Спосіб і пристрій для коксування вугільних сумішей з високими характеристиками тиску спучення в коксовій печі “без рекуперації” або “з рекуперацією тепла” — UA 108489\n1. Спосіб коксування вугілля (13) у батареї (1) коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією тепла", який полягає в тому, що\n- циклічно коксують вугілля (9) у батареї (1) коксових печей, що мають камери (2) коксових печей, розташованих в ряд, і\n- камери (2) коксових печей завантажують з бункера (11) для вугілля за допомогою відповідного транспортного обладнання, який відрізняється тим, що\n- вугілля (9) доводять до температури 100-400 °C в середовищі інертного газу (12) і необхідну кількість вугілля (9) завантажують в середовищі інертного газу (12) у камеру (2) завантаження коксової печі,\n- попередньо нагріте вугілля (9), при постійній висоті заповнення без додаткового вирівнювання, подають у камеру (2) завантаження коксової печі таким чином, що тиск спучення коксу може виходити в газовий відсік над коксовим пирогом, і\n- вугілля (9) перетворюють у кокс у зазначеній камері (2) коксової печі під час циклу коксування.\n2. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям (9) з бункера (11) для вугілля по трубопроводах в середовищі інертного газу (12).\n3. Спосіб за п. 2, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають, попередньо нагріваючи в трубопроводі.\n4. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям (9) з бункера (11) для вугілля на транспортерних стрічках в середовищі інертного газу (12).\n5. Спосіб за п. 4, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають, попередньо нагріваючи на транспортерній стрічці.\n6. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають, попередньо нагріваючи у псевдозрідженому шарі.\n7. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають з бункера (11) для вугілля, в якому вугілля (13) попередньо нагрівають.\n8. Спосіб за п. 7, який відрізняється тим, що вугілля (13) нагрівають в бункері (11) для вугілля за допомогою нагрівних змійовиків, в яких пропускають гарячі носії тепла, такі як пара, вихлопні гази, відпрацьований газ коксової печі, нагріте повітря або суміші цих носіїв тепла.\n9. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-8, який відрізняється тим, що носій тепла, який слугує для нагрівання вугілля, беруть з печей від 1 до 6 біля вугільної башти батареї (1) коксової печі, а після його охолодження переміщують назад до печі (2).\n10. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі заповнюють попередньо нагрітим вугіллям (9) з навантажувального вугільного візка (7) в середовищі інертного газу (12).\n11. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-10, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям (9) з навантажувального вугільного візка (7), через що навантажувальний візок (7) встановлює каналоподібне з'єднання (14, 15) між трубопроводом, який переносить вугілля (13) в середовищі інертного газу (12), або конвеєрною стрічкою і заправним люком (3) печі, яку необхідно заповнити.\n12. Спосіб за п. 10, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) з навантажувального вугільного візка (7) подають в середовищі інертного газу (12), через що вугілля (13) нагрівається у навантажувальному вугільному візку (7).\n13. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-11, який відрізняється тим, що інертний газ (12) є азотом, гелієм або аргоном.\n14. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-11, який відрізняється тим, що вугілля (13) нагрівають за допомогою індукції, мікрохвиль або дугового нагріву.\n15. Спосіб за будь-яким одним з пунктів 1-14, який відрізняється тим, що вугілля (13) нагрівають до температури 100-400 °C,\n16. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-15, який відрізняється тим, що камери (2) коксових печей заповнюють гарячим вугіллям (9) крізь 1-4 заправні люки (3) у покрівлі (4) коксової печі.\n17. Пристрій для коксування вугілля (13) у батареї (1) коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією тепла" способом за будь-яким з попередніх пунктів, який має\n- батарею (1) коксових печей з декількома камерами (2) коксових печей, завантажуваних через покрівлю (4) камер коксових печей,\n- навантажувальний вугільний візок (7), здатний рухатись вздовж покрівлі (4) батареї (1) коксових печей для завантаження щонайменше однієї камери (2) коксової печі,\n- бункер (11) для вугілля, призначений для завантаження вугіллям (13) навантажувального вугільного візка (7),\n- навантажувальний вугільний візок (7) призначено завантажувати через прийнятні пристрої (16) з інертним газом (12), причому навантажувальний вугільний візок (7) обладнано з'єднувачами для подачі вугілля, які дозволяють завантаження камер (2) коксової печі без горіння і без доступу повітря, і\n- навантажувальний вугільний візок (7) обладнано пристроєм для нагрівання вугілля (9).\n18. Пристрій за п. 17, який відрізняється тим, що навантажувальний вугільний візок (7) обладнано герметизованим контейнером (16) для інертного газу (12).\n19. Пристрій за п. 17, який відрізняється тим, що завантаження камери (2) коксової печі попередньо нагрітим вугіллям (9) із навантажувального вугільного візка (7) відбувається так, що навантажувальний вугільний візок (7) встановлює каналоподібне з'єднання (14, 15) між трубопроводом, який переносить вугілля (13) в середовищі інертного газу (12), або конвеєрною стрічкою і заправним люком (3) печі, яку необхідно заповнити, і це з'єднання (14, 15) між конвеєрною стрічкою і навантажувальним візком (7) і заправним люком (3) виконано рознімним за допомогою щонайменше двох запірних елементів.\nРеферат: Винахід стосується способу коксування вугілля з високими характеристиками тиску спучення у коксовій печі "без рекуперації" або "з рекуперацією тепла", за яким батарею коксових печей, що має камери коксових печей, які розташовані в ряд, використовують для циклічного коксування вугілля, і велику кількість вугілля, попередньо нагрітого до високої температури, вводять у камеру коксової печі, що необхідно заповнити, на таку висоту, яка дозволяє тиску спучення, що зростає під час коксування, вивільнитися в газовий відсік над коксовим пирогом, щоб стінки коксової камери, що її оточують, могли бути звільнені від тиску спучення, який виникає під час коксування. Винахід також стосується пристрою, за допомогою якого цей спосіб може бути виконаний. UA 108489 C2 (12) UA 108489 C2 UA 108489 C2 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 Винахід належить до способу коксування вугілля з високими характеристиками тиску набухання в коксовій печі без рекуперації" або "з рекуперацією тепла", через що батарею коксових печей, яка складається з розташованих в ряд камер коксових печей, використовують для циклічного коксування вугілля і велику кількість вугілля, попередньо нагрітого до відповідної температури, вводять в камеру коксування, яка повинна бути заповнена, до такої висоті завантаження, що дозволяє тиску набухання, який виникає під час коксуванням, бути вивільненим в газовий відсік над коксовим пирогом, так щоб стінки камери коксової печі, які оточують камеру коксової печі, могли бути звільненими від тиску набухання, що виникає в ході коксування. Винахід також належить до пристрою, в якому цей спосіб може бути реалізований. Під час коксування вугілля виникає істотний тиск, відомий як тиск набухання. Він діє на стіни камери коксової печі, піддаючи стінки камери коксової печі суттєвим механічним навантаженням. Стінки камери коксової печі часто обладнують складною поперечно-анкерною системою, яка складається з анкерних колон, стінових листів, рам пічних камер, пружин зміщення і анкерів. Прикладом поперечно-анкерної системи для стінок камери коксової печі можна знайти в міжнародній заявці WO 2009141086 А1. Тиск набухання виникає під час коксування вугілля у так званій пластичній зоні коксового пирога під час відщеплення летючих компонентів вугілля, смол і пластових формувань смол, що виникає при зустрічі з пластичними зонами. Тиск набухання діє, як це відомо, як внутрішній газовий тиск, який виникає у зв'язку з розширенням і усадкою вугілля. Внутрішній газовий тиск діє на стінки камери коксової печі через вже скоксоване вугілля, так як кокс спочатку утворюється біля стінок, завдяки гарячим стінкам камери коксової печі. Під час коксування вугілля може виникати тиск набухання, який є достатньо високим, щоб пошкодити стінки камери коксової печі. Досвід показав, що максимальний тиск набухання досягається приблизно при проходженні 75 % операційного часу, визначеного як період між двома завантаженнями. Так як пружини зміщення поперечно-анкерної системи слугують для поглинання тисків набухання, то вони повинні попередньо бути напружені до високого ступеню, а часто і точно відрегульовані, щоб запобігти пошкодження стінок камери коксової печі тиском набухання. Це тягне за собою значні економічні витрати. Крім того, стінки камери коксової печі необхідно часто ремонтувати, від дії тиску набухання, якщо поперечно-анкерна система неправильно відрегульована або не обслуговується протягом усього терміну служби печі. Оскільки величина тиску набухання залежить в першу чергу від типу вугілля або суміші типів використовуваного вугілля, часто роблять жорсткі обмеження щодо типу вугілля, яке можуть бути використане для коксування. Тому, з самого початку таке вугілля не може бути використане для коксування, хоча достатньо добре підходить для використання за призначенням. Можливо зменшити тиск набухання шляхом введення добавок до вугілля для коксування. Прикладами цього є коксовий дрібняк з високим вмістом летючих компонентів і інертне матове вугілля. Але, введення добавок не завжди бажано, оскільки вони також можуть небажано впливати на процеси утилізації. Нарешті, швидкість коксування залежить також від вмісту вологи, вмісту летючих вугільних компонентів, висоти завантаження і ваги завантаження. У той же час, при завантаженні вугілля, яке подається всередину, завжди повинно бути вирівняне після завантаження за допомогою механічних вирівнювальних брусів для перетворення конічної шапки завантаження у завантаження печі однаковоївисоти. Це забезпечує