Дії 13:13-25 – 13:26-43 – Слово\nДії 13:13-25 – 13:26-43\nДії 13:13-25 – Промова в Антіохії\n«І, як від Пафа Павло й ті, хто з ним був, відпливли, то вони прибули в Памфілійську Пергію. А Іван, відлучившись від них, повернувся до Єрусалиму. А вони, пішовши з Пергії, прийшли до Пісідійської Антіохії, і дня суботнього до синагоги ввійшли й посідали. А по відчитанні Закону й Пророків, старші синагоги послали до них, переказуючи: Мужі-браття, якщо маєте слово потіхи для люду, промовте! Тоді Павло встав, і давши знака рукою, промовив: Послухайте, мужі ізраїльтяни, та ви, богобійні! Бог цих Ізраїлевих людей вибрав Собі отців наших, і підвищив народ, як він перебував у єгипетськім краї, і рукою потужною вивів їх із нього, і літ із сорок Він їх годував у пустині, а вигубивши сім народів в землі ханаанській, поділив жеребком їхню землю між ними, майже що по чотириста й п’ятидесяти роках. Після того аж до Самуїла пророка Він їм суддів давав. А потім забажали царя, і Бог дав їм Саула, сина Кісового, мужа з Веніяминового племени, на чотири десятки років. А його віддаливши, поставив царем їм Давида, про якого й сказав, засвідчуючи: Знайшов Я Давида, сина Єссеєвого, чоловіка за серцем Своїм, що всю волю Мою він виконувати буде. За обітницею, із його насіння підняв Бог Ісуса, як спасіння Ізраїлеві, як Іван перед самим приходом Його усьому народові Ізраїлевому проповідував хрищення на покаяння. А коли свою путь Іван виконав, то він промовляв: Я не Той, за Кого ви мене вважаєте, але йде он за мною, що Йому розв’язати ремінця від узуття Його я недостойний.»\nЯ сидів у маленькій кімнаті для переговорів і зацікавлено слухав. Члени місцевої міської ради і група бізнесменів запросили нас на свого роду презентацію. Вони задумали проект, і для цього проекту була потрібна підтримка. Річ у тім, що неподалік стоїть стара покинута фабрика, займаючи територію в декілька акрів. І от міська рада і декілька місцевих об’єднань вирішили зробити з цього місця туристичну пам’ятку: з’являться туристи, а з ними і гроші, яких постійно бракує.\nПроте вони не відразу заговорили про проект. Вони почали здалека. Вони говорили про місто і його історію. Вони показали слайди: як місто жило в кращі часи. Вони говорили про людей, які виросли в цій місцевості, як вони віддавали себе роботі на старій фабриці; про громадський дух і про почуття місця та історії. Загалом, вони зробили усе, щоб показати, як усі чудово жили разом і ще могли б жити в майбутньому, якби… І лише тут, пояснивши, яку багату культуру і спадщину має місто, вони обережно почали пояснювати свій план. Вони підкреслили, що план не йде врозріз з традиціями минулого, а навпаки, продовжує їх. Вони показали, як конкретно інновації впишуться в історію місця. Вони чудово знали, що їх пропозиція містить багато нового і незвичного, і якщо відразу без підготовки викласти її на стіл, то вона зіткнеться з однозначним «ні». А тут їх стали слухати. Нині, коли я пишу ці терміни, питання обговорюється.\nЦілком резонно. Перейнявши роль головного від Варнави (до цього він йшов за Варнавою), Павло наслідує схожу стратегію неодноразово. Можливо, у Туреччині, на своїй рідній землі (Антіохія Пісідійська знаходилася десь за 350 кілометрів на захід від Тарсу і трохи на відстані від узбережжя), він почуває себе легше. Адже це типова синагога діаспори: Павло знає, що за люди туди ходять, з якими оповіданнями і піснями вони знайомі, що в них може викликати відгук. Через декілька розділів ми побачимо, що з іншою аудиторією (особливо в Атенах; Дії 17) він поведеться інакше. Але тут він починає з екскурсу в історію, яку слухачі знають, і сподівань, які вони леліють.\nДії Павла полегшуються тим, що в синагогах зазвичай давали можливість відвідувачам вимовити проповідь після читання із Закону і Пророків. Більше того, по одній з гіпотез, Павло і Варнава (Іван-Марко вже відокремився до цього моменту: див. 13:13) носили одяг, який означав їх статус як кваліфікованих юдейських учителів, – все одно, що з’явитися на публіці в професорській мантії чи пасторському комірці, – але це натяжка. Швидше, справа в іншому: братерство єврейського народу по всьому світу і відкритість раніше невідомим відвідувачам синагоги дозволяли Павлу сповістити Благу звістку спочатку юдеям. (Лука також згадує «богобійних»: це язичники, які ходили в синагогу і поклонялися Богові Ізраїлеву, але ще не стали прозелітами і повними членами общини.)\nЛінія, обрана Павлом, зрозуміла. Подібно до Степана (Дії 7), він переказує священну історію, підкреслюючи окремі її моменти. Але якщо Степан приділив особливу увагу Аврааму, Йосипу і Мойсею, то Павло швидко проскакує Початок і переходить до монархії Саула і Давида. Сказаного ним про ранній період, проте, достатньо, щоб показати: Бог обирає Собі народ, готує і веде його і, нарешті, дає йому в царі «чоловіка за серцем Своїм». Іншими словами, основна думка в. 17-20, мабуть, полягає в тому, що зазвичай Божий промисел здійснюється не відразу: може минути немало часу, перш ніж відбудеться задумане. На відміну від багатьох сучасних авторів, які вважають стародавню ізраїльську монархію небезпечно двозначним фліртом з неправильним видом влади, Павло дає зрозуміти: така була воля Божа, і Богові було угодне поставити в царі Давида після такого тривалого періоду часу.\nЗвичайно, Павло перший би погодився з тим, що Давид (хоча і «чоловік за серцем Моїм»: тут у в. 22 цитується комбінація Пс. 89:20 і 1Сам. 13:14) мав серйозні і трагічні людські недоліки і гріхи. В іншому місці він згадує про покаяння Давида (Рим. 4:6-8). Проте на Давиді його історія не закінчується. Пославши через декілька століть Ізраїлю царя, володарювання якого стало на багато віків зразком справедливості та істини (те, що і «по серцю» Всевишньому!), Бог дав людям ще більшу надію: з’явиться «великий син великого Давида», який встановить царство абсолютної справедливості.\nСказавши про Давида, Павло далі переходить до подій тисячоліття потому. У наступній частині своєї проповіді він пояснить (пор. промову Петра в Діях 2), що пророцтва Давидові відносилися не до самого Давида, а до його нащадка. Тут же він просто говорить, що Бог нарешті виконав обіцяне і послав Ізраїлю Спасителя. Відмітимо: не просто послав Спасителя, а послав його Ізраїлю. Так, Павло вірить, що явлення Ісуса Христа було для всього світу. Проте він ясно дає зрозуміти у своїй проповіді, що біля витоків стоїть зв’язок Ісуса із самим Ізраїлем. Його згадка про «Ізраїлевих людей» (в. 17), природна в синагогальній мові, виключно важлива: звістка звернена передусім до народу Божого. Те, про що Бог говорив патріархам, здійснилося. І, відповідно, для язичників Блага звістка така: Бог виконав обіцяне Ізраїлю, а ці обіцяння ніколи не обмежувалися тільки Ізраїлем, але завжди містили задум про все людство. Отже, у жодному разі не можна відривати євангельську історію від усієї священної історії Ізраїлю. Інакше ми отримаємо неповноцінне, самодіяльне і кінець кінцем небезпечне богослов’я.\nЩе один важливий момент. Павло називає Ісуса Спасителем. При цьому він не сказав, від чого Ізраїлю треба спасатися. Далі він говоритиме про прощення гріхів, але в I столітті всі євреї знали, що цим справа не обмежується: Ізраїль, хоча і народ Божий, не живе вільно, не є світлом народам і часто відступає від свого власного Закону, будь то під тиском язичницького оточення або через власну лінь. Усе не так! Але коли ж ситуація зміниться до кращого? Коли настане довгождане позбавлення? Називаючи Ісуса Спасителем, Павло має на увазі не лише проблему особистої гріховності, але і весь цей контекст. І суттєве, що Ісус є нащадком Давидовим: це було добре відомо в ранній церкві, і Павло згадує про цей факт у вступі до свого найбільшого послання (Рим. 1:3). Хоча обіцяння про прийдешнього Месію містило звістку не лише для Ізраїлю, але і для всього світу (Пс. 2; 72; 89), спочатку ця звістка прийшла до Ізраїлю.\nЦікаво, яку значущу роль грає у в. 24-25 Іван Христитель (хоча вона відповідає його ролі в усіх чотирьох Євангеліях). Виходить так, немов про швидкий прихід Месії не могли не оповістити Ізраїль, не могли не підготувати його. Павло описує служіння Христителя двояким чином. По-перше, Іван проповідував покаяння: люди повинні відвернутися від усього, що заважало їм приєднатися до нової справи Царства Божого. По-друге, він передрікав Прийдешнього. Якщо перші вказівки на Месію дав ще Давид тисячу років тому, то останній раз вони були підтверджені зовсім нещодавно. І все вказувало на одну людину: Ісуса Месію і Спасителя. Роздумуючи над проповідницькою стратегією Павла, ми повинні і самі думати: як найкраще донести звістку до слухачів, які орієнтири будуть зрозумілими для них.\nДії 13:26-43 – Месіанський виклик\n«Мужі-браття, сини роду Авраамового, та хто богобоязний із вас! Для вас було послане слово спасіння цього. Бо мешканці Єрусалиму та їхня старшина Його не пізнали, а пророчі слова які щосуботи читаються вони сповнили присудом, і хоч жадної провини смертельної в Ісусі вони не знайшли, все ж просили Пилата вбити Його. Коли ж усе виповнилось, що про Нього написане, то зняли Його з дерева, та й до гробу поклали. Але Бог воскресив Його з мертвих! Він з’являвся багато днів тим, що були поприходили з Ним із Галілеї до Єрусалиму, і що тепер вони свідки Його перед людьми. І ми благовістимо вам ту обітницю, що дана була нашим отцям, що її нам, їхнім дітям, Бог виконав, воскресивши Ісуса, як написано в другім псалмі: Ти Мій Син, Я сьогодні Тебе породив! А що Він воскресив Його з мертвих, щоб більш не вернувся в зотління, те так заповів: Я дам вам ті милості, що обіцяні вірно Давиду були! Тому то й деінде говорить: Не даси Ти Своєму Святому побачити тління! Бо Давид, що часу свого послужив волі Божій, спочив, і злучився з отцями своїми, і тління побачив. Але Той, що Бог воскресив Його з мертвих, тління не побачив. Отже, мужі-браття, хай відомо вам буде, що прощення гріхів через Нього звіщається вам. І в усім, у чому ви не могли виправдатись Законом Мойсеєвим, через Нього виправдується кожен віруючий. Отож, стережіться, щоб на вас не прийшло, що в Пророків провіщене: Дивіться, погордющі, і дивуйтеся та пощезайте, бо Я діло роблю за днів ваших, те діло, що йому не повірите ви, якби хто розповів вам! А як стали виходити вони, то їх прошено, щоб на другу суботу до них говорили ті самі слова. А коли розійшлась синагога, то багато з юдеїв та й із нововірців побожних пішли за Павлом та Варнавою, а вони промовляли до них і намовляли їх перебувати в благодаті Божій.»\nУ наші дні по всьому світу йде велика полеміка відносно проблеми, піднятої ученими, а згодом і урядами. А саме: чи настає тривожними темпами глобальне потепління? І якщо так, то чи пов’язане це з діяльністю людства (як багато хто вважає)? І якщо так, то наскільки небезпеки від такого потепління очевидні і серйозні, які заходи слід вжити?\nСуперечка дуже важлива і вирішувати багато речей потрібно невідкладно. Якщо глобальне потепління і його швидкість дійсно викликані нами, нашою промисловістю, то баритися не можна. Інакше ми вгаємо час і на планеті стануться катастрофічні зміни. Під загрозою соціальна і культурна стабільність: можуть різко скоротитися запаси їжі і питва, що прожене зі своїх місць мільйони людей, викличе насильство і війни. На щастя (на мій погляд), церкви по всьому світу активно беруть участь у дискусіях.\nЗвичайно, ситуація дуже неоднозначна, і не всі аргументи на користь виникаючого консенсусу переконливі. Але майже ніхто не сумнівається, що діяти потрібно швидко і рішуче. Взагалі для Заходу це в новинку: стільки твердили, що в нас чудова демократія, бізнес, торгівля і промисловість; що достатньо нічого не змінювати і зберігати голову на плечах, і світле майбутнє нам забезпечене. І от, виявляється, це не так, і потрібно в екстреному порядку перевлаштовуватися.\nПро невідкладність каже і Павло у своїй проповіді. Він не просто дає урок історії з новою кінцівкою. Це урок історії, який швидко перетворюється на попередження: під самим вашим носом відбувається щось нове, і якщо ви не відреагуєте правильно, справи будуть кепські. Бог творить нове – нове, яке Він давно задумав і давно обіцяв. Це не питання, про яке можна дискутувати довгими зимовими вечорами за келихом вина на кшталт того, яка рок-група найкраща, або що робити із злочинністю, або чому падають ціни на буряк. Тут доречніше інше порівняння: якщо в готельний бар вбігає людина і кричить, що вода в річці піднімається, залишилося лише кілька човнів, і якщо немає бажання добиратися уплав, треба поспішати.\nВоскресіння Ісуса, що становить основну тему другої половини Павлової проповіді, вносить в усе ноту невідкладності. Ісус воскрес – і нове творіння почалося. Ісус воскрес – і Бог виконав обіцяння Аврааму, Ісаку, Якову, Мойсеєві, Давиду і пророкам. Давид тут особливо важливий: подібно до Петра (Дії 2), Павло звертається до Псалмів. Псалом 2, цитований ним у 13:33, говорить про нове народження Сина Божого, Месії, Який володарюватиме над народами і судитиме їх. Псалом 16, цитований у 13:35 (пор. Дії 2:27), містить дивне обіцяння: якийсь Давид помре, але тіло його не побачить тління. Як таке може бути?\nПро самого Давида такого сказати не можна. Він помер, був похований і зітлів. Проте – і тут зайва вказівка на те, як Лука (разом з іншими новозавітними авторами) розумів воскресіння, – Ісус не піддався тлінню. Так, Він помер і був похований, але Бог воскресив Його. Павло вказує, що це вірний знак: Ісус дійсно є той, хто був обіцяний Давиду і через Давида; той, через кого Бог встановлює нову епоху, задуману ще при виникненні народу Ізраїльського.\nПавло також цитує дуже цікавий уривок, про який Петро не згадував у Дії 2. «Я дам вам ті милості, що обіцяні вірно Давиду були!». Ці слова також виконалися в Ісусі. Але сам вірш узятий з Книги Ісаї (55:3), з контексту – а Павло добре знав Писання і вже, звичайно, Книгу Ісаї, – де говориться про нове життя для всього світу, яке дає служіння Отрока Господнього (роз. 53) і наступне оновлення Заповіту (роз. 54). Пророк вигукує: «О, всі спрагнені, йдіть до води, а ви, що не маєте срібла, ідіть, купіть живности, й їжте! Послухайте пильно Мене, й споживайте добро» (Іс. 55:1,2). Обіцяння Давиду віднині відкриті для всіх і кожного, а не тільки для однієї людини або однієї сім’ї. Жодного протиріччя тут немає. Як пояснює Павло, саме тому, що Бог був вірний обіцянням в Ісусі, звістку може почути весь світ. Ісус є Месія (Христос), а Його учні – народ Месії (християни). У зв’язку з цим Ісая оголошує, що слово Боже виходить оновлювати, зціляти і преображати створений світ.\nУ зв’язку з воскресінням і оновленням Павлу необхідно зупинитися ще на двох моментах. По-перше, він повинен пояснити, як вийшло, що Ісус є справжній спадкоємець Давидів, а жителі Єрусалиму, і особливо юдейські вожді не упізнали Його. Тут він коротко зачіпає таємницю, про яку детально скаже в Посланні до Римлян (Рим. 9-11). За його словами, жителі Єрусалиму і їх вожді не зрозуміли Писань, які читалися для них щосуботи, але вони виконали ці Писання, засудивши Ісуса. Писання не просто сповіщали прийдешнього Месію, а люди не зрозуміли власні священні тексти. Писання сповіщали, що Месія буде знехтуваний Своїм народом і через це відкидання пророцтво збудеться. Це зачіпає таємницю божественного покликання Ізраїлю: коли Бог забажав врятувати світ, Він призвав народ, який не лише був вирішенням проблеми, але і частиною проблеми. Говорити це тяжко, але в Павла не було іншого виходу. Усі люди, рівно юдеї і язичники, повинні змиритися перед Богом, щоб по милості Його набути позбавлення і нового творіння, саме по милості, а не як щось, що автоматично належить небагатьом обраним.\nІ по-друге, з іншого боку, радісніша тема. Новий світ, що створюється Богом через смерть і воскресіння Ісуса, припускає «відпущення гріхів». Будь-яких гріхів. Ваших і моїх. Нечестя і дурість, слабкість і свідомий спротив; гріхи ганебні, брудні, лукаві, підступні, витончені, блискучі, плотські, міжнародні, глобальні, локальні, особисті, індивідуальні, – усі, абсолютно усі вони, можуть бути відпущені. Павло відмічає (в. 38-39), що Закон Мойсеїв дозволяв очиститися від багатьох з них, «виправдатися». Але бруду залишалося ще багато, навіть дуже багато. Але віднині можливе повне очищення. Більше ніщо не встане між вами і Богом. Ви повністю «виправдаєтеся», будете повністю прощені, станете повним і вільним членом народу Божого. Так діє Блага звістка про воскресіння Ісуса Месії, Сина Божого.\nПеред слухачами непростий виклик. От чому Павло закінчує попередженням, теж узятим з Пророків, цього разу Книги Авакума. Це та сама книга, де говориться і про спасіння через віру («праведний житиме вірою своєю» Ав. 2:4). Дивіться, не схибте, бо ставки високі. Недивно, що багато хто потім йшов за Павлом і Варнавою вулицею і просив пояснити детальніше. І недивно, що Павло і Варнава «намовляли їх перебувати в благодаті Божій». Адже вся Блага звістка є звістка про благодать: уся розповідь про милість Всевишнього до світу, людей, Ізраїлю, що нині досягла кульмінації в Ісусі. Вдумайтеся в розповідь, кажуть Павло і Варнава. Живіть у ній і набудете нею життя. Не думайте, що ви володієте нею. Нехай краще вона володіє вами.\nДії 12:20-25 – 13:1-12\nДії 12:20-25 – Марнославство і смерть Ірода «А Ірод розгніваний був на тирян та сидонян. І вони однодушно до нього ... Читати далі


