Фейсбук губернія. Русскій костюм. Московська губернія COMputin.INFO\n» Соціальні мережі » Фейсбук губернія. Русскій костюм. Московська губернія\nФейсбук губернія. Русскій костюм. Московська губернія\nГардероб наших предків був дивно органічний. Кожна деталь костюма була своєрідним свідченням життєвого укладу того або іншого повіту або волості. Одяг шився не просто святкового або повсякденна, вона ще відповідала календарному циклу, способу життя, добробуту і сімейним станом людини.\nЖіночий костюм Московської губернії\nЗі зміною сімейного стану змінювався і жіночий гардероб. З настанням зрілості, а також після вступу в шлюб, в гардеробі молодиць з'являлася понева - найдавніша деталь жіночого гардеробу, яка кріпилася на талії за допомогою шнура. Пізніше поневи замінили спідниці і сарафани. Сарафани городянки носили вже в XVI столітті. є думка, назва сарафана дала чоловічий одяг. У перекладі сарафан означає "одягнений повністю".\nКоли в південному Серпуховском повіті ще цілий рік носили різнокольорові вовняні поневи, то в Бронниця, що на південному сході губернії, вже повсюдно увійшли в моду сарафани, а фарбовані поневи можна було зустріти лише влітку. В інших повітах - від Клину до Звенигорода - в будні дні селянки ходили в синіх сарафанах, а на свято одягали сарафани китайчатих. Заможні вбиралися в одяг кумачевих забарвлень.\nУ Московській губернії з п'яти видів сарафанів носили в той час два. Один назиавлся саянів або кумашнік. Він мав косоклінного форсу, міг бути як на розпил, так і зшитий спереду. Трохи пізніше з'явився прямий сарафан на лямках, який на території кездов Московської губернії називали круглим, а за її межами - московський. "Московець".\nЗверху сарафана одягали душегреи. Особливо популярні вони були в Калязінський повіті. Ближче до Першопрестольній воліли тілогрійки і шубейка незалежно від сезону.\nРеставрація. Сучасне фото.\nМосковська губернія, Верея Жіночий костюм Московської губернії\nУ Московській губернії побутували жіночі сорочки, майже завжди з довгими рукавами. Навколо горловини сорочка збиралася на складання, які закріплювалися вузької обшивкою (кольоровий або розшитій). Тут існували сорочки різних типів конструктивного рішення (крою). Носили сорочку з прямими полики, приєднаними по качку. Така сорочка, як правило, поєднувалася з косоклінного сарафаном. Сорочки з прямими полики, приєднаними по основі, носили з орним косоклінного сарафаном. Пізнішим варіантом була бесполіковая сорочка, у якій рукава мали клини, що звужуються до зап'ястя руки.\nПовсякденний жіночий костюм Московської губернії в зимовий час включав в себе кожушок, шапку, сарафан, сорочку, фартух і взуття. Різноманітна колірна гамма, поєднання синього і червоного кольорів, невеликі вкраплення золотисто-жовтого, золотого та білого кольорів надавали жіночому вигляду святкового вигляду навіть в похмурі зимові будні. Жінки з багатих сімей поверх телогреі надягали ще шубу з овчини, покриту тканиною. Оскільки обшивати шубу було дуже дорого, то бідні крестьнкі носили шуби непокриті. У Московському повіті, де рівень життя завжди був вище, криті шуби не були ознакою добробуту, і в них ходили практично всі, лише у свята жінки одягали шуби з заячого хутра, покриті дорогою китайкою.\nДівочий костюм селянки Московської губернії, середина XIX століття\nКостюм складається з кольорової сорочки з широкими, звуженими донизу рукавами, косоклинного сарафана і широкої стрічки-пов'язки на голову. Сарафан прикрашений смужками кольорової тканини і олов'яними гудзиками. Святкову ошатність костюму надають розшита перлами і камінням пов'язка, перлове намисто, перлинні сережки і вплетеними в косу Косник.\nКостюм селянки Верейского повіту Московської області\nМузей народного мистецтва.\nКостюм складається з домотканих сорочки, поневи і фартуха. Сорочка і фартух, зшиті з полотна, багато прикрашені гладкими і візерунковими смугами. Смуги, що утворюють складний ритмічний малюнок, розташовані настільки близько один до одного, чго зливаються в гарячу золотисто-червону гаму. За технікою і характеру виконання візерункові смуги різні, тут і лайливе ткацтво в поєднанні c вишивкою, виконаною різними швами, і срібляста тасьма і блискітки. В цілому, декоративна прикраса одягу Верейській селянки носить килимовий характер.\nВид головного убору обов'язково відповідав сімейним станом жінки. До заміжжя дівчина пов'язувала голову обручами, вінцями, рушниками так, щоб верхівка завжди залишалася відкритою. Після вінчання проводився обряд посвячення в жінки: подруги розплітали косу і плели дві коси, укладаючи їх вінцем на потилиці. На укладене волосся зверху надягала невисока однорога кичка.\nПісля того, як жінка народжувала першу дитину, вона знімала Одноріг кичку, як би довівши свою здатність до дітородіння, і з цього часу мала право носити кичку з високим ргом або коруну.\nУ Московській губернії розрізнялися кілька видів головних уборів, в залежності від повіту, в якому жила жінка. Найбільш простими у виконанні вони були в Звенигородському повіті - вибір тамтешніх модниць обмежувався кокошником і сорокою.\nНайбільше різноманітність головних уборів спостерігалося в Коломенському повіті: сороки, кокошники, чепчики. Жінки з заможних родин вишивали головні убори багато - золотими і шовковими нитками.\nЧоловічий одяг сильно поступалася за колірною гамою жіночим вбранням, які шилися в більшості випадків, щоб підкреслити красу господині, тоді як чоловічий костюм призначався в основному для роботи. Він був тією статтею витрат. на якій воліли економити. Головним критерієм тут було зручність. Звідси і вільний крій, і відповідні тканини і кольору.\nВлітку мужик одягав чорний сермяжное каптан і балахон, який ще називали поніткой. У багатому Московському повіті каптани шили з тонкого сукна, привезеного з далеких країн.\nЧоловіки також не ходили по вулиці з непокритою головою. Влітку носили капелюхи круглої форми з стрічкою, яка обв'язують навколо високої тулії. А взимку воліли теплі шапки з овчини.\nЗ настанням холодо діставали овчинно шубу, зверху якої надягали каптан білого або чорного сукна. Робилося це з метою продовжити термін служби шуби. Шуби підперізувалися поясами, тканинами з вовни або шовку. Кушак, як правило, був смугастої забарвлення шириною до 50 см.\nСпільною рисою жіночого і чоловічого костюмів була взуття. Найбільш нехитрими обуткамі аж до першої половини XX століття були постоли. Вони вважалися повсякденному, а для багатьох селян і святкової взуттям. Знову-таки в Московському повіті постоли швидше змінювалися на шкіряні чоботи, коти і бахіли. У Серпуховском і Рузском повіті селяни носили постоли з вовняними шкарпетками