однаковість процесу коксування. Вирівнювальний брус вводять в піч збоку через вирівнювальні отвори в дверцятах печі. Це тягне за собою ускладнення конструкції і будівлі. Таким чином, завданням є розробка способу коксування вугілля з характеристиками високого тиску набухання, при якому тип вугілля, яке буде використовуватися, можна було б вільно вибирати без необхідності уникнення надмірного тиску набухання. Вміст вологи, вміст летючих компонентів вугілля, вага завантаження, висота шару, типу вугілля, мацеральна група типу вугілля, яке використовується, і вибір умов коксування не повинні грати ніякої ролі при коксуванні. В той же час, проектування і конструювання складних частин, таких як вирівнювальні отвори і поперечно-анкерна система не повинне бути потрібним, що зробить процес коксування більш економічним. Винахід вирішує цю задачу способом коксування вугілля з характеристиками високого тиску набухання в батареї коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією" тепла, в якому - батарею коксових печей, яка складається з камер коксових печей, розташованих в ряд, використовують для циклічного коксування вугілля, - камери коксових печей завантажують з бункера для вугілля, з якого вугілля може бути завантажене у камеру коксової печі, використовуючи прийнятне транспортне обладнання, - вугілля доводять до підвищеної температури 100-400 °C в середовищі інертного газу і вугілля завантажують в середовищі інертного газу у камеру коксової печі, 1 UA 108489 C2 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 - попередньо нагріту велику кількість вугілля подають у завантажувану камеру коксової печі при постійній висоті завантаження без додаткового вирівнювання, таким чином, що тиск набухання коксу може вивільнятися в газовий відсік над коксовим пирогом, і - вугілля перетворюють у кокс у зазначеній камері коксової печі під час циклу коксування. Завантаження камери коксової печі попередньо нагрітим вугіллям, через що вугілля спочатку нагрівають до температури 100-400 °C, забезпечує ситуацію, коли частина летючих компонентів вже видалена і нагрівання має місце у герметично ущільненому середовищі, так що немає втрат вугілля через згорання. Крім того, так як попередньо нагріте вугілля заповнюють, використовуючи засіб транспортування крізь покрівлю коксової печі в батареї коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією" тепла, через що підтримують потрібну висоту завантаження, при цьому, тиск набухання може виходити у газовий відсік поверх коксового пирога. При підвищеній температурі 100-400 °C вугілля набуває квазі-рідкого стану, який має характеристики псевдозрідженого потоку, так що батареї коксових печей можуть бути заповнені зокрема ефективним і рівномірним способом. Це спрощує керування процесом коксування і суттєво покращує якість коксу. Одночасно, суттєво зменшується робочий час, необхідний для коксування вугілля у печах "з рекуперацією" або "без рекуперації" тепла, так як значна частина летючих вугільних компонентів вже вийшла у зовнішньому вузлі до того, як піч було завантажено. Це підвищує економічну ефективність процесу коксування в печах "з рекуперацією" або "без рекуперації" тепла. Крім того, під час завантаження немає необхідності у складній конструкції вирівнювальних дверних отворах і поперечному акеруванні, що суттєво підвищує економічну ефективність процесу. Батареї печей "з рекуперацією" або "без рекуперації" тепла є прийнятними для цього способу, тому що їх конструкція дозволяє створити газовий відсік поверх коксового пирога, що забезпечує часткове горіння коксового газу у звичайний спосіб в такій конструкції. Коксові печі не такої конструкції не мають відсіку або мають дуже малий відсік для виходу газу, тому тиск набухання не може бути одразу знятий. Перелік і приклади конструкцій коксових печей "з рекуперацією" або "без рекуперації" тепла можна знайти у патентах US 4344820 A, US 4287024 A, US 5114542 A, GB 1555400 А або СА 2052177 С Нагрівання також спричиняє дегазування води, яка вміщена у вугіллі. Таким чином коксування може починатися безпосередньо після завантаження і нагрівання. Нагрівання вугілля для рекуперації тепла і для покращення процесу коксування вже відоме. В патенті DE 4204578 С2 описані способи сушки і попереднього нагрівання вугілля, що подається, за допомогою рекуперації тепла від гарячого неочищеного газу, що характеризується тим, що вологе вугілля, що подається, приводять за допомогою протитечії у прямий контакт з неочищеним газом, який охолоджують від робочої температури 700-900 °C до вихідної температури приблизно 500 °C. Такий спосіб слугує в першу чергу для покращення енергетичної ефективності коксування у горизонтальних камерах, через що помітну кількість тепла, наскільки можливо, вилучають з коксу і неочищеного газу і повторно вводиться у процес через вугілля. Вугілля спочатку попередньо сушать, а потім попередньо нагрівають в залежності від стану і вологості вугілля. Таким чином ступінь попередньої сушки і попереднього нагріву може бути встановлена в межах широких границь. В патенті DE 2706026 А1 описаний спосіб транспортування попередньо нагрітого вугілля, що подається у коксові камери і система для здійснення процесу, через що вугілля, що подається, пневматично завантажують вище середини коксових камер, використовуючи стиснене, нейтральне несуче середовище, таке як азот, від одного або більше дозуючих бункерів для зберігання, де несуче середовище відокремлюють від вугілля, що подається, у в дегазуючий розподільник, а потім розподіляють по вазі в один або більше трубчасті жолоби і в коксові камери. Температура попередньо нагрітого вугілля може бути 100-280 °C в залежності від майстерності виконавця. Але, в цьому способі немає згадок про використання батареї коксових печей "з рекуперацією" або "без рекуперації" тепла, в яких вугілля може бути завантажене в середовищі інертного газу при підвищеній температурі. Не описано, як тиск набухання може бути нейтралізований шляхом використання попередньо нагрітого вугілля. Трубчасті жолоби називаються як особливий транспортний засіб, який може бути використаний. А для даного винаходу теоретично можливе використання будь-якого засобу транспортування попередньо нагрітого вугілля, з якого воно може бути завантажене в камери коксових печей у герметично ущільненому середовищі. 2 UA 108489 C2 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 Важливо, для виконання способу за нашим винаходом, щоб вугілля досягло квазірідинного стану, в залежності від типу вугілля, для можливості рівномірного завантаження. Крім того, вміст вологи, вміст летючих вугільних компонентів, вага завантаження, висота шару, тип вугілля, мацеральна група вугілля і швидкість коксування, завдяки попередньому нагріванню і рівномірному завантаженню, більше не мають значення. Згідно цього способу, попередньо нагріте вугілля може бути виготовлене різними шляхами. В переважному втіленні винаходу, вугілля беруть з одного або більше бункерів, який призначений для однієї з батарей коксових печей. Попереднє нагрівання, наприклад, може мати місце в проміжному контейнері. Він може бути у формі бункера, коробу або конусу. Труби для транспортування гарячої сухої речовини є достатньо відомими. В одному втіленні винаходу, камери коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям з бункера для вугілля по трубах в середовищі інертного газу. Вугілля також може, переважно, подаватися при попередньому нагріванні у трубі. В такий спосіб нагрівання має місце у середовищі інертного газу, для чого трубу обладнують пристроями для нагріву вугілля. Дегазатори або розподільники можуть бути розміщені у будь-якому місці у трубах. Вони можуть бути обладнані пристроями перекриття, наприклад, клапани або засувки можуть бути прийнятними для цього. Камера коксової печі також може бути завантажена попередньо нагрітим вугіллям з бункера для вугілля по конвеєрній стрічці в середовищі інертного газу. Попереднє нагрівання вугілля відбувається, наприклад, в проміжному контейнері. Він може бути у формі бункера, коробу або конусу. Використання конвеєрних стрічок для транспортування гарячої сухої речовини є достатньо відомими. Вугілля також може бути попередньо нагріте на конвеєрній стрічці. Конвеєрна стрічка, або корпус транспортера з конвеєрною стрічкою обладнують пристроями, згідно з цим втіленням способу, які забезпечують нагрівання вугілля. В одному можливому втіленні винаходу корпус обладнаний з'єднанням для введення інертного газу. Попередньо нагріте вугілля також може бути подане з бункера для вугілля або вугільного контейнера, в якому вугілля попередньо нагрівають. Для цього бункер для вугілля або контейнер, який також може бути спроектований як проміжний контейнер, обладнують пристроєм для нагріву вугілля. Наприклад, вугілля у бункері для вугілля або контейнері може бути нагріте, використовуючи нагрівальний змійовик, крізь який тече гаряче середовище, таке як пара, вихлопні гази або нагріте повітря. Нагрівні змійовики можуть бути будь-якого типу, наприклад, трубопроводами або радіаторами. Гаряче середовищі для передачі тепла тече крізь нагрівальні змійовики. Вони можуть бути різних типів і текти крізь нагрівальні змійовики при високій температурі. Температура може бути будь-якого рівня. У переважному втіленні винаходу, температура є вище 200 °C. В одному втіленні за винаходом, наповнення камери коксової печі попередньо нагрітим вугіллям з бункера для вугілля або контейнера здійснюють за допомогою навантажувального вугільного візка в середовищі інертного газу. Для цього, вугілля може бути нагріте або у бункері для вугілля, або в контейнері, або у навантажувальному вугільному візку. Наприклад, попередньо нагріте вугілля може бути подане з навантажувального вугільного візка в середовищі інертного газу, для чого вугілля нагрівають у навантажувальному вугільному візку. Якщо нагрівання має місце у навантажувальному вугільному візку, то його обладнують пристроями для нагрівання вугілля. Вони можуть бути розміщені в будь-якій частині навантажувального вугільного візка. Навантажувальний вугільний візок обладнують завантажувальними пристроями і розвантажувальними з'єднувачами для наповнення