіх інших пасажирів, які повинні безкоштовно здати велику ручну поклажу у багажний відсік на гейті і зможуть взяти свій маленький багаж на борт.\nЧи можуть пасажири без пріорітетної посадки здати велику ручну поклажу на стійці реєстрації?\nНі – велику ручну поклажу можна здати у багажний відсік лише на гейті перед посадкою на борт.\nЯк будуть реалізовані зміни?\nНова політика щодо багажу почне діяти з 15 січня і буде застосовуватися до всіх бронюваннь, навіть якщо вони здійснені раніше.\nЯк будуть виглядати стандартні посадкові талони та з пріоритетною посадкою?\nПриклад стандартного посадкового талона:\nПосадковий талон з пріоритетною посадкою:\nЩо буде, якщо пасажири без послуги пріритетної посадки відмовляться розміщувати ручну поклажу в багажний відсік?\nПасажирам буде відмовлено у перевезенні і їх не пустять на борт (без відшкодування).\nДетальніше про нові правила на сайті Раянейр\nЧи зміняться розміри ручної поклажі у зв’язку з нововведеннями?\nНі, розміри безкоштовної ручної поклажі залишаються незмінними: 1 великий предмет ручної поклажі (55см x 40см x 20см) та 1 маленький (35см x 20см x 20см).\nОновлено. З 1 листопада 2018 року правила суттєво помінялися! Велика ручна поклажа лише для пасажирів з пріоритетною посадкою!


Раїса Іванівна Комарова три десятки років очолювала колектив менського магазину “Хліб”.\nІ нині, будучи десять років на заслуженому відпочинку, знаходить задоволення і потребу у спілкуванні з людьми, пропонуючи їм свої хлібні вироби.\nПриїхала Рая зі своєї тихої і зеленої Степанівки у Мену, офіціанткою у центральну їдальню влаштувалася. Працювала, як і годиться, на совість: до відвідувачів з теплом у душі ставилася, з колегами знайшла спільну мову.\nА то якось зайшов пообідати до їдальні незнайомий і нетутешній юнак. Він до неї – слово, вона до нього теж озвалася. Так і познайомилися. Він приїхав до котрогось зі своїх знайомих у Мену з далекого Казахстану. Володя Комаров запропонував їй стати його дружиною.\nКоли Рая сказала матері, що виходить заміж і їде зі своїм судженим у Казахстан, та не на жарт розхвилювалась, заплак ала:\n– Та хіба ж таке буває? Що він за людина, що ти з ним, раз побачившись, згодилася хліб-сіль навпіл ділити? Подумай добре, дочко, щоб потім не довелося лікті кусати.\nПодумала. І поїхала за тим, кого серце прийняло. Десять років прожила в Казахстані.\nСвекруха Раю полюбила з першого дня, мов дочку. Навчила її пироги і хліб пекти, а ще – манти, біляші, чебуреки… І як же згодом стала у нагоді мудра свекрушина наука! І сьогодні Раїса Іванівна з вдячністю згадує ті нехитрі житейські уроки, котрі і визначили її життєву віху.\nДуша її просилася додому. У снах бачила рідний край, його людей! І Володимир Іванович, бачачи, як вона сумує за Україною, згодився на переїзд. Побудували просторий дім, завели хазяйство, город.\nПопросилася Р.І.Комарова на роботу у торгівлю у тодішнього голови райспоживспілки М.І.Тубола. А Михайло Іванович довго і не думав: прийшов у магазин “Хліб” і сказав молоденьким продавцям: “Ось вам завідуюча”.\nКолектив згуртувала швидко. Була вона в ньому і матір’ю, і подругою, і суворим, однак справедливим керівником. Вчила любити людей, аби ті завжди виходили з магазину з посмішкою і в доброму настрої.\nЗгадує Ніна Іванівна Ларченко, колишній продавець, котра 30 років працювала пліч-о-пліч з Раїсою Іванівною:\n– Ми в колективі звали її бджілкою: по товар їздила не лише на міжрайбазу, а й у Чернігів! Який асортимент був у магазині хлібо-булочних виробів! Черги стояли. Ми допомагали покупцям хліб до сумок складати, стареньким особлива увага від нас була. Кожне свято Раїса Іванівна уміла організувати так, щоб воно запам’яталось. І тепер зберігаємо пам’ятні сувеніри, подарунки від неї.\nУ горі, у радості Р.І.Комарова завжди була поруч. Колеги її любили, з нею радились. Як влаштовувала Н.І.Ларченко вхідчини у нову оселю, Раїса Іванівна їй допомагала і морально, і матеріально.\n– По вісім тонн хліба за день переносили зі складу до торгового залу, – каже Ніна Іванівна. – Дуже втомлювались, але покупці того не бачили. Бувало, після роботи підраховуємо денну виручку, втомлені такі, додому б скоріше – сім’я чекає, а наша завідуюча: “Дівчата, давайте заспіваємо, де й утома по-дінеться!” І заводить свою улюблену “Ой не світи, місяченьку…”.\nА з кошиків тих – аромати…\nРаїса Іванівна такої вдачі людина, що не може і дня без діла сидіти, незважаючи на свій вік: 22 липня їй виповниться уже 65.\n– Мої літа – моє багатство, – каже, щиро всміхаючись, Р.І.Комарова. Будучи на заслуженому відпочинку, не полишила “хлібної” справи. Щодня з ароматними кошиками її можна побачити в усіх людних місцях Мени: пропонує за невеликі гроші пи-ріжки, вареники, чебуреки, манти… Пече вона булочки, хліб, батони, паски, торти. Нинішнього Великодня, наприклад, Раїса Іванівна спекла 88 пасок, витративши на це мішок борошна. Роздала запашні паляниці хрещеникам, сусідам, рідним, просто хорошим людям. І продавати було нічого.\nОсобисто мені запам’я-тався вечір проводів до армії її родича, Андрія Пеклухи, на який Раїса Іванівна принесла чудо-паляницю, власноруч випечену. Дивилися на неї, мов на яке диво, і ні в кого рука не піднялася розрізати той хліб. Тоді до рук взяла ножа сама Раїса Іванівна:\n– Їжте, люди добрі, аби нашому солдату служба легкою була, – пригощала. Хліб той у роті танув, мов мед…\nУ Раїси Іванівни п’ятеро онуків. Є вже один і правнучок. Усі вони люблять її хліб.\nПрацьовиту і порядну родину Петра і Ніни Полтораків багато хто в Мені знає. Їх шанують, поважають. Ця сім’я є зразком того, як треба жити, аби на схилі літ не було соромно за своє минуле. А 17 липня вони відзначили 70-річчя Ніни Михайлівни і золоте весілля.\nНіні вдалося закінчити лише сім класів. Щоб навчатися далі, треба було платити. А чим? Їхню сім’ю у 1947 році пограбувала, побрала все до нитки банда Несукая, яка на той час орудувала за Десною.\n– Хоч і одна я була у батька-матері, однак дуже тяжко нам довелося пережити той напад бандитів, – згадує Ніна Михайлівна.\nА росла дівчина тямущою до будь-якого діла, розумною не по літах. Тому і взяли її на роботу до тодішнього колгоспу імені Ворошилова (був колись такий на Чугаївці) продавцем у магазин.\n– Зайшов якось Петро Полторак, щоб щось придбати у тім магазинчику. Він тоді в армії служив, у відпустку прийшов. Так ми і познайомились. У березні 1953 року Петро демобілізувався, – розказує Ніна Михайлівна. – У червні цього ж року подали заяву на одруження.\nВесілля пишного і гучного Полтораки не справляли – зійшлося трохи більше тридцяти чоловік. Не було у нареченої ні білої сукні, ні вінка з фатою. Купила їй мати шовкове плаття з червоними маками – ото і весь наряд.\nСуджений її ріс у бідній багатодітній сім’ї, то достатку теж ніякого.\n– І треба ж так статися, що весілля співпало з моїм 20-річчям. Була тоді субота, надворі стояла погожа днина, то столи ставили просто на вулиці. Місяць наша заява лежала в загсі, а зареєструвались лише 17 липня 1953 року, – згадує з теплом у голосі Ніна Михайлівна.\nНезаможно сім’я спочатку жила, але, за словами подружжя, то були їх найкращі літа, про які і до цього часу згадують з теплом в душі, солодким щемом у серці. Бо були молоді, дужі, красиві.\nНе встигли і оглянутись, як немов за водою збігло півсотні разом прожитих літ. Та все у Полтораків виходило з миром та ладком.\nІ дім просторий збудували, сад посадили, сина виростили. Словом, виконали всі житейські заповіді. Ще й криницю у дворі викопали.