Культурним ініціативам BMW Group виповнилося 50 років. Далі – більше!\nЧервоний. Жовтий. Синій. Все почалося з трьох картин художника Герхарда Ріхтера, які BMW Group замовила в 1971 році. Сьогодні, через 50 років, BMW бере активну участь у культурних подіях у всьому світу.\nПротягом десятиліть BMW Group реалізовує сотні культурних ініціатив в областях сучасного мистецтва, музики, архітектури і дизайну. Ілка Хорстмайер, член правління BMW AG: «У такі мінливі часи відповідальність і надійність мають найбільше значення. Так само як і культура. Ось уже півстоліття ми демонструємо нашу прихильність культурі у всьому світі як довгострокові партнери. Ми в BMW Group вважаємо, що співпраця в галузі мистецтва є невід'ємною частиною нашої соціальної стійкості в минулому, сьогоденні і майбутньому. Велика радість для нас, що BMW Group може озирнутися на 50 років незрівнянного партнерства, заснованого на взаємному визнанні, яке пов'язує нас з найвідомішими світовими культурними установами і творцями».\nУчасть BMW Group у культурному житті суспільства простягається від музею Соломона Гуггенхайма у Нью-Йорку, США до Центру Жоржа Помпіду у Парижі, Франція; від ярмарку Art Basel і Frieze до міжнародної виставки сучасного мистецтва Бієнале Кочі-Музіріс в місті Кочі, Індія.\n1971 – Герхард Ріхтер отримує замовлення на створення трьох масштабних полотен для штаб-квартири.\nBMW Group заклала основу своєї прихильності культурі, замовивши три полотна німецького художника Герхарда Ріхтера. У 1971 році Еберхард фон Куенхайм, на той час – голова правління BMW AG, попросив творця створити три картини для недавно побудованої штаб-квартири в Мюнхені. З моменту відкриття знаменитої будівлі в 1973 році роботи «Червоний», «Жовтий» і «Синій» виставили в його вестибюлі.\n1973-1974 – Завод в Дінгольфінзі і виставки BMW Group.\nЗ самого початку культурні цінності компанії виражалися через увагу до своїх співробітників. На початку 1970-х років BMW відкрила завод у Дінгольфінзі. Не маючи доступу до автобанів, Дінгольфінг швидко перетворився в перспективний район для кваліфікованого персоналу. BMW Group працювала пліч-о-пліч з культурними установами, створюючи доступ до місцевого мистецтва та культури. А на території компанії на півночі Мюнхена з'явилася експозиція творчості співробітників BMW. Крім того, було створено новий виставковий простір, який відкрив дорогу колаборації з такими відомими галереями, як Будинок мистецтва в Мюнхені (Haus der Kunst) і Стара пінакотека (Die Pinakotheken).\n1975 – Народження BMW Art Cars.\nБіля витоків першого автомобіля BMW Art Car стояли французький автогонщик Ерве Пулен і засновник BMW Motorsport Йохен Нерпаш. У 1975 році вони попросили Олександра Колдера розробити дизайн для гоночної машини. Яскравий BMW 3.0 CSL, який брав участь у «24 годинах Ле-Мана», завдяки своєму зовнішньому вигляду відразу став фаворитом публіки. З тих пір 19 художників з усього світу створили проекти серії BMW Art Cars на основі різних моделей компанії. У їх числі були Енді Ворхол (1979, BMW M1), Девід Хокні (1995, BMW 850 CSi), Джон Балдесарі (2016, BMW M6 GTLM) і Цао Фей (2017, BMW M6 GT3). Ці «скульптури на колесах» є унікальними творіннями на стику автоспорту і дизайну, мистецтва і технологій.\n1979 – Одне з перших культурних державно-приватних партнерств Німеччини.\nУ співдружності з урядом Мюнхена BMW Group заснувала Spielmotor München e.V. - одне з найстаріших державно-приватних партнерств Німеччини. Співпраця була направлена на розвиток міста як регіонального та міжнародного центру культури. Згодом в культурну програму Spielmotor включили Мюнхенську бієнале (у 1988 році), фестиваль експериментального театру Spielart (1995) і фестиваль сучасного танцю Dance (1998).\nОсновні досягнення та діджиталізація.\nЗа останні півстоліття культурна діяльність BMW Group вийшла далеко за рамки проекту BMW Art Cars. Культурне портфоліо включає в себе співпрацю з відомими музикантами, в числі яких, наприклад, Анна Нетребко. А також молодими художниками - такими, як Самсон Янг і Лілі Чан.\nРазом зі своїми партнерами BMW Group розробила ряд власних ініціатив: BMW Guggenheim Lab, премію BMW Welt Jazz Award і серію безкоштовних концертів Opera for All в Берліні, Мюнхені, Москві і Лондоні.\nІнші бренди BMW Group теж залучені до культурного середовища. Чудові тому приклади – програма Rolls-Royce Arts і різні дизайнерські проекти MINI.\nУ свою чергу, BMW Opera Next (спільний проект з Німецькою національною оперою) відмінно демонструє перехід культурних проектів BMW Group у діджитал-формат.\nТаким чином, BMW Group охоплює весь багатогранний світ мистецтва і робить його доступним, що особливо важливо в епоху різких змін. У списку культурних проектів є як опера і класичний живопис, так і сучасний погляд на творчість. За півстоліття BMW Group виконала довгий шлях від пензелів і полотен до сотень дронів у нічному небі Мексиканської затоки. І 50 років – це тільки початок. Далі – більше.


Работа Рабочие промышленность в Люнгбю, вакансии на Флагме\nРабота в Люнгбю Рабочие промышленность\t2 вакансии\nРабочие промышленность в Люнгбю\nМісто Фарум . Упаковка йогуртів . На молочну фабрику в Данії потрібні співробітники (українці) на посаду різноробочих. 19-50 років . Жінки , чоловіки , пари Оплата праці та умови: -Оплата 2300-2500€/міс (все залежить від вас)-10-11 євро в годину...\nРаботник на молочную фабрику 2 000 - 2 900 крон\nМісто Фарум . Упаковка йогуртів . На молочну фабрику в Данії потрібні співробітники (українці) на посаду різноробочих. 19-50 років . Жінки , чоловіки , пари Оплата праці та умови: -Оплата 2000-2900€/міс (все залежить від вас)-9,8 євро в годину...\nРабота в радиусе 14 км от Люнгбю\nРабочие промышленность в Фаруме 10 км


Рівненщина отримала на реформу комунальної галузі майже 6 млн грн - ZAXID.NET\nРівненщина отримала на реформу комунальної галузі майже 6 млн грн\nЕкономіка — 21 грудня 20101810\nМайже 6 млн грн отримала Рівненська область на реформування комунальної галузі. Третину цієї суми вже перерахували співвласникам багатоквартирних будинків, аби вони відремонтували ліфти. Про це зазначив заступник голови Рівненської ОДА Володимир Новак.\nТаким чином держава заохочує створення в області нових об’єднань, зазначив чиновник. Адже всі проекти, які фінансуються зі Стабілізаційного фонду, передбачають дольову участь місцевих бюджетів. Натомість співвласникам резервувати гроші для залучення державних не потрібно. "Тому вся сума (майже 2 млн грн), що надійшла з держбюджету на переоснащення та капремонт ліфтів у житлових будинках, в яких створюються, або ж уже функціонують ОСББ, вже використано. Загалом для ОСББ Рівненщини передбачено понад 3 млн державних гривень", – відзначив Володимир Новак. За ці гроші планують впровадити 16 проектів.\nНа ремонт 19 аварійних ліфтів у будинках, де не створені ОСББ, теж надійшов понад мільйон гривень зі Стабфонду. Щоправда, для отримання цих грошей місцеві бюджети мають виділити майже 425 тисяч на співфінансування. Міста та райони, які віднайшли необхідну суму, нині оперативно їх освоюють. Так, 80% коштів уже спрямували на ремонт ліфтів.\nЩе понад 2 мільйони гривень отримала Рівненщина зі Стабфонду на розвиток і реконструкцію систем теплозабезпечення. Загалом за фінансової підтримки держави в області планують реалізувати 5 проектів, які в подальшому мають зекономити споживання енергоресурсу. За словами Володимира Новака, взяти дольову участь зголосилися Рокитнівський, Березнівський та Костопільський райони, які вже перерахували понад 300 тисяч гривень для співфінансування. Тож понад півмільйона гривень, передбачених на енергозбереження, уже використано, резюмував заступник голови облдержадміністрації.