Перебування в Чеській Республіці\nВаш дозвіл на перебування\nТрудова (робоча) карта (zaměstnanecká karta)\nТрудова карта прив'язана до Вашої роботи, тому у випадку втрати роботи законом надається 60 днів на пошуки нової, щоби не довелося змінювати мету перебування («робота в Чеській Республіці»).\nЯкщо Ви втратили роботу протягом вагітності (наприклад, закінчився строк дії трудового договору і роботодавець його не продовжив) і є малоймовірним, що ви знайдете нову роботу протягом 60 днів, щонайскоріше попросіть про зміну мети перебування – наприклад, перебування з метою возз'єднання сім'ї (як це зробити, див. далі).\nЯкщо Ви працювали за трудовим договором, а тепер перебуваєте у декретній відпустці (mateřská dovolená) чи відпустці для догляду за дитиною (rodičovská dovolená), то мета Вашого перебування не змінилася. Але якщо під час декретної відпустки або відпустки для догляду за дитиною закінчиться строк трудового договору (а від нього залежить Ваш дозвіл на перебування в ЧР), необхідно просити про зміну мети перебування.\nДовгострокове перебування з метою підприємницької діяльності\nЯкщо Ви маєте дозвіл на довгострокове перебування в Чехії з метою підприємницької діяльності, перерва у підприємництві у зв'язку з вагітністю не вважається порушенням мети перебування.\nПеребування з метою возз'єднання сім'ї\nЯкщо у Вас в Чехії є чоловік або партнер, Ви можете попросити про цей вид дозволу на перебування.\nМета Вашого перебування в цьому випадку пов'язана з чоловіком/партнером. У випадку розірвання шлюбу розпочнеться процедура скасування дозволу на перебування з вказаною метою. Можна змінити мету перебування, якщо Ви живете в Чехії не менше 2 років і Ваш шлюб тривав не менше 5 років.\nУвага! Якщо Ви стали жертвою домашнього насильства, Вашу ситуацію можна вирішити шляхом відокремлення дозволів на перебування партнерів – потрібно звернутися до соціального працівника (див. розділ «Контакти»).\nЩо потрібно зробити при поданні заяви на дозвіл на перебування з метою возз'єднання сім'ї:\nЗробіть офіційний (тобто завірений судовим перекладачем) переклад Вашого свідоцтва про шлюб чеською мовою.\nУ поштовому відділенні купіть гербову марку (kolek) вартістю 1500 крон.\nЗайдіть у Відділ надання притулку та міграційної політики (Odbor azylové a migrační politiky – OAMP), заповніть формуляр заяви на возз'єднання сім'ї, додайте до нього куплену гербову марку. Також візьміть із собою довідку про забезпечення житлом (doklad o zajištění ubytování), договір оренди, свідоцтво про шлюб із перекладом чеською мовою (завіреним судовим перекладачем), а також зарплатні дані чоловіка та Ваші для підтвердження фінансового забезпечення (наприклад, для двох дорослих бездітних людей сума складає 5970 крон чистого щомісячного доходу плюс витрати на оренду житла з усіма послугами – див. договір про оренду). У Відділ (OAMP) потрібно прийти особисто, з паспортом та фотографією.\nУвага! Якщо Ви збираєтеся змінити мету перебування з «роботи» на «возз'єднання сім'ї» і вже не маєте чинного трудового договору, не забудьте, що тепер Ви повинні самостійно платити внески медичного страхування!\nНелегальне перебування в Чехії та народження дитини\nНародження дитини в Чехії не є підставою для того, щоби Ваше перебування в цій країні стало легальним (законним). Громадянство надається дитині на підставі громадянства батьків, а не на підставі місця народження.\nДозвіл на перебування Вашої дитини\nДитина, що народилася в Чехії, не отримує дозволу на перебування автоматично. Для його отримання необхідно написати заяву. Про дозвіл на перебування дитини потрібно попросити (написавши заяву) протягом 60 днів від народження дитини.\nТип дозволу на перебування дитини залежить від Вашого дозволу на перебування та дозволу батька (вказаного у свідоцтві про народження дитини). Якщо, наприклад, Ви маєте трудову карту, а в батька дитини є дозвіл на постійне проживання, Ви можете попросити і для дитини дозвіл на постійне проживання. Якщо у Вас обох трудові карти, вказуйте мету перебування «возз'єднання сім'ї».\nЩо потрібно зробити для отримання дозволу на перебування новонародженої дитини:\nЗайдіть у посольство (консульство) своєї країни й попросіть видати дитині закордонний паспорт. Візьміть із собою свідоцтво про народження дитини та свої паспорти. Попросіть у посольстві (консульстві) довідку про те, що Ви подали заяву на оформлення паспорту для дитини, із зазначенням ймовірної дати видання паспорту.\nЗайдіть у Відділ надання притулку та міграційної політики (Odbor azylové a migrační politiky – OAMP) та попросіть видати дозвіл на перебування дитини в Чеській Республіці. Візьміть із собою свідоцтво про народження дитини, свої паспорти, довідку з посольства (консульства) про те, що Ви подали заяву на паспорт для дитини, та документ про медичне страхування дитини.\nЗдоров'я та медичне страхування\n© 2018 MKC PRAHA O.P.S. ТА\nЗдоров’я та медичне страхування


8 головних ознак хвороби Альцгеймера - Медичний журнал\nМедичний журнал > Новини Здоров'я > 8 головних ознак хвороби Альцгеймера\nОскільки це страшне захворювання зазвичай вражає людей вже в похилому віці, виникає логічне запитання: чи можна діагностувати хворобу Альцгеймера на ранній стадії? За якими основними ознаками можна розпізнати це захворювання? Як дізнатися, коли потрібно записати свою близьку людину на консультацію до лікаря? Ми з’ясували, як виявити хворобу на ранніх етапах.\nНе варто забувати, що хвороба Альцгеймера виникає в результаті розпаду клітин мозку і зменшення його маси. На жаль, ці дегенеративні процеси призводять до втрати пам’яті та негативно впливають на поведінку людини, зокрема, на її взаємодію з іншими людьми в соціумі.\nДуже важливо вчасно діагностувати хворобу Альцгеймера, адже незважаючи на те, що це захворювання є невиліковним, за умови застосування певних медикаментів і методів терапії можна уповільнити хід дегенеративних процесів і зменшити деякі симптоми хвороби Альцгеймера.\nЩороку вчені і лікарі проводять чимало досліджень для того, щоб полегшити процес діагностування синдрому Альцгеймера на ранній стадії. Втім, досі їм не вдалося прийти до єдиного спільного висновку, які саме методи діагностики є найбільш ефективними. Єдине, що точно відомо науці про хвороби Альцгеймера на нинішній день – це основні симптоми, якими характеризується цей синдром.\nЯкщо симптоми захворювання з’являються одночасно і не зникають протягом тривалого періоду часу, краще відразу звернутися до лікаря. Фахівець, якого потрібно відвідати – це невролог, адже саме він зможе підтвердити або спростувати діагноз, а також уповільнити процес дегенерації клітин за допомогою спеціальної терапії.\nНа жаль, з кожним днем хворі синдромом Альцгеймера відчувають себе все гірше. У медицині прийнято виділяти кілька стадій прогресування цього захворювання. Перша стадія характеризується незначними змінами в поведінці людини. Зазвичай на цьому етапі хворий поводиться загальмовано, оскільки мозкова активність істотно знижується.\nБільшість пацієнтів страждає через порушення роботи мовного апарату вже на першій стадії. До того ж вони часто втрачають суть розмови і втрачають здатність стежити не тільки за перебігом думки співрозмовника, але і за власними думками. Такі хворі дуже швидко виснажуються і страждають через постійну втому. Більш того, їм може бути складно запам’ятовувати нову інформацію і виконувати конкретні завдання.\nНа жаль, дуже часто появі цих симптомів ніхто не надає належної уваги, плутаючи їх із звичайними віковими змінами в організмі.\nСередня стадія даного захворювання супроводжується певними симптомами, які характерні виключно для синдрому Альцгеймера. З ним дуже легко вчасно розпізнати хворобу, адже ці симптоми можуть свідчити про інші захворювання.\n1. Розлад у короткочасної пам’яті\nВтрата короткочасної пам’яті турбує всіх хворих з цим синдромом. Такі люди можуть забути те, що сказали кілька хвилин тому, чи повторювати одне і те ж питання кілька разів.\nДуже часто хворі синдромом Альцгеймера забувають, куди поклали яку-небудь зі своїх речей. Зверніть увагу, що страждає тільки та частина мозку, яка відповідає за короткочасну пам’ять. Події, які відбувалися давно, такі хворі пам’ятають чудово.\n2. Втрата відчуття простору і часу\nНа жаль, синдром Альцгеймера призводить до серйозних порушень в роботі мозку. В результаті хворі забувають дати, конкретні місця і навіть пори року. Саме тому хворі синдромом Альцгеймера можуть легко загубитися, адже вони часто не здатні згадати, як опинилися в якомусь місці і де саме знаходилися до цього моменту.\n3. Труднощі із зосередженням, підрахунками і висловлюваннями\nОскільки хворим синдромом Альцгеймера дуже важко зосередитися на виконанні конкретного завдання, а також вести підрахунки, вони не здатні скласти план дій на день і чітко його\nдотримуватися. Таким хворим складно раціонально і послідовно висловлювати свої думки. Звідси можна зробити висновок, що хворим на цей синдром не варто довіряти заповнення чекової книжки або виконання завдань, що потребує чітких послідовних кроків (наприклад, кулінарії).\n4. Нездатність виконувати щоденні обов’язки і прості рутинні справи\nОскільки синдром Альцгеймера призводить до розпаду клітин і погіршення роботи мозку, хворому стає важко виконувати прості повсякденні завдання, які у здорової людини відточені до автоматизації. Наприклад, таким хворим важко приймати ванну або душ, знаходити дорогу додому, працювати тощо.\nДіагностувати хворобу Альцгеймера дуже легко з депресивним станом, надмірним роздратуванням і нервозності. На жаль, у хворих цей страшний синдром дуже сильно змінює особистість, тому не варто дивуватися різким перепадам настрою.\n6. Втрата здатності розрізняти предмети і об’єкти\n7. Порушення в роботі мовного апарату\nНа жаль, дуже часто хворим синдромом Альцгеймера важко артикулювати і чітко висловлювати свої думки. Їм важко підтримувати розмову, адже співрозмовники їх часто не розуміють. Однією типовою ознакою хвороби Альцгеймера є переривання хворим розмови для того, щоб згадати ім’я або назву предмета. На жаль, найчастіше спроби згадати певну інформацію або конкретні факти закінчуються нічим.\nДіагностувати хворобу Альцгеймера дуже просто за однією ознакою – після безуспішних спроб пригадати якийсь термін, хворі придумують нові слова для позначення певних предметів і об’єктів.\n8. Втрата здорового глузду\nНасправді цей симптом є чи не найстрашнішим, адже дуже часто хворі синдромом Альцгеймера віддають гроші членам сім’ї або навіть незнайомцям без всякої підстави, або платять значно більше, ніж потрібно при покупці товарів. Більш того, вони можуть відійти від прилавку і вийти з магазину, так і не дочекавшись решти.\nЯкщо ви помітили тривожні симптоми, які можуть свідчити про хворобу Альцгеймера, краще всього відразу звернутися до лікаря для встановлення точного діагнозу. Фахівець зможе виключити інші захворювання і призначити ефективне лікування.