\nПрацювали все життя. І не просто відбували робочі години. Їхні фотографії неодноразово ви-вішувалися на районній Дошці пошани, про них писали в газетах. Ніна Михайлівна понад сорок літ працювала на заводі продтоварів – 13 років була бригадиром і 33 – майстром фруктового цеху. Має трудові відзнаки – медалі, грамоти, подяки.\nПетро Михайлович був компресорником, оператором, кочегаром, трактористом – і все на колишньому маслозаводі, а згодом на ВАТ “Менський сир”. 35 років віддав праці у цій галузі. Він – майстер на всі руки. Дім своїми руками звів. А ще Петро Михайлович – гарний рибалка, завжди є душею компанії.\nПолтораки відзначили свого часу срібне весілля. Гостей зібралося! Ось тоді і вдягла білу сукню з такою ж фатою Ніна Михайлівна. А до золотої дати подружнього життя вже онуки приготували весільний сценарій для Петра Миколайовича і Ніни Михайлівни. І подарунки були, квіти, фото на згадку. А ще “Гірко!”\nГАЛЕРЕЯ НАЛІЧУЄ ПІВТИСЯЧІ ЕКСПОНАТІВ\nУ художній галереї проводить екскурсії молодший науковий працівник районного краєзнавчого музею Н.М.КОРНІЄНКО.\nАле знаходиться ця галерея не в самому музеї, а в просторій кімнаті районного Будинку культури. Тут експонуються роботи майстрів різних напрямків і стилів. Хоча превалюють художні картини: олія, акварель, олівець, пастель і т.д. А 27 червня в галереї розгорнуто нову експозицію робіт менянки Фаїни Василівни Єфименко. Вона представила вишиті хрещиком ікони, килим, картину, накидку на крісло, рушник.\nНаприкінці минулого тижня, і це вже не вперше, художню галерею відвідали вихованці Менського дитячого садка імені Щорса. Виявляється, не так просто провести екскурсію для супер-юних відвідувачів віком 4 – 6 років. Уважно і зосереджено слухали вони розповідь екскурсовода Наталії Миколаївни. Але коли дійшли до ікони святого Миколая, личка їхні розцвіли, мов квітка соняха під ласкавим сонечком. Ще б пак, Миколая вони знають добре. Це ж він кладе їм під подушки подарунки.\nЗагалом, художня галерея має в експозиції і в запасниках майже півтисячі експонатів. Професійних і аматорських авторів.\nОдним словом, хто сюди дорогу знає, той тут часто буває. Хто ж не знає – хай спізнає.\nНа знімку: під час екскурсії. Фото автора.\nТУБЕРКУЛЬОЗ НЕ ВИБИРАЄ – БАГАТИЙ ТИ ЧИ БІДНИЙ\nЗа шість місяців нинішнього року у районі за-хворіли на туберкульоз 26 чоловік, з них – двоє дітей (за відповідний період минулого року цю хворобу виявили у 23 чоловік).\nЗвертає увагу такий факт: із 23 хворих працездатного віку 20 – ніде не працюють. Отож, їх можна віднести до категорії так званого “неорганізованого контингенту”, що не проходить щорічного обов’язкового профілактичного огляду, включаючи і флюорографічне обстеження. Але ж саме ці заходи можуть попередити розвиток тяжкого за-хворювання.\n– Якщо не ігнорувати обстеження, виявити туберкульоз на ранніх стадіях, його можна вилікувати, – говорить головний лікар району П.П.Хомрач. – І не треба думати, що ви здатні самі захиститися від цього недугу. Туберкульоз не вибирає – багатий ти чи бідний, підприємець чи робітник. Від цієї хвороби помирають і дорослі, і діти – навіть з благополучних родин. То невже так складно звернутися до лікарні, пройти обстеження? За-тратити півгодини, але натомість бути впевненим, що ти – здорова людина. Особисто я теж пройшов флюорографічне обстеження, вирішив перестрахуватися, коли раптом за-хворів застудою.\nНерідко врятувати здоров’я і життя людям вдається завдяки ініціативі та титанічній праці медичних працівників, які не чекають, поки хвора людина піде до лікарні, а проводять подвірні обходи з профілактичними оглядами. Отож, на сьогоднішній день, оглянувши 33 тисячі жителів району, медики виявили 38 чоловік з підозрою на захворювання туберкульозом. При дообстеженні у лікарні діагноз підтвердився у 14 чоловік. На перший погляд, ця цифра може комусь здатися дріб’язковою, але ж за кожною з них стоїть конкретна людина, для когось найближча і най-рідніша.\nФІТОФТОРА МОЖЕ НЕ ЗАЛИШИТИ ШАНСІВ НА ДОБРИЙ УРОЖАЙ\nВраховуючи те, що умови цьогорічного дозрівання врожаю не дуже сприятливі – висока вологість повітря (особливо вночі), середньодобова температура 15 – 20 градусів тепла – у липні-серпні на посівах картоплі може розповсюдитись фітофтороз. І якщо не застосувати ніяких засобів захисту, є ризик втратити увесь врожай. Як цьому запобігти, радить начальник ра-йонної станції захисту рослин М.Г.МАХІНА.\nУ першу чергу застосуйте системний фунгіцид, який має лікувальні та профілактичні властивості (діє протягом 14 днів). Найкраще – препарат “Татту”. Його ціна не перевищує вартості двох кілограмів помідорів, а скільки томатів вродить завдяки його застосуванню! Необхідно розчинити 30 г препарату у 5 літрах води – і можна обробити 1 сотку. Повторити ще двічі, через кожні 14 днів. Остання обробка – за 20 днів до збору врожаю.\nА щоб помідори родили до самого жовтня, після кожної вибірки плодів необхідно обробляти грядку бордоською рідиною або “Купроксатом” (це контактний фунгіцид) – і через 7 – 8 днів можна знову йти в город за помідорами.\nЗа десять днів вегетації після цвітіння картоплі на непошкодженому бадиллі накопичується врожай до 70 центнерів з гектара. А тому не завадило б провести обробіток картоплі в цей період, бо не лише колорадський жук загрожує картоплі, а й фітофтороз.\nСпочатку краще застосовувати препарати системної дії “Курзат Р.”, “Ридоміл Голд МЦ”, “Арцерід”, “Татту”, “Оксіхом”, обробити картоплю два рази. Коли рослина постаріє і рух соку по стеблу уповільниться, доцільно використати контактні препарати: хлороксид міді, “По-ліхом”, “Купроксат”, бордоську рідину. Остаточна обробка до збору врожаю – за 14 – 20 днів. І матимете до 300 центнерів картоплі з гектара!\nЦій рослині найбільш до-шкуляє переноспороз (або його ще називають несправжня борошниста роса). Вранці на пір’ї цибулі можна спостерігати каламутні краплі, неначе хто молоком побризкав. Зарадити цьому лиху можна, застосувавши препарати “Ридоміл Голд МЦ”, “Арцерід”, хлороксид міді. І не забувайте: остання обробка – за три тижні до збирання врожаю.\nКОРІВ ПОМЕНШАЛО, МОЛОКА ПОБІЛЬШАЛО\nРозповідає головний спеціаліст в галузі тваринництва, інспектор по племінній справі управління сільського господарства і продовольства райдержадміністрації Г.В.СЛОБОДА:\n– Так, корів і справді поменшало. І не тільки в сільгосппідприємствах, а й у приватному секторі, де проти минулого року їх стало менше на 107 голів. Однак середньодобові надої зросли. Скажімо, в сільгосппідприємствах доять у середньому по 8 кілограмів молока щодоби на корову, що більше проти тогорічного на 0,6 кілограма.\n– Григорію Васильовичу, а скільки всього є корів у районі?\n– За статистичними даними, населення утримує 8 тисяч 386 корів, а в сільгосппідприємствах їх налічується 3 тисячі 708.\n– Як реалізується молоко?\n– Основна його маса надходить до ТОВ “Менський сир”. Частина, з березнянського куща, “пливе” навпрямки на базар до Чернігова. У перший день цього тижня по району було закуплено у населення 48,5 тонни молока. Сільгосппідприємства виробили цього дня близько 30 тонн молока, а продали його 22 тонни.\n– Помітно зріс продаж молока населенням...\n– У першому півріччі поточного року населення продало заготівельним пунктам 5 тисяч 850 тонн молока, що більше проти відповідного періоду минулого року на 1 тисячу 737 тонн. Корова – це на сьогодні основне джерело доходів населення. Торгують люди молоком, маслом, сиром, сметаною і навіть сироваткою. Усе йде в хід.\n– Кажуть, є такі сім’ї, де залишають лише по склянці молока на душу.\n– Є. А буває й так, що все, що надоєно, уміщається у банки вщерть.\nТоді собі й зовсім нічого не залишають.\n– Молоко залежить від кормів.