Коли ти наодинці: найкращі країни для подорожей одному | 1NEWS.COM.UA\nГоловна /Цікаве/Коли ти наодинці: найкращі країни для подорожей одному\nКоли ти наодинці: найкращі країни для подорожей одному\nНайкращі туристичні напрямки для одиноких туристів назвали автори порталу HypeBae. Перше місце в їхньому рейтингу займає Хорватія. Друге і третє – відповідно Перу (місто Мачу-Пікчу) та острів Мальта, передає 1News.\n“Подорожі без компанії допомагають дізнатися, ким ви є насправді. Крім того, ви зможете відкрити для себе культури, а також традиційні кухні різних країн світу”, – наголошують автори.\nЛідер списку, Хорватія, славиться своїми пляжами, парками, старовинними пам’ятками, а також красивими, затишними й не дуже гучними містами, де можна насолодитися відпочинком на самоті. “Обов’язково відвідайте Ровінь, дослідіть місто-фортецю або найбільше місто регіону Далмацію, Спліт”, – радять автори рейтингу.\nТакож вони рекомендують вирушити до Перу, щоб побути на території стародавнього міста інків Мачу-Пікчу, що знаходиться на найвищій точці Андских гір і є об’єктом Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.\nМальта, що потрапила до ТОП-3 рейтингу HypeBae, це європейський острів, розташований неподалік Італії. Мальта досить невелика, щоб подорожувати самостійно на орендованому автомобілі або на місцевому транспорті.\nДо першої десятки улюблених місць для одинаків також увійшли Балі, Швейцарія, Італія, Південна Корея, Іспанія, Ісландія і Гонконг.\nкуда поехать отдых отпуск путешествия путешествия одному туризм\n30 Вересня 2020 16:50\nJapan Airlines вирішили відмовитись від звернення “пані та панове” на борту літака\nКоли відкриють туристичний сезон в Україні: ціни та найпопулярніші напрямки\n07 Травня 2020 12:00


Невідкладна допомога при комах\nКома - стан різко вираженого гальмування вищої нервової діяльності, що проявляється глибокою втратою свідомості, порушенням чутливості, рефлексів та відсутністю реакції хворого на звукові, світлові та інші подразники.\nНедиференційовані коми - І етап (догоспітальна терапія)\nНезважаючи на необхідність обовязкової госпіталізації, невідкладна терапія при комах у всіх випадках повинна бути розпочата негайно!\nВимога дотримання “правила трьох катетерів” при веденні ком на догоспітальному етапі не є категоричною:\nпри коматозному стані лікарські засоби вводяться тільки парентерально і переважно в/в; обовязковим є введення катетера в периферичну вену;\nкатетеризація сечового міхура повинна здійснюватися за показаннями;\nвведення при комі шлункового зонда при збереженому блювотному рефлексі без попередньої інтубації трахеї може призвести до аспірації шлункового вмісту.\nДиференційовані коми - ІІ етап (госпітальна терапія)\nА. Коми при ендокринних захворюваннях\nІ. Кетоацидотична кома\nКетоацидотична кома розвивається в результаті різкої декомпенсації хворих на інсулінзалежний цукровий діабет. Сприяють розвитку коми стресові стани, при яких потреба в інсуліні зростає, порушення дієти, припинення введення або недостатня доза інсуліну.\nПровідними факторами розвитку коматозного стану є гіперглікемія, яка призводить до гіперосмолярності і дегідратації, кетоацидоз та порушення водно-електролітного обміну.\nКлініка. Привертають увагу запах ацетону в повітрі, диспное - дихання Куссмауля, загострені риси обличчя, іноді з рубеозом на щоках, знижений тонус очних яблук, сухий язик, обкладений коричневим нашаруванням. Пульс частий, слабкого наповнення, АТ падає. У крові: гіперглікемія (20-35 ммоль/л); у сечі – глюкозурія, кетонурія.\nЛікування зводиться до ліквідації дефіциту інсуліну, регідратації, ліквідації кетоацидозу, симптоматичного лікування.\nРеополіглюкін 400 мл в/в краплинно\nГідрокортизон 50-100 мг в/в\nДОКСА 0,5% - 0,3-0,5 мл в/м\nСечогінні осмотичної дії, петлеві діуретики (манітол, сечовина, лазикс)\nКортикостероїди: гідрокортизон в/в до 400 мг\nСечогінні осмотичної дії (20%-ний розчин манітолу 500 мл впродовж 20-30хв, відтак 4 мл -1%-ного розчину фуросеміду в/в)\nІІ. Гіперосмолярна кома\nГіперосмолярна кома трапляється в 0,23% осіб, хворих на інсулінзалежний цукровий діабет. Виникненню коми сприяють стани, що супроводжуються дегідратацією (опіки, блювання, діарея, діуретики).\nКлініка розвивається поступово. Впродовж кількох днів у пацієнтів спостерігається поліурія, полідипсія. Клінічна картина схожа на кетоацидотичну кому, проте, оскільки кетоацидоз не розвивається, то відсутні запах ацетону, дихання Куссмауля, кетонурія. Глюкоза крові більше 40 ммоль/л, глюкозурія.\nЛікування зводиться до регідратації, усунення гіперосмолярності та причинних факторів, симптоматичного лікування.\nглюкоза крові <13 ммоль/л\nцукор в крові >13 ммоль/л\n2-3%-ний розчин глюкози в/в замість натрію хлориду\nПродовжують введення гіпото-\nнічного розчину натрію хлориду\nГлюкоза крові >13 ммоль/л\nІІІ. Лактацидемічна кома\nЛактацидемічна кома трапляється рідко, проте летальність сягає 70%. Виникає внаслідок метаболічного ацидозу, спричиненого накопиченням в організмі молочної кислоти, в осіб літнього віку із супутніми захворюваннями легень, серця, печінки, нирок, крові. Сприяють виникненню коми великі дози бігуанідів, крововтрата, хронічний алкоголізм.\nКлініка. Поряд із пригніченням свідомості провідним синдромом є серцево-судинна недостатність; настає блювання, розвивається колапс, неврологічна симптоматика, дихання Куссмауля. Кетоацидоз відсутній; цукор крові підвищується помірно, характерний високий рівень лактату.\nЛікування спрямоване на ліквідацію лактатацидозу, регуляцію рівня глюкози крові, симптоматичне лікування.\nІV. Гіпоглікемічна кома\nГіпоглікемічна кома розвивається у хворих на цукровий діабет при передозуванні інсуліну або рідше сульфаніламідних препаратів на фоні недостатнього споживання вуглеводів з їжею.\nКлініка. Кома може розвиватися раптово, часто їй передує гіпоглікемічний стан, який проявляється відчуттям голоду, онімінням язика, губ, двоїнням в очах, пітливістю, емоційним збудженням, тремтінням кінцівок.\nЛікування спрямоване на ліквідацію гіпоглікемії, регуляцію рівня глюкози крові, симптоматичне лікування.\nУ сумнівних випадках, коли важко віддиференціювати гіпоглікемічну кому від діабетичної, необхідно пробно ввести 20-30 мл 40%-ної глюкози. При гіпоглікемічній комі хворий опритомніє, а при діабетичній комі його стан не зміниться.\nV. Наднирникова (аддисонічна) криза\nНаднирникова криза розвивається при різкій відміні глюкокортикоїдів (частіше трапляється в практиці терапевта), а також у хворих на хворобу Аддисона під впливом провокуючих чинників та при неадекватній замісній терапії.\nКлініка характеризується наростанням усіх синдромів хвороби Аддисона: артеріальної гіпотонії, адинамії, диспепсії, гіперпігментації.\nЛікування включає гормонозамісну терапію, регідратацію, етіотропну та симптоматичну терапію.\nВ. Коми, зумовлені втратою електролітів, води\nХлоргідропенічна (хлоропривна) кома - стан, який розвивається в результаті тяжких порушень водно-електролітного балансу при значній і тривалій втраті організмом води і солей, у першу чергу хлору і натрію.\nКлініка. Комі передує багаторазове блювання, пронос, слабкість, спрага, головний біль. У період коми виявляється значне зниження маси тіла, зниження тургору шкіри. Шкіра і слизові оболонки сухі, риси обличчя загострені, очні яблука запалі.\nЛікування спрямоване на відновлення водно-електролітного балансу, симптоматичне лікування.\nС. Коми, зумовлені інтоксикацією\nУремічна кома розвивається при нирковій недостатності (уремія, хронічний гломерулонефрит) поступово.\nКлініка. У ранньому періоді хворі скаржаться на головний біль, зниження зору, свербіж, нудоту, блювання, спостерігаються сонливість, голосне дихання. У повітрі - запах сечовини. У період коми шкіра бліда, суха, набряки на обличчі та кінцівках, точкові крововиливи, патологічне дихання, АТ підвищений.\nЛабораторні дані. Анемія, у крові підвищений вміст сечовини, креатиніну, гіпокальціємія; у сечі - альбумінурія, циліндрурія, гематурія, низька питома вага (менше1005).\nЛікування спрямоване на відновлення водно-електролітного балансу (попередньо встановивши вид коми), симптоматичне лікування.\nПечінкова кома – гостра дистрофія печінки, портосистемна енцефалопатія –порушення свідомості, яке пов’язане з глибоким пригніченням функції печінки.\nВиникає при гострому вірусному, токсичному, медикаментозному гепатитах, при цирозі печінки\nКороткий і вкрай тяжкий перебіг (від декількох годин до декількох діб)\nДіагностика стадій печінкової енцефалопатії\nПорушення ритму сну -неспання, сонливість або безсоння\nНезначні помилки при рахуванні, неуважність\nПідвищена дратівливість, ейфорія або депресія\nДрібний тремор, порушення координації\nпри виконанні точних рухів\nУповільнена реакція, патологічна сонливість (летаргія)\nДезорієнтація в часі, грубі помилки при рахуванні. Ретроградна амнезія\nНеадекватна поведінка, гнів, апатія\nХлопаючий тремор, порушення мови, гіперрефлексія, атаксія\nСплутаність свідомості, сопор\nДезорієнтація в просторі, амнезія\nГіперрефлексія, ністагм, пірамідна симптоматика\nСвідомість відсутня, ступор\nКома, опістотонус, зіниці розширені


Смачний та досить цікавий у приготуванні грибний салат на грибному коржі. Салат однозначно можна віднести до категорії святкових, адже для його приготування затрачується багато часу, на щодень не приготуєш. Але, повірте він вартий кожної хвилини часу.\nГрибний салат на грибному коржі – інгредієнти\nПанірувальні сухарі – 1 склянка.\nМасло - для змащування форми.\nПечериці мариновані – баночка 0,5 л.\nБілі гриби мариновані – баночка 0,3 л.\nПерець маринований – баночка 0,5 л.\nМариновані огірки (середнього розміру) – 4 штуки.\nКуряче філе – 2 великих штуки.\nПучок зеленої цибульки.\nЦибуля порей – ½ (лише білої частини).\nКетчуп гострий – 3 ст.л.\nПриправа Kebab/gyros – 1 ч.л.\nГрибний салат на грибному коржі - рецепт приготування\nПечериці тремо на тертці або перемелюємо на м’ясорубці (насадка з великими «очками»).\nБілки відділяємо від жовтків, збиваємо з сіллю до стійкої піни. По одному додаємо жовтки, збиваємо на найменшій швидкості міксера, додаємо насіння льону та перець.\nПечериці змішуємо з сухарями та розпушувачем, додаємо до яєчної маси, акуратно вимішуємо лопаткою.\nФорму (d=26 см) добре змащуємо маслом та посипаємо сухарями, перекладаємо тісто, вирівнюємо. Випікаємо у розігрітій до 200 градусів духовці 30 хвилин. Готовий корж виймаємо з форми, охолоджуємо.\nФорму (у якій випікали корж) застеляємо харчовою плівкою.\nКурку ріжемо кубиками та обсмажуємо на розігрітій олії, посипаємо приправою Kebab/gyros.\nЦибулю січемо півкільцями, додаємо до курки, часник чавимо через прес додаємо в сковороду до курки.\nТушкуємо до готовності курки та м’якості цибулі. Знімаємо з вогню, охолоджуємо.\nПерець та огірки ріжемо кубиками, злегка відтискаємо. Кукурудзу відціджуємо. Яйця відварюємо та ріжемо кубиками.\nМайонез змішуємо з кетчупом.\nБілі гриби відціджуємо та дуже дрібно ріжемо.\nУвага!!! Салат в міру солоний, якщо ви любите добре солені чи перчені салати, кожен шар можна підсолювати та перчити.\nМариновані печериці викладаємо колами (спершу по контуру – велике коло, в центрі -маленьке і всередині маленька печеричка) на дно форми. Порожнини між колами заповнюємо посіченими білими грибами. Посипаємо шаром посіченої зеленої цибульки, змащуємо соусом.\nНаступний шар – половина кукурудзи, охолоджена курка, соус. Далі викладаємо шарами перець, огірок, решту кукурудзи, яйця, решту соусу, зверху накриваємо коржем, злегка притискаємо. Ставимо зверху легкий вантаж, наприклад, порожню каструльку. Та ставимо в холодильник.\nПеред подачею перевертаємо салат на тарілку та знімаємо плівку. До столу подаємо добре охолодженим.


Ренато Балестра - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Індустрія моди\nДень народження: 03.05.1924 року\nБудучи студентом, він на спір створив свій власний дизайн одягу, і до його превеликий подив, незабаром його вже запросили для демонстрації власних моделей на показі мод. Так, у випадку з Ренато вийшло так, що не він вибрав Моду, але Мода вибрала його.\nРенато Балестра (Renato Balestra) народився в 1924 році в італійському місті Трієсті (Trieste, Italy). Ріс він у вельми інтелектуальної середовищі архітекторів і інженерів, і коли настав час здобувати освіту, Ренато також вирішив вчитися інженерній справі. Багато уваги в його сім’ї приділялася і мистецтва, і хлопчик з дитинства вчився музики і малювання. Так, почавши вчитися на інженера-будівельника, Балестра все ж продовжував тяжіти до мистецтва – він багато годин щодня займався на фортепіано, жваво цікавився класичною музикою і оперою. Будучи студентом, він на спір створив свій власний дизайн одягу, і до його превеликий подив, незабаром його вже запросили для демонстрації власних моделей на показі мод. Так, у випадку з Ренато вийшло так, що не він вибрав Моду, але Мода вибрала його.\nПерший його показ пройшов у Мілані (Milan), а дуже скоро молодий дизайнер вже працював у Римі (Rome). Примітно, що вже ставши досить значною частиною столичного італійського модного світу, Ренато так ще і не визначився з майбутнім. Втім, він вже\nясно усвідомив, що його покликання – дизайн.\nНезабаром бренд ‘Renato Balestra’ став дуже значною частиною італійської моди. Балестрат пропонував вельми оригінальний, що підкреслює природну красу стиль, при цьому всі його моделі відрізняло дуже висока якість пошиття. До сьогоднішнього дня від імені марки було представлено вже понад 30 колекцій, що складаються з готової одягу і з ексклюзивних предметів інтер’єру.\nСеред клієнтів Балестра – члени королівських сімей, відомі актори і актриси, співаки та інші представники світу зірок. Так, він розробляв одяг для імператриці Фарах Діба (Empress Farah Diba), королеви Таїланду (Queen of Thailand), перших леді Філіппін (Philippines), Єгипет (Egypt) і принцеси Саудівської Аравії (Saudi Arabian Princesses).\nПроте інтереси Ренато Балестра не обмежуються однією лише модою. Він є постійним і шанованим учасником телевізійних програм, беручи участь в італійській суботньої передачу ‘Rosa Chic’, а також є запрошеною зіркою в шоу «Chiambretti c’è’, щотижня йде на кана\nле RAI 2.\nУ світі літератури Балестра отримав визнання за свою книгу «Alla Ricerca dello Stile Perduto’ (англ. ‘In Search of the Lost Style’, рос.’У пошуках втраченого стилю’), яка отримала кілька літературних премій.\nЛюбитель активного способу життя, він особливо любить подорожі. Ренато вважає, що кращий спосіб дізнатися про життя – це зрозуміти культуру всього світу, познайомитися із способом життя різних народів, їх філософією, звичаями, релігіями.\nВідомо, що протягом своєї кар’єри Ренато Балестра не раз представляв свої колекції по всьому світу, здобувши величезний міжнародний успіх. В знак признаия заслуг дизайнер має безліч престижних нагород від модного світу. До речі, Балестра — володар звання почесного професора Академії моди Пекіна (Honorary Professor of the Fashion Academy in Beijing).\nБалестра, який завжди любив театр і оперу, розробив костюми для різних театральних та оперних постановок, у тому числі саме він створив костюми для ‘Попелюшки’ (‘Cinderella’) Россіні (Rossini), поставленої в оперному теат\nре Белграда (Belgrade’s Opera Theatre), а, крім того, він працював і над костюмами для ‘Кавалера Троянди’ (‘Cavaliere della Rosa’) Штрауса (Strauss), цією постановкою був відкритий сезон у театрі Верді в Трієсті (Teatro Verdi in Trieste).\nУ лютому 2010 року Балестра представив свою колекцію от кутюр в італійському місті Парма (Парма), а ретроспектива його творінь пройшла в театрі Реджіо (Teatro Regio). До речі, модний захід вперше за довгу і славну історію пройшло в стінах цього театру. Всі гроші з цього показу пішли на благодійність – для дітей на Гаїті Haiti), постраждалих від землетрусу. Відомо, що дизайнер бере участь і в багатьох інших благодійних проектах, начебто ‘Charity Gala’ і ‘City of Hope’.\nВ квітні 2011 року в Інституті італійської культури в Лос-Анджелесі (Italian Cultural Institute of Los Angeles) відкрилася виставка Ренато Балестро під назвою ‘FASHION IS CULTURE’.\nДеякі з творінь Ренато Балестра можна купити в магазині ‘Neiman Marcus Store’ в Беверлі-Хіллз в Лос-Анджелес (Beverly Hills, Los Angeles).


Грибна ікра на зиму — 17 рецептів приготування, покрокові з фото на - Смачного\nГоловна » Заготовки на зиму » Гриби на зиму » Грибна ікра\nРецепти грибної ікри на зиму\nХороша альтернатива консервуванню і засушуванню – подрібнення грибів і приготування з них ікри.\nОпеньки, маслюки, боровики, підберезники, грузді, лисички, сироїжки, інший лісовий урожай ретельно промити, відварити зі спеціями і приправами, знімаючи пінку, і прокрутити через м’ясорубку. Використовувати і капелюшки і ніжки. Далі рецепти грибної ікри на зиму відрізняються в залежності від методу зберігання.\nрозфасувати в герметичні пакети і зберігати в морозильнику. Більше робити нічого не потрібно, солити по мінімуму. Термін зберігання – до року.\nрозкласти гарячу ікру в скляні стерилізовані банки і заховати в темне прохолодне місце, наприклад в холодильник. Додатково протушкувати на соняшниковій олії з помідорами або томатною пастою, цибулею, болгарським перцем, часником.\nБагато господинь додають до овочевого складу ще й моркву. Але є думка, що гриби в сусідстві з морквою пліснявіють. Тому краще не ризикувати, адже овочі – необов’язкові компоненти. В якості консерванту – оцет. Кришки для такого виду консервації брати виключно капронові – для циркуляції повітря. Залізні не годяться. З цих заготовок можна робити начинку для піци, пирогів, млинців, вареників, гарячих бутербродів. Варити супи і соуси.


Рецепт швидких оладок з начинкою - ЗНАЙ ЮА\nРецепт оладок швидкого приготування з начинкою\n28 листопада, 06:15\nПишні оладки, кадр з відео\nОладки є одним з найшвидших і найбільш ситних варіантів сніданку. Готувати оладки можна і солодкі, і солоні, як з начинкою, так і без.\nЦікаві способи урізноманітнити звичайні оладки пропонує "Так просто".\nшоколад / банан / яблуко (на твій розсуд)\nЗбийте яйця з цукром, додайте соняшникову олію і добре все перемішайте. Тепер можна влити туди кефір, змішаний з содою. Додайте розпушувач, борошно і ретельно перемішуйте, поки не вийде сметаноподібна маса.\nЩоб оладки вийшли повітряними - залиште тісто відпочивати на 20 хвилин. Банан для начинки наріжте невеликими кільцями. Для оладок з шоколадом просто потріть плитку на тертці або поламайте на маленькі скибочки.\nДля яблучних оладок потріть фрукти на тертці або наріжте кубиками. Потім протушкуйте на сковороді з цукром. Можна додати корицю або желе для цікавого смаку. Розмішуйте яблучну начинку, поки не розчиниться желе, а тоді остудіть її.\nРозігрійте соняшникову олію або вершкове масло на сковорідці. Викладай тісто невеликими порціями, залишаючи відстань між оладками, оскільки вони піднімуться в процесі смаження. Зверху додайте начинку і ще трохи тіста.\nСмажте на невеликому вогні і обов'язково накривайте кришкою. Знімайте кришку лише перед перевертанням, інакше оладки можуть впасти і залишитися плоскими. Готові оладки можна присипати цукровою пудрою.


Звідки гроші в прокурора — Івано-Франківськ, Новини, Аналітика, Фото\nПрокурору Івано-Франківської області Миколі Гошовському стати одним із найбагатших прокурорів України допомогла... дружина.\nНа прес-конференції 1 липня Микола Гошовський відкрив таємницю свого багатства. «В мене річний дохід за декларацією 422 тис. грн. Із них, настільки я пам'ятаю, 185-186 тис. - заробітна плата, 10 тис. - матеріальна допомога, - пояснив прокурор. - У мене дійсно висока пенсія. Я свою пенсію ставлю на депозит, звідти отримав дивіденди - 45 тис. грн.».\nРешту грошей, зазначених у декларації, заробила дружина Миколи Гошовського. «Дружина - суддя Верховного суду, вона має нормальну заробітну плату. Взяли й додали мій дохід 422 тис. грн. і дохід дружини 258 тис. грн. - і вийшло, що я отримую 680 тис. і є одним з найбагатших прокурорів України», - зізнався обласний прокурор.\nЗа словами Гошовського, у Франції, де йому недавно пощастило побувати, прокурор регіону отримує 10-15 тис. євро. Натомість прокурор Івано-Франківської області - тільки 1500-1600 євро. «Чи це є багато, враховуючи, що я 26 років працюю в прокуратурі? Посивів...», - трохи побідкався прокурор Івано-Франківської області. Гошовський також підтвердив, що їздить на позашляховику. Але уточнив, що придбав автомобіль у кредит і зберігає всі квитанції про його погашення.\nДо речі, з декларацією доходів Миколи Гошовського за 2010 рік можна ознайомитись на сайті обласної прокуратури. Окрім річних доходів, у декларації зазначено, що у приватній власності обласного прокурора є квартира площею 140,65 кв. м, а члени його сім'ї володіють квартирою площею 73 кв. м, садовим (дачним) будинком площею 140 кв. м. та земельною ділянкою розміром 1,6 га. На утримання майна та транспортних засобів обласний прокурор минулого року витратив майже 6,8 тис. грн., а члени його сім'ї - 28 тис. грн.\n11 Липня 2011, 10:21\nТеги: доходи, прокурор, Гошовський, декларація\nАвтор: Вітер, 11 Липня 2011, 10:58\nПодивіться, як прокурор плаче, що в нього низька зрплата, а у Франції прокурори отримують в 10 разів більше. А там всі громадяни отримують в 10 разів більше, а не 10 тисяч грн на рік як у нас. Цікаво, як це він вже на пенсії, а ще працює?Та нічогеньке господарство тримає. Цікаво, хто його обслуговує, бо жінка у Києві, сам також постійно зайнятий? Напевно ті, що не мають ні житла, ні гектарів поля. А якщо його зарплата не влаштовує, то , може, у Францію переїде?! Цікаво, як цей плаксивий прокурор виконує свої прокурорські обов'язки?\nАвтор: "Cафарі", 16 Липня 2011, 0:45\nГниду- на розстріл. Трупа повісити посеред Станіслава як пам'ятку усім смердючим корумпованим псам Української прокурВатури. Побільше фото й інформації про шакалів у банк даних! Наступний...


Наталя Миколаївна Заяць - презентація з портфоліо\nвчитель - логопед, ДНЗ-ясла-садок №15 комбінованого типу, педагогічний стаж 9 років. Наталя Миколаївна Заяць\nОн мыслящий, серьезный, дальновидный И на любой вопрос сумеет дать ответ, Он увлеченный, ищущий, активный, Он творческая личность — ЛОГОПЕД. Он разъяснит, нацелит, обоснует, Расскажет и покажет тет-а-тет, Запишет, уточнит, рекомендует Внимательный, тактичный ЛОГОПЕД. Работает он тонко, терпеливо, Слагая результат из маленьких побед, Работает умело, эффективно Интеллигентный, деликатный ЛОГОПЕД. Он любит свое дело беззаветно, И для него работы лучше нет. Свои стремленья посвящает детям, Достоин уваженья ЛОГОПЕД! Теперь знакомы вы с профессией прекрасной, Вам лишь осталось постучаться в кабинет (В больнице, школе или детском садике) С табличкой скромной «ЛОГОПЕД». Вірш про логопеда Возможно, у ребенка есть проблемы с речью, Тогда могу вам дать практический совет: Решение вопроса обеспечит Лишь только профессиональный ЛОГОПЕД. Он учит речи: чистой, плавной, внятной. Он знает красноречия секрет: Как говорить и ясно и понятно, — Квалифицированный мастер — ЛОГОПЕД. Он учит речевой коммуникации, Грамматика и лексика его предмет. Дыханию, фонации, артикуляции Со знаньем дела вас научит ЛОГОПЕД. Он педагог, учитель и психолог, Филолог он и он языковед, Он воспитатель, доктор, дефектолог, Актер, оратор — это ЛОГОПЕД. Исследователь, методист, новатор, Он диагност, корректор и эксперт, И консультант, и наблюдатель — Специалист разносторонний — ЛОГОПЕД.\nБагато батьків, записуючи дітей до школи,зіштовхуються з несподіваними труднощами. Психолог, спілкуючись з дитиною, здивовано дивиться на маму і запитує: «Мамочко, а Ви чули про логопеда?» Після спілкування з батьками дітей, які потребують логопедичної допомоги, часто чуєш таку відповідь: «А, нічого, виговориться!!!». Виявляється, у майбутнього першокласника є проблеми. Цю проблему можна обминути, якщо хоча би, 1 раз на рік приводити дитину на обстеження до логопеда. Тому що, тільки спеціаліст вчасно виявить порушення в розвитку мови дитини. Мамочко, а Ви чули про логопеда?\nДуже часто ви задумуєтеся над майбутнім своєї дитини, намагаєтеся зрозуміти чи буде вона успішною у шкільному, а потім і в дорослому житті. Основи успішності закладаються ще у ранньому дитинстві. Формування правильної мови дитини – це складний і тривалий процес. Дитині потрібно навчитися сприймати мову, спрямовану до неї, керувати своїми органами артикуляції, повноцінно спілкуватись з оточуючими. Перш за все, дорослі звертають увагу на те, чи правильно дитина вимовляє звуки, чи вміє читати ідучи в 1 клас. Але проблеми розвитку мови не обмежуються тільки цим… Логопед допоможе виявити проблему в розвитку мови, усунути її , проведе профілактику порушень читання і письма.\nВ яких випадках необхідно звертатися до логопеда? 1 рік – вашу дитину оглядав невропатолог. 2 роки – словник не перевищує 10 слів. 3 роки – у мові відсутні фрази, мова незрозуміла для оточуючих. 4 роки – порушення вимови таких звуків: Ш,Щ,Ж,Ч,Л,Р 5 років – порушення вимови будь-яких звуків, дитина неправильно будує речення, не може скласти оповідання за картинкою, погано запам’ятовує букви, з трудом вивчає вірші\nСучасні вимоги поступлення дітей у вищі навчальні заклади включають висновки лікаря-отоларинголога , який в свою чергу, не допускає дитину з порушеною вимовою тих чи інших звуків до вступу у ВНЗ. Тому, слід наголосити, що заняття з логопедії є обов’язковими для дітей логопатів, вони включені в навчальний процес, так як і інші дисципліни. Сучасні вимоги поступлення дітей у вищі навчальні заклади включають висновки лікаря-отоларинголога , який в свою чергу, не допускає дитину з порушеною вимовою тих чи інших звуків до вступу у ВНЗ. Тому, слід наголосити, що заняття з логопедії є обов’язковими для дітей логопатів, вони включені в навчальний процес, так як і інші дисципліни.\nПро логопедичну групу В Україні поширена система логопедичної допомоги дітям дошкільного віку. У зв’язку із збільшенням кількості дітей, які потребують ранньої логопедичної допомоги, у 2006 році було створено спеціальну групу для дітей з порушенням мовлення і в Куп’янському дошкільному навчальному закладі № 15 „Дельфін” . Для занять з дітьми обладнано логопедичний кабінет. Головна мета корекційного навчання – виховання у дітей правильного, чіткого, виразного мовлення з урахуванням лексичної та граматичної будови мовлення. В цій групі все налаштоване на розвиток мовлення. Логопедична група – це колективний вплив на дитину з боку учителя-логопеда, вихователів, психолога, музичного керівника, інструктора з фізичного виховання, медичної сестри. Всі заняття проводяться в ігровій формі. Дитина навіть не помітить, що навчається. В логопедичній групі\nпроводиться спеціально організоване навчання і виховання за планом, який охоплює всі напрямки корекційної роботи з дошкільнятами. В логопедичну групу приймаються діти з 4-річного віку. До цієї групи можуть бути зараховані дошкільнята в тому випадку, коли у них, окрім порушення фонетичного боку мовлення, є відхилення у формуванні лексико-граматичних компонентів мови. Термін перебування від 1-го до 2-х років залежно від часу зарахування і від складності мовного дефекту. Режим дня й сітка занять логопеда й вихователя будується з урахуванням вікових, мовних й індивідуальних особливостей дітей, а також розв’язуваних у процесі навчання й виховання корекційних завдань.\nНормативна наповнюваність логопедичної групи 12-16 дітей. Учитель-логопед працює з дітьми щодня чотири академічні години. Логопедичні заняття є основною формою корекційного навчання, на яких систематично здійснюється розвиток всіх компонентів мовлення й підготовка дітей до шкільного навчання. За роки існування логопедичної групи від батьків було чути тільки слова подяки, адже до школи пішло вже більше стадітей із повністю виправленим і сформованим мовленням.\nЯкщо ви сумніваєтесь, чи у вашої дитини правильно і вчасно формується мовлення, обов’язково проконсультуйтесь з логопедом. Навіть як вашій дитині і запропонують відвідувати логопедичну групу, не хвилюйтесь, що ваша дитина „якась не така” У садочку з вашою дитиною працюватиме логопед, використовуючи спеціальні корекційно – розвивальні програми, що дозволить виправити чи значно зменшити мовленнєвий дефект.\nЗнайомтесь з логопедичним кабінетом\nДитсадок веселий дім - грати добре нам усім\nУ веселі ігри з логопедом граємо, Гарно розмовляти починаємо\nІгри корисні й цікаві книжки, Усе це у логопеда діти можуть знайти Тема: “ фрукти і овочі ” Тема: “професії”\nЧас нам, діти відпочити, фізхвилинку запросити. Артикуляційна гімнастика, моторика дрібна – для дітвори забавна гра.\nЗвуки читко вимовляємо та склади ми вже читаємо Книжечок багато маємо, залюбки у театр ми граємо. Раз, два! Раз, два, три! Беремося ми до гри.\nКорисні поради логопеда, або що таке логопедична группа. Діти – це наша радість, щастя й надія, це наше майбутнє. Кожен із нас мріє виростити свою дитину здоровою, інтелектуально розвиненою, виховати цікавого співрозмовника з багатим словниковим запасом і чітким правильним мовленням. Слід пам’ятати, що з народження дитина поступово опановує фонетичну систему рідної мови і на цьому шляху робить багато помилок: плутає, замінює, спотворює або пропускає звуки.\nЧастіше за все у дітей страждають свистячі звуки ([с], [з], [ц]), шиплячі ([ш], [ж], [ч],[шч]) та сонорні ([л], [р]). Це природно до досягнення дітьми 4-5ти років, коли закінчується формування правильної звуковимови. Та часто буває так, що з певних причин дошкільник і в 5-6 років самостійно не може засвоїти вимову певних звуків.\nЯк показує практика, такій дитині обов’язково потрібна допомога фахівця, бо невтручання у процес формування дитячого мовлення майже завжди стає причиною відставання дитини в розвитку. Мовленнєві недоліки обростають різноманітними психологічними вадами і з великими труднощами переборюються у наступні роки. Вчасне невиправлення мовленнєвих вад призводить до порушення та затримки загального розвитку дитини. Тому логопеди завжди попереджають батьків та застерігають їх від легковажного ставлення до проблем мовлення їхнього малюка.\n1-2 міс. Дитина починає спілкування з дорослим. Малюк намагається спілкуватися за допомогою міміки та активних рухів. Посміхається при спілкуванні з дорослим. Виникає “комплекс пожвавлення”. З 3-4 міс. повертається на голос дорослого. З 3-6 міс. з’являється гуління, яке відрізняється від початкового різноманітністю звуків. Подовжуються ланцюжки звуків та з’являються сполучення губних звуків з голосними (па, ба, ма). Відбувається перехід до наступного етапу – лепету, який є дуже важливим в розвитку малюка. В період лепету (6-8 міс.) окремі артикуляції поєднуються в певній послідовності. ВІКОВІ ОСОБЛИВОСТІ МОВЛЕННЄВОГО РОЗВИТКУ ДИТИНИ Перший рік життя\nСпочатку дитина повторює звуки, а пізніше вона починає наслідувати звукам дорослого. Одночасно з лепетом малюк починає проявляти емоційні скрикування, проявляти радість або невдоволення. Промовляючи гучні звуки дитина намагається привернути до себе увагу або виявляє спротив, коли їй щось не подобається. В цей час з’являється здатність до наслідування. Малюк вже може наслідувати дії, наприклад: махати ручкою на прощання, плескати в долоні. В період 6-12 міс. лепет складається з 4-5 та більше складів. Дитина повторює склади, змінює інтонацію. У деяких дітей в цьому віці з’являються перші слова.\nТаблиця засвоєння дітьми звуків мови. Дитина росте та розвивається. Відповідно відбувається розвиток її мовлення. Основними структурними компонентами мовлення є: звуковий склад, словник та граматична будова. Стосовно розвитку кожного з компонентів Ви ознайомилися в розділі “Вікові особливості мовленнєвого розвитку дитини”. Пам’ятайте, що кожна дитина – індивідуальна, особлива і, відповідно, загальний та мовленнєвий розвиток у різних дітей може мати деякі відмінності. Одні діти у віці 4-5 років вже чітко вимовляють усі звуки нашої мови, а в інших відмічається порушення вимови більшості звуків. Пропонуємо Вам таблицю, в якій наведений орієнтовний порядок засвоєння дітьми звуків нашої мови.\nП’ятий рік життя Словниковий запас дитини досягає 1500-2000 слів. В своїх висловлюваннях дитина використовує майже усі частини мовлення. Дитина продовжує засвоювати узагальнюючі слова. Відбувається інтенсивний розвиток граматичної будови мовлення, але дитина ще може допускати граматичні помилки: не завжди вірно використовує відмінкові закінчення, іноді неправильно узгоджує між собою слова. Дитина в цьому віці починає висловлювати особисту думку з приводу якихось подій, розмірковує про оточуючі предмети. За допомогою дорослих малюк переказує казки, повторює невеликі вірші. У більшості дітей в цьому віці покращується звуковимова: правильно вимовляють свистячі звуки (с, з, ц), починають вимовляти шиплячі звуки (ш, ж, ч), але ще можуть замінювати їх один-одним (наприклад, шапка – “сапка”, жовтий – “зовтий”). Звук р в цьому віці діти ще можуть замінювати на й, л або ль (наприклад, рак – “йак”, риба – “либа”, пиріг – “пиліг”).\nШостий рік життя. До кінця шостого року життя активний словник дитини складає від 2500 до 3000 слів. Висловлювання дитини стають більш повними та точними. В п’ятирічному віці діти самостійно складають розповідь, переказують казку, що говорить про оволодіння одним з найважчих видів мовлення – монологічним мовленням. В висловлюваннях дитини з’являються складні речення (Тато дивився телевізор, а ми з мамою читали цікаву книгу). В мовленні дитини з’являються слова, що позначають якість предметів, матеріал з яких вони зроблені ( паперовий літак, дерев’яний стіл). Дитина використовує синоніми та антоніми. Дитина вже правильно узгоджує іменники з іншими частинами мови. В мовленні п’ятирічних дітей з’являються присвійні прикметники (собача лапа, заячі вуха), складні прийменники (з-за, з-під).\nВ цьому віці дитина вже оволодіває різною складністю складової структури слів: не пропускає склади, не переставляє їх місцями. Значно покращується звуковимова. Більшість дітей вже правильно вимовляють шиплячі звуки (ш, ж, ч) та звуки р, рь. Але у деяких дітей ще можуть відмічатися заміни тих чи інших складних звуків, або спотворення їх правильної вимови.\nВІК ДИТИНИ ЗВУКИ МОВИ Від 1 до 2 років А, О, Е, М, П, Б Від 2 до 3 років У, І, И, Т, Д, В, Ф, Г, К, Х, Н, Й Від 3 до 4 років С, З, Ц Від 4 до 5 років Ш, Ж, Ч, Щ Від 5 до 6 років Л, Р


Володимир Сосюра (1898 - 1965)\nПоет революції — так назвав Володимира Сосюру авторитетний свого часу критик Яків Савченко: «Він — романтик усього земного, здорового й живого. Найменша дрібниця його хвилює. І революція, і робота в шахті, і маніфестація Першого травня, і чистий чобіт, і студентка ІНО — все нервами й кров’ю зв’язане з поетом і все живе сьогоднішньою радістю, сьогоднішньою боротьбою, завтрашньою перемогою». Його підвищену, більше того — емоційно вибухаючу ліричну чутливість на цей дивовижно різноманітний, повсякчасно дивуючий його світ критика ніяк не може «вкласти» в якусь одну визначальну характеристику. Але прагнула, і не без успіхів. Ось, наприклад, як образно і характерологічно виразно сказав про В. Сосюру Володимир Коряк: «Мрійний юнак, імпульсивний, розхитаний. Ніжний лірик, що чарує своєю щирістю, задушевністю, парубоцькою од найдушністю. Прийшов із Донбасу, приніс із собою дзвін кайла і пахощі шахтарського життя — нові своєрідні слова й звороти, що від них закрутила носом доброчинна українська критика, приніс свою манеру вислову й ритм і музику вірша».\nЗгодом ці та інші захоплені, щирі вітання нового самобутнього таланту критикою 20-х років будуть переказуватися в дещо зміненій редакції, але без посилань на автора, поступово увиразнюючи домінанту звучання його поетичного голосу. Поет-романтик, у якого органічно поєдналися інтимне й громадянське, особисте й суспільне, поет-самородок, щедро обдарований природою, блискучий версифікатор, поет-пісняр... Епітетів, визначень, образних означень його неповторного поетичного таланту накопичилось багато. Та щонайменше говорилося про Володимира Сосюру як про поета драматичного, про митця емоційно зболеного реагування на складний світ, у який він прийшов поетом і в якому вистраждав себе як поета і громадянина до останньої межі переживань. Так, слава, читацька любов і захоплення до нього прийшли рано. Він мав право уже в 1926 році сказати про себе: «Я ж — відомий вкраїнський поет», і йому здавалося, що для поета нема заборонених тем, що він мав право на своє, індивідуальне художнє «освоєння» людини і світу в їхній далеко не гармонійній взаємозалежності. Тому він, молодий пролетар, чисте, довірливе дитя шахтарського краю, все, що йому судилося пережити,— від участі в повстанні проти гетьманської влади на Україні, служби в петлюрівській армії до Червоної Армії й «Червоної зими», — поет щиро, з каяттям і гордим переконанням у правоті свого кінцевого вибору виповів своїм сучасникам у віршах і поемах. Тому й мав підстави Микола Зеров сказати ще 1925 року: «Серед пролетарських поетів він, може, найчистіший своєю ідеологією,— коли під ідеологією розуміти не наївно підкреслену тенденцію, а невидимо розлиту по творах ідейну атмосферу». Справді, революція винесла поета в життя на своєму хребті і тому, пише М. Зеров, «він може порушувати всі пуританські вимоги канону, славити « магнолії лимонний дух, солодкі мрії олеандри», огненні гранати зір і зорі думок (нова, пожадлива на життя соціальна порода розкривається на нові враження І..), і все-таки залишатися найбільш пролетарським з пролетарських поетів».\nТому Володимир Сосюра такий розкритий у виборі тем і проблем для художнього пізнання і осмислення. Точніше, він не обирає, а живе вільно, органічно у своїй творчості, як і в житті, далекою історією і історією близькою, особливо періоду громадянської війни, свого народу, творить натхненно, щедро, з молодечим запалом і емоційною нестримністю. Тут і славнозвісна «Червона зима», і «Тарас Трясило», і «1917 рік», і «Мазепа», і «ДПУ», і «Залізниця»... Називаю лише кілька поем, які друкувалися на сторінках журналів в уривках, читалися Володимиром Сосюрою охоче, з не меншим запалом і натхненням, ніж творилися. Так, великий уривок поеми «Мазепа», яку він присвячує своєму другові Івану Микитенкові «з любов’ю і дружбою», друкує в січневому номері 1929 року місячник «Життя й революція». Лише недавно сучасний читач дістав змогу ознайомитися з цим, написаним, як мовиться, на одному диханні, драматичним твором. Поема викликає і суперечку, і оскарження домінуючої в творі історичної концепції щодо діяльності Петра І і ролі самого Мазепи в історії українського народу, але головне, що Володимир Сосюра психологічно глибоко досліджує драму останнього гетьмана, його душевні переживання і крах ілюзій, пов’язаних з історично помилковим союзом зі шведами.\nУ той час Володимир Сосюра розпочав писати прозою роман-трилогію про своє життя під назвою «Третя Рота». Ця назва з’явилася, пізніше, бо спочатку він видрукував у журналі «Червоний шлях» (1926, № 10) уривок під назвою «З минулого». Поет розповідав про події громадянської війни на Україні, про драматичні і трагічні сторінки свого життя... Та на добрий десяток років праця над романом обривається. Володимир Сосюра повертається до спогадів у роки Великої Вітчизняної війни. Згодом, у роки п’ятдесяті, він знову повертається до спогадів, а завершує всі три книги весною 1960-го. Перші розділи «Третьої Роти» опублікувала в ті часи газета «Молодь України», але не більше... Прикро, що досить було одного телефонного дзвінка «згори» — і публікація обірвалася. Натомість створювалася атмосфера недовіри до автора і підозри, нагнітався штучний ажіотаж навколо твору, розчарування охоплювало читачів, а що вже говорити про гіркий присмак незаслуженої образи, яка не покидала Володимира Сосюру до кінця життя.\nПо його смерті «Третя Рота» в дещо зміненому, скороченому варіанті з’являється в десятому томі творів поета, яким завершило «Дніпро» в 1972 році видання вибраного Володимира Сосюри. Було надруковано 26 розділів, тоді як в останньому авторському варіанті «Третьої Роти» їх більше шістдесяти.\nЖурнал «Київ» розпочав 1988 рік публікацією роману «Третя Рота», яку підготував Сергій Гальченко разом із сином поета — Володимиром Володимировичем. У фондах відділу рукописів і текстології Інституту літератури ім. Т. Г. Шевченка АН УРСР зберігається остання редакція роману «Третя Рота» з авторськими правками, за цією редакцією і здійснено публікацію в журналі «Київ» і в цій книжці. До речі, у названому відділі зберігається майже весь воєнний архів Володимира Сосюри, зокрема кілька зошитів з автографами поезій, починаючи з 11 вересня 1941 року, віршами, написаними в Уфі 1942- го та в Москві в січні 1943 року, інші матеріали.\nСьогодні ми маємо змогу простежити складний шлях видатного поета і громадянина, який щиро, десь із властивою йому безпосередністю та наївністю виповів сюю поетичну долю, свою печаль, гіркоту образ і недовіри, свою романтично крилату відкритість назустріч життю.\nБіля конторки хлопці п’яні,\nвгорі вагончики біжать;\nі труби в синім океані...\nТуди летить моя душа.\nКолись на станції з огнями\nшумів залюднений перон,\nі чорним приводом між нами\nходив в медалях чфараон»...\nА ніччю плакали шахтьори,\nлилась горілка і пісні...\nМовчала тьма, мовчали гори,\nі — в небі золоті огні.\nРодилось з синіми очима,\nволосся чорне,— і кричить...\nВостаннє ойкнула: — Юхиме! —\nІ вмерла мати на плечі.\nІ годувала з жалю Ганна,\nу неї теж синок малий.\nі хтось цигарку запалив.\nЮхима вдарило в забої —\nлежав в труні без голови.\nА десь цвіло зелене поле,\nі плакав похоронний дзвін.\nХтось по-французьки влучно цвенькав,\nколяски, бонни і ляльки,—\nа на базар дівча маленьке\nходило красти житняки.\nВоно смугляве, синьооке,\nпочує: — Ївго! — і біжить.\nА світ далекий, світ широкий,\nі хочеш, як і люди, жить.\nІ кожний вечір пил із поля\nта де-не-де в вікні вогонь.\nІдуть корови чередою,\nі тепло пахне молоком.\nНадмірна праця, дим огидний,\nа сині пальчики тремтять.\nОтак її життя невидне\nйшло од гудка і до гудка.\nАле нарешті вечорниці,\nтам голос Ївги — той дзвінок.\nА в небі хмари, ніби птиці,\nі зорі дивляться в вікно.\nПрийшов з Мартовського веселий,\nі з ним осталась ночувать.\nА вітер щось у стрісі меле,\nй важніє тепло голова...\nІ баче над собою очі\nтакі солодкі та ясні...\nА вітер меле і гергоче,\nдзвенить і плаче у вікні.\nКімната пильна і порожня,\nв кутку з помиями відро.\nА мислі темні і тривожні,\nяк на спідниці перша кров...\nОд меленіту жовті руки,\nз другим побачення в кіно.\nА серце з перебоєм стука,\nбо перший розлюбив давно.\nУ цього макова хустина,\nвін дома пан свого добра.\nВодив на вистави й картини\nі за насіння в клуні брав...\nНа фронт попала випадково,—\nпроспала станцію свою.\nКресали, цокали підкови,\nі от вона уже в бою.\nІдуть жіночі батальйони,\nа німці із землі огнем...\nІ Ївга серед них холоне,\nзалізний вітер їх жене...\nІ першу лінію одбили,\nідуть на другу. Але крик:\n— Нас обійшли!...— і впала Ївга,\nблиснув в лице німецький штик.\n— Ein Madchen?! — і багнет додолу...\nА очі теплі і ясні...\nОгненне розімкнулось коло,\nі потекли незнані дні.\nКотилась армія, мов хвилі,\nа хтось кричав: — Назад, назад!..\nІ знов поля і шахти милі,\nзаводи й мітингів гроза...\nІ з того дня, о сон-лелеко,\nпройшли тривоги й кров без дна...\nВ безодню синю і далеку\nчетверта падала весна.\nСтрунка, смуглява, синьоока,\nще й зірка грає на чолі.\nВже одгуло під Перекопом,\nі знову на селі.\nА потім місто і панелі,\nі непа в серце гострий ніж...\nЦе ж ти в обідраній шинелі\nна розі, вся в сльозах, стоїш!..\nЯ бачив Ївгу знов і знову,\nтам матюки і плеск вина...\nНаган і гетри малинові,\nтепер... нальогчиця вона.\nСашко не раз її «на дело»\nу тьму на непманів водив.\nА десь цвіли червоні села\nй густішав од заводів дим...\nХотілось вдарить, щоб вітрини\nдзвеніли знову, як шаблі,\nаби упали на коліна\nі жевжики, і куркулі!\nІ кожний вечір томні пані,\nприслуги, бонни і ляльки,—\nа руки клоняться, мов п’яні,\nі в голові туман важкий....\nІ тільки темна ніч настане,\nпочує хтось: — Дайош пальто!\nА в небі зорі, ніби рани,\nі кличе, як колись, гудок...\nО Ївго, Ївго, ночі краля,\nмій малиновий ніжний цвіт,\nдесь у холодному підвалі\nзложити голову тобі.\nА Ївга, ніби вітер маю,\nто жінка, то стрункий козак...\nІ не застане, не злапає\nїї міліція ніяк.\nВ лице тютюн і очі — ями:\nтакий розхристаний Сашко\nїї з похабними піснями\nнавчає танцювать «танго».\nЯ БУВ ПРИЙНЯТИЙ до Артемівки\nВ Артемівці викладав професор Рожицин, який в той же час працював і в ЦК.\nВін прославився своєю чудною і дикою для мене лекцією: «Красота — это контрреволюция» і під час диспуту по ній розбив в пух і прах усіх своїх опонентів.\nВсі чи більшість студентів гримнули розкотистим сміхом, мовляв, яке ідіотське запитання.\n— Товарищи! Здесь не до смеха. Вопрос очень серьезный. Информирую. Пушкину гораздо легче было писать по-французски потому, что он думал по-французски. А по-русски он писал потому, что был под влиянием народного творчества: няня.\nПрофесор розв’язав мої останні сумніви. Справа в тому, що за мій перехід як поета з російської мови на українську я не подобався багатьом студентам. Вони дорікали мені за це, майже як за національну зраду, вважали українським націоналістом.\n— Так Гоголь тим же й великий, що своїм знанням народної української мови збагатив російську літературу,— казав я.\n— «Сопілка» мне дороже тысяч королевских флейт!\n1 Артемівка — Комуністичний університет ім. Артема в Харкові.\nІ от за допомогою т. Рожицина я розв’язав для себе свої вагання в сторону рішучого і беззастережного переходу на українську мову.\nЯ прекрасно знав, що у Пушкіна в сім’ї панувала, як і у всього російського дворянства, французька мова, як побутова мова.\nМені дуже сподобалась одна студентка. Вона була дуже красива ніжною і мрійною українською красотою, з правильними рисами обличчя, тонкими крилатими бровами й довгими віями, за якими сіяли карі сонця її чудесних, глибоких, як щастя, очей.\nЦе була Наталя Забіла.\nАле Наталя не прийшла. Замість неї мали прийти її чоловік, теж студент Артемівки, Сава Божко з Іваном Кириленком, та побоялись, як потім розповідав мені Кириленко, бо думали, що в мене є зброя.\nЯк мені хочеться сказати про тих, кого уже нема між нами. Кого видерла з наших лав кривава рука порушників радянської заповітності, про тих, хто лишився живим.\nЯ написав поему «Махно», за яку стільки випив горя, що й нащадкам стане.\nІ в цій поемі я згадую про Примакова, переможця Махна.\nІ от він, живий герой моїх мрій, запросив нас на зустріч із ним у квартирі Раїси Азарх, яка говорила нам, що вона командувала бойовими ділянками фронтів. А мені щось не вірилось.\nІ товариш Примаков спитав її:\nВидно, Азарх дуже хотілось, щоб я або хто інший оспівав її, як героїню громадянської війни. Але чому вона не щира. Хіба серед медробітників громадянської війни не було героїв.\nТак само і Пилипенка забрала та ж смерть, що зветься «порушенням радянської законності», і Епіка, Куліша і багатьох, що чесними і чистими очима дивляться на нас із вічності, повними сліз і любові до народу, за яку вони пішли в безсмертя, бо пам’ять про них вічно горітиме в наших серцях.\nЯ написав поему «ДПУ», і коли прочитав її одній своїй знайомій, вона сказала:\n— Насколько мне помнится из истории русской литературы — в ней никто не воспевал жандармов.\nЯ перестав бути знайомим цієї дівчини.\nНа чекістів, справжніх чекістів, я дивився крізь святий образ Дзержинського.\nАзарх була, здається, головредактором ДВУ, і коли вона прочитала в поемі, що в отамана бандитів карі очі, а в чекіста, що його вартував, світлі, то вона сказала:\n— Измени цвет глаз, и вообще за это противопоставление карих глаз светлым тебе может крепко влететь.\nАле я кольору очей не міняв, і мені «крепко» не влетіло.\nВзагалі тоді дуже чіплялися до лірики, і в серце моє встромляли тисячі ножів різні літературні шавки, внаслідок чого я написав збірку поезій «Серце».\nКоли почалися арешти українських радянських письменників, то мені страшно стало, що розбивалася моя віра в людей.\nЯ, ми — знали дану людину як хорошу, чесну, радянську, і, раптом, вона — ворог народу.\nІ так удар за ударом, і все в душу, душу народу, бо письменники — виразники народної душі.\nПерший арешт, як писав Хвильовий у своєму листі перед самогубством, «перший постріл по нашій генерації» (не по «Новій генерації» Поліщука, яка складалася з одного його, а по генерації письменників, які творчо йшли за Хвильовим), перший арешт був арешт Миші Ялового, якого ми всі дуже любили, прекрасного комуніста і людини, поета (Юліан Шпол) і прозаїка («Золоті лисенята» — роман).\nНе марно ми всі називали його Мишою, ласкаво, як улюбленого брата.\n— Не советую тебе печатать!\n— Слишком пристальное внимание.\nГрішним ділом я, коли його заарештували (а ми ж вірили нашим органам безпеки), подумав, що «пристальное внимание» було скероване на нього, що в нього була совість не чиста і він, вважаючи мене за грішника, застерігав мене словами: «Слишком пристальное внимание».\nА тепер виявилось, що совість його перед революцією чиста, як сльоза, як і багатьох, що після нього пішли в небуття з жахом у серці. Вони ж думали, що гинуть од руки своїх, а це був ідейний жах, найстрашніший. Бо коли умираєш од руки ворюга, то ти знаєш: духовно ти не умреш, тебе ніколи не забудуть червоні брати, а коли умираєш од руки своїх, як ворюг народу, це страшно, бо це не тільки фізична, але й духовна смерть.\nЗа арештом Ялового пролунав постріл із браунінга, яким Микола Хвильовий розбив собі череп, і його геніальний мозок криваво забризкав стіну його кімнати, де він творив, клянусь серцем, тільки з любові до свого народу.\nА N хоче Хвильового вбити духовно. Ні! Хвильовий, як письменник, як геній, безсмертний. І не N, який ходив під столом, а то, може, й на світі його не було, коли ми з Хвильовим одаривали перші сторінки жовтневої літератури, не N, цьому літературному флюгерові, вбити пам’ять геніального сина Революції, що був бійцем багряного Трибуналу Комуни, а загинув од чорного трибуналу, тільки не Комуни, а тих, хто змійно вислизнув з-під контролю партії і хотів мечем диктатури пролетаріату знищити завоювання Жовтня. Але з кривавих рук ворогів народу, що діяли іменем народу, вибили меч руки партії і віддали його знову в чесні й святі руки синів Дзержинського.\nКоли ми з Хвильовим прийшли в жовтневу українську літературу, то були в ній Еллан, Кулик, Коряк, Доленго і почали приходити до нас: Йогансен, потім приїхав з Галичини Валеріян Поліщук, з’явилися Копиленко і Сенченко.\nЯ не кажу про Київ, де засіяла така зоря жовтневої поезії, як Василь Чумак, пісню якого — «Більше надії, брати!» — ми співали на робфаці. Чумак і ще Заливчий, що першого покололи багнетом в підвалах денікінської контррозвідки, а другий героїчно загинув під час повстання проти гетьманців у Чернігові. Ну, і, звичайно, Тичина. Словом, ми почали творити українську літературу Жовтня, коли нас можна було порахувати на пальцях.\nА літвечори в сельбуді! Яке це було щастя, коли наші молоді серця билися, як одне серце, в єднанні з такими ж, як і ми, молодими читачами, що так же, як і ми, любили рідне художнє слово.\nЯк чудово знав сучасну російську літературу і пропагував її серед нас, письменників, Копиленко, як він вітав все нове і прекрасне в ній, як любив він все нове в літературі України!\nА Сенченко Іван!\nБезумовно, в його перших віршах (та й Копиленко починав як поет) було дихання геніальності, у віршах про нове, радянське місто, які він вмонтував у свою прозу з скульптурними образами.\nЖалко, що Іван чомусь покинув писати вірші і, зачарований прозою, остаточно закохався в неї, щоб бути вірним їй до кінця.\nІ тихий, і мудрий Доленго Миша, якого я дуже любив, як літературного труженика, трохи чудного і химерного поета, але іменно цим і привабливого, чудесного критика з тонким художнім смаком.\nЙого я люблю й зараз. І зараз він такий же, як і був, тихий і мудрий.\nА Еллан! Перший після Кулика живий поет, якого я, ще початківець, побачив і полюбив всією душею за сталеві сині очі з гострим холодом у зіницях, коли він хвилювався, владно стиснені губи, коли говорив про завдання жовтневої поезії.\nСолдати, солдати, солдати під знаком червоних зірок!..\nНіжно іскрять апарати Кремля на словах маніфеста-декрета...\nНу і, звичайно, «Ударом зрушив комунар...» і «Повстання».\nТак. Він був і другом, і вчителем для таких, як я. Вічно для других і ніколи — для себе.\nТакий Василь чудесний і всім єством відданий комунізму богатир духу, який все особисте підкорив загальному, і таким і пішов від нас, коли його огняне серце перестало битися для революції, щоб битися вічно в рядках його поезій, що він залишив нам і нашим нащадкам.\nЯк я їх всіх любив! І Хвильового, і Коряка, і Пилипенка, і Йогансена (поета-чародія), і Копиленка, і всіх, хто запалив своє серце огнем любові для народу і світив ним своєму народу на шляхах його героїчних шукань.\nПро кожного трудно сказати, майже неможливо, бо нас ставало все більше. Але всі вони злилися для мене в один образ, який мені світить із днів нашої юності, і цей образ ніколи не погасне для моїх очей... А коли мої очі погаснуть, він буде світити для очей мого безсмертного українського народу...\nІ от, Хвильовий застрелився, застрелився Скрипник, якого я любив всім серцем і дивився, як на мого комуністичного батька, називаючи «червоним левом Революції».\nНас викликали на бюро Дзержинського райкому — Куліша, Досвітнього, Касьяненка і мене, щоб ми сказали про своє ставлення до самогубства Хвильового і Скрипника. Секретарем райкому була висока енергійна жінка (забув її прізвище), що дала нам слово.\nНу, всі виступали, як бог на душу положе. Та от виступає військовий у шинелі з перев’язаною бинтами головою (я ще не виступав) і каже:\n— Кто не знает такого поэта, как Сосюру. У нас есть сведения, что Сосюра имел со Скрыпником связь не только как с наркомом просвещения, а еще и по иным линиям, которые сейчас выясняются...\nІ коли мені було дано слово, я сказав:\n— Товарищ с перевязанной головой сказал о каких-то «иных линиях» моей связи со Скрыпником. Пусть это остается на его совести. Недаром у него перевязана голова. Кроме писем к т. Скрыпнику, в которых я каялся ему в своих уклонах, как поэт, т. е. я смотрел на него, как на партийного руководителя, «математика Революции», как я называл его в письмах, да нескольких посещений его на дому, где я читал ему по его просьбе свои стихи, никаких «иных линий» связи у меня не было. Пусть товарищ с перевязанной головой скажет откровенно, какие еще «иные» связи были у меня со Скрыпником. Все здесь коммунисты, сказать про это надо, не пряча его во мраке и не пугать меня бессмысленными угрозами, так как, клянусь, товарищи, что он и другие, даже не с перевязанными головами, будут выяснять эти мифические «иные линии» связи со Скрыпником до второго пришествия, а так как его никогда не будет, то и никогда не выяснят этих глупо выдуманных с чужого голоса «иных линий» связи с так страшно ушедшим от нас человеком.\nЯ вірив тому, як офіційно трактувалися смерті Хвильового і Скрипника, і щиро сказав, що я любив цих людей і що мені дуже тяжко розчаровуватися в них. Що я засуджую їх самогубство, як жах відповідальності перед Трибуналом Комуни, як ганебне дезертирство. Секретар райкому сказала, що виступи Куліша, Досвітнього і Касьяненка незадовільні, а мій виступ вона визнала щирим, і що він задовольняє її. З цим погодились інші.\nІ ще я пам'ятаю. Сонячний день, хвіртку двору будинку «Слово», біля якої стояли Досвітній і Епік.\nЯ чимсь був дуже обурений, а вони лагідно мене заспокоювали, казали, що все добре, а над ними, молодими, стрункими і красивими, смерть із тьми вже замахнулася своєю гострою і безпощадною косою... А може, й знали, бо за нами вже ходили її двоногі тіні.\nЩе я забув написати про саме прекрасне і про саме страшне в моєму житті, про любов і голод.\nГолод тільки торкнувся нас із Марією своїм чорним крилом, але багатьох, багатьох він не тільки торкнувся, але і штовхнув у незліченні могили на моїй милій Україні.\nВона йшла нереальними темпами, масовим порядком, і з’явилася стаття Сталіна «О головокружении от успехов».\nПотім, трохи пізніше, в 1932 році, в Кисловодську один хворий на астму старий більшовик мені сказав: «Все как-будто хорошо по статье Сталина о головокружении. Но меня, душу мою терзает черная кошка сомнений... Почему Сталин одной рукой пишет статью «О головокружении от успехов», а другой подписывает тайную инструкцию о прежних бешенных темпах коллективизации».\nІ от почався голод.\nНа вітринах продовольчих магазинів були тільки одинокі білі головки капусти та іноді картоплини.\nПродавцям нічого було робити, і вони сумно й безпорадно стояли всі в білому, як у китайському траурі, за прилавками.\nІноді вони ходили по квартирах нашого будинку «Слово», але на високі поверхи вони вже не могли підніматись. Я жив на другому поверсі, і коли вони заходили до мене, то я міг ділитися з ними тільки хлібом, бо нічого іншого в нас не було. Ми й самі їли тільки один раз на день, і робили все можливе, щоб син їв тричі на день.\nМи, напівголодні, стоїмо біля вікна нашої письменницької їдальні, на першому поверсі нашого крила «Слова», а дружина одного відомого письменника, що чудом залишився живим після страшних поневірянь «де Макар телят не ганяв», стоїть (дружина) над нами на сходах і з глузливою зверхністю каже нам:\nЯ зненавидів її за цю фразу, і коли її репресували, то подумав: «Так цій куркульці і треба».\nІ от 1933 рік.\nМене послали на Нікопільщину, власне, в самий Нікополь на будівництво трубного заводу. Я поїхав з дружиною, а син лишився дома з її сестрою.\nКрім того, що я був на будівництві, помічник начполітвідділу показав мені рибальські артілі і артілі колективістичні.\nКоли ми йшли з околиці в одне село (вже починала зеленіти весна), ми побачили маленьку дівчинку, що опухлими руками зривала з зеленого куща якісь ягідки, ще зелені... Од цих бідних опухлих ручок серце моє мов зупинилось і весь світ захитався в мені і навколо... Але це було тільки мить, і я повернувся до життя.\nЗаходили в село, ідемо в колгоспний Дитсадок, що містився в сараї, власне, їдальня дитсадка.\nДіти сидять навпочіпки коло круглого низенького столу, їдять дерев’яними ложками всі з однієї миски.\nОдна дівчинка набере ложку мутної рідини, піднесе до губок, проковтне і оближе ложку, а потім знову: проковтне і оближе ложку, а потім знову: проковтне і оближе.\nМи її питаємо:\n— Щоб довше їсти...\nБоже мій! Я бачив тільки краплю страждань мого народу, та й ті краплі падали, як вогняні, на моє серце і пропікали його наскрізь.\nА писати про те, що мені розповідали інші, я не можу, бо в мене і так страшно горить лице і гостро болить потилиця.\nЩе задовго до цього жахливого, що нам довелось пережити і не поламатися, а вистояти в морі трупів і на своїх плечах (я кажу про весь народ) понести й далі святий тягар труда во ім’я комунізму, бо навіть те, що робилося іменем робітничого класу, іменем партії, не одірвало селян од робітників, не викликало страшного повстання, як акта соціального самогубства, на яке штовхали народ наш чорні руки ворогів і лівих загибників, що колективізували народ під дулом нагана.\nСвятий наш народ. Він усе витримав і навіть такі страшні жертви не захитали його віри в партію. Настільки політично виріс наш народ, що він не тільки відчував, але й знав, що партія веде його лінію, але її перекручували всі, хто був зацікавлений в дискредитації Радянської влади перед українським народом, який був і є Радянська влада, як і російський народ, як всі народи-брати.\nА який дурень сам устромить ножа в своє серце. Так і наш народ.\nХоч і є страшне прислів’я, вигадане виродками людства, яке наводить2 в одному з своїх романів:\nЯ вважаю, що це прислів’я перевершує всі ієзуїтські «ідейні» концепції.\nАле, повторюю, народ наш витримав, і в цьому його безсмертя, і я горджусь моїм народом, і молюся йому. Як колись молився Богу.\nТільки народ мій витримав, а я — ні...\nЧасто я ходив і ходжу повз Софіївський собор, золотий гомін якого ще колись лунав над Києвом разом із гомоном Лаври (дзвони...), що оспівав у чудесних віршах молодий Тичина, і згадую веселого з світлими й сміливими очима, як у сільських парубків, Григорія Косинку, що жив у флігелі соборського подвір’я разом із своєю високогрудою жіночкою.\nЯ так любив Григорія, золоте і співуче життя якого обірвала куля ката, і не фашистського одвертого ката, а ката, що підступно, кривавою гадюкою заліз у наші лави, і як багато і смертельно покусав він жалами куль серця нашого цвіту!..\nФашистське вимели сміття\nполки визвольною грозою...\nЙ багряний прапор наді мною\nбув клич: «Вперед, товариші!»\nІ ще я згадував, як я листувався з Грицем, які прекрасні українські листи він мені писав. Якби він жив, він став би нашим Тургенєвим у прозі, бо, як і Тургенєв, він був поетом у прозі.\nЗ іменем цим так багато зв’язано в нас. Це ім’я підтримувало наш дух у тяжкі години відступу і окрилювало в години гніву і відплати.\n2 Не названо, хто наводить.\nПісля Сталіна почалося відновлення літературної атмосфери.\nПотім виступав Малишко і теж у своїй промові — палкій і пристрасній, в якій його серце од гніву на ворогів народу навіть кинуло своє полум’я і на тих, хто ні сном, ні духом до них не причетний.\nМалишко теж сказав про мене, що марно мене били, що нізащо мене калічив Каганович...\nІ я од радості все простив... усім дезорієнтованим братам, що били мене так, що аж серце гуло од ударів.\nА ще дужче я люблю свою Донеччину і Третю Роту, що провідною зорею світила, світить і буде світити мені на поетичній путі, зливаючи своє сяйво з зорями Комунізму, що все більше і все ближче сіяють на нашому трудовому небі.\n(Зима 1959 року, Київ)


Острів Родос – центр міжнародного туризму в Середземномор’ї – Мустанг\nОстрів Родос – центр міжнародного туризму в Середземномор’ї\nІснує легенда, що заради цього острова бог сонця Геліос покинув Олімп.\nРодос – один з найпопулярніших в Середземномор’ї центрів міжнародного туризму. Він славиться унікальними виробами з кераміки, рідкісними по красі метеликами, великою кількістю історичних пам’ятників. Близько 300 днів в році над островом сяє сліпуче сонце.\nРодосу не судилося було стати найзеленішим островом Греції, але що йому вдалося – так це заслужити репутацію молодіжного “живого” курорту, в якому, до того ж, є на що подивитися. Це історичний центр міста Родос, де в середньовічній фортеці Єрусалимського ордену досі живуть люди, а в мощених “лицарських” двориках буденно припарковані такі улюблені усіма греками мопеди. Це античні розвалини в Линдосі; долина метеликів, які там так багато, що вони забарвлюють дерева і траву в строкатий “метеликовий” колір. Це бухта Мандраки, де колись стояв велетенський Колос Родос – однією ногою на лівому березі, іншою – на правому. Тут багато древніх мечетей, часто чуються турецькі мелодії, в ресторанчиках вам можуть запропонувати турецьке меню – на Родосі взагалі гостро відчувається схід (адже Туреччина в годині їзди на поромі). Родос ідеальний для зайняття морськими видами спорту – віндсерфінгом, підводним плаванням. Якщо Ви орендуєте машину, обов’язково прокотитеся в глиб острова. Ви побачите “затишне” життя простих родосців, які, до речі, вважаються в Греції найбільш відкритими і доброзичливими.


Державне агентство з енергоефективності та енергозбереження України проводить збір заявок на отримання допомоги від Фінсько-українського трастового фонду (далі – Трастовий фонд) на реалізацію проєктів з енергоефективності та відновлюваної енергетики.\nДіяльність Трастового фонду в основному зосереджена на наданні технічної допомоги, реалізацію демонстративних проектів, розробку проектно-кошторисної документації (поставка, будівництво та встановлення обладнання) для проектів у зазначених сферах.\nдемонстраційні проєкти у вигляді грантів з наданням переваги малим та середнім підприємствам (для державних та приватних проєктів);\nвласний внесок - співфінансування;\nтехнічна допомога (консалтинг, програмне забезпечення) – можливе покриття до 100% вартості;\nкожен проект (консалтинг, поставки обладнання або інвестиції) повинен мати фінську складову (щонайменше 30% від загальної вартості проєкту). Вибраними консультантами є, головним чином, компанії з Фінляндії;\nможливості поєднання грантів з іншими фінансовими інструментами НЕФКО - позики в Investment Fund loans, Facilities for Cleaner Production, Energy Saving Credits.\nДодатково інформуємо, що серед вже відібраних Трастовим фондом проєктів (з бюджетом від 40 тис. євро до 150 тис. євро) можна відмітити наступні напрямки:\nрозробка ТЕО модернізації системи централізованого теплопостачання;\nпроведення оцінки використання альтернативних видів палива для теплопостачання;\nвизначення потенціалу для проектів з виробництва енергії з біомаси;\nреконструкція гарячого водопостачання з використанням геотермальних теплових насосів;\nрозробка ТЕО термомодернізації громадських будівель;\nвстановлення індивідуального теплового пункту;\nдослідження потенціалу звалищного газу;\nбудівництво сонячної електростанції на даху школи;\nТЕО для міських стічних вод (потенціал виробництва біогазу);\nТЕО будівництва ТЕЦ на біопаливі;\nпопереднє ТЕО заходів з енергозбереження для комуненерго;\nрозробка плану системи централізованого теплопостачання з урахуванням тенденції до відключень;\nОсобливу увагу необхідно приділити установам та закладам охорони здоров’я, які потребують заміни котелень, термомодернізації, переоснащення систем електрозабезпеченості тощо.\nКінцевий термін подання заявок: до 10.09.2020.\nЗаповнені заявки необхідно надсилати (укр. та англ. мовами) в електронній формі на адреси: resinvestua@gmail.com та finland.trustfund.proposals@gmail.com.\nДля отримання додаткової інформації про Програму необхідно звертатись до керівника групи Трастового фонду - Андрія Левконюка (Україна): +380 97 6405390 або futf@u-t-a.co.uk.\nДетальна інформація про Фінсько-український трастовий фонд: http://saee.gov.ua/uk/content/finland-ukraine-trust-fund\nЗаявки для заповнення: українською мовою та англійською мовою.


Пенелопа Круз вагітна - фото вагітної Пенелопи Круз | вагітність\nПенелопа круз вагітна - фото вагітної пенелопи круз\nВідео: Міні-фільм Пенелопи Круз для Agent Provocateur 2014\nспекотна іспанка Пенелопа Круз Санчес і її чоловік актор Хав`єр Бардем чекають поповнення в сімействі. 38-річна модель і актриса знаходиться на третьому місяці вагітності.\nПенелопа Круз визнана однією з найкрасивіших і найсексуальніших жінок світу.\nв модельній кар`єрі Пенелопа Круз є натурні зйомки і фото в оголеному вигляді\nПенелопа Круз - перша іспанська кіноактриса, яка удостоїлася визнання американської кіноакадемії і отримала премію «Оскар». Але до появи її іменної зірки на знаменитій Голлівудській Алеї Слави знадобилося 10 років каторжної праці, успіхів і відвертих невдач. Тільки цілеспрямованість, кипуча енергія і невичерпний оптимізм дозволили Пенелопа не розчаруватися і досягти зіркових висот не тільки в акторській кар`єрі, але і в якості моделі.\nУ дитинстві Пенелопа захоплювалася балетом і протягом 13 років навчалася танцям в Іспанській національній консерваторії і в Нью-Йорку. Першим акторським досвідом були зйомки в кліпі поп-групи, коли дівчині було всього 15 років. А 2 роки по тому вона вже дебютувала як кіноактриса. За 10 років Круз брала участь в створенні більш ніж 50 художніх фільмів.\nНа сьогодні в скарбничці оскароносної актриси номінація на премію ALMA, Європейської кіноакадемії, Золотий глобус, премії Давида та Донателло і Гойя.\nОпис: в модельній кар`єрі Пенелопа Круз є натурні зйомки і фото в оголеному вигляді\nВідео: Найкращі фото Пенелопи Крус в бікіні\nМодельна кар`єра Пенелопа Круз\nПенелопа Круз відноситься до категорії жінок, краса яких з віком стає яскравішим і прітягівающе. Доказом цього служить тривалу співпрацю з косметичними компаніями і будинками моди L`Or al, Mango, Loewe, з модельєром Ральфом Лорен, зйомки в журналах Hollywood і Vogue.\nВідео: ТОП фото Пенелопи Крус в бікіні\nОсобисте життя Пенелопи Круз\nПенелопа і Хав`єр: Подружжя часто з`являються на світських вечірках і виглядають абсолютно щасливою парою\nБажання досягти професійних висот і зробити кар`єру довгий час не дозволяло актрисі влаштувати своє особисте життя. Перший серйозний роман, що тривав понад 3 років, зав`язався між Пенелопою і Томом Крузом в 2001 році, коли вони разом знімалися у фільмі «Ванільне небо». Другим обранцем через рік після розставання з Крузом став актор Метью Макконехі, відносини з яким тривали трохи більше року. Втома і розчарування від бурхливих романів змушували емоційну Пенелопу здійснювати імпульсивні вчинки: вона судилася з журналістами, які поширювали відомості про її особисте життя, і заявила про намір усиновити відразу декількох сиріт.\nВсе змінилося в 2007 році, коли доля звела її з актором Хав`єром Бардемом. Роман, який тривав 3 роки, зміцнив переконання Пенелопи в тому, що Хав`єр - чоловік її життя, її друга половинка. У липні 2010 року пара узаконила свої стосунки.\nПервісток Пенелопи та Хав`єра\nПервісток Пенелопи Круз і Хав`єра Бардема народився 25 січня 2011 року, коли актрисі було 36 років. Хлопчика назвали Лео Енкінас Бардем. Символічно, що в день народження сина батько став номінантом на премію «Оскар» як кращий актор. Але, зі слів зоряної пари, малюк став для обох батьків найкращою нагородою.\nПісля народження первістка ЗМІ не раз висували припущення про чергову вагітність Пенелопи Круз, але інформація не отримувала підтвердження. На цей раз задоволений Бардем сам ділиться радістю з друзями і приймає від них привітання. Поки невідомо, хто народиться - хлопчик чи дівчинка. Але і мати, і батько не приховують, що очікування появи на світ малюка доставляє обом відчуття величезного щастя.\nРекс - актор\nКоли і кому ірина безрукова народила дитину\nАнжеліна джолі вагітна. Сімейство джолі-пітт очікує 7-го дитини\nГоша куценко став татом вдруге\nРосійська «міс-всесвіт» оксана федорова очікує другу дитину\nУ артиста валерія яременко народився другий син\nВ акторській сім`ї чадова і дітковскіте народився первісток\nЗірки, які стали батьками за допомогою сурогатних матерів\nАгнія дітковскіте вагітна?\nМарія болтнева народила трійню\nМіла куніс народила\nСвітлана пермякова народила\nЯна рудковська вагітна