Екологічне маркування та здоров'я людини - Новини - Міністерство екології та природних ресурсів України\nДля отримання права на застосування екологічного маркування продукція має пройти оцінювання відповідності екологічним критеріям за схемою згідно з ДСТУ ISO 14024.\nТакі критерії, встановлені екологічними стандарти на кожну категорію продукції, окрім зменшення впливів на довкілля, також мають на меті скорочення прямих і непрямих факторів впливів на стан здоров’я людини.\nПрямі фактори пов’язані переважно з вмістом небезпечних речовин. Для кожної з категорій продукції встановлені різні вимоги. Наприклад:\nКритерії оцінювання встановлюють більш жорсткі, ніж за державними нормами, показники забруднення сировини радіонуклідами та токсичними елементами, зокрема важкими металами, нітратами, пестицидами, ветеринарними препаратами, мікотоксинами тощо. Також для всіх категорій заборонений вміст ГМО та добавок ненатурального походження.\nПромислові товари та продукція хімічної промисловості\nКритерії оцінювання встановлюють вимоги щодо заборони чи обмеження вмісту хімічних речовин згідно з їхньою міжнародною класифікацією за класами й категоріями небезпеки щодо впливів на здоров’я людини. До деяких категорії продукції встановлено вимоги до показників загальної токсичності та дозування.\nЗастосовується той самий підхід, що й до промислових товарів. Крім того, якщо виріб виготовлений на основі мінеральної сировини, критерії оцінювання встановлюють більш жорсткі, ніж державні норми, показники його питомої радіоактивності.\nДодатково обмежують впливи, пов’язані з експлуатацією: різноманітні види випромінювань, шумове забруднення, емісії токсичних речовин тощо.\nНепрямі впливи пов’язані з наслідками забруднення довкілля для здоров’я людини, яке відбувається на стадіях добування (вирощування) сировини, виробництва та утилізації. І ці впливи також є досить вагомими.


2020 рік виявився складним не тільки для нашої країни, але і для всього світу. Він приніс Україні випробування пандемією, продовженням війни, масовими пожежами в лісах Чорнобиля і на Луганщині і іншими подіями, які сколихнули всю країну. Але в той же час він показав важливість і цінність героїчних вчинків звичайних людей, які вразили своєю сміливістю і готовністю пожертвувати собою заради інших.\nЦього року читачі tsn.ua можуть обрати своїх героїв або цілі колективи, які вразили своїми вчинками найбільше. А 7 переможців, які отримають найбільшу кількість голосів, будуть відзначені статуетками премії «Ті, що вражають» та стануть героями нових сюжетів ТСН.\nГолосування триватиме до 31 грудня включно, а переможців оголосять у перші дні нового року.\nГеройський вчинок Сергія з Угринова, який після вибуху газу у сільському клубі врятував друга від смерті\nВін горів сам, але зміг витягти з вогню товариша. Два тижні тому у клубі тяжких опіків зазнали восьмеро дітей. Один з хлопчиків, опритомнівши, розказав, як, ризикуючи життям, його врятував товариш. Сам рятівник про це мовчав. Неймовірна історія про дружбу і сміливість.\nЛьвівські медики провели першу трансплантацію після отримання ліцензії на пересадку органів\nПерша трансплантація у Львівській лікарні швидкої допомоги. 27 лютого 2020 року шпиталь отримав ліцензію на пересадку органів і вже чере декілька днів тамтешні медики провели першу операцію. Першим пацієнтом став 36-річний Дмитро, який дізнався, що волинські лікарі пересаджують органи навіть у районній лікарні.\nОлександрівська лікарня почала першою приймати хворих на ковід\nОлександрівська лікарня почала першою приймати хворих на ковід. Головний лікар - Людмила Антоненко.\nДобра справа: волинські монахи безкоштовно возили медиків до роботи\nНа Волині монахи возили лікарів на роботу. Відтоді, коли в області заборонили пасажирські перевезення – десятки медиків з навколишніх сіл не могли дістатися у лікарні Луцька. Тому звозити на роботу та забирати звідти їх узялися панотці. Роблять це безкоштовно, а в перервах між перевезенням – годують копів та медиків на блокпостах.\nРятувальник зазнав травм під час гасіння пожежі у Чорнобильській зоні\nУ квітні вогонь лютував у зоні відчуження та в передмісті Прип'яті. За даними ДСНС один рятувальник під час гасіння пожежі зазнав травм - із переломом ноги він потрапив до лікарні.\nЗоозахисники врятували маленьке лоша, яке ледь не загинуло від вогню у Чорнобильській зон\nЇї врятували небайдужі і назвали Ванількою. У притулку для диких тварин боролись за життя лошати Пржевальського. Малеча мешкала у заповіднику у Чорнобильській зоні. Проте, імовірно, загубилось, коли табун тікав від пожежі.\nСправжній чоловічий учинок. В Одеській області школяр урятував чоловіка, який у морі знепритомнів. 15-річний Микита Пономаренко помітив його з берега й кинувся витягати на берег, хоча потерпілий був удвічі важчий за нього. Медики кажуть - хлопець урятував чоловікові життя.\nДвоє сестер із села Городок Рівненської області стали відомими, співаючи українські пісні\nВони задля цікавості виставили відео у соцмережі, а отримали понад мільйон переглядів, тисячі коментарів, поширень і навіть пропозиції вийти заміж. Двоє сестер із села Городок Рівненської області стали відомими, співаючи українські пісні. Дівчатам тепер пишуть із різних куточків України та з-за кордону.\nГерой-медик Іван Венжинович, рятував від коронавірусу інших, а сам врятуватись не зміг. Світлина Івана Венжиновича була розміщена на рекламних щитах під час кампанії "Дякуємо за життя"\nРятував від коронавірусу інших, а сам урятуватися не зміг. У Тернопільській області помер лікар Іван Венжинович. Його обличчя відоме всій країні. Світлина Івана Венжиновича була розміщена на рекламних щитах під час кампанії "Дякуємо за життя". Лікарю був 51 рік, він потрапив до лікарні з пневмонією та підозрою на коронавірусну інфекцію. Слова співчуття розмістили на сайті Почаївської районної лікарні. Там Іван Венжинович лікував хворих на COVID-19.\nВіталій Марків провів більше 4 років у італійській в'язниці, але був звільнений і нині живе вдома\nНацгвардієць Віталій Марків, якого італійський суд засудив до 24-х років в'язниці і звинуватив у вбивстві італійських журналістів, звільнений і вже в Україні.\n24-річний Олексій Новіков у Сполучених Штатах побив світовий рекорд, встановлений ще у 1983 році. Він зміг підняти майже 540 кілограмів на півметра над землею. І став наймолодшим титулованим переможцем змагань стронгменів із 1984. Він другий український силань-чемпіон у світі після Василя Вірастюка.\nРобота на межі: як працює 9 київська міська лікарня, у якій вже не лишилося ліжок для хворих на COVID-19\nПереповнена реанімація і на кожне ліжко, яке звільняється - відразу по кілька претендентів. Це реалії роботи українських медиків. У деяких українських лікарнях вільних місць не лишилося зовсім, а на ті, що є, шикуються черги з пацієнтів. Понад 600 недужих по всій країні зараз під'єднані до апаратів ШВЛ. ТСН провела зміну з лікарями інтенсивної терапії у Києві. У 9-й міській лікарні вже не лишилося вільних ліжок.\nМолода мама з дворічною донечкою втратила роботу і опинилася просто неба. Жінка не знала, що робити, і з відчаю набрала 102. А далі сталося справжнє диво - одразу кілька незнайомих людей з різних міст об'єдналися, аби врятувати родину.\n49-річна Тетяна віддала нирку сину Дмитру та стала першим доном у Чаркасах\nПодарувала синові нирку, аби він почав жити повноцінно і здійснювати свої мрії. 49-річна Тетяна віддала нирку сину Дмитру - учителю фізики у сільській школі. Операція пройшла лапороскопічно у Черкаському осласному онкодиспансері та дала старт трансплантації нирок у Черкасах.\nВона мріяла бути, як Рапунцель, тобто відростити косу, як у героїні мультфільму - аж до п'ят. Але коли у 8-річної Софії волосся виросло за коліна, вона відрізала пів метра, аби віддати його на створення перук для онкохворих дітей.\nОхоронець на руках виніс дівчину із затопленого окропом ТРЦ\nГероїчний охоронець ТРЦ Ocean Plaza Микола на руках виносив дівчину, котра працювала в одному із магазинів торговельного центру на момент затоплення його окропом. Охоронець також розповідає, що під час порятунку людей він впав і одразу отримав опік руки. Крім того, у нього постраждали верхні частини стопи. Попри біль, коли побачив серед окропу дівчину, зізнається, що не роздумував ані секунди.\nУ Лисичанську патрульний Михайло Єремєєв разом із колегою Дмитром Козюбердою витягли із крижаної води 17-річну дівчину, яка стрибнула туди через сварку із хлопцем.\nДівчина у Києві врятувала собаку від знущать трьох чоловіків\nПрив'язали ланцюгом до дерева, лупцювали, а після ножем перерізали горло - так жорстоко з собаки в столиці знущались троє чоловіків. Тортури серед лісу помітила випадкова перехожа, самотужки розігнала зловмисників і врятувала песика. Тепер його звуть Курт і він вже під наглядом медиків.\nКарина втратила ногу після пологів, проте не здалась і знайшла мотивацію - станцювати на Танцях із зірками\nЗаледве ходила, але почала танцювати. Історія дівчини Карини, якій було 28, коли вона втратила ногу. Кожен рух давався складно, але натхнення прийшло з танцями. На паркеті "Танців з зірками" разом із Ігорем Кузьменком вона станцювала не гірше професійних танцівників.