\n– Скажу, що темпи заготівлі кормів вищі минулорічних. Наприклад, сіна у сільгосппідприємствах заготовлено 46 відсотків до завдання. Минулоріч на цю пору було десь 25 відсотків.\nРАЗОМ З БРАТОМ – У ПОХІД ПО КРИМУ\nДіма та Альоша Казімірови з Мени – не просто два брати, вони ще й друзі. І хоча й мають чотири роки різниці (18 і 14), разом допомагають батькам, мають спільні інтереси. А нещодавно також разом побували у поході, не один десяток кілометрів кримської землі відміряли своїми кросівками, покупались у Чорному морі, ночували у наметі під південним небом і варили страву на багатті. Переповнені враженнями, захопивши із собою фотографії, завітали до нас у редакцію і дещо розповіли.\nСтарший, Діма, вже закінчив перший курс Чернігівського державного педагогічного університету, але ще навчаючись у ліцеї, захопився туризмом. Від-відував міський центр туристично-оздоровчої роботи з молоддю. Разом з ке-рівником центру В.В.Гоєм щороку ходив у походи, побував і в Криму, і в Карпатах. А нинішнього літа вирішив узяти із собою і молодшого брата.\n– Поїздом ми разом з іншими учасниками походу доїхали до Сімферополя, потім – тролейбусом до села Перевальне, а вже далі пішли в гори пішки, – розповідають хлопці. – Досягли хребта Чатир-Дага, побували в Мармуровій печері – яка там краса! Не віриться навіть, що природа може таке ви-творити: сталактити і сталагміти дивно нагадують фігурки птахів, тварин, були там і “гноми”, і “королі”, і “Шапка Мономаха”, навіть “Йосип Сталін”. Ще побачили печеру Еміне-Баір-Хосар, північний та південний Димерджи, водоспад Джурла. Три дні відпочили на узбережжі моря в Алушті. Ходили на екскурсії, в музеї.\n– Не важко було подолати пішки 70 кілометрів? Та ще й з рюкзаками, наметами, посудом?\n– Спочатку важко, – зітхає Льоша, – спина боліла, ноги, а потім втягся. Та й брат поруч, допомагав, підтримував. Зате стільки усього побачили!\n– Древня Кримська земля таїть у собі стільки таємниць, переказів, – додає Діма. – Руїни стародавніх храмів, печерні міста, культурна спадщина скіфів, татар. Цікаво! І спасибі батькам, що підтримують наш інтерес, допомагають. А як підросте наш найменший братик, Женя, то і його візьмемо у похід. Нехай загартовується!


Ігровий автомат Supe It Up - грати безкоштовно\nГрати у Supe It Up безкоштовно в демо-режимі від Microgaming\nДата випуску липня 2006\nІгровий автомат Supe It Up - грати безкоштовно онлайн. Грайте в слот Supe It Up без скачувань і реєстрацій.\nSupe It Up — це слот від Microgaming. Відповідно до кількості гравців, які шукають цю гру, Supe It Up не дуже популярна. Це, звісно, не значить, що вона поганий, тож спробуйте зіграти в неї безкоштовно, щоб перевірити самостійно, або ж перегляньте інші популярні ігри казино.\nІгри подібні на Supe It Up\nНайкращі казино на справжні гроші з Supe It Up


Що робити, якщо ви вважаєте, що зіткнулися з проблемою - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\nПо- перший, навчитеся розпізнавати наркотики і симптоми їх вживання.\nПо-друге, довіряйте своїй інтуїції. Якщо у вас виникло відчуття, що підлеглий експериментує з наркотиками, це може виявитися правдою. Перевірте, чи немає наркотиків в його особистих речах (найбільш часто військовослужбовці зберігають наркотичні речовини в господарських комор, в особистих «дипломатах», сумках, валізах, під погонами шинелей, в матрацах і подушках, роблять подвійне дно в прікроватних тумбочках, ховають наркотики, засоби їх приготування і введення в батареях сушильних кімнат, в декоративних панелях, потайних, спеціально пришитих кишенях, у підкладці штанів і кітелів). Не бійтеся того, що ви впроваджується в особисту\nжиття підлеглого. З'ясуйте, що могло послужити причиною такої поведінки. Вишукайте можливість зв'язатися з його батьками і висловити їм свої побоювання. Якщо ви нічого не змогли зробити, а ваші сумніви вас не покинули, зверніться в більш компетентні органи: відділення виховної роботи, поліклініку училища. Пам'ятайте, що ви робите все це з бажання врятувати підлеглого, зберегти його як особистість, корисну суспільству, вберегти від злочину, хвороби і можливої ??смерті через вживання або передозування наркотиків.\nПоговоріть з підлеглим про його і своє ставлення до наркотиків по-дружньому. Не звинувачуйте його. Спокійно поясніть, чому ви проти наркотиків. Скажіть також, що в Російській Федерації вживання наркотиків заборонено законом і що ви маєте намір строго стежити за дотриманням цієї заборони.\nПереконайтеся, що підлеглий розуміє, що головна причина вашого опору наркотикам - його безпеку і здоров'я. Не читайте нотацій, не кажіть, що вживання наркотиків гріховно, непристойно або соромно.\nПроста бесіда, в якій ви ясно дасте зрозуміти підлеглому, чого ви від нього очікуєте, може виявитися дуже корисною і ефективною.\nКоли вживання очевидно.\nЯкщо ви впевнені в тому, що підлеглий вживає наркотики, серйозно поговоріть з ним. Бесіда повинна проходити, коли підозрюваний перебуває в тверезому стані! Уникайте крику, бурхливого реагування, моралізаторства. Чи не вибачайтесь за обшук особистих речей підлеглого або за те, що ви його звинувачуєте. Чи не торгуйтеся з підлеглим і не намагайтеся його «підкупити». Будьте конкретні у своїх звинуваченнях. Повідомте про всі наявні у вас доказах. Зверніться до компетентних органів управління училища, до медичних працівників. Не залишайте підозрюваного підлеглого без спостереження.\nІнформація, релевантна " Що робити, якщо ви вважаєте, що зіткнулися з проблемою вживання наркотиків "\nСтатистичні дані свідчать про постійне проникненні наркоманії в середу військових колективів. Правда, на сьогоднішній день вона поки далека від свого критичного рівня , але недооцінювати її небезпеку не можна. Вже сьогодні зростає судимість військовослужбовців за правопорушення, пов'язані з обігом наркотиків. Поширенню серед військовослужбовців вживання наркотиків сприяє\nВідповідно до Федерального Закону "Про наркотичні засоби і психотропні речовини" під наркотичними засобами розуміються речовини синтетичного або природного походження , препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та їх прекурсорів, що підлягають контролю в Російській Федерації, відповідно до законодавства Російської Федерації,\nВживання наркотиків людиною проявляється у вигляді ініціативи ( прямо чи опосередковано) під впливом випробуваного відчуття, тобто вони самі шукають випадку. І, як правило, знаходять. Як правило, наркоманом стають не шляхом примусу (хоча існують і такі непоодинокі випадки), а добровільно. Ми говорили про це . Цікавість, традиції в певних географічних районах, залежність від\nМістяться в препаратах побутової хімії: барвниках, розчинниках, клеях, бензині. Самі по собі ЛВНД до наркотиків не відносяться. П'янке дію можливо, якщо кількість речовини, що надійшов в організм, дуже велике. Зазвичай до вживання ЛВНД вдаються підлітки. Ознаки сп'яніння: 1. Зовні нагадує сп'яніння алкоголем. 2. Зазвичай підлітки під дією ЛВНД поводяться\nПерша стадія. Клінічно це виражається двома синдромами - зміненої реактивності і психічної залежності. Таким чином, перша стадія являє собою етап адаптації організму до нових умов, що визначаються постійної наркотизацией . Друга стадія. Це стадія сформованого звикання на відміну від першої, коли це звикання тільки формувалося, відображає якісно нові\nДеякі рекомендації, які бажано виконувати хворим з ПТСР для підвищення ефективності процесу відновлення: 1. Регулярні зустрічі з особовим терапевтом або групою підтримки. 2. Оволодіння методами управління напругою: релаксацією, самогіпнозом, AT. 3. Уникати перегляду збуджуючих, програм, кінофільмів, відеофільмів з насильством і вбивствами, обговорення цих тем ; музики,


В Очакові знайдено тіло військового, підозрюваного в пораненні молодика - Korrespondent.net\nТекст: Олена Буркало, 2 травня 2021, 02:19\nПоліція тиждень розшукувала загиблого чоловіка\nЗагиблого підозрювали в тому, що він тиждень тому поранив із вогнепальної зброї 23-річного товариша по службі.\nНа звалищі в смт Очаків Миколаївської області виявлений мертвим військовослужбовець ЗСУ, який розшукувався за підозрою в замаху на вбивство. Про це в ніч на неділю, 2 травня, повідомляє OBOZREVATEL із посиланням на джерела у правоохоронних органах.\nЗа даними видання, тіло загиблого на прізвище Тофан знайшли напередодні близько 18:20.\nУ поліції стверджують, що військовий 1995 року народження з 23 квітня розшукувався за замах на вбивство свого товариша по службі.\nІнші обставини справи поки що не розголошуються.\nЯк інформує Преступности.НЕТ, причиною смерті Тофана, який близько року тому звільнився із 73-го морського центру спеціальних операцій, могло стати самогубство.\n"Тіло підозрюваного знайшли в районі сміттєзвалища в Очакові. Біля нього виявили пістолет Макарова, який раніше зник із військової частини. За попередніми даними, причиною смерті екс-військовослужбовця могло стати самогубство", - пише видання.\nЗазначено, що ймовірною причиною замаху були неприязні стосунки між військовими "внаслідок конфлікту через дівчину".\nЯк повідомляв Корреспондент.net, тиждень тому в Очакові 23-річний військовослужбовець отримав вогнепальне поранення в голову біля свого будинку, коли йшов на роботу. У скоєному підозрювали іншого військового, якого оголосили в розшук.\nТЕГИ: стрельба, тело, свалка, военные, Николаевская область, ВСУ


Головко В. А. Професійні особливості учителя нової формації.\nГоловко Вікторія Анатоліївна,\n«Учитель для школи – це те ж саме,\nВін джерело тієї сили,\nяка надає руху всій машині».\nСвіт швидко рухається вперед. І тепер недостатньо просто одержати знання. Найуспішніші системи освіти вчать дітей ці знання застосовувати й використовувати, роблять з дітей особистостей, які мислять і які будуть готові до викликів свого часу. Іншими словами, школа готує дітей до життя, а не до ЗНО чи екзаменів.\nЯкби запитати українських школярів, чи хочуть вони ходити до школи, мабуть, кожен другий відповів би – ні. І причина тут не в тому, що діти не хочуть вчитися, а в низькій мотивації це робити. Про це знають батьки, про це говорять і вчителі.\nУчні втрачають інтерес до навчання ще у 3-4 класах. Визнаймо, сучасні діти не йдуть до школи, щоб щось дізнатися, тепер для цього в них є інтернет.\nЯк би сумно це не звучало, але українська школа не йшла в ногу із сучасним суспільством, а зовсім іншою дорогою.\nЗрозуміло, що у ХІХ столітті вчитель перестав бути єдиним джерелом знань, отже, він має опанувати нову роль.\nУ Міністерстві освіти і науки України знайшли розв’язання цій проблемі – це Нова українська школа. Ключова роль у ній – у вчителя. Головним завданням НУШ є – якісно змінити українську школу.\nДля українських освітян така реформа, звичайно, виклик. Адже багато педагогів виховували дітей у авторитарному стилі. Їм складно переключитися на педагогіку партнерства.\nЄ вчителі, які звикли працювати більш традиційно. Таких вчителів поважали батьки, хотіли саме, щоб вони навчали їх дітей. Бо точно знали, що вони дадуть хороші знання, вчитимуть дітей тих правил, за якими жили самі батьки.\nТа настав час учителя нової формації, змінилась роль вчителя у НУШ. Вчитель НУШ повинен стати для дітей, насамперед другом та партнером. У нього залишиться роль лідера, але такого, який організовує і координує весь процес.\nНасправді, головне у кожній школі – це вчителі, які люблять свою роботу, і діти, які дозволяють себе любити.\nВчитель, на сьогодні, має новий Державний стандарт початкової освіти та визначені вміння дитини на завершення навчання. Це навчання повинно бути компетентнісним (Competentic – з латинської мови – це коло питань, в яких людина добре обізнана, має знання та досвід). Згідно із завданнями програми Нової української школи вчителю надається свобода у своїй діяльності.\nСьогодні вчитель має, в залежності від учнів, розуміти – як він цей урок буде проводити, які методики застосовувати.\nУчитель нової формації – вчитель, який володіє комп’ютером, новими сучасними освітніми технологіями, методиками.\nЩоб навчання відбувалося через гру, потрібно дати можливість дітям творити і самостійно вчитися. Успіх реформи освіти, насамперед залежить від самих вчителів, від їхнього бажання змінюватися.\nСьогодні у суспільстві вчитель знецінився. І це факт. А чи зможуть знеціненого вчителя належно сприймати учні, батьки, суспільство? Ні.\nОчевидно, саме тому серед головних змін, які несе НУШ є мотивування вчителя.\nЗазначимо, що сьогодні вчитель не є вмотивований. Адже, заробітна плата, яку отримує вчитель, незахищеність від боулінгу із сторони батьків та учнів, відношення влади до освіти не дуже його мотивує. Переглядаючи дані, які були оприлюднені у дослідженні Ініціативи Ed Camp Ukraine спільно з МОН, болісно сприймати те, що 71% українських педагогів ніколи не подорожували іншими країнами як туристи, на навчання або з іншою метою.\nОбразливо є те, що досвідчені вчителі розраховуються із шкіл і їдуть на заробітки за кордон. 62% усього свого часу українські педагоги витрачають на вчителювання. А своє особисте життя, сім’я? Серед вчителів 4% лише чоловіки, а 96% - жінки. 88% педагогів не мають досвіду підвищення кваліфікації за кордоном (ні очно, ні дистанційно). Дуже хотілося б, щоб український вчитель нової формації мав на все це кошти і був соціально захищений.\n«У справжнього вчителя – найважче і найрадісніше життя, трепетно хвилююча і болісно складна творчість, незбагненно тонкі і вічновдосконалювані інструменти, якими він діє на людську душу» - писав В.О. Сухомлинський [2, с. 128].\nЯкі б перешкоди не зустрічались на нашому професійному шляху, вчитель повинен залишатися людиною з високим рівнем соціальної відповідальності. «Вищий рівень відповідальності, - зазначає В.Ф. Сафін, - як головна моральна властивість – поняття, що безпосередньо пов’язане з такими моральними поняттями як гуманізм, патріотизм, добросовісність, ініціативність, дисциплінованість, чесність, працелюбність, творча активність, здатність до дії, розумного самообмеження» [1, с. 133].\nДосить слушно видатний педагог-гуманіст В.О.Сухомлинський зазначав, що «вихователь творить найбільше багатство суспільства – людину» [2, с. 430].\n«Ми маємо справу з найскладнішим, неоціненним, найдорожчим, що є в житті,- з людиною. Від нас, від нашого вміння, майстерності мистецтва, мудрості належить її здоров’я, розум, характер, воля, громадське й інтелектуальне обличчя, її місце і роль у житті, її щастя» - стверджував Василь Олександрович [2, с. 420].\nУчитель нової формації – це творчий, креативний наставник, який постійно самовдосконалюється. Школі потрібен творчий вчитель – креативна особистість з високим ступенем розвитку мотивів, творчих умінь, яка виявляє активність у власному розвиткові та у формуванні творчої особистості учня.\nНайважливішими рисами креативності вчителя є:\nрозвинені інтелектуально-логічні здібності (вміння аналізувати, обґрунтовувати, пояснювати, виділяти головне);\nПедагогічна діяльність – це вияв постійної різнобічної творчості. «Педагогічна праця не творчою не буває, і бути не може, бо неповторні діти, обставини, особистість самого вчителя, і будь-яке педагогічне рішення має виходити з цих завжди нестандартних факторів. Якщо ж дії людини, що працює з дітьми, не враховують цих особливостей, то його праця лежить вже за межею того, що називається словом «педагогічний» (М.М. Поташник) [4, с. 45].\nВ.О.Сухомлинський визначав: «Творчість – це не сума знань, а особлива спрямованість інтелекту, особливий взаємозв’язок між інтелектуальним життям особистості і проявом її сил в активній діяльності». «Я знаю представників багатьох спеціальностей, - писав В.О. Сухомлинський, - але немає людей більш допитливих, невгамовних, більш одержимих думками про творчість, як учителі» [2, с. 437].\nВчителю неодмінно має бути притаманна така риса, як інтелігентність. Поняття «інтелігентність» (від лат. Intelligens – розумний, мислячий, розуміючий). Інтелігентною людиною є той, хто володіє такими рисами, як доброта, лагідність, скромність, терпеливість, стриманість, тактовність.\nУпевнені, що інтелігентом не може бути людина, в якої переважають злоба, ненависть, гнів, корисливість, грубість, схильність до обмови, лихослов’я, насміхання над іншими.\nВчитель – інтелігент, відрізняється принциповістю, дотримання моральних норм, високим інтелектом, загальною культурою і високою моральністю. М.Джаліль писав: «Пускай у всьому, що здійснюєш ти, проступить слід душевної чистоти. Адже сила не в зовнішності твоєї, а тільки в людяності твоєї») .\nДуховна культура вчителя є важливою складовою його професійної культури, від якої залежить цілісне, особистісне, та соціально-професійне становлення спеціаліста.\nЛише духовно розвинутий педагог здатен реалізувати набуті знання, вміння та навички, є підготовленим до роботи і прагне її виконувати на високому рівні. Випадкові люди дуже рідко затримуються у професії вчителя.\nНе кожна людина може бути вчителем, а особливо вчителем Нової української школи. Ця професія вимагає колосальної та клопіткої праці, величезного терпіння і мудрості, творчості, знань і вмінь, які доступно і якісно донесе до дітей.\nЧасто можна почути, що вчитель Нової української школи – це агент змін. Мені зовсім не подобається слово «агент». Агент – термін для позначення різних категорій співробітників спецслужб. Але школа – це не спецслужба, це храм, домівка, палац, місце, де такі маленькі, допитливі, щирі, сором’язливі, невпевнені дітлахи отримують знання, вчаться бути відповідальними, самостійними, впевненими в собі, вчаться висловлювати свої думки, відстоювати їх. Тут ростуть винахідники, дослідники, поети, журналісти і навіть, вчителі.\nТому для вчителя нової формації важливо:\nвірити в дитину як людину – без знання душі особистості виховання є сліпим;\nрозуміти дитину, як людину, уміти поставити себе на її місце, побачити світ її очима;\nдбайливо ставитись до духовного світу та природи особистості;\nстати другом дитини;\nне нашкодити здоров’ю, психіці учня;\nУчителі НУШ повинні стати менеджерами з навчання, лише тоді їх учні стануть самостійними і успішними менеджерами власного майбутнього.\nВчитель завжди був і залишається взірцем естетичних смаків, вишуканих манер і досконалого особистого іміджу. Імідж кожного вчителя індивідуальний, але разом з тим, містить загальні риси, які властиві його професії.\nУчитель – це образ, який залишиться в пам’яті дитини назавжди. Саме тому вчитель повинен бути взірцем, другом і порадником і гідно носити це високе звання.\nСафин В.Ф. Психология самоопределения личности : учебн. пособ. / В.Ф. Сафин. – Свердловск, 1986.\nСухомлинський В.О. Сто порад учителеві // Вибрані твори у 5-ти томах,-Т.2. – Київ : 1976. – С. 419-654.\nСухомлинський В.О. Суспільство і вчитель // Вибрані твори у 5-ти томах.-Т.5. – Київ : 1977. – С.108-122.\nТкачова Т.М. Розвиток духовної культури особистості вчителя. –Луганськ, 2004. – 20 с.\nКарева Оксана Петрівна. Розвиток професійного потенціалу педагогів Нової української школи [Електронний ресурс] / Методичні рекомендації Всеосвіта. – [сайт]. – URL : https://vseosvita.ua/library/rozvitok-profesijnogo-potencialu-pedagogiv-novoi-ukrainskoi-skoli-1561.html


Душа Рима в акварелях Алли Зарваницької - Українська газета в Італії\nОригінальність техніки акварелі полягає в багатошаровості, яка досягається поступовим накладенням фарби одну на одну. Саме цей елітарний вид образотворчого мистецтва обрала для вираження свого світогляду українська художниця Алла Зарваницька. Акварель – чи не найкраща техніка для відтворення видів Рима. Фарби дозволяють картині світитися, бо ж не змінюють свого кольору з часом, так само як і Вічне місто що залишається загадковим та завжди молодим.\nМисткиня закінчила Київський Державний художній інститут (зараз Академія мистецтв) за напрямком архітектура. Тому тематика її картин продиктована професійною підготовкою, а найближчим для творчості є урбаністичний пейзаж. «Я знаю структуру міста, бачу його наче в розтині, це дозволяє мені вловити і передати його магію, не задумуючись над технікою виконання». – розповідає вона.\nУ 1997 році переїжджає у Рим. Для отримання європейської освіти, поступає в університет Ла Сапієнца на факультет архітектури, та продовжує професійну і творчу діяльність. У столиці Італії мисткиня проводить ряд персональних та колективних виставок. Рим – чудове місто для творчого самовираження, його потаємні куточки є відмінним місцем зустрічей поціновувачів мистецтва. Серед ряду інших, мисткиня вирізняє експозицію «Трастевере і довкілля», що проходило в Екскубіторіумі, відомій археологічній пам’ятці Римської імперії. «Трастевере – це район що зберігає характер римлян. На цій виставці відчувалася продовженість віків, поєднання пензля часу із пензлем мистецтва. Тодішній мер Рима Вальтер Вельтроні намагався популяризувати малознайомі куточки міста, тому надав для мистецьких цілей приміщення античної станції пожежників». – розповідає Зарваницька.\n«Подорожуючи світом, зустрічаючись із різними культурами, людина неминуче стає Громадянином світу. Починаєш розуміти справжню вагу Свободи та Загальнолюдських цінностей у широкому розумінні цих понять, вчишся не розсіюватися на дріб’язкові, містечкові проблеми. Саме так було зі мною. Зараз я не належу до визначеної культури, при всьому тому, що Україна залишається материнською землею. – Розповідає художниця. – Кожна нація повинна бути гордою за свої здобутки. Тому я завжди хотіла, щоб мої діти знали та цінували свою українську частину, тож прививаю їм знання та любов до моєї культури та мови».\nКрім картин, пані Алла працює над художнім оформленням листівок, закладок, календарів із видами Риму та відкриток на різдвяну тематику. Ці роботи української малярки туристи везуть із собою у різні куточки світу, на пам’ять про відпустку у Вічному місті.\n«Незважаючи на те що займаюся улюбленою справою, хотілося б мати більше вільного часу для творчості, малювати не економічно вигідне, а сюжети які надихають. Присвятити час захопленням, які потім переростуть у картини. Думаю це – мрія кожного художника». – ділиться мисткиня.\nНа організацію останнього вернісажу «Двоє» пані Аллу підштовхнув її чоловік, також архітектор. Його відкриття відбулося 9 грудня. Критики високо оцінили рівень техніки виконання картин, та запропонували мисткині представляти українське малярство у майбутніх міжнародних мистецьких маніфестаціях.\nКолізей укритий снігом… Пам’ять про це рідкісне для Риму явище збережеться у акварелях Алли Зарваницької поряд із вуличками, площами, фонтанами, арками, та видами берегів Тибру. У деяких творах зустрічаються фрагментарні рослини які художниця визначає як «структурна біоархітектура». Сукупність елементів композиції, кольору, колориту, апелюють до емоцій глядача, дозволяють відчути Вічне місто, зрозуміти його атмосферу, закохатися ще і ще раз.


Твір-мініатюра на тему: “Про що мені шепоче осінь” | Твори з літератури\nHome ⇒ 📕Твори з літератури ⇒ Твір-мініатюра на тему: “Про що мені шепоче осінь”\nТвір-мініатюра на тему: “Про що мені шепоче осінь”\nНастала довгоочікувана осінь. Жарке літо вперто не хоче здаватися, і до останнього бореться за право господарювати. Але на календарі вже вересень – пора дзвінкого дитячого сміху, веселих пустощів, шкільних днів.\nОсінь пора по-справжньому золота. І мається на увазі не лише колір, в який ця чудова пора року забарвлює навколишній світ живої природи. Осінь приносить зі собою незабутні емоції, приємні хвилювання, нові враження. Чого лише варта зустріч однокласників на шкільному подвір’ї після довгого літнього перепочинку!.. Розповіді про\nвідпочинок, враження від нових знайомств, історії про проведені канікули. Ах осінь!.. А як приємно знову зайти в рідний клас: акуратно розкладена скатертина на вчительському столі, нові, дбайливо розвішені, фіранки на просторих вікнах, через котрі видно шкільний стадіон – улюблене місце відпочинку дітей: і старших, і молодших.\nДля багатьох школярів ця осінь стане останньою, яку вони проведуть в стінах своєї альма-матер. Дальше для них відкриються двері в доросле життя, де не буде вчительки, яка приголубить і завжди зрозуміє. Там, куди ідуть випускники, буде лише шлях до самого себе. І лише від кожного з них залежатиме яким\nОсінь не можливо не любити. Шарудить багряне листя, по-особливому дзвенить рясний осінній дощ, повір’я сповнене золотими пахощами – запахом сухої трави, листя, котре опадає, стиглих яблук і груш, солодкого винограду, осінніх квітів. Осінь – дуже красива, хоча трішки мінлива, з характером, пора року – моя улюблена.\nПопередній Попередній запис: Дворянство у п’єсі А. П. Чехова “Вишневий сад”\nНаступний Наступний запис: Зображення народного життя в повісті Ніч перед Різдвом Гоголя Н. В


Україна отримає 150 мільйонів євро кредиту від Німеччини - Centernews\nКабінет Міністрів на сьогоднішньому засіданні схвалив постанову про залучення пільгового кредиту в розмірі до 150 млн євро від німецького державного банку розвитку KfW.\nЯк повідомляє Урядовий портал, кредит надається строком на 15 років з урахуванням відстрочення першого платежу на 5 років від дати укладання Угоди.\nЗа словами прем’єр-міністра Дениса Шмигаля, фінансова підтримка міжнародних партнерів України з 24 лютого цього року склала вже понад 5 млрд доларів.\n“Україна отримає додаткові 150 млн євро фінансової підтримки від Німеччини, що збільшує загальний розмір такої підтримки від ФРН до 300 млн євро. Ці кошти одразу будуть направлені на підтримку наших громадян та відбудову критичної інфраструктури”, – цитує Шмигаля його прес-служба.\nПрем’єр також відзначив, що за останні тижні уряд досяг домовленості про отримання кредиту від уряду Японії в розмірі 100 млн доларів та фінансової підтримки від Світового банку в розмірі 1,5 млрд доларів.


Стажер британського банку помер після безперервної 72-годинної роботи - Korrespondent.net\nСтажер британського банку помер після безперервної 72-годинної роботи\nЕксплуатація стажистів є звичайною практикою - банкір\n21-річний Моріц Ерхардт, стажер відділення Bank of America у Лондоні, помер, відпрацювавши 72 години поспіль, повідомляє The Independent. За даними очевидців, студент, який прибув за обміном з Німеччини і влаштувався на стажування в банк, впав у душі і раптово помер. Ерхардту залишався лише тиждень до кінця практики.\nПро те, що німецький студент протягом трьох днів поспіль залишав робоче місце близько 6 ранку, написало анонімне джерело на сайті Wall Street Oasis. Інформатор також вказав, що німецький студент страждав на епілепсію.\nКористувачі ресурсу вказують, що максимальна експлуатація практикантів є звичним заняттям найбільших банків. Режим з відходом з роботи рано вранці і приходом знову через кілька годин на жаргоні клерків називається "чудова карусель".\nБританська газета посилається на колишнього інвестиційного банкіра, який запевнив, що практикантам зазвичай доводиться трудитися по 14 годин на день, а загальне число годин роботи на тиждень у них доходить до 100-110.\nДодамо, що стажери в лондонській філії банку звичайно заробляють 2700 фунтів стерлінгів ($4100) на місяць.\nУ свою чергу, представники фінустанови підтвердили смерть свого тимчасового співробітника. Керівник підрозділу з міжнародних зв'язків Джок Макайвор зазначив, що стажист був "вельми працелюбним", і що відомості про його смерть "шокували" співробітників.\nНа початку червня Корреспондент.biz повідомляв, що зарплата стажистів у Google приголомшила аналітиків.\nТЕГИ: Великобританія, стажування


Опитування: як ви вважаєте, чи мають щеплення від хвороб бути обов’язковими? » Газета "Вільне життя"\nДмитро МАНГЕР, м.Кіцмань:\n— Щеплення має бути, бо захищає від різних хвороб. Це дуже важлива та серйозна річ. Мені прививки робили ще в дитинстві, а останнім часом щеплень не робив. Проте вважаю, що це все має бути в обов`язковому порядку.\nСтепанія ГНАТЧУК, м.Кіцмань:\n— Ви знаєте, тут така справа, що іноді щеплення потрібні, однак треба бути уважними щодо дітей, щоб не було негативного впливу, і щоб вакцини були якісні. Бо трапляються різні випадки, коли можливі ускладнення після щеплень. Та для загального здоров’я прививки потрібні.\nВолодимир ФУНДЮР, м.Кіцмань:\n— Обов’язково, інакше не уникнути епідемій. Як лікар знаю, що щеплення з раннього віку допомагає формувати як особистий, так і колективний імунітет. А через недбалість іноді вже доросла людина не може впоратися з простою хворобою.\nОксана ДМИТРЮК-ЛАСКОВИЧ, с.Суховерхів:\n— Звичайно, треба робити щеплення, щоб бути здоровим. Обидві мої дитини мають всі щеплення, я захистила їх від багатьох хвороб, з якими людство боролося століттями і завдяки прививкам майже побороло.\nСергій МЕЛЬНИЧУК, с.Ошихліби:\n— Щеплення у цивілізованих країнах існує, і в нас воно повинно бути, бо таким чином ми захищаємо не тільки себе, але й оточення, оскільки щеплення допомагає зменшити ризик розповсюджень тієї чи іншої хвороби.\nМарія МАТІЯШ, с.Нижні Станівці:\n— Я не можу чітко дати відповідь... Колись воно було обов`язковим, але чи це правильно, я не знаю. Тепер є вибір і вибирають хто як хоче. У мене малих дітей немає і я над цим не задумуюсь.\nІрина БІЛИК, м.Кіцмань:\n— Думаю, що прививки треба робити, але зважати на те, від якої саме хвороби. Наразі я не вирішую такі питання, бо повністю довіряю своїм батькам.\nАнатолій ЦИГАНЮК, с.Кліводин:\n— Не вважаю це обов`язковим. Це добровільна справа, у кожного різна реакція на вакцину. Обов’язково мають робити прививки військові і представники певних професій, а іншим це не завжди потрібно.\nНевакциновані діти не зможуть відвідувати школи та дитячі садки\nПро діючі норми закону Міністерство охорони здоров’я України і Міністерство освіти і науки України нагадали головам обласних та Київської міської державних\nПро це повідомила районний інфекціоніст Наталія Шелефета. За словами медика, всі, хто проходив лікування від цієї недуги в інфекційному відділенні КУ


Vlivkor - Правозахисники назвали кількість медпрацівників, що загинули від Covid-19\nМедперсонал по всьому світу ризикує своїми життями, намагаючись захистити людей від Covid-19\nПравозахисні організації закликали до термінових дій щодо прискорення вакцинації мільйонів медичних працівників\nЗа рік від Covid-19 померли щонайменше 17 тис. медичних працівників і працівниць. Про це заявили Amnesty International, Public Services International (PSI) і UNI Global Union в новому аналізі.\nУ зв’язку з цим організації закликали до термінових дій щодо прискорення вакцинації мільйонів медичних працівників і працівниць по всьому світу, які перебувають на передовій боротьби з Covid-19.\nУ документі зазначається, що глобальна нерівність у доступі до вакцин продовжує поширюватися. Наразі більше половини світових доз вакцини була реалізована тільки в десятьох багатих країнах, що складає менш як 10% населення світу. Натомість понад 100 країн іще не вакцинували жодної людини.\nПравозахисники закликали уряди включити всіх медичних працівників і працівниць у свої плани розподілу вакцини.\nОрганізації проаналізували наявні дані з понад 80 країн, опубліковані урядами, профспілками, засобами масової інформації та організаціями громадянського суспільства. Однак ці цифри, імовірно, значно занижені, враховуючи, що багато урядів не збирали офіційних даних або робили це частково.\nУ значній кількості країн однією з характерних рис пандемії є зневага до медперсоналу. Щонайменше 1576 співробітників будинків для похилих людей померли від Covid-19 у США. У Великобританії протягом 2020 року померли 494 працівники соціальної допомоги, а урядові дані засвідчують, що ті, хто працювали в будинках для літніх людей і громадських установах, мали більш як у три рази більше шансів померти від Covid-19, ніж решта населення.\nХоча в національних планах розподілу більшості країн пріоритетна увага приділяється вакцинації медперсоналу з високим рівнем ризику, глобальна нерівність у доступі до вакцин означає, що в понад 100 країнах жоден медичний працівник не отримає вакцину.\nAmnesty International, Public Services International (PSI) і UNI Global Union також закликають уряди вжити термінових заходів для збільшення глобальних поставок вакцин шляхом інвестування у виробничі потужності і забезпечення того, щоб виробники вакцин ділилися своїми технологіями і знаннями, щоб кожна людина мала шанс отримати вакцину.\n«Ключовим способом прискорити вакцинацію і запобігти подальшим смертям людей, які перебувають на передовій боротьби з Covid-19 є відмова Світової організації торгівлі від патентів разом із грантами для бідніших країн, які, можливо, усе ще не зможуть закупити вакцини навіть після скасування патентів», – зазначила Роза Паванелли, генеральна секретарка Public Services International. – Всі уряди повинні мати можливість купувати й поширювати вакцини від Covid-19 для нас і наших громад якомога швидше. Медперсонал буде по-справжньому в безпеці тільки тоді, коли кожен і кожна з нас будуть захищені».\nНагадаємо, директор Європейського регіонального бюро Всесвітньої організації охорони здоров’я Ханс Клюге прогнозує, що світ впорається з пандемією Covid-19 на початку 2022 року, але це не означає, що піде сам коронавірус.\nЯк повідомлялося, у 43 країнах Європи виявлений так званий британський штам коронавірусу. А південноафриканський штам коронавірусу був виявлений в 26 країнах Європи.\nДжерело статті: “https://glavcom.ua/world/observe/pravozahisniki-nazvali-kilkist-medpracivnikiv-shcho-zaginuli-vid-covid-19-740689.html”\nТеги: правозахисники лікар Amnesty International


Тех/Новини/2015/38 - Meta\nЩотижневі звіти Тех. новин допоможуть Вам слідкувати за останніми змінами у програмному забезпеченні, які можуть вплинути на Вас і Ваших колег-вікімедійців. Підписуйтесь і робіть свій внесок та залишайте відгуки.\nпопередній 2015, тиждень 38 (понеділок 14 вересня 2015) наступний\nТепер можна використовувати службу запитів до Вікіданих —Wikidata query service. \nВікіпедію білоруською мовою тарашкевиця перенесли з be-x-old.wikipedia.org на be-tarask.wikipedia.org. Це спричинило деякі проблеми, але більшість з них вже вирішені. \nМовні налаштування можуть не змінитися миттєво після того, як Ви їх зміните. Вибір мови може працювати повільніше. Будь ласка, повідомляйте про будь-які проблеми, з якими зіткнетесь. \nБула проблема при редагуванні ISBN у Візуальному редакторі. Її вже вирішили. \nСписки розсилки Вікімедіа мали бути оновлені 9 вересня. Однак запланована робота не була виконана, тому оновлення відбудеться дещо пізніше. \nНова версія MediaWiki з'явиться на тестових вікі та MediaWiki.org 15 вересня. Її буде впроваджено у вікі, що не є Вікіпедіями, 16 вересня, та в усіх Вікіпедіях — 17 вересня (календар).\nМожна приєднатися до наступної зустрічі з Командою Візуального редактора. Під час зустрічі Ви можете повідомити розробникам, які баґи є найважливішими. Зустріч відбудеться 15 вересня о 19:00 (UTC). Див. як приєднатися.\nПереклад вмісту показуватиме більше даних на сторінці Спеціальна:Статистика Перекладу вмісту. Наприклад, на цій сторінці будуть показані напрямки перекладу, а також інформація про вилучені переклади. \nПерша версія функції пропозицій перекладу буде введена невдовзі. \nRetrieved from "https://meta.wikimedia.org/w/index.php?title=Tech/News/2015/38/uk&oldid=17603612"


Діабет: як не дати хворобі влучити в серце?\nСерцево-судинні захворювання при цукровому діабеті — незворотний процес? Давайте розберемося чи так це.\nНе так лякає діагноз “діабет”, як всі ускладнення, що він здатен із собою привезти. Хвороба може зачепити майже всі системи органів. Проте найчастіше найпершою під загрозу потрапляють серце та судини. Аби інсульти та інфаркти пройшли повз, а серце діабетика було здоровим — читайте! Ми розкажемо як не дати хворобі вплинути на роботу вашого серця.\nЗгідно з статистикою, серцево-судинні захворювання (ССЗ) — найбільш часта причина смертей у світі. І крім цього, ССЗ — найрозповсюдженіші ускладнення при цукровому діабеті.\nПричин їх розвитку декілька:\n1. Хронічна гіперглікемія.\nІншими словами, тривале підвищення рівня цукру в крові.\nДля більшості діабетиків старшого віку порушення тиску — знайомі проблеми.\n3. Порушення жирового обміну.\nЦе прискорює розвиток атеросклерозу (закоркування судин бляшками). А також збільшує ризик його наслідків – інфаркту та інсульту.\nЧи існують фактори ризику ССЗ, що специфічні для хворих на цукровий діабет?\nТак! При діабеті стінки судин організму страждають від нестачі глюкози, що всмоктується. Неправильне харчування, відсутність контролю за рівнем цукру в крові тільки збільшують навантаження на судини. Через це вони втрачають еластичність, стають жорсткими, а їх просвіт звужується. Як результат — підвищується артеріальний тиск, а кровопостачання тканин значно погіршується. Ось і отримуємо серйозні ризики розвитку артеріальної гіпертензії та інших серцево-судинних захворювань.\nА що із серцем?\nІнсульт — це гостре порушення кровообігу в головному мозку та розлад його діяльності. У діабетиків інсульт діагностують в 2,5 рази частіше, аніж у тих, хто на діабет не хворіє.\n1. Руйнування судин.\nПошкоджена судина під значним навантаженням може просто розірватися. Так виникає так званий геморагічний інсульт («геморагія» — витікання крові).\n2. Закупорка судини.\nУтворення атеросклеротичної бляшки закупорює судину. Це не дає крові нормально рухатися, а тому потік зупиняється. Як результат — виникає ішемічний інсульт («ішемія» — знекровлення).\nІнфаркт — процес загибелі серцевого м’яза. Відмирання відбувається внаслідок коркування тромбом однієї або декількох артерій, що постачають кров у серцевий м’яз.\nЯк зрозуміти, що серцево-судинна система під загрозою?\nОсь ряд симптомів, на які слід звернути увагу:\nВідчуття перебоїв в роботі серця, відчуття серцебиття, аритмія.\nЛікарі наполегливо радять спати не менше 7-8 годин на добу. Нестача сну, або погіршення його якості — причина розвитку проблем із роботою серця. Якщо людина через хропіння проблемно дихає та погано спить — пошкодження серцево-судинної системи не змусять на себе чекати.\nБіль у верхній частині тіла.\nДискомфорт за грудиною, біль, що віддає в руку чи навіть біль у животі — тривожний дзвіночок! Річ у тім, що іноді, біль в серці маскується і відчувається як біль в животі. І його не можна ігнорувати. Варто обов’язково звернутися до лікаря!\nШвидка втомлюваність та постійна загальна слабкість.\nЯкщо ви почуваєте себе втомленим, відчуваєте задишку та слабкість в усьому тілі після звичного навантаження (підйом по сходах, енергійна хода, робота на городі) — зверніться до лікаря. Запам’ятайте: порушення роботи серця в першу чергу відображаються на загальному стані.\nЗапаморочення або порушення координації.\nЯкщо вони виникають часто без причин, можливо мова про порушення кровообігу мозку та ділянки серця. А якщо додатково з’являється дискомфорт за грудиною та погіршення дихання — варто запідозрити серцевий напад та негайно викликати швидку!\nЯк попередити інсульт та інфаркт?\nУникнути розвитку таких ускладнень можна. І ось 5 порад, що в цьому допоможуть:\nЗапам’ятайте! У курців ризик інсульту збільшується в 6 разів. А ось після відмови від куріння людина зменшує ризик інсульту вполовину. Крім того, володарі згубної звички шкодять і оточуючим. Пасивні курці на 15% підвищують ризики розвитку інсульту.\nПеревіряйте цукор 1 раз на тиждень (вранці та ввечері). А показники тиску — щоденно. Якщо помітили стрибки тиску чи відчуваєте його стабільне підвищення — обов’язково зверніться до лікаря. Регулярний контроль та правильне лікування допоможуть запобігати розвитку ускладнень.\n3. Пам’ятайте про фізичну активність.\nАби зменшити інсулінорезистентність (нечутливість клітин до інсуліну) додайте до щоденних звичок фізичні вправи. Активність має бути регулярною. Підбирається з урахуванням віку, ускладнень ЦД, супутніх захворювань та витривалості. Рекомендуються аеробні фізичні вправи тривалістю 30-60 хв, переважно щодня, але не менше 3 разів на тиждень. Це може бути будь-що, що подобається вам — зарядка, катання на велосипеді, плавання чи звичайні піші прогулянки на свіжому повітрі.\n4. Прислухайтеся до порад вашого лікаря.\nА окрім слідування всім рекомендаціям, не бійтеся запитати в нього те, в чому сумніваєтеся. Краще отримати відповідь від фахівця, а не від сусідки чи необізнаних інтернет-користувачів.\n5. Слідкуйте за тим, що і скільки їсте.\nНайбільш вдалою вважається середземноморська дієта. Американської асоціації серця рекомендує саме її.\nА також, зменшіть вживання повареної солі! Дослідження показали, що зменшення вживання солі до 5 г на добу — знижує рівень артеріального тиску у пацієнтів з підвищеним тиском на 4-5 мм рт.с.\nОскільки основою лікування та профілактики цукрового діабету є харчування, розглянемо його особливості.\nПоради до приготування.\nВажливим напрямком контролю серцево-судинного ризику є зменшення надходження холестерину ззовні. Ось 3 поради, аби цього досягти:\nпід час приготування птиці знімайте з м’яса шкіру;\nвибирайте для приготування м’яса запікання, відварювання, тушіння (без додавання жирів та олій, тільки води);\nзменшіть вживання трансжирів (кондитерських жирів, що додаються при приготуванні виробів з борошна, наприклад пальмове масло).\nВиноград, хурма, мандарини, кавун, фініки — фрукти, які не принесуть жодної користі діабетику.\nБудьте обережні з алкоголем!\nВживайте не частіше одного разу на тиждень, в кількості не більше 1 умовної одиниці — жінкам, та 2 умовні одиниці чоловікам.\n1 умовна одиниця — 15 грамів етанолу:\n40 грамів міцних напоїв (горілка, коньяк, віскі..)\n140 гр сухого вина\nНезалежно від того, чи знайомі ви з діабетом “особисто”чи ні, кожна людина повинна прагнути бути здоровим та активним. Адже тільки так ви зможете звести до мінімуму ризик ускладнень, зберегти свій організм та прожити щасливе та яскраве життя!


Чи знають лучани поезію Ліни Костенко (Відео) - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nКультура 19.03.2021, 20:40\nЧи знають лучани поезію Ліни Костенко (Відео)\nСьогодні поетесі – 91\nУ Верховній Раді України висунули ініціативу номінувати українську легендарну поетесу та письменницю Ліну Костенко на Нобелівську премію з літератури.\nА ми вирішили поцікавитися у волинян, чи знають вони поетичні рядки Ліни Василівни, якій 19 березня виповнився 91 рік.\nНагадаємо, 18 березня, напередодні дня народження видатної письменниці, на Нобелівську премію у галузі літератури у 2021 році планують номінувати українську поетесу та письменницю Ліну Костенко. Питання обговорили на черговому засіданні Комітету з питань гуманітарної та інформаційної політики.\nСама ж Ліна Костенко ще не прокоментувала ініціативу нардепів.\nДо слова, у 2005 році письменниця відмовилась від звання Героя України, яке їй хотів присудити тодішній Президент України Віктор Ющенко. Своє рішення Костенко прокоментувала так: «Політичної біжутерії не ношу!».\nУ 2005 році письменниця відмовилась від звання Героя України. Своє рішення Костенко прокоментувала так: «Політичної біжутерії не ношу!».\nЛучани, яких вдалося зупинити на вулиці, зізнаються, що люблять читати письменницю, слово якої – сильне і глибоке. Щоправда, не всі змогли пригадати рядки з відомих творів поетеси, талант якої – не переоцінити.\n«Ліна Костенко зробила великий вклад для розвитку української культури. Письменниця-шістдесятниця, яка писала в часи, коли це було не просто робити, зуміла відстояти жіночність, романтизм в українській літературі, і нині продовжує це робити, показуючи приклад іншим молодим поетам», – каже студент юридичного факультету ВНУ.\nРядками Ліни Костенко розпочав нині день студент факультету філології ВНУ імені Лесі Українки Павло: «Страшні слова, коли вони мовчать, коли вони зненацька причаїлись, коли не знаєш, з чого їх почать, бо всі слова були уже чиїмись....».\nХлопець процитував також одну із улюблених цитат геніальної поетеси: «Людей мільярди, і мільярди слів, а ти їх маєш вимовити вперше».