камер коксових печей. Навантажувальні вугільні візки для наповнення камер коксових печей є достатньо відомими. Наприклад, навантажувальний вугільний візок з пристроєм для підняття люків з рам отворів заповнення у покрівлі коксової печі відомий з публікації WO 2009097984 А2. У типовому втіленні за винаходом, камеру коксової печі заповнюють попередньо нагрітим вугіллям з навантажувального вугільного візка, через що навантажувальний візок створює каналоподібне з'єднання між трубопроводом, що несе вугілля в середовищі інертного газу, або конвеєрною стрічкою і отвором для наповнення печі. В одному втіленні винаходу використовують псевдозріджений шар для нагрівання вугілля. В цьому способі псевдозрідження здійснюють або за допомогою нагрітого інертного газу, або низько кисневого газу з циркуляційної труби кінцевої печі після того, як він був охолоджений до 400 °C. Такий газ в подальшому може бути переданий назад до нижньої печі або до верхньої печі кінцевої печі. Також можливе використання нагрівних змійовиків всередині рідкого шару. Інертним газом може бути азот, гелій або аргон. Вугілля або кокс нагрівають в середовищі інертного газу. Це необхідно, щоб уникнути горіння вугілля під час нагрівання. Обробка вугілля в середовищі інертного газу необхідна тільки, якщо вугілля нагрівають. Згідно даного способу під 3 UA 108489 C2 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 обробкою в середовищі інертного газу розуміють додавання всередину вугілля і покриття вугілля інертним газом в такій кількості, що ускладнює горіння або надлишкове реагування вугілля з повітрям. Вугілля може бути нагріте у будь-якому з вище наведених засобах транспортування або зберігання у будь-який спосіб. Тому можливо використовувати пальники або гарячий газ. Гарячий газ може нагрівати вугілля або прямим, або непрямим теплообміном. Наприклад, вугілля також може бути нагріте, використовуючи індукційне, мікрохвильове або дугове нагрівання. Ці типи нагрівання є відомими. Приклади цього можна знайти в описах патентів DE 2812520 А1, GB 1089092 A, US 4389283 А. Вугілля попередньо нагрівають до температури 100400 °C. Завантаження камер коксових печей гарячим вугіллям відбувається, в одному втіленні винаходу, крізь 1-4 заправні люки в покрівлі коксової печі. В даному способі навантажувальний вугільний візок переміщується вздовж покрівлі камер коксової печі і дає змогу наповнювати камери коксових печей, незважаючи на те, що вугілля покрите інертним газом. Завантаження або транспортування нагрітого вугілля може бути з перервами або постійним. Це звичайно відбувається за попередньо визначеним планом роботи. В одному втіленні за винаходом, камеру коксової печі заповнюють гарячим вугіллям крізь 14 заправні люки в покрівлі коксової печі. Навантажувальний вугільний візок переміщується вздовж покрівлі камер коксової печі і дає змогу наповнювати камери коксових печей, встановлюючи тільки з'єднуючий трубопровід між трубопроводом, що транспортує вугілля, і заправними люками без атмосфери інертних газів. На його кінці активують, щонайменше, дві засувки або інші фітинги. Нагріте вугілля може бути завантажене або транспортоване з перервами або постійно. Це звичайно відбувається у відповідності з наперед визначеним планом роботи. В одному втіленні за винаходом носій, який слугує для нагріву вугілля, забирають з кінцевих печей 1-6 батареї коксових печей біля вугільної башти, а після його охолодження переміщують назад до печі. Задачу винаходу також вирішують за допомогою пристрою для вугілля з високими характеристиками тиску набухання у батареї коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією тепла", використовуючи спосіб за будь-яким одним з попередніх пунктів, який має - батарею коксових печей з декількома камерами коксових печей, які повинні бути завантажені крізь покрівлі камер коксових печей, - навантажувальний вугільний візок, який можна переміщати вздовж покрівлі батареї коксових печей і який може наповнювати, щонайменше, одну камеру коксової печі, - бункер для вугілля, з якого навантажувальний вугільний візок може бути заповнений вугіллям, через що - навантажувальний вугільний візок може бути заповнений, використовуючи прийнятні пристрої, з інертним газом, через що навантажувальний вугільний візок обладнують з'єднувачами для завантаження вугілля, які дозволяють завантаження камер коксової печі без горіння і без будь-якого введення повітря, і - навантажувальний вугільний візок обладнаний пристроєм для нагрівання вугілля. В одному з втілень цього пристрою навантажувальний вугільний візок обладнаний ущільнюваним подавальним контейнером для інертного газу. В додатковому втіленні пристрою камера коксової печі повинна бути заповнена попередньо нагрітим вугіллям з навантажувального вугільного візка, через що навантажувальний вугільний візок обладнаний каналоподібним з'єднання між трубопроводом, який несе вугілля з інертним газом, або конвеєрною стрічкою і заправним люком печі, яку необхідно завантажити, і з'єднанням між конвеєрною стрічкою і навантажувальним візком і заправним люком є знімним з, щонайменше, двома ущільнюваними фітингами, такими як засувки, клапани, ковшові конвеєри, гвинтові конвеєри або інші фітинги. Навантажувальний вугільний візок обладнаний пристроєм для нагрівання. Це можуть бути більш прості відомі пристрої, такі як пальники або з'єднувачі для живлення гарячим газом. Це також може бути виконане шляхом індуктивного, мікрохвильового або дугового нагріванням у навантажувальному вугільному візку. Навантажувальний вугільний візок також може бути обладнаний, щонайменше, одним ущільнюваним з'єднувачем для живлення інертним газом. Навантажувальний вугільний візок також може бути обладнаний ущільнюваним подавальним контейнером для інертного газу. Винахід має переваги здійснення завантаження камер коксових печей у спосіб, який дозволяє уникнути підвищення тиску набухання в камері коксової печі під час коксування. Це дає можливість зробити процес коксування більш економічним. Додатково, можна уникнути 4 UA 108489 C2 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 недоліків, які спричинені надмірним вмістом вологи і несприятливим вмістом летючих компонентів вугілля. Перевагами винаходу є: - Робочий час між двома завантаженнями значно зменшується, що приводить до підвищення продуктивності обладнання і таким чином до більшої економічності. - Типи вугілля з високими характеристиками тиску набухання, які не можуть бути використані у відомих менш дорогих печах з горизонтальними камерами, можуть бути використані без будьякої загрози пошкодження камер. - Складність конструкції і будівлі зменшується тому, що відпадає необхідність у дорогій поперечно анкерній системі. - Крім того, дорога вирівнювальна система також стає непотрібною. Винахід більш детально пояснений на двох фігурах, де показані тільки можливі втілення винаходу. На фіг. 1 показана батарея коксових печей з навантажувальним вугільним візком для завантаження печей за винаходом. На фіг.2 показаний навантажувальний вугільний візок за винаходом. Батарея (1) коксових печей (див. фіг.1) складається, як приклад, з восьми камер (2) коксових печей типу "з рекуперацією" або "без рекуперації" тепла. Камери (2) коксових печей завантажують крізь заправні люки (3) в покрівлі (4) коксових печей. Дві з камер (2) коксових печей зображені у відкритому положенні після спорожнення попереднього завантаження, через що підняті двері (5) камер коксових печей розташовані над отвором (6) камери коксової печі. Камери (2) коксових печей завантажують за допомогою навантажувального вугільного візка (7), який переміщують вздовж покрівлі (4) батареї (1) коксових печей по направляючих рейках (8), розташовують над камерою (2) коксової печі, яку потрібно завантажити, і завантажують цю камеру (2) через розвантажувальний отвір гарячим, попередньо нагрітим вугіллям (9). Вугілля нагрівають у навантажувальному вугільному візку (7), який обладнаний нагрівальним пристроєм (10). Навантажувальний вугільний візок (7) завантажують з бункера (11) для вугілля, розташованого вище рівня навантажувального вугільного візка. Завантаження відбувається в середовищі інертного газу (12), який також оточує вугілля (13) у бункері (11). Навантажувальний вугільний візок (7) також може бути розміщений в середовищі інертного газу (12), так що вугілля (9) може транспортуватися в камеру (2) коксової печі без горіння. На фіг. 2 показаний навантажувальний вугільний візок (7), обладнаний отвором (14) для наповнення і двома нагрівальними пристроями (10а і 106), якими вугілля (9) може бути попередньо нагріте. Знизу візка (7) є розвантажувальний випускний отвір (15), крізь який гаряче, попередньо нагріте вугілля (9) може бути завантажене у камеру (2) коксової печі. Навантажувальний вугільний візок (7), обладнують контейнером (16) для подачі інертного газу, так що гаряче попередньо нагріте вугілля (9) може транспортуватися без горіння. Направляючі колеса (17) дають змогу візку переміщатися по направляючих рейках (8). Список позначень 1 Батарея коксових печей. 2 Камера коксової печі. 3 Заправні люки. 4 Покрівля камер коксових печей. 5 Двері камери коксової печі. 6 Отвір камери коксової печі. 7 Навантажувальний вугільний візок. 8 Направляючі рейки. 9 Гаряче, попередньо нагріте вугілля. 10 Верхній нагрівальний пристрій. 10а. Нижній нагрівальний пристрій. 106. Нагрівальний пристрій. 11 Бункер для вугілля. 12 Інертний газ. 13 Вугілля. 14 Отвір для завантаження коксового візка. 15 Розвантажувальний випускний отвір для навантажувального вугільного візка. 16 Контейнер для подачі інертного газу. 17 Направляючі колеса. 55 ФОРМУЛА ВИНАХОДУ 1. Спосіб коксування вугілля (13) у батареї (1) коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією тепла", який полягає в тому, що 5 UA 108489 C2 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 - циклічно коксують вугілля (9) у батареї (1) коксових печей, що мають камери (2) коксових печей, розташованих в ряд, і - камери (2) коксових печей завантажують з бункера (11) для вугілля за допомогою відповідного транспортного обладнання, який відрізняється тим, що - вугілля (9) доводять до температури 100-400 °C в середовищі інертного газу (12) і необхідну кількість вугілля (9) завантажують в середовищі інертного газу (12) у камеру (2) завантаження коксової печі, - попередньо нагріте вугілля (9), при постійній висоті заповнення без додаткового вирівнювання, подають у камеру (2) завантаження коксової печі таким чином, що тиск спучення коксу може виходити в газовий відсік над коксовим пирогом, і - вугілля (9) перетворюють у кокс у зазначеній камері (2) коксової печі під час циклу коксування. 2. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям (9) з бункера (11) для вугілля по трубопроводах в середовищі інертного газу (12). 3. Спосіб за п. 2, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають, попередньо нагріваючи в трубопроводі. 4. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям (9) з бункера (11) для вугілля на транспортерних стрічках в середовищі інертного газу (12). 5. Спосіб за п. 4, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають, попередньо нагріваючи на транспортерній стрічці. 6. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають, попередньо нагріваючи у псевдозрідженому шарі. 7. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) подають з бункера (11) для вугілля, в якому вугілля (13) попередньо нагрівають. 8. Спосіб за п. 7, який відрізняється тим, що вугілля (13) нагрівають в бункері (11) для вугілля за допомогою нагрівних змійовиків, в яких пропускають гарячі носії тепла, такі як пара, вихлопні гази, відпрацьований газ коксової печі, нагріте повітря або суміші цих носіїв тепла. 9. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-8, який відрізняється тим, що носій тепла, який слугує для нагрівання вугілля, беруть з печей від 1 до 6 біля вугільної башти батареї (1) коксової печі, а після його охолодження переміщують назад до печі (2). 10. Спосіб за п. 1, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі заповнюють попередньо нагрітим вугіллям (9) з навантажувального вугільного візка (7) в середовищі інертного газу (12). 11. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-10, який відрізняється тим, що камеру (2) коксової печі завантажують попередньо нагрітим вугіллям (9) з навантажувального вугільного візка (7), через що навантажувальний візок (7) встановлює каналоподібне з'єднання (14, 15) між трубопроводом, який переносить вугілля (13) в середовищі інертного газу (12), або конвеєрною стрічкою і заправним люком (3) печі, яку необхідно заповнити. 12. Спосіб за п. 10, який відрізняється тим, що попередньо нагріте вугілля (9) з навантажувального вугільного візка (7) подають в середовищі інертного газу (12), через що вугілля (13) нагрівається у навантажувальному вугільному візку (7). 13. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-11, який відрізняється тим, що інертний газ (12) є азотом, гелієм або аргоном. 14. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-11, який відрізняється тим, що вугілля (13) нагрівають за допомогою індукції, мікрохвиль або дугового нагріву. 15. Спосіб за будь-яким одним з пунктів 1-14, який відрізняється тим, що вугілля (13) нагрівають до температури 100-400 °C, 16. Спосіб за будь-яким з пунктів 1-15, який відрізняється тим, що камери (2) коксових печей заповнюють гарячим вугіллям (9) крізь 1-4 заправні люки (3) у покрівлі (4) коксової печі. 17. Пристрій для коксування вугілля (13) у батареї (1) коксових печей "без рекуперації" або "з рекуперацією тепла" способом за будь-яким з попередніх пунктів, який має - батарею (1) коксових печей з декількома камерами (2) коксових печей, завантажуваних через покрівлю (4) камер коксових печей, - навантажувальний вугільний візок (7), здатний рухатись вздовж покрівлі (4) батареї (1) коксових печей для завантаження щонайменше однієї камери (2) коксової печі, - бункер (11) для вугілля, призначений для завантаження вугіллям (13) навантажувального вугільного візка (7), який відрізняється тим, що - навантажувальний вугільний візок (7) призначено завантажувати через прийнятні пристрої (16) з інертним газом (12), причому навантажувальний вугільний візок (7) обладнано з'єднувачами 6 UA 108489 C2 5 10 для подачі вугілля, які дозволяють завантаження камер (2) коксової печі без горіння і без доступу повітря, і - навантажувальний вугільний візок (7) обладнано пристроєм для нагрівання вугілля (9). 18. Пристрій за п. 17, який відрізняється тим, що навантажувальний вугільний візок (7) обладнано герметизованим контейнером (16) для інертного газу (12). 19. Пристрій за п. 17, який відрізняється тим, що завантаження камери (2) коксової печі попередньо нагрітим вугіллям (9) із навантажувального вугільного візка (7) відбувається так, що навантажувальний вугільний візок (7) встановлює каналоподібне з'єднання (14, 15) між трубопроводом, який переносить вугілля (13) в середовищі інертного газу (12), або конвеєрною стрічкою і заправним люком (3) печі, яку необхідно заповнити, і це з'єднання (14, 15) між конвеєрною стрічкою і навантажувальним візком (7) і заправним люком (3) виконано рознімним за допомогою щонайменше двох запірних елементів. 7 UA 108489 C2 Комп’ютерна верстка І. Мироненко Державна служба інтелектуальної власності України, вул. Василя Липківського, 45, м. Київ, МСП, 03680, Україна ДП "Український інститут інтелектуальної власності", вул. Глазунова, 1, м. Київ – 42, 01601 8\nKim, Ronald, Schucker, Franz-Josef\nКим Рональд, Шюкер Франц-Йозеф\nМПК: C10B 31/00, C10B 5/00, C10B 57/08, C10B 15/00\nМітки: високими, тиску, пристрій, вугільних, сумішей, коксування, коксовій, рекуперацією, печі, без, спучення, характеристиками, рекуперації, спосіб, тепла\n<a href="http://uapatents.com/10-108489-sposib-i-pristrijj-dlya-koksuvannya-vugilnikh-sumishejj-z-visokimi-kharakteristikami-tisku-spuchennya-v-koksovijj-pechi-bez-rekuperaci-abo-z-rekuperaciehyu-tepla.html" target="_blank" rel="follow" title="База патентів України">Спосіб і пристрій для коксування вугільних сумішей з високими характеристиками тиску спучення в коксовій печі “без рекуперації” або “з рекуперацією тепла”</a>\nАвтори: Зінгерман Юрій Юхимович, Лавров Костянтин Георгійович, Гущін Валерій Аркадійович, Колесников Олександр Григорович\nМітки: gipro, тиску, печі, індивідуального, газу, коксовій, пристрій, регулювання\nАвтори: Каменюка Вячеслав Борисович, Рудика Віктор Іванович, Кривоніс Валерій Васильович, Зінгерман Юрій Юхимович\nМітки: газів, працює, відводу, шихти, коксової, коксування, пристрій, режимі, печі, трамбованої\nМітки: коксування, очищення, рами, печі, камери, коксової, пристрій\nАвтори: Журавель Володимир Іванович, Соловйов Альберт Васильович, Гуржи Олександр Сергійович, Панкратьєв Олег Миколайович, Ромасько Владислав Семенович, Карпов Олександр Васильович, Скляр Михайло Григорович, Кузніченко Вячеслав Михайлович\nМПК: G05D 27/00, C10B 47/00, C10B 3/00\nМітки: автоматичного, коксування, безперервного, спосіб, коксовій, шарового, печі, вертикальний, управління, процесом\nМПК: C10B 41/00, G01F 23/284, C10B 37/00, G01S 17/08\nМітки: завантаження, спосіб, печі, камери, пристрій, коксування, коксової, вирівнювальний\nПопередній патент: Спосіб утворення біогенного горючого газу у геологічних родовищах вуглеводнів\nНаступний патент: Пристрій для підведення промивального середовища до перфораторного молотка\nВипадковий патент: Спосіб підготовки конусу і чаши до роботи


ТО ЛІПШЕ ВІДРАЗУ ВЕРТАЙТЕ НАЗАД. - Чорнильне серце\nТО ЛІПШЕ ВІДРАЗУ ВЕРТАЙТЕ НАЗАД.\nМеґі стурбовано звела погляд на батька, але той лише підбадьорливо всміхнувся до неї й натис кнопку.\nМеґі почула, як у великому будинку розлігся деренчливий дзвінок. Потім надовго запала тиша. Тільки з одного з рододендронових кущів, що росли навколо будинку, злетіла, невдоволено каркнувши, сорока, а кілька жирних горобців заходилися ще завзятіше клювати гравій, вишукуючи в ньому комах. Меґі саме кинула їм кілька крихт, що лишилися в кишені її куртки після якогось уже давно забутого пікніка, коли це двері різко відчинилися.\nНа порозі стояла жінка — старша, багато старша за Мо, хоча визначати вік дорослих Меґі не дуже й уміла. Її обличчя нагадало Меґі бульдожу морду, та, може, цієї хвилини в жінки просто був такий настрій. Вона була в світло-сірому светрі й попелясто-сірій спідниці, на короткій шиї — перлове намисто, а на ногах — повстяні пантофлі (якось Меґі довелося взути такі в одному замку, куди вони з Мо їздили на екскурсію). Уже сиві коси Елінор зібрала у високий вузол, але з нього на всі боки вибивалися пасма, так наче вона зачісувалася похапки й нетерпляче. Одне слово, Елінор не була схожа на жінку, яка надто часто заглядає на себе в дзеркало.\n— Боженьку, Мортимере! Оце-то сюрприз! — вигукнула вона замість того, щоб привітатися. — Звідки ти тут узявся? — Голос у неї лунав досить грубо, хоча з її обличчя було видно, що вона цьому гостеві рада.\n— Вітаю, Елінор! — сказав Мо й поклав руку на плече доньки. — А ти пригадуєш Меґі? Як бачиш, вона вже виросла.\nЕлінор спантеличено кинула погляд на дівчинку й промовила:\n— Та бачу. Але ж на те вони й діти, щоб рости, чи не так? Якщо не помиляюся, в останні роки ні тебе, ні твоєї доньки бачити мені не випадало. І ось така несподівана честь — ти приїхав! Кому ж чи чому я маю за це дякувати? Невже ти нарешті надумав зглянутися над моїми бідолашними книжками?\n— Угадала, — кивнув головою Мо. — Одна бібліотека скасувала замовлення — ти ж бо знаєш, у бібліотек завше катма грошей.\nМеґі занепокоєно глянула на батька. Вона й не здогадувалася, що він уміє так переконливо брехати.\n— Я так поспішав, — провадив Мо, — що не встиг знайти, де лишити Меґі, тож узяв її з собою. Я знаю, ти дітей не любиш, але Меґі не вимащує книжки повидлом і не вириває з них сторінок, щоб загортати дохлих жаб.\nЕлінор щось невдоволено буркнула й зміряла Меґі таким поглядом, немовби сподівалася від дівчинки будь-якої капості, незалежно від того, що сказав про неї батько.\n— Коли ти привозив її востаннє, в мене так і свербіли руки зачинити її у хліві, — крижаним голосом проказала Елінор. — Сподіваюся, цього разу так уже не буде. — Вона ще раз зміряла Меґі поглядом з голови до ніг, мов небезпечного звіра, якого мала впустити в дім.\nМеґі відчула, як від люті в неї спалахнуло обличчя. Їй захотілося додому або назад в їхній автобусик — байдуже куди, аби лиш не переступати поріг цієї огидної тітки, яка своїми крижаними баньками просто-таки наскрізь просвердлювала її.\nНарешті Елінор відпустила поглядом Меґі й подивилася на Вогнерукого, який усе ще збентежено стояв позаду.\n— А оцей? — звернулася Елінор до Мо. — Хіба я і його знаю?\n— Це Вогнерукий, мій… товариш.\nМабуть, лише Меґі й упало в око те, як батько на мить розгубився.\n— Він має їхати далі, на південь. Та, може, ти дозволиш йому переночувати? Адже в тебе стільки кімнат…\n— Тільки якщо його ім’я не вказує на те, як він обходиться з книжками, — відповіла Елінор. — Певна річ, на розкішний нічліг нехай не розраховує, йому доведеться вдовольнитися мансардою. За останні роки моя бібліотека так розрослася, що тепер майже всі кімнати для гостей заповнені книжками.\n— І скільки ж у вас книжок? — поцікавилась Меґі. Вона-бо сама виросла серед стосів книжок, однак просто не могла уявити собі, що за кожнісіньким вікном такого величезного будинку — самі книжки.\nЕлінор знову зміряла її поглядом, цього разу вже не приховуючи зневаги.\n— Скільки? — перепитала вона. — Гадаєш, я їх лічу, як ґудзики чи горошини? Книжок у мене багато, дуже багато. У кожній кімнаті їх стоїть стільки, що ти й за все життя не перечитаєш. А декотрі з них такі цінні, що я, не вагаючись, роздеру тебе, якщо ти бодай спробуєш до них доторкнутися. Але ж тато сказав, ти дівчинка розумна, тож тобі таке, звісно, й на думку не спаде, чи не так?\nМеґі нічого не відповіла. Натомість уявила собі, як стає навшпиньки й тричі плює цій старій відьмі в очі.\nА ось Мо засміявся й промовив:\n— Ти зовсім не змінилася, Елінор! Язичок гострий, як ніж для паперу. Але попереджаю: якщо роздереш Меґі, я те саме зроблю з твоїми любими книжками!\nВуста в Елінор скривилися в ледве помітній усмішці.\n— Непогана відповідь, — мовила жінка й відступила вбік. — Бачу, ти теж не змінився. Входьте. Я покажу книжки, яким потрібна твоя допомога. І ще декотрі.\nМеґі завжди гадала, що в Мо страх як багато книжок. Та коли вона переступила поріг тітчиного будинку, то зрозуміла, що помилялася.\nНі, тут не стояли в усіх кутках стоси, як у них удома. Тут кожна книжка вочевидь мала своє місце. Але там, де в людей зазвичай були шпалери, картини чи просто голі стіни, в Елінор стояли й висіли полиці з книжками. У передпокої, через який їх спершу повела тітка, полиці були білі й здіймалися до самої стелі. У кімнаті, яку вони перетнули потім, полиці виявилися вже чорні, як кахельна плитка на підлозі; такі самі були і в коридорі, куди вони завернули далі.\n— Оці ось, — зневажливо показала рукою тітка, проходячи повз корінці книжок, що тісно попритискались одна до одної, — зібралися тут за багато років. Вони не дуже цінні, здебільшого нічого особливого. І якщо в когось засверблять руки й він візьме котрусь із них… — тітка коротко зиркнула на Меґі, — то це серйозних наслідків за собою не потягне. Головне, щоб ті руки, коли вдовольнять свою цікавість, ставили книжки на місце й щоб потім серед сторінок не лишалося неапетитних закладок. Хочеш — вір, хочеш — ні… — вона обернулася до Мо, — а в одній з останніх книжок, які я купила — до речі, чудове перше видання дев’ятнадцятого століття, — я й справді знайшла вже сухе кружальце салямі замість закладки.\nМеґі не втрималася й пирхнула. Тітка, певна річ, не забарилася кинути на неї ще один не вельми привітний погляд і сказала:\n— Немає чого сміятися, юна панночко! Кілька найпрекрасніших книжок, що їх будь-коли надрукували люди, загинуло тільки через те, що якимсь дурноверхим риботоргівцям спадало на розум шматувати їх і загортати в сторінки свою смердючу рибу. А в середні віки пішли прахом тисячі книжок, бо з палітурок вирізали підошви до чобіт, а сторінками топили лазні. — (Згадавши про ті жахливі неподобства, хай навіть творилися вони багато століть тому, Елінор жадібно вхопила ротом повітря.) — Гаразд, годі про це, — видихнула вона. — А то я знову розхвилююсь, а в мене й без того дуже високий тиск.\nВона спинилися перед білими дерев’яними дверима. На них була намальована кітва, навколо якої звивався дельфін.\n— Це знак одного знаменитого друкаря, — пояснила Елінор, обводячи пальцем гострий кінчик дельфінового носа. — Саме те, що треба для дверей до бібліотеки, чи не так?\n— Я знаю, — сказала Меґі. — Альд Мануцій. Він жив у Венеції. Друкував такі невеличкі книжки, які легко вміщалися в сумках на сідлах у замовників.\n— Правда? — Елінор спантеличено поморщила чоло. — А я про це й не знала. В усякім разі, я щаслива власниця однієї з книжок, які він надрукував власноруч. І то ще в тисяча п’ятсот третьому році!\n— Ви, мабуть, хотіли сказати, що книжку надруковано в його майстерні, — виправила її Меґі.\n— Ну звісно, саме це я й хотіла сказати. — Тітка прокашлялась і глипнула на Мо так докірливо, немовби це він винен у тому, що його донька знає про такі рідкісні речі. Нарешті вона взялася рукою за клямку й, просто-таки святобливо натиснувши на неї, промовила: — Цей поріг ще не переступала жодна дитина. Та позаяк батько, судячи з усього, прищепив тобі певну повагу до книжок, я зроблю виняток. Щоправда, лише за умови, що ти не підходитимеш до полиць ближче, ніж на три кроки. Чи приймаєш ти мою умову?\nЯкусь хвилю Меґі вагалася: чи не відмовитись? Ох, як же кортіло їй кинути тітці в обличчя, що на всі її коштовні книжки вона чхати хотіла. Але зробити цього вона не могла. Просто в ній брала гору цікавість. Їй навіть здавалося, що крізь прочинені двері вона чує, як на полицях перешіптуються книжки. Тисячі невідомих історій обіцяли вони їй, тисячі дверей до тисяч небачених світів! Перед такою спокусою гордощі Меґі виявилися безсилі.\n— Приймаю, — буркнула дівчинка й сховала руки за спину, бо вони вже свербіли від нетерплячки. — На три кроки.\n— Розумна дівчинка, — мовила Елінор таким поблажливим тоном, аж Меґі вже пошкодувала, що прийняла її умову.\nНарешті вони переступили поріг найдорожчої святині тітки Елінор.\n— О, ти зробила тут ремонт! — вигукнув Мо.\nВін сказав іще щось, але Меґі вже нічого не чула.\nВона не відводила очей від книжок. Полиці, на яких вони стояли, пахли свіжо поструганим деревом. Стелажі сягали до самої небесно-блакитної стелі, з якої на дротах звисали, мов поприв’язувані зорі, невеличкі лампочки. Попід стелажами стояли вузенькі подвійні драбинки на коліщатах, готові винести кожного допитливого читача на свої вершини. Були тут і пюпітри, на яких лежали розгорнені книжки, прикріплені позолоченими мідними ланцюжками. Були й скляні вітрини, в яких книжки з потьмянілими від давності сторінками показували кожному, хто над ними схилявся, чудовні картинки. Ні, стриматися Меґі було несила. Вона поквапно кинула погляд у бік Елінор — на щастя, та саме стояла до неї спиною, — ступила крок і опинилася біля вітрини. Дівчинка все нижче й нижче схилялася над склом, поки ввіткнулася в нього носом.\nВицвілі бурі літери були увиті гострими листочками. Невеличка драконяча голова випльовувала на замацану сторінку квітки. Вершники на білих конях поглядали на Меґі так, немовби їх намалювали тонесенькими пензликами з волосу куниці щойно вчора. Поруч стояла молода пара — мабуть, наречений і наречена. На них вороже зирив чоловік у яскраво-червоному капелюсі.\n— Оце такі в тебе три кроки?!\nМеґі злякано обернулась, однак тітка, схоже, не дуже розгнівалася.\n— Так, мистецтво книжкової ілюстрації! — промовила вона. — Колись читати вміли тільки багаті. Тому для бідних у книжках малювали картинки, щоб і вони могли зрозуміти, про що там ідеться. Про їхню насолоду від читання ніхто, звісно, й не думав. Бідні народжувалися працювати, а не втішатися картинками й бути щасливими. Це був привілей багатих. Бідних не навчали, а повчали. Здебільшого на прикладі історій з Біблії, що їх і так усі добре знали. Книжки ті лежали в церквах, і щодня перегорталася сторінка, щоб люди могли побачити нову картинку.\n— І ця книжка? — поцікавилася Меґі.\n— О, ця, гадаю, в церкві не лежала, — відповіла Елінор. — Ця скоріше дарувала насолоду якомусь дуже великому багатієві. До речі, книжці майже шістсот років. — У тітчиному голосі вчувалися неприховані гордощі. — За такі книжки люди йшли на вбивство й платили життям. А мені, на щастя, досить було заплатити за неї гроші.\nПо цих словах вона різко обернулася й кинула недовірливий погляд на Вогнерукого, який нишком ступав за ними, мов кіт на ловах. На мить Меґі здалося, що зараз Елінор візьме й виставить його за двері, в коридор. Але Вогнерукий, заклавши руки за спину, стояв перед полицями з таким святобливим виразом на обличчі, що тітка так і не знайшла, до чого причепитися, тож тільки ще раз зміряла його осудливим поглядом і повернулася знову до Мо.\nЦей стояв біля одного з пюпітрів з книжкою в руках, корінець якої висів на кількох нитках. Мо тримав книжку так обережно, немовби то був птах зі зламаним крилом.\n— То як? — заклопотано запитала Елінор. — Зможеш її врятувати? Я знаю, вона в жахливому стані, та й решта книжок, боюся, не в кращому, але ж…\n— Усе це можна полагодити. — Мо відклав книжку вбік і заходився оглядати ще одну. — Але на це в мене піде, либонь, тижнів два, не менше. Якщо тільки не виникне потреба в додаткових матеріалах. Тоді робота може затягтися надовше. Чи готова ти стільки терпіти нас у своєму домі?\n— Аякже, — кивнула головою Елінор.\nОднак Меґі завважила, який погляд тітка кинула в бік Вогнерукого. Той так само стояв перед стелажами одразу біля дверей, і, крім книжок, для нього, здавалося, на світі більше нічого не існувало. І все ж таки в Меґі склалося враження, що його вух не уникало жодне слово, сказане в нього за спиною.\nНа кухні в Елінор полиць із книжками не було, жодної, зате там усіх пригостили чудовою вечерею — за дерев’яним столом, що, як запевнила тітка, колись стояв у писарській келії одного італійського монастиря. Щодо цього Меґі мала сумнів. Наскільки вона знала, ченці в монастирях працювали за столами з похилими стільницями, але про це вирішила краще помовчати. Натомість узяла ще один окрайчик хліба й подумала, чи їстівний отой сир, що стояв на нібито письмовому столі. Але цієї миті вона помітила, як батько щось шепнув тітці. Очі в Елінор жадібно загорілись, і Меґі дійшла висновку, що йтися могло лише про одну книжку. Дівчинка відразу згадала про пакувальний папір, блідо-зелену льняну палітурку й гнів у голосі Мо.\nВогнерукий, що сидів поруч із нею, непомітно сховав до свого заплічника шматок шинки — вечеря для Ґвіна. Меґі вгледіла, як із заплічника виткнувся круглий носик і принюхався, сподіваючись дістати ще чого-небудь смачненького. Вогнерукий, перехопивши погляд Меґі, всміхнувся до неї й тицьнув куниці ще трішки шинки. Перешіптування Елінор і Мо його, здавалося, не цікавило. А от Меґі не мала сумніву, що ті двоє про щось нишком домовляються.\nПо хвилі Мо підвівся й вийшов з кухні. Меґі спитала в тітки, де в неї туалет, і рушила вслід за батьком.\nЯкось дивно було шпигувати за Мо. Вона навіть не пригадувала, чи робила це коли-небудь доти. Хіба що тієї ночі, коли в їхньому домі з’явився Вогнерукий. Та ще того разу, коли вона спробувала довідатися, чи не Мо і є той дід, що приносить подарунки на Різдво. Їй було соромно підглядати за батьком, але винен був він сам. Навіщо було ховати від неї ту книжку? А тепер він хотів, мабуть, віддати її оцій Елінор, — книжку, поглянути на яку не мала права навіть вона, Меґі! Та книжка, відколи Мо так поквапно сховав її за спиною, вже не йшла Меґі з голови. Дівчинка навіть спробувала була її розшукати — у батьковій сумці, ще доти, як він відніс свої речі до мікроавтобуса. Але знайти книжку не пощастило.\nТреба будь-що побачити ту книжку, поки вона, чого доброго, не зникла в одній з вітрин Елінор! Цікаво, чим же книжка така дорога батькові, що він притарабанив її сюди?..\nУ вестибюлі він, перше ніж вийти надвір, іще раз озирнувся. Але Меґі встигла сховатися за скриню, що пахла нафталіном і лавандою. Дівчинка вирішила не виходити зі своєї схованки, поки батько не повернеться, — адже надворі він одразу її помітить. Час тягся нестерпно повільно, як буває завжди, коли, затамувавши подих, чогось очікуєш. Книжки на білих полицях, здавалося, стежили за Меґі, однак мовчали, мовби здогадуючись, що цієї хвилини думати вона могла лише про одну-однісіньку книжку.\nНарешті Мо повернувся з бурим згортком у руках. «Мабуть, поки що він сховає її тут, — подумала Меґі. — Де ж бо ще книжку можна сховати надійніше, ніж серед тисяч інших книжок! Авжеж. Мо залишить її тут, і ми поїдемо додому. Але ж мені так кортить просто поглянути на неї, хоч один-однісінький раз, перше ніж вона опиниться на одній із полиць, до яких мені підходити ближче ніж на три кроки — зась!»\nМо пройшов повз неї так близько, що вона могла б до нього доторкнутись, однак не помітив її. «Меґі, — часом казав він, — не дивися так на мене! Ти знов читаєш мої думки». Тепер батько виглядав заклопотано, ніби не був певний у тому, чи правильний у нього план. Меґі неквапно полічила до трьох і рушила вслід за батьком. Але той кілька разів так раптово спинявся, що вона мало не наскочила на нього. Він пішов не на кухню, а відразу завернув до бібліотеки. Не озираючись, штовхнув двері зі знаком венеційського книгодрукаря й тихенько причинив їх за собою.\nМеґі стояла сама серед усіх отих мовчазних книжок, розмірковуючи, чи не ввійти до бібліотеки й собі… і просто попросити батька показати ту книжку. Невже він на неї так дуже розгнівається? Вона саме набралася духу й уже хотіла була відчинити двері, аж раптом почула кроки — швидкі, рішучі, навіть нетерплячі. Це могла бути лише Елінор. Що робити?\nМеґі прочинила сусідні двері й прослизнула всередину. Ліжко з балдахіном, шафа, знімки у срібних рамках, стос книжок на нічному столику, на килимі — розгорнений каталог зі знімками давніх книжок. Це була спальня Елінор. Серце в дівчинки калатало. Вона прислухалася до того, що діється в коридорі, почула енергійну тітчину ходу, а коли двері до бібліотеки причинилися вдруге, вийшла навшпиньках за двері. Вона ще стояла вагаючись біля бібліотеки, коли це на її плече лягла ззаду чиясь рука, а друга, щоб вона від переляку не скрикнула, затулила їй рота.\n— Це я! — шепнув їй на вухо Вогнерукий. — Тихо, а то обом нам буде непереливки, розумієш?\nМеґі кивнула головою, і Вогнерукий поволі одвів руку від її рота.\n— Батько хоче віддати книжку цій відьмі, еге ж? — прошепотів він. — Мо приніс її з автобуса? Скажи, адже він привіз її з собою, так?\nМеґі відштовхнула його й прошипіла:\n— Не знаю! І взагалі, яке ваше діло?\n— Яке моє діло?! — стиха засміявся Вогнерукий. — Може, колись я тобі й розкажу, яке мені до цього діло. А зараз я хочу знати лише одне: чи ти її бачила.\nМеґі похитала головою. Вона й сама не знала, чому збрехала Вогнерукому. Може, тому, що він аж надто міцно затис був їй рота.\n— Послухай, Меґі! — Вогнерукий пильно подивився дівчинці в очі. Його рубці мали вигляд смужок, що їх хтось понамальовував йому на щоках білою фарбою: дві смужки на лівій, трохи нерівні, а третя, довша, на правій — від вуха до носа. — Каприкорн уб’є твого батька, якщо не одержить тієї книжки! Він його вб’є, розумієш? Я тобі не розповідав, який він? Він хоче мати ту книжку, а коли він хоче що-небудь мати, то неодмінно свого доб’ється. Від нього тут книжку не сховати, про це навіть смішно думати.\n— Мо так не вважає!\nВогнерукий випростався й поглянув на двері до бібліотеки.\n— Атож, я знаю, — пробурмотів він. — У цьому ж і вся проблема. І саме через це… — Він узяв її ззаду за плечі й підштовхнув до причинених дверей. — Зараз ти з таким виглядом, ніби нічого не знаєш, увійдеш туди й довідаєшся, що ці двоє надумали робити з книжкою. Домовились?\nМеґі хотіла було запротестувати, та не встигла вона отямитись, як Вогнерукий відчинив двері й увіпхнув її до бібліотеки.\nЯКЩО ВИ НАДУМАЛИ МАРНУВАТИ МІЙ ЧАС | Чорнильне серце | Усього-на-всього картинка


Архітектурне диво. У Китаї звели хмарочос із водоспадом - Talents collection\nАрхітектурне диво. У Китаї звели хмарочос із водоспадом\nДля залучення туристів в китайському місті Гуйян, провінція Гуйчжоу, побудували хмарочос Liebian International Plaza з найбільшим штучним водоспадом у світі.\nПри висоті будівлі в 121 метр висота водоспаду становить 108 метрів, - пише НВ Style.\nЦе означає, що потужний потік води починає падати практично з верхніх поверхів багатоповерхівки. Найбільш ефектно водоспад виглядає в сонячний день, створюючи перед фасадом будівлі барвисті веселки.\nЩоб запустити водоспад, чотири 185-кіловатних насоса піднімають воду наверх. Потім вода падає у спеціальний резервуар біля підніжжя будівлі.\nЯк повідомляє CNN, для включення водоспаду потрібно дві з половиною години підготовки, а година роботи цього штучного дива коштує близько 118 доларів. Тому власники хмарочоса мають намір запускати водоспад тільки в особливих випадках.\nЗазначимо, що в приміщенні унікального хмарочоса розташовуються торговий центр, готель та офіси.


Україна прагне бути в європейському тренді щодо розбудови якості вищої освіти - НАЗЯВО вже робить важливі кроки для цього (Fin.Org.UA)\nДля України також є дуже важливим розбудовувати свою систему забезпечення якості вищої освіти, й одним з ключових кроків у цьому напрямі є абсолютно новий підхід до акредитації освітніх програм вишів.\nПро це йшлося в межах однієї з дискусій міжнародної конференції «Розбудова системи забезпечення якості вищої освіти в Україні», що пройшла сьогодні, 11 червня 2019 року, в Києві. «Торік на Конференції міністрів освіти країн-членів підписантів Болонського процесу ключовим словом було довіра.\nДо отриманих ступенів, наукових результатів, публікацій, якості підготовки випускника, викладацької діяльності тощо.\nАле це довіра, що базується на якості.\nВ європейському просторі вищої освіти питання якості зараз на першому місці.\nЙ для нас воно є не менш важливим», – зазначив заступник Міністра освіти і науки Юрій Рашкевич. В Україні ключова роль з побудови системи забезпечення якості вищої освіти належить Нацагентству з забезпечення якості вищої освіти, роботу якого вдалося перезапустити на початку цього року.\nАгентство вже зробило кілька знакових кроків, зокрема запропонувало абсолютно новий підхід до акредитації освітніх програм вишів.\nВідповідне Положення вже пройшло громадське обговорення і наразі перебуває на етапі затвердження. «Акредитація освітніх програм – це не тільки перевірка відповідності Ліцензійним умовам та стандартам вищої освіти.\nІншими словами – це не перевірка довідок чи документів, контроль залишкових знань студентів.\nОскільки акредитація безпосередньо пов’язана із контролем якості навчання та викладання, Нацагентство під час її проведення має з’ясувати здатність ЗВО забезпечувати якісний освітній процес.\nТому робота акредитаційної комісії буде спрямована на оцінку якісних показників.\nЧлени зустрічатимуться з управлінцями, викладачами та студентами певної програми, щоб зрозуміти, наскільки усвідомлено вони включені в організацію освітнього процесу, наскільки він відповідає критеріям, представленим у Положенні.\nКількісна частина буде в звіті самооцінювання, що частково буде пов"язаний з Ліцензійними умовами», – розказав голова НАЗЯВО Сергій Квіт. Він також наголосив, що процес акредитації відбуватиметься без жодних паперів, лише он-лайн.\nУсі необхідні НПА, рекомендації та інструкції будуть розміщені у вільному доступі на сайті НАЗЯВО. «Хочу звернути увагу на ті питання, що стосуються системи внутрішнього забезпечення якості освіти.\nЗовсім не страшно, якщо ЗВО ще не має якихось внутрішніх документів чи не запустив певні процедури, передбачені Положенням про акредитацію.\nКритерії акредитації є досить широкими.\nВ їхніх межах ЗВО можуть надавати будь-які аргументи на свою користь, зокрема, документального характеру згідно з принципом університетської автономії.\nГоловне, щоб ЗВО реагували на зауваження та вели діалог з експертами Нацагентства.\nМи бачимо своє завдання в тому, щоб допомагати вишам в їхньому якісному зростанні», – додав Сергій Квіт. До дискусії також долучилися Збігнєв Марчіняк, голова Національної ради науки та вищої освіти Республіки Польща, держсекретар Міністерства науки і вищої освіти в 2009-2012 роках, та Чарльз Кларк, експерт Британської Ради, Міністр освіти Великої Британії в 2002-2004 роках. Нагадуємо, що МОН запустило серію відеороз’яснень для вступників у заклади вищої освіти.


Митрополит Володимир: УГКЦ – єдина Церква, яка підтримала УПЦ КП - pravoslavnews.com.ua\nМитрополит Київський і всієї України УПЦ (МП) Володимир Сабодан докорив греко-католикам за підтримку УПЦ КП. Звинувачення пролунало в доповіді Предстоятеля УПЦ (МП) зачитаній на Архієрейському Соборі РПЦ в Москві.\n«Лише Глава Української Греко-Католицької Церкви верховний архиєпископ Києво-Галицький Святослав (Шевчук) направив на адресу т.зв. УПЦ КП офіційний лист, в якому заявив про фактичне визнання таїнства хрещення, яке чиниться в УПЦ КП», - обурюється митрополит Володимир.\n«Таким чином, УГКЦ стала єдиною конфесією, що фактично підтримала українських розкольників. Таким чином УГКЦ порушила принципи, які вироблені в ході як православно-католицького, так і міжхристиянського діалогу в цілому. В рамках цього діалогу сторони зобов'язуються не вступати в офіційні контакти з тими церковними групами, які не мають канонічного визнання. Тому, наприклад, Православна Церква не підтримує контактів з розкольницькими групами всередині Католицької Церкви, сподіваючись на те, що і офіційні представники католицької сторони відмовляться від контактів з групами, що не мають спілкування зі світовим православ'ям", - говориться в доповіді.\nМитрополит Володимир також вважає, що напружені стосунків між УПЦ (МП) та УГКЦ виникають не часто, і причиною цих непорозумінь є «спроби Греко-Католицької Церкви створити та розвивати свої структури в регіонах, де переважає православне населення». Тому він нагадує про існування Баламандських угод в яких засуджується прозелітизм та закликає УГКЦ дотримуватися їх.


В Хусті відкриють навчально-реабілітаційний центр для дітей-інвалідів Reporter UA\nВ Хусті відкриють навчально-реабілітаційний центр для дітей-інвалідів\nБільшість українських дітей з особливими потребами не можуть здобути повноцінну освіту через те, що не всі навчальні заклади готові прийняти їх, інвалідам доводиться задовольнятися програмою спецінтернатів та забути про мрію вступити до університету. За офіційними даними, в Україні зараз проживає близько 2,5 млн людей, які потребують особливої уваги та піклування від держави.\nА вона, на жаль, не забезпечує громадян з вадами навіть такими першочерговими засобами допомоги, як пандуси та підйомники, завдяки яким ті могли б вести активніше суспільне життя. Через це інваліди зазнають обмежень у пересуванні, не маючи змоги відвідати магазин, скористатися громадським транспортом. Що вже казати про навчальні заклади, геть не розраховані на присутність у них людей з особливими потребами.\nОсь-ось в Хусті повинен запрацювати районний навчально-реабілітаційний центр для дітей-інвалідів з неврологічними вадами, розрахований на 45 дітей з. Будівництво його розпочали в 2001 році. Свого часу матеріально допомагали нам різні спонсори, особливо відчутною була підтримка голландців. Хочу також відзначити одного з небагатьох українських спонсорів - депутата Закарпатської обласної ради Степана Деркача, який радо відгукнувся на наше прохання про допомогу, чим прискорив довгоочікувану дату відкриття центру. За його кошт здійснені внутрішні оздоблювальні роботи, встановлені перила та душові кабінки.\nНасамкінець зазначу, що ані в Хусті, ані в районі немає закладу подібного типу. Відкриття його заплановано у січні наступного року.\nчлен Карітативної ради благодійного\nфонду "Любов і милосердя" ім. Святого Йосифа\nЖесть! Резонансне ДТП на Закарпатті відправило людину на лікарняне ліжко (ФОТО)


Юрій Луценко – Чорнухи – громадський сайт\nЛуценко Юрій Іполітович\nР.н. 7.09.1938 р.\nЮрій Іполітович Луценко народився 7 вересня 1938 року в селі Бондарі Чорнухинського району Полтавської області . Його батьки Іполіт Федорович та Надія Олексіївна були освічені і обдаровані люди. Любов до мистецтва до нього перейшла від батька. який теж мав здібності до малювання. Але батько передчасно помер і після закінчення 7 класів Юрій пішов працювати в колгосп. Було йому в той час – 16 років. В 1957 році Юрія призвали в армію. Служить йому довелося в Одесі. Під час служби він познайомився з земляком. уродженцем с.Скибенці Володимиром Мусієнком, який був художником у військовій частині і багато в чому допоміг, щоб і Юрій працював з ним. Через деякий час Юрій став служити художником-оформлювачем. Працював він сумлінно і за сприяння командування військової частини він будучи солдатом поступає студентом-заочником в Московський Заочний Університет Мистецтв на факультет образотворчого мистецтва, який закінчив вже після служби в армії. Після демобілізації Юрій повертається додому в Бондарі і з 21 грудня 1960 року починає працювати художником-оформлювачем Чорнухинського районного Будинку культури. На цій роботі він і працював аж до виходу на пенсію.\nЮрій Іполітович одружений. Він з дружиною Раїсою виростили двох дітей: дочку Аллу та сина Тараса.\nЗа своє життя ним створено тисячі картин, етюдів, інших творчих робіт. Його картини неодноразово виставлялись на художніх виставках. проведено також багато і персональних виставок мистця. Протягом всього життя він постійно звертався до творчості Тараса Шевченка і Григорія Сковороди. Його вклад в живописну Сковородиніану є одним з найбільших в Україні і світі.\nЮрій Іполітович в минулому році відзначив своє семидесятиліття. Він і сьогодні в міру сил та здоров’я працює у своїй майстерні, виношує нові творчі задуми.\nМ.Дорошенко. 21.01.2009 р.\nНа фото: попереду – Раїса і Юрій Луценки, позаду:\nДмитро Павлович Сушко, Тетяна Сушко, Микола Гальченко. 1967 рік.\nЮ.Луценко за роботою. В майстерні художника. 2009 р.\nНещодавно в Чорнухинському літературно-меморіальному музеї Г.С.Сковороди презентовано виставку знаного і шанованого чорнушанами художника Юрія Іполитовича Луценка. Виставка – чудовий подарунок мешканцям і гостям селища та музею. Таке свято краси художник дарує уже не вперше. Цього року до 70-річчя ювіляра та з нагоди 65-річниці визволення району від німецько-фашистських загарбників стіни виставкової зали музею знову приміряли до себе близько 40-а полотен художника, щоб вкотре об`єднати енергетику мудрості філософа-земляка з життєдайною енергетикою художника-земляка.\nЮрій Іполитович створив таку багату колекцію картин, якою не може похвалитися жоден художник району. З під його пензля виходять в світ твори, як сповідь в любові до рідного краю, до шанованих людей, до земної краси. Юрій Іполитович працює в різних жанрах: портрет,\nпейзаж, натюрморт, іконопис… і все йому до снаги.\nОсобливе місце в його творчості займає Сковородиніана. Вперше до образу філософа художник звернувся в 1963 році, коли писав його портрет і з того часу Григорій Сковорода постійно присутній у творчості Луценка. Для створення образу Сковороди далися взнаки земляцькі почуття художника, які стали стимулом для пізнання філософського світогляду Сковороди. Мабуть із них – зовнішньої та внутрішньої сполук і народжувалися твори.\nПривітати митця з ювілеєм на відкриття виставки прийшли керівники району, діячі культури та мистецтва, голова «Чорнухинського фонду Григорія Сковороди», гості, родина та друзі.\nЗапрошуємо всіх чорнушан відвідати виставку, насолодитися чарівним світом барв живопису, наситити, збагатити свій духовний світ цією енергетикою.\nКартини на виставці.\nСтатті різних років у “Новій праці”.\nСтаття в газеті «Коло».\nЮрій Луценко з дружиною Раїсою на святкуванні століття Бондарівської школи. . 2012 р.\nРепродукції Ю.Луценка у альбомі-каталозі. 2014 р.\n« Митці Чорнухинщини\nПетро Чобітько »


Масштабна пожежа у Києві - рятувальники показали фото події - Парламент.UA\nГоловнаНовиниКримінал і Надзвичайні ПодіїМасштабну пожежу загасили рятувальники у Києві - фото\nМасштабну пожежу загасили рятувальники у Києві - фото\nПалала прибудова до магазину у Шевченківському районі\nПожежа на Старовокзальній к Києві Фото: ДСНС\nВночі у Шевченківському районі Києві загорілася прибудова до магазину.\nЯк повідомляє Державна служба з надзвичайних ситуацій, 24 березня о 00:31 до оперативно-координаційного центру Головного управління ДСНС України у м. Києві надійшло повідомлення про пожежу на вул. Старовокзальній, 21, що у Шевченківському районі столиці.\nНа місце події було направлено рятувальників з найближчих пожежно-рятувальних підрозділів.\nВиявилося, що палає одноповерхова прибудова до магазину, який знаходиться на реконструкції.\n80 осіб врятували під час пожежі у будинку длі літніх людей у Києві - фото\nО 00:56 загоряння було локалізовано на загальній площі 100 кв.м та о 01:31 повністю ліквідовано.\nВнаслідок пожежі згоріло та пошкоджено компресорні установки, помпові агрегати, розподільчі щитки та щитки керування компресорів та помп, електричні кабелі, елементи оздоблення в приміщеннях, розібрано дах та профнастил з тильної сторони магазину.\nНа місці події було залучено чотири одиниці основної пожежно-рятувальної техніки та 21 рятувальників особового складу.


Київські виробники хліба чекають, що сьогодні Черновецький підвищить ціни | Новини на Gazeta.ua\nКиївські виробники хліба чекають, що сьогодні Черновецький підвищить ціни\nВиробники хліба сподіваються, що сьогодні Київська міська рада ухвалить рішення про підвищення цін на хліб у столиці.\nПро це заявили генеральний директор ВАТ "Хліб Києва" Ігор Мазурика та генеральний директор ВАТ "Київхліб" Петро Пархоменко перед початком сесії Київської міської ради, презентуючи нові сорти хліба своїх підприємств.\nЗокрема, Пархоменко зауважив, що ціни не переглядались з 1 серпня 2006 року. Він нагадав, що за цей час значно зросли ціни на сировину, електроенергію тощо. "Сьогодні кожна булка, яку ми випускаємо, вона приносить нам збиток від 30 до 40 копійок. І якщо підвищувати ціни, то їх потрібно підвищувати на 40-60%", - сказав Пархоменко.\nУ свою чергу Мазурика повідомив, що робоча група, яка працювала над цим питанням, сьогодні доповість Київській міській раді про результати досліджень щодо доцільності підвищення цін на хліб. "Зараз буде момент істини, зараз буде засідання Київради, і, наскільки я знаю, робоча група буде доповідати, і ми сповнені сподівань та впевненості, що сесія адекватно прийме інформація і прийме позитивне рішення", - сказав він.\nОбидва генеральні директори розповіли про нові вироби, які здатні розробляти їх підприємства, наголосивши, що цим вони хотіли продемонструвати, що вони можуть виробляти якісний і різноманітний хліб, в тому числі і соціальний, повідомляє УНІАН.\nЗараз ви читаєте новину «Київські виробники хліба чекають, що сьогодні Черновецький підвищить ціни». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nПотоп у Києві показали з космосу Переглядів: 288


15 Лис 2019 о 19:05\nПро це повідомили у ДУ Чернівецькому Лабораторному центрі МОЗ України\nЗа 46 тиждень 2019 року з 07.11.2019 по 13.11.2019 в області захворіло кором 7 осіб (1 дорослий та 6 дітей), що на 3 випадки менше ніж минулого тижня.\nПротягом 46 тижня 2019 року випадки кору реєструвались у Глибоцькому районі – 2 випадки, Новоселицькому– 2 випадки та місті Чернівці – 3 випадки. У Хотинському, Заставнівському, Кіцманському, Вижницькому, Герцаївському, Путильському, Сокирянському, Сторожинецькому та Кельменецькому районах випадків кору не зареєстровано.\nЗа період з 01.01.2019 по 13.11.2019 в Чернівецькій області захворіли кором 2675 осіб (900 дорослих та 1775 дітей), інтенсивний показник захворюваності кором (на 100 тисяч населення) становить 296,03. У Герцаївському районі інтенсивний показник захворюваності – 543,36, Вижницькому – 471,37, Глибоцькому – 452,43, Сторожинецькому – 363,70, м. Чернівці – 312,30, Кіцманському – 261,91, Новоселицькому – 211,25, Заставнівському – 188,87, Хотинському – 182,48, Кельменецькому – 148,98, Сокирянському – 144,04, Путильському – 90,92.\nЧитати ще Україна отримала 200 ампул сироватки від дифтерії - МОЗ\nЗа період спалаху з 01.01.2017 по 13.11.2019 в Чернівецькій області зареєстровано 6325 випадків кору. Серед захворівших 4257 дітей та 2068 дорослих. Було госпіталізовано 3110 хворих, з них 1618 дітей.\nВсього в період з 01.01.2017 по 13.11.2019 в області зареєстровано 188 спалахів в організованих колективах.\nЗа оперативними даними Центру громадського здоров’я МОЗ України, за останній тиждень в Україні на кір захворіли 65 людей: (16 дорослих та 49 дітей). Найбільше нових випадків кору зареєстровано у Закарпатській, Дніпропетровській та Одеській областях.\nАнонім 24.03.2020 15:57:05\nSubstance Abuse And Domestic Violence Drug Rehab Near Me Alcohol Rehab Near Me Drug Rehab Near Me Free Inpatient Drug Rehab Centers


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Викриття | Korrespondent.net\nЗабзалюк, ризикуючи життям викрив обличчя цієї влади\nЗавершилась прес-конференція народного депутата України Романа Забзалюка. Запрошені Адміністрацією президента ЗМІ сподівались на чергове викриття партії "Батьківщина" і нашого лідера Юлії Тимошенко. Але вийшло все навпаки, Забзалюк викрив масштабну корупцію та продажність депутатів у ВРУ, організовану чинною владою та правлячою партією, а також брудні кримінальні схеми, підготовки Партії регіонів та їх господарів до масштабної фальсифікації виборів.\nРоман виконав свій патріотичний обов'язок та, ризикуючи, викрив та показав обличчя та форми існування цієї влади: підкуп, брехня та шантаж.\nБезумовно, поки вони контролюють силові структури, прокуратуру, ніхто кримінальні справи щодо тотальної корупції влади, відкривати не буде, але будьте певні, ці справи не згорять. Сьогодні забито ще один цвях в труну тоталітаризму.


В Руді на Кам'янеччині все ще стоїть садибний будинок Гаєвських-Жебровських. Фото від 2 квітня 2009 р.\nКоординати: 48°33′21″ пн. ш. 26°34′03″ сх. д.\nСело відоме з XV ст.\nРуда - топонім не унікальний. З 16 сіл-тезок лише одне знаходиться на півдні Хмельниччини, в 3 км на схід від Гаврилівців з їхньою придорожною корчмою "Ведмідь". І походження назви прогнозоване: від крихітної річечки Рудки.\nТа й садиба у Руді теж не з унікумів: скромний величенький будинок з легким натяком на нео-готику. Ту нео-готику як в радянські часи червоною зіркою прикрасили, так та зірка і сяє Руді вже на третьому десятку української незалежності.\nВ 1565 р. Рудою володів шляхтич Струсь. У 1605 р. Юрій Струсь з Комарова записав Руду і Рашків ліс своїй дочці Олені, монахині францисканського ордену. Навіщо божій нареченій маєтності? Олена відступила Руду сестрі, Єлизаветі Калиновській.\nДо 1775 року це село разом з сусідами (Жванцем, Гаврилівцями і Брагою) входило до Жванецького ключа Лянцкоронських. Власники змінювалися багато разів: Скоповичі, Йордани, Комарі, з 1820 р. - Старжинські, Гаєвські (з 1850 р.). Камілія з Пьотриковських Гаєвська була бабусею останнього власника Руди - Костянтина Жебровського, одруженого з графинею Марією з Боссак. І саме чоловік Камілії, Северин Гаєвський, збудував у ІІ половині ХІХ ст. в Руді двір.\nВ палацику містилася цінна бібліотека Тадеуша Жебровського, секретаря товариства філаретів, таємної польської патріотичної організації, заснованої у Гданську в 1916 р. Саме з філаретів після Першої світової виросло польське харцерство - аналог американського скаутства чи нашого Пласту. Взагалі палацик в Руді був значно цікавішим зсередини, аніж зовні: тут було чимало старих меблів, два турецьких шовкових килими (поляки називають такі витвори мистецтва макатами), а також вісім картин голандських майстрів старої школи - чудовий смак мали власники маєтку. Єдина картина якогось з іспанських середньовічних художників вціліла і зараз знаходиться у Народному Музеї Кракова. Згадані турецькі килими в битві під Хотином здобув один з предків власників маєтку, Міхал Жебровський.\nПрактично всі цінні старожитності з Руди вдалося врятувати з пожеж Першої світової, хоча сам маєток постраждав досить сильно.\nТут був гарний парк зі ставком - і зараз навколо палацику щось на кшталт скверу. Та старі дерева нещадно вирубуються.\nЗараз стара садиба відрізняється від своїх фотокарточок столітньої давнини відсутністю ошатних сходів у бічному фасаді - замість них прибудовано невиразний тамбур (якраз над ним і світить червона зірка вічного комунізму).\nЗ 1877 р. у Руді працювало народне училище, в якому отримувало освіту 70 учнів (з них 25 - дівчаток).\nСусідній з селом Рашків ліс - місце, в якому у 1673 р., під час хотинської вікторії Яна Собєського, ротмістр Рущіц (може, правильніше Рушчіц?) зробив засідку на турків, які відступали до Кам'янця. Юхим Сіцінський також згадує про чотири "могили" (кургани) в околицях Руди.\nПершу церкву в селі документи фіксують вже під 1583 р. Відомо, що в І половині XVIII ст. в поселенні була крихітна, дерев'яна, обліплена глиною Хрестовоздвиженська церква під солом'яним дахом, зведена десь у 1720 р. У 1866 р. в селі звели кам'яний п'ятиверхий Покровський храм (не зберігся). Стара церквиця стояла, ймовірно, при дорозі на Устя - і за переказами була спалена турками.\nА кам'янчани знають Руду завдяки військовій частині, що стояла у селі. Частина давно розформована, містечко стоїть закинутим.\nСадиба в Руді на початку ХХ ст. За А.Урбанським.\nПарк в Руді\nЛебеді в ставу. Вже не панському\nЗа першу борозну на колгоспній ниві\nТепер тут царює "Хмільна застава"


МОЛОЧНИЙ ЗАПРАЦЮВАВ | Газета "Подолянин"\nЗ вірою в те, що молоко, сир і сметану більше не продаватимуть з асфальту, 15 вересня свою роботу відновив молочний павільйон. Перекрили дах, замінили вікна й двері, облицювали прилавки, пошпаклювали стіни, відреставрували картини – тепер сюди любо зайти.\nЯк повідомив директор КВЗП «Кам’янець-Подільський» Сергій ЧЕРНЯВСЬКИЙ, оновлений молочний розрахований на 70 робочих місць. Проте наразі продавці не надто поспішають перебиратися до павільйону. Відлякує їх ціна за місце: 5 грн. – для тих, хто торгує лише молоком, і 10 грн. – для тих, хто торгує молоком, сметаною і сиром. Окрім того, перш ніж стати за прилавок, продавець зобов’язаний надати всю документацію та перевірити свою продукцію в лабораторії, яка розташована в приміщенні павільйону. Без експертного висновку торгувати молочним заборонено.\nЗаконодавство не дозволяє реалізовувати молокопродукти поза павільйоном, тому продавці зобов’язані перенести їх до приміщення. А продукція з асфальту має викликати в покупців підозру. Адже відразу ж виникає запитання: що не так, якщо продавець відмовляється працювати в павільйоні?