В Еквадорі індіанці протестують проти побудови шахт на їхніх землях — 5 канал\nВ Еквадорі індіанці протестують проти побудови шахт на їхніх землях\nУ сутички з поліцією переріс протест проти видобутку корисних копалин в Еквадорі. Ініціювали акцію представники корінного населення країни. До їхніх виступів долучилися тисячі мешканців столиці. Протестувальників розігнала поліція\nСотні людей пройшли маршем до столиці держави. Мітингарі виступали проти побудови шахт у своїх провінціях. Демонстранти стверджують: видобуток корисних копалин забруднить воду, і примусить корінне населення полишити місця проживання. Влада ж наполягає, що нові шахти необхідні для економічного розвитку держави.\nПротестувальник: "Ми не згодні з тим, що влада підписала контракти на побудову шахт з видобутку міді на наших землях. Влада повинна поважати Конституцію, а у ній йдеться про те, що будь-яке будівництво на землях індіанців слід узгоджувати з корінним населенням. Нашої згоди - ніхто не питав. Тому ми і організували цей протест".\nУ США оприлюднили причину смерті Вітні Х`юстон


Греція визнала автокефалію Православної Церкви України - подробиці\nГоловна › Новини › Греція визнала автокефалію ПЦУ: подробиці\nГреція визнала автокефалію ПЦУ: подробиці\nГреція визнала автокефалію Православної Церкви України.\nАвтор Желізняк Олександр — 19:25, 12.10.2019 в Новини/Соціальна правда\n12 жовтня у православному світі відбулася визначна подія, Собор ієрархів Грецької церкви визнав автокефалію Православної Церкви України.\nДане рішення було прийнято в умовах сильного тиску з боку Росії. Незважаючи на це, рішення було прийнято на користь автокефалії Української церкви, при цьому “за” прголосувала більшість.\nНагадаємо, схвалені на Синоді Вселенського патріархату пропозиції до статуту української православної церкви будуть передані єпископам, що на об’єднавчому соборі повинні будуть розглянути статут і вибрати предстоятеля церкви.\nДодамо, після отримання Україною томосу церковний календар не змінюватимуть з юліанського, яким користується православна церква, на григоріанський, за яким живуть західні християни.


Як долати вето за Конституцією України - Zakonoproekt.Org.UA\nПрезидент має досить часу, аби не казати в аеропорту "Бориспіль" про вето і дату внесення пропозицій, якщо не встигав їх подати в обіцяний строк.\nВідповідно до статті 94 Конституції України «Закон підписує Голова Верховної Ради України і невідкладно направляє його Президентові України.\nЯкщо під час повторного розгляду закон буде знову прийнятий Верховною Радою України не менш, як двома третинами від її конституційного складу, Президент України зобов'язаний його підписати та офіційно оприлюднити протягом десяти днів.\nЗакон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.»\nПроцедура застосування Президентом України права вето визначена і главою 23 «Повторний розгляд Верховною Радою України законів, повернених Президентом України» Регламенту Верховної Ради України, який з 10.02.2010 року затверджений Законом України.


Що читають принцеси: 5 книг від Меґан Маркл - K.Fund Media\nЩо читають принцеси: 5 книг від Меґан Маркл\nЧетвер, 17 Травня, 2018 08:00 Ви можете також прочитати цей матеріал російською мовою\nКнижки, що допоможуть стати кращою версією себе\n19 травня увага світових медіа буде прикута до весілля принца Уельського Гаррі та американської актриси Меґан Маркл, яку журнал Time нещодавно включив до списку найвпливовіших людей світу.\nМайбутня «принцеса» (насправді герцогиня) відома ще й своєю любов’ю до читання. Вона розповідала про літературу, що її надихає, у своєму профілі на Instagram, а у 2016-му у своєму блозі The Tig опублікувала список книг, які найбільше сприяли її становленню як особистості. На початку цього року вона видалила свої акаунти у соціальних мережах. Але її шанувальники завчасно взяли її поради на замітку.\n«Маніфест мотивації», Брендон Берчард\nОдин із провідних бізнес-тренерів з мотивації Брендон Берчард запевняє, що головна мета людства – це забезпечення особистої свободи всіх і кожного: емоційної, соціальної, фінансової, духовної тощо. І перешкодою на шляху до цього є, зокрема, й утиски з боку власного «я». Маркл переконує, що ця книга підкаже, як стати кращою версією себе: «Вас дратують невпевненість в собі та те, що ви постійно відволікаєтеся, – шум, що заважає реалізувати власний потенціал? Що ж, мене теж… Час сказати цьому маленькому викрадачу задоволення, щоб забирався геть із вашої голови».\n«Коли дихання розчиняється в повітрі», Пол Каланіті\nЦе надзвичайно прониклива автобіографія американського нейрохірурга індійського походження, у якого у віці 36 років діагностували рак легенів. Страшний діагноз змусив його подивитися на життя та смерть, а також на своє призначення зовсім по-іншому. Попри усвідомлення наближення кінця він не занепав духом і поділився своїми роздумами про те, що, на його думку, є по-справжньому цінним. Книга стала №1 у списку бестселерів The New York Times і була номінована на Пулітцерівську премію.\n«Чотири угоди: практичний посібник із особистої свободи», Дон Мігель Руїс\n«Моя мама дала мені примірник цієї книги, коли мені було 13, але я до сих пір постійно повертаюся до цієї вже класичної праці Дона Мігеля Руїса про найпростіші шляхи до простого життя», – писала Маркл. Автор, якого часто порівнюють з контроверсійним Карлосом Кастанедою, популяризує мудрість тольтеків – індіанського народу доколумбової доби. Чотири угоди, про які він пише: добирати слова; не сприймати речі на свій рахунок; не бути самовпевненим; викладатися на повну в тому, за що берешся. Їх потрібно укласти із власною совістю.\n«Хто вкрав мій сир?», Спенсер Джонсон\nСпенсер Джонсон – американський лікар, консультант із управління та автор бестселерів. Ця його книга, що вже стала класикою свого жанру, – про те, як успішно пристосовуватися до змін без зайвого стресу. Вона була у програмі курсу з індустріальної інженерії в Північно-Західному університеті, де навчалася Маркл. «Спершу ця праця видалася дивною, але я врешті дізналася важливі речі про самодостатність і мотивацію, що слугують мені дороговказом для ухвалення рішень і сьогодні», – зазначає вона й називає цю книгу безцінною.\n«Внутрішній спортзал: 30-денна розминка з укріплення щастя», Лайт Воткінс\nВикладач медитації з Каліфорнії, з яким особисто займалася Маркл, стверджує, що щастя – не наслідок досягнень, а результат зміцнення «внутрішніх м’язів». Його книга допомогла їй досягти душевного комфорту й інакше відчути час. Маркл зізнається, що спершу скептично закочувала очі, але зі здивуванням виявила, що щоденні вправи з концентрації уваги стали їй у пригоді.\nЗа матеріалами Meghan’s Mirror\nЧитайте також: 5 книг від Емми Вотсон


«Святкове» переїдання: як повернути себе у форму? | Блог компанії Амріта\n«Святкове» переїдання: як повернути себе у форму?\nВідчуваєте себе останнім героєм після весняних свят із застіллями, пікніками та шашликами? Пропонуємо здорове перезавантаження!\nВідчуваєте себе останнім героєм після весняних свят із застіллями, пікніками та шашликами? Пропонуємо здорове перезавантаження! Як без стресу для організму повернути себе у гарну форму після святкових переїдань? І яких рекомендацій дотримуватися, щоб свята пройшли без наслідків для здоров'я? Поради від найкращих лікарів і МОЗ України!\nУ потрібне русло: повертаємо здоровий режим\nЯк би ми не намагалися дотримуватися збалансованого харчування, у святкові дні нам складно відмовитися від нових страв, делікатесів та алкоголю. Часто це стає справжнім випробуванням! Не кожен організм може витримати таке навантаження, враховуючи те, що перед Великодніми і травневими святами багато людей постують. Щоб знову повернутися у звичний режим харчування без стресу для організму, важливо дотримуватися деяких правил.\nВ.о. міністра МОЗ України Уляна Супрун на своїй сторінці в Facebook дає багато корисних порад українцям. Головний лікар країни рекомендує:\nПити достатньо води і вживати якомога більше клітковини (цільнозернові продукти, фрукти, овочі, горіхи, насіння і боби). Це прискорює обмін речовин і сприяє очищенню організму від токсинів.\nВживати менше жирної їжі. Вона важче перетравлюється, тому можуть виникнути болі у шлунку або печія. «Намагайтеся відмовитися або знизити до мінімуму кількість жирних та смажених страв. Їжте більше нежирного м'яса і риби», – зазначає Супрун.\nЩо стосується алкоголю, то головний лікар України рекомендує вживати його якомога менше, а то й зовсім відмовитися:\n«Вживаючи алкоголь, ви у будь-якому випадку, ризикуєте своїм здоров'ям. Закликаємо вас зменшувати його споживання до повної відмови. Якщо ви вирішили все-таки випити алкоголь, обирайте червоне вино. У ньому, на відміну від коктейлів та міцних напоїв, є хоч щось корисне. А саме речовина ресвератрол, корисна для здоров'я серця і судин », – зазначає Супрун.\nБільшість із нас після переїдання починають голодувати та сідати на жорсткі дієти. Дієтологи в один голос говорять, що такі різкі скачки дуже шкідливі для організму. Вони можуть із часом спровокувати набір зайвої ваги, а також проблеми із шлунково-кишковим трактом. Краще поступово знижувати калорійність їжі до вашої фізіологічної норми. Замініть жири та вуглеводи білком –він допомагає спалювати калорії. Також включіть у свій раціон легкі супи, приготовлені на овочевому або нежирному пташиному бульйоні.\nПісля періоду тривалих застіль наш організм потребує детоксикації для підтримки нормального функціонування печінки, жовчовивідної системи, шлунково-кишкового тракту, нирок. Натуральна дієтична добавка «Детокс Систем» допоможе організму позбутися токсинів, поліпшить обмін речовин та підвищить фізичну і розумову працездатність. Продукт має виключно рослинний склад, тому безпечний для здоров'я.\nЩоб святкові застілля пройшли без шкоди для здоров'я, ГК «Амріта» також рекомендує дієтичну добавку «Мікотон». Біосорбент натурального походження на основі хітину усуває інтоксикацію при алкогольних та харчових отруєннях, сприяючи виведенню з організму токсинів.\nЗдорові «травневі»: рекомендації лікаря\nЯк провести травневі свята без наслідків для здоров'я і швидко повернути себе у гарну форму? Лікар загальної практики-сімейної медицини та провідний експерт AmritaLAB Wellness-консультант Ольга Сарана дає такі рекомендації:\nВіддавайте перевагу овочевому та фруктовому меню, свіжій зелені. Обмежте вживання калорійних, солодких, м'ясних і жирних страв у святкові дні, оскільки вони навантажують органи травлення.\nЇжте невеликими порціями й частіше відволікайтеся на розмови. Адже відчуття ситості приходить не відразу, а поступово, через 20-30 хвилин. Більше уваги приділяйте спілкуванню за столом, а не перекусам.\nУ святкові дні проводьте більше часу на вулиці, щоб активізувати обмін речовин та спалити більше калорій. Якщо ви відпочиваєте на природі, активно грайте у рухливі ігри (бадмінтон, фрісбі, волейбол).\nНакривайте стіл такою кількістю страв, щоб один раз наїстися, але не переїсти.\nНе забувайте вживати їжу протягом дня напередодні походу в гості чи зустрічі гостей, щоб не переїдати після тривалої голодної паузи.\nОбирайте якісні спиртні напої і пийте мало. Сухе червоне вино найкраще спалює зайві калорії. 1-2 келихи цього напою, випитих протягом святкового застілля, не зашкодять вашому організму.\nДорогі читачі, нехай весняні свята та пікніки на природі дарують вам лише яскраві, позитивні емоції й гарний настрій. Сподіваємося, наші рекомендації допоможуть вам завжди відчувати себе на всі 100!


поживні речовини - Вітамін В5\nфосфор необхідний для ділення клітин тіла, для збільшення м'язової маси , підтримує роботу серця, нирок і нервової системи . також бере участь у поглинанні жиру . , що міститься в козячим сиром , яєчним жовтком , рису, кунжуту, соняшнику, волоського горіха, Вітамін В5\nзалізо життєво важливим компонентом . він будує гемоглобін і допомагає транспорт кисню до клітин і , таким чином , сприяє утворенню енергії, життєвої сили , росту і боротьби із зовнішніми органами . | (1) Сироп фруктози - глюкози\nСпоживання у великих кількостях небезпечно для здоров'я . Печінка не може обробити його негайно в енергію і перетворює його в жир . Підвищує ризик розвитку серцево -судинних захворювань, резистентність до інсуліну і діабет .\n(13) вітамін С\n1 - 10 від загального15


Євген Захаров | Політичні новини з України: аналітика, прогнози, коментарі | DW | 26.05.2020\nКерівник Харківської правозахисної групи Євген Захаров.\nНа цій сторінці зібрані матеріали, опубліковані на сайті Deutsche Welle, які відповідають пошуковому запиту "Євген Захаров".\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/1HgCO\nПровалена реформа поліції: інцидент у Кагарлику як наслідок 26.05.2020\nЗґвалтування жінки в Кагарлицькому відділку поліції є результатом проваленої реформи органів правопорядку, кажуть експерти. Що пішло не так?\nАнтикарантинний спротив. Чому українські мери протистоять центру 06.05.2020\nМісцева влада в Україні від початку епідемії коронавірусної хвороби ухвалювала власні рішення стосовно карантину. Частина мерів розпочала відкрите протистояння з центром.\n"Формулу Штайнмаєра" в короткі терміни реалізувати неможливо 22.11.2019\nЄвродепутати разом з українськими правозахисниками обговорили в Брюсселі ситуацію на Донбасі. На правове свавілля на окупованих Росією українських територіях можна впливати санкційним тиском, вважають учасники зустрічі.\nПравозахисники: Насильницькі зникнення на Донбасі має розслідувати МКС 30.07.2019\nНасильницькі зникнення людей в зоні збройного конфлікту на Донбасі, що не привернули увагу українського правосуддя, має розслідувати Міжнародний кримінальний суд в Гаазі, вважають правозахисники.\nНавіщо донецькі сепаратисти заборонили бюджетникам виїжджати за лінію розмежування? 17.01.2018\n"Тимчасова" заборона торкнеться "держслужбовців" та працівників підприємств "державної" форми власності. Однак українські правозахисники бачать небезпеку повної ізоляції цих територій.\nЯк обиратимуть наступника Деканоідзе 11.01.2017\nСеред членів комісії половину складають іноземні експерти, але формальна процедура обрання кандидатів досі не узгоджена.\nЗакон надії чи потурання рецидивістам: в Україні закликають переглянути "закон Савченко" 03.10.2016\nТисячі засуджених - на волі, поліція не встигає розкривати їхні повторні злочини і просить більше грошей для карного розшуку. В Україні з новою силою розгорілася дискусії навколо "закону Савченко".\nПереатестація поліцейських в Україні: робота над помилками 26.09.2016\nНа фініші переатестації співробітників МВС України експерти і правозахисники відзначають низку попередніх помилок і виступають за подальший відбір кадрів у правоохоронній системі.\nЮрій Луценко: завзяття замість управлінського вміння 13.05.2016\nЮрій Луценко вдруге очолив структуру, досвіду роботи в якій не має. Щоб скласти уявлення, чого чекати від нового генпрокурора, DW поглянула, чим він себе зарекомендував на посаді очільника МВС.\nКуди податись в Україні міліціонерам, яких не взяли в поліцейські 20.01.2016\nПоза увагою залишається соціальна адаптація правоохоронців, які не пройшли переатестацію й втратять роботу. Без програм з перекваліфікації люди зі спецнавичками можуть стати серйозною проблемою, попереджають експерти.\nКияни помічають вади нової поліції, але і далі зберігають довіру до неї 07.08.2015\nЗ міліції - в поліцію: правозахисники мають зауваження щодо реформи МВС 19.06.2015\nЗаконопроект про національну поліцію пройшов перше читання та може бути остаточно ухваленим у найближчі тижні. Експерти розповіли, які підводні камені заховані в документі та як його можна покращити.


\tВозз'єднання сім'ї в Італії (Ricongiungimento familiare)\nВозз'єднання сім'ї в Італії (Ricongiungimento familiare)\nГромадяни резиденти України, які бажають отримати візу для возз'єднання сім'ї в Італії, повинні подати в посольство Італії в Києві наступні документи.\nЗакордонний паспорт громадянина України з терміном дії не менше 15-ти з половиною місяці.\nДозвіл (Nulla osta) компетентного Поліцейського органу ('Questura').\nКсерокопію Посвідки на проживання родича, який проживає в Італії і подає клопотання про Возз'єднання сім'ї.\nВозз'єднання з чоловіком (дружиною)\nСвідоцтво про шлюб, з попередньо проставленим апостилем, перекладеним на італійську мову акредитованим перекладачем Посольства Італії в Україні, завіреним / легалізованим в консульськім відділі посольства Італії в Києві. При чому, саме свідоцтво повинне бути виданим не пізніше 6 (шести) місяців на момент подачі документів в посольство.\nЯк отримати повторне свідоцтво про шлюб.\nЯк поставити апостиль на повторне свідоцтво про шлюб.\nЯк перекласти повторне свідоцтво про шлюб і завірити в Посольстві переклад.\nВозз'єднання з неповнолітнім сином (неповнолітньою дочкою)\nСвідоцтво про народження, з попередньо проставленим апостилем, перекладеним на італійську мову акредитованим перекладачем Посольства Італії в Україні, завіреним / легалізованим в консульськім відділі посольства Італії в Києві. При чому, саме свідоцтво повинне бути виданим не пізніше 6 (шести) місяців на момент подачі документів в посольство.\nЯк отримати повторне свідоцтво про народження.\nЯк поставити апостиль на повторне свідоцтво про народження.\nЯк перекласти повторне свідоцтво про народження і завірити в Посольстві переклад.\nЯкщо заяву на отримання візи подається одним із батьків, то необхідно надати нотаріально завірений дозвіл на постійний виїзд закордон підписаний іншим із батьків. Цей дозвіл повинен бути попередньо апостильованим, перекладеним на італійську мову акредитованим перекладачем Посольства Італії в Україні, завіреним / легалізованим в консульськім відділі посольства Італії в Києві. При чому, нотаріальна заява повинна бути датованою не пізніше 6 (шести) місяців на момент подачі документів в посольство.\nЯк виготовити нотаріальну заяву.\nЯк поставити апостиль на нотаріальну заяву.\nЯк перекласти нотаріальну заяву і завірити її в Посольстві переклад.\nВозз'єднання з батьками\nОфіційне підтвердження, що зацікавлена особа не має інших дітей в Україні. Якщо вік батька (матері) перевищує 65 років і не має інших дітей, можна подати заяву на Возз'єднання сім'ї, якщо така особа не може сама себе утримувати за станом здоров'я (непридатна до праці згідно італійського законодавства).\nСвідоцтво про народження родича який мешкає в Італії (при потребі, належним чином легалізоване).\nДовідку про сімейний стан батька (матері). В такому випадку, батько (мати), повинні надати докази того, що перебувають на утриманні сина (дочки), що проживає в Італії. А саме, на утриманні родича вважається та особа, яка не має значних фінансових надходжень (співвідносно до українських економічних реалій) або отримує регулярно чи періодично грошові перекази з Італії.\nВся наведена інформація щодо Возз'єднання сім'ї в Італії (Ricongiungimento familiare) носить лише інформативно-ознайомлювальний характер. Пам'ятайте, що тільки посольство може визначати повний перелік документів для подачі на Возз'єднання сім'ї, вимагати якійсь додаткові чи змінювати або доповнювати даний перелік в кожному конкретному випадку.


Тур в Christofinia Hotel 4*, Кіпр, 1364€\nДата туру: 22.05.2020\nChristofinia 4* знаходиться за 200 метрів від красивого та мальовничого пляжу Ніссі на березі Середземного моря. Готель облаштований всіма зручностями для проживання і гості можуть відпочити тут цікаво та приємно.\nБагато розваг для відпочиваючих, серед яких спорт, оздоровчі процедури, розлабляючі процедури роблять відпустку в Christofinia особливо приємною. В ресторані Venusготують смачні страви міжнародної та національної кухні. Бар, що працює на території, пропонує освіжаючі смачні напої та коктейлі.\nНомери для проживання зручні і комфортабельні з усім необхідним для гостей. В готелі Christofinia є сімейні номери. Відпочиваючі можуть поплавати у відкритому басейні, позасмагати поряд та насолодитися красивою і затишною територією готелю Christofinia.


Рух - це життя - kyiv-city.com\nЩо робити, якщо здолала хандра або з'явилися проблеми зі здоров'ям? Найголовніше - не падати духом. Звичайно, варто відвідати лікаря. А ще - рухатися вперед, причому в прямому і переносному сенсі.\nЗнайдіть в своєму графіку час для спортивних занять. Дуже добре, якщо ви зможете хоча б 1-2 рази на тиждень відвідувати спортивний клуб. Але якщо це з якоїсь причини неможливо, влаштуйте самі собі регулярні сеанси фізичних занять. Це може бути щоденна 20-хвилинна зарядка або щотижневий невеликий пробіг. Найчастіше цього достатньо, щоб підтримувати себе у формі і зміцнити імунітет.\nРухайтеся вперед і по інших напрямках. Намагайтеся постійно осягати нове - купуйте нові знання і навички: це корисно і для психічного здоров'я, і для загального розвитку, і для кар'єри.\nЯк привчити себе йти далі?\nПочинати робити щось нове завжди нелегко. Тому що для цього доводиться докладати зусилля. Наприклад, поставивши перед собою мету прочитати товсту розумну книгу або скинути 10 кг зайвої ваги, займаючись щодня спортом, багато помічають, що вже через кілька днів ентузіазм згасає. Щоб цього не сталося, спробуйте займатися незвичною справою маленькими «порціями» і не забувайте нагороджувати себе за свої досягнення.\n«З розбігу» прочитати 100 сторінок книги непросто, а налаштуватися на прочитання 10 сторінок (або 1 глави) щодня набагато легше. Те ж саме зі спортом: почніть з 10-хвилинних занять або 10 присідань в день. Поступово ви звикнете і з задоволенням самі будете збільшувати свій щоденний план.\nЩоб кожен рух вперед було приємно, призначте собі нагороду за певні успіхи. Вчите англійську? За те, що запам'ятали перші 50 слів або освоїли новий час, побалуйте себе походом в улюблене кафе. Щоб зробити спортивні тренування не тільки корисними, але й приємними, купыть стильну екіпіровку, наприклад, модні яскраві футболки допоможуть підняти настрій під час фітнесу.\nЯк почати вдосконалюватися?\nБагато людей, задумавшись про те, щоб змінити своє життя на краще, знаходять безліч перешкод на шляху до своєї мети. Одні соромляться виходити на пробіжку. Інші скаржаться, що у них не вистачає грошей на квиток в тренажерний зал або на нову книгу. Але насправді ці перешкоди можна легко подолати:\nУ продажу є багато доступних за ціною пристроїв для ефективних занять спортом, які можна використовувати в домашніх умовах. Щоб переконатися в цьому, загляньте в каталог спорттоварів Kasta - недорогі гумки для фітнесу і еспандери допоможуть пропрацювати різні групи м'язів.\nКорисні матеріали з різних питань, тем і напрямків можна знайти в Інтернеті у відкритому доступі. Під час пошуків ви обов'язково натрапите на корисні сайти і форуми і знайдете нових друзів і однодумців.\nНе зупиняйтеся на досягнутому, завжди рухайтеся вперед!\nКак начать совершенствоваться\nНачинать делать что-то новое\nКак приучить себя идти дальше\nкаталог спорттоваров Kasta\nвт, 01/28/2020 - 17:07 Inna Hananova


Світлодіодне аварійне освітлення – Еколайт Україна\nЩо називають аварійним освітленням?\nАварійне освітлення призначене для евакуації людей і забезпечення безпечної зупинки виробничих процесів при збої живлення основного освітлення. Наявність аварійної системи освітлення обов'язково в виробничих приміщеннях та в місцях масового скупчення людей.\nЯкі функції виконує аварійне освітлення?\nОсновна функція даного освітлення-збереження життя і здоров'я людей під час надзвичайних ситуацій в місцях масового відвідування:\nУ величезному холі приміщення\nУ ліфтах, на ескалаторах, сходових клітинах\nУ громадських туалетах\nУ всіх громадських місцях, де є ризик виникнення пожежі\nТипи та характеристики аварійних світильників\nСвітильники аварійного освітлення діляться на три види. Яке їх головне призначення?\nРезервний світильник. Забезпечує безперебійну роботу підприємства під час збоїв в постачанні електроживленням. Наявність резервних світильників дозволяє зупинити технологічні та виробничі процеси в правильному порядку.\nЕвакуаційний світильник. Призначений для забезпечення безпечної евакуації людей при непередбаченому відключенні живлення. Евакуаційні світильники встановлюють для підсвічування покажчиків, знаків, сходів і коридорів.\nСвітильники для аварійного освітлення небезпечних зон. Забезпечують безперебійний робочий технологічний процес. Аварійні світильники встановлюються в приміщеннях, де не можна допускати відключення електроживлення: лікарнях, виробничих підприємствах, банках крові.\nЯк працюють аварійні світильники?\nАварійні світлодіодні світильники працюють від акумуляторного блоку і мають додатковий драйвер для живлення світлодіодів. Під час перебоїв основного харчування вони включаються автоматично.\nПри установці аварійної системи освітлення, а також щороку або інший встановлений період, проводиться перевірка працездатності приладів.\nВимоги до роботи аварійних світильників:\nЯкщо аварійне освітлення вмикається автоматично, потрібно розробити функцію зворотного перемикання на момент, коли стабілізується основне освітлення\nРобота аварійного освітлення допускається в приміщенні в якості додаткової системи живлення\nЯкщо немає можливості перемикати основну систему живлення на додаткову в автоматичному режимі, тоді потрібно передбачити установку окремого щита з механічними рубильниками. В такому випадку, при перебоях живлення робочої мережі, диспетчер виконує ручне перемикання\nДе застосовують світильники аварійного освітлення?\nВ слабо освітлених приміщеннях\nНа сходових маршах\nНа шляхах евакуації\nПідсвічують пожежні щити, двері аварійного виходу, екстрені кнопки\nСвітлодіодні аварійні світильники – переваги\nLed – світильники мають ряд переваг:\nНе несуть шкоди життю і здоров'ю людей\nНе бояться перепадів температур, вологостійкі\nЕкономія при використанні Led світильників становить до 70%\nПрості в монтажі та обслуговуванні та ін.


Що таке тонування волосся і чим воно відрізняється від звичайного фарбування? | Велика Епоха\nЗміна кольору волосся — відмінний спосіб створити новий образ і надати зовнішності ще одну помітну особливість. Для цього багато жінок замовляють тонування волосся. При такій процедурі фарбується тільки поверхня волосся, а ось при традиційному фарбуванні фарба проникає глибоко в його структуру. Тому тонування є більш щадною процедурою, що особливо важливо для жінок з ослабленим волоссям. Також різниця простежується і у стійкості ефекту. Фарбування дає більш тривалий ефект, а тонування в залежності від технології та особливостей будови волосся дозволить змінити його відтінок на пару тижнів або на пару-трійку місяців. Замовити тонування можна у салоні краси Fast Line Studio. Його майстри чудово знають свою справу і зможу до невпізнання змінити колір ваших локонів.\nКоли буде актуальним тонування?\nЯкщо жінці потрібно надовго змінити колір свого волосся, то їй потрібно вдаватися до його фарбування. Але якщо вона хоче ненадовго змінити природний відтінок локонів або посилити відтінок фарби, то в таких випадках краще скористатися саме тонуванням. Наприклад, цю процедуру часто замовляють молоді дівчата перед вечірками, випускними вечорами та іншими святами. Якщо ж жінка воліє часто змінювати образи та експериментувати зі своєю зовнішністю, то тонування теж буде найкращим вибором.\nТрохи про різні види тонування\nНайбільш затребуваним є щадне тонування. Це хороший варіант для тієї жінки, яка поки не хоче вирушати на фарбування волосся, але вважає за необхідне трохи поглибити його колір і зробити його більш виразним. При щадному тонуванні волосся не ушкоджується, тому воно підходить навіть для слабких локонів, які в минулому часто фарбували. Ефект від такої процедури утримуватиметься до двох тижнів.\nНайнестійкішим є ефект від легкого тонування. Для цього використовуються спеціальні шампуні, муси. Колір трохи поглиблюється, але ефект зберігатиметься лише до наступного миття голови.\nНайбільш стійкого результату можна досягти за інтенсивного тонування. Відтінок волосся в цьому випадку можна буде змінити приблизно на 2-3 місяці, оскільки для такої процедури застосовуються речовини, що окислюють. Правда, стійкість ефекту тонування сильно залежить від будови волосся, частоти миття голови та інших факторів. Тонувати можна і фарбоване, і натуральне волосся.


PressReader - Dzerkalo Tizhnya: 2018-11-10 - Від душі до знань, а не навпаки\nВід душі до знань, а не навпаки\nDzerkalo Tizhnya - 2018-11-10 - ТИТУЛЬНА СТОРІНКА - Світлана ОРЕЛ\nНинішня осінь у наших краях проходить під знаком 100річчя Василя Сухомлинського.\nЗвісно, до цієї дати почали готуватися заздалегідь. Впродовж року з обласного та районного бюджетів (Онуфріївський район) було виділено більше восьми мільйонів гривень на реконструкцію музею та благоустрій території Павлиської школи, в якій працював відомий педагог.\nПо-новому облаштовані зали його музею, а також, фактично, відкрита квартира-музей, де Василь Олександрович жив із родиною (як відомо, вони мешкали при школі). Тепер сюди можна прийти не як на екскурсію, а як у гості. Посидіти у кріслі чи за письмовим столом, погортати книжки з домашньої бібліотеки Сухомлинських, доторкнутися до старої плити, що колись обігрівала оселю, уявити, як жилося тут учителеві, директорові, мислителю…\nПротиставити нелюбові любов…\nДеякі вчителі, критично налаштовані до теоретичної спадщини Василя Сухомлинського, вважають, що його ідеї й постулати могли працювати в тоталітарному суспільстві, у демократичному ж ними скористатися важко, а то й нереально.\nЯкщо окинути оком його життєвий шлях, то ми раз у раз наштовхуватимемося на залізні лещата тоталітаризму, в яких йому довелося провести все життя. Педагогіка, як відомо, дуже консервативна. Можна уявити умови скутості та обмежень кінця 1930-х, у яких Василь Олександрович здобував вищу освіту. Розгул репресій, доносів, стукацтва. Очевидно, дуже нелегко було зберегти себе у ті страшні часи. І ось освіту завершено, прийшла любов, з’явилася надія на батьківство. Та на порозі інший тоталітарний звір: фашизм, війна. Він на фронті, а молоду дружину, що проявила радянський патріотизм, разом із малесенькою дитиною по-звірячому вбили фашисти.\nПісля війни вже інша тоталітарна система теж йому довіряла, бо не був на окупованій території, нічим, з погляду тодішньої влади, себе не заплямував. А він досконало вчив німецьку, аби кинути носіям фашизму в обличчя, що про них думає. Вечорами, після роботи, при гасовій лампі, — електрика в Павлиші з’явилась аж наприкінці 1950-х.\nАле! Любов до малої батьківщини, до квітки, до річки, до матері, до свого роду, якою пронизана вся його теоретична спадщина і практична діяльність, — що це таке, як не палке бажання вирватися з оков умовностей, тоталітаризму, приниження людської особистості? Навчання — осягнення навколишнього світу з раннього віку, початки інклюзивної освіти. Любов протиставити нелюбові. Правду — брехні. Для багатьох і тепер це непросто. Досі працюють стереотипи, страх, бажання озиратися на старших посадою, багатших, впливовіших. Не кожен здатен відстоювати звичайну побутову правду, не кажучи про суспільну.\nНині в Музеї Василя Сухомлинського в Павлиші можна побачити перше видання «Собору» Олеся Гончара із дарчим написом автора. Він надіслав роман на прохання директора школи у відповідь на його лист. Письменник отримав книжку в жовтні 1968го, коли «Собор» уже вилучили з усіх книгарень та бібліотек, коли роман було названо ідейно шкідливим і творчою невдачею. «Наш педагогічний колектив живе багатим духовним життям. Ваш «Собор прочитали всі. Роман став для нас немовби джерелом, з якого потекли струмки свіжої думки… Прошу Вас від імені колективу прислати для нашої шкільної бібліотеки з дарчим написом свій найголовніший — найдорожчий для Вас твір. У нашій шкільній бібліотеці є шафа з написом «Зберігати вічно». Тут ми зберігаємо ( і хочемо, щоб і нащадки наші зберігали) твори найвидатніших сучасних письменників. Для мене особисто, якщо це можливо для Вас, пришліть «Собор». З повагою В. Сухомлинський». Повністю лист цитує літературознавець Віталій Коваль у своїй книжці «Собор» і навколо «Собору».\n«Нова українська школа зароджувалася тут»\nШколі в Павлиші — понад сто років. Точніше, старому її корпусу. Його звели ще у 1909 р., фактично, методом громадської толоки. Кожен, хто мав землю, давав на школу по два рублі з кожної десятини. Тож багато що тут, зокрема й старі кахлі, — ще з тих часів. Звісно, з’явилися нові приміщення, а до ювілею колишнього директора школа значною мірою оновилась.\nТут усе було готове (чого не скажеш про всю область, зокрема й Кропивницький), аби починати новий навчальний рік за концепцією Нової української школи. Одномісні парти, обладнання, комп’ютери, дидактичний матеріал. А ще — тут є багато такого, чого не мають інші школи, особливо міські: великий сад, оранжерея, альтанки, галявина казок, ставокбасейн із водоспадом та альпійською гіркою. Основи цього середовища закладені ще Сухомлинським, як і традиція — першокласники садять кожен своє плодове дерево і потім упродовж років навчання доглядають за ними. Заступник міністра освіти Павло Хобзей, який побував у ці дні в Павлиші, зауважив, що саме тут зароджувалася Нова українська школа.\nБагато було сказано про теоретичні та практичні надбання Василя Сухомлинського під час Х Міжнародної науково-практичної конференції та на ХХV Всеукраїнських педагогічних читаннях «Творча спадщина Василя Сухомлинського у вітчизняному та міжнародному вимірах», що тривали впродовж відзначень ювілею. На приміщенні обласного інституту післядипломної педагогічної освіти було відкрито меморіальну дошку ювілярові, вручено обласну педагогічну премію його імені.\nПро Сухомлинського написано томи й томи. Важко додати щось нове й неординарне. Але заслужений журналіст України, ветеран краєзнавчого руху в області Юрій Матівос нагадав цікаву деталь, яку давно забуто.та й знали про це одиниці:\n— У моєму домашньому архіві зберігається лист Василя Олександровича, надісланий ним до газети «Кіровоградська правда» у березні 1969 року. Це був час, коли вся комуністична ідеологія спрямовувалася на відзначення 100-річчя свого вождя Леніна. Мережа освіти відчула ту помпезність підготовки на собі. Особливо старалися керівники окремих навчальних закладів різного рівня, догоджаючи високим чиновникам. Треба було мати мудрість Сухомлинського, щоб оцінити шкідливість такої «педагогіки». А ще — мужність, щоб написати про це до редакції газети. Був би лист опублікований — і в Сухомлинського могли б виникнути дуже значні проблеми. Звісно, листа не надрукували, але його зберіг тодішній заступник редактора газети (нині покійний) Наум Добрін.\nОсь що писав Василь Олександрович: «Кіровоградська правда» у кінці березня опублікувала статтю директора (називається прізвище і школа). Це хороший педагог, мене турбує, що в його школі є речі, які викликають подив. З публікації у газетній статті, а також з програми «Ленінських педагогічних читань», надісланих мені цим директором, видно, що в окремих закладах виховна робота підміняється тріскотнею, яка по суті принижує наші ідеали. Так, у статті пишеться про «ленінський залік» — діти складають залік з біографії В. І. Леніна. Це річ надумана і явно не потрібна. Ленінець не той, хто встав і відрапортував те, що завчив. Духовний світ дитини, її ідейне переконання — це надзвичайно тонка й ніжна річ, і формувати світ її переконань треба зовсім не так… Якщо залік — значить робиться висновок про моральне обличчя людини (та ще якої людини — маленької) за тим, що вона знає й що не знає. А цього ж ніяк не можна робити, це просто неподобство. Треба так виховувати, щоб у дітей і юнацтва тягнулися руки й душі до книг, а оцінок і заліків тут, у роботі з дітьми — в цій надзвичайно тонкій і копіткій роботі, — не повинно бути. Надуманою й шкідливою річчю є й те, що в цій школі називають «запровадженням табелів успішності спеціального зразка, які заповнюються на тих учнів, що закінчують навчальний рік на «відмінно». Ці табелі зберігатимуться у Ленінській кімнаті. (…) Для чого це робиться? Невже товариші не розуміють, що вони цим своїм «заходом» калічать юні душі? Адже як розуміє учительський колектив те, що, скажімо, табель Петра зберігається в Ленінській кімнаті, а табель Павла не зберігається, бо в табелі Петра — п’ятірки, а в табелі Павла — однісінські собі трійки? Розуміти це, звичайно, треба так, що Петро гідний називатися справжнім ленінцем, а Павлові — далеко до цього. Але чи можна утверджувати в юних душах таке розуміння, не скалічивши їх? (…) Маємо скільки таких фактів, коли трієчники стають справжньою людиною, справжнім борцем за ідеали, а людина з табелем відмінника — ні се ні те. Невже вихователі не розуміють того, що, даючи зрозуміти «трієчникові», що його табель не достойний бути в Ленінській кімнаті, вони цим самим утверджують у нього думку про те, що йому закрита дорога до того, до чого відрита дорога «п’ятірочникові»? Дивна річ: дорослі люди, а займаються грою, тільки грою нехорошою — граються дітьми, граються святинями. Святинями гратися не можна. З подивом і занепокоєнням дізнаєшся: що тільки не видумують зараз окремі вчителі: ленінські диктанти, ленінські чергування по школі, ленінські п’ятихвилинки на уроках літератури… Хочеться сказати товаришам: ви маєте справу з високими, святими ідеалами й іменами.треба берегти високі слова, а не вдаватися до штукарства. Мені здається, що піднімати шум з приводу всіх цих речей не варто. Треба, на мою думку, зараз дуже вдумливо висвітлювати питання, пов’язані з творчим підходом вихователів та учнів при підготовці до відзначення визначних подій та ювілеїв. Прошу вас розглядати цей лист не як офіційний відгук, а як особистий лист. З повагою В. Сухомлинський».\nЯк уникнкти фальшу і знайти правдивий шлях до дитячого серця? Мабуть, це найважливіше питання педагогіки. Вчителька української мови й літератури загальнососвітньої школи № 26 міста Кропивницький, заслужений учитель України Віра Соколова узагальнила його так:\nСухомлинському вдалося відчути і знайти серцевинну ідею української педагогіки, яка йде ще від Сковороди: від душі до знань, а не навпаки. Кожен розумний, гідний учитель іде до серця учня саме таким шляхом. Не треба робити з Сухомлинського ікону, треба сприймати його як живу практику.


Самооцінка людини формується ще в дитинстві і впливає на всю його подальше життя.\nСаме тому батькам важливо приділити цьому питанню серйозну увагу.\nПродуманий підхід, вміння правильно заохочувати малюка і оцінювати його дії, підтримка і орієнтир на моральні цінності – ось лише мала дещиця того, чим необхідно орієнтуватися мамам і татам.\nДетальніше про це розповідає психолог, дитяча письменниця Оксана Стазі.\nЧому самооцінка так важлива\nВід самооцінки людини залежить, як складеться його життя, наскільки успішним він буде і чого зможе домогтися. Якщо особистісне сприйняття завищена, це може призвести до труднощів у стосунках з оточуючими.\nЯкщо, навпаки, занижена – його власник ризикує провести все життя на «других ролях»: такі люди досить пасивні і швидше пливуть за течією, ніж борються за досягнення своїх цілей і бажань.\nАдекватність самосприйняття, здорова критичність, уміння неупереджено оцінити свої сильні і слабкі сторони дозволяє ефективно вибудовувати робочі та особисті зв’язки, домагатися розташування і відчувати себе комфортно і щасливо.\nВелике майбутнє маленької людини\nВже на перших роках життя у дитини починає закладатися основа самооцінки – і те, якою вона стане, багато в чому залежить від батьків.\nВ умовах сварки, невдоволення, підвищеної суворості, а також при недостатній увазі малюк, швидше за все, отримає занижену самооцінку.\nТам же, де потреби дітей ставлять у главу кута, потурають усім їх бажанням і примхам, надмірно хвалять, чаша терезів очікувано хитнеться в бік завищеної самооцінки.\nВ три роки у малюка активно формується усвідомлення власного «Я» – через вчинки і їх оцінку батьками.\nВін прагне продемонструвати оточуючим особисті вміння та очікує схвалення з боку дорослих.\nПідтримка в цей період дуже важлива – дитина вчиться пишатися своїми досягненнями, і в майбутньому це дозволить йому знайти і розвинути повагу до себе і почуття власної гідності.\nТричі подумай, потім скажи\nБатькам варто з великою увагою ставитися до того, що і як вони говорять своїй дитині – адже будь-яка їх оцінка позначається на самовосприятии малюка.\nДо завищеної самооцінки призводить:\nтотальне схвалення, коли похвал виступає як основна форма оцінки будь-яких дій дитини;\nігнорування поганих вчинків, коли дорослі не хочуть витрачати час і душевні сили на «розбір польотів», посилаючись на те, що «він ще маленький», «виросте – порозумнішає».\nВідсутність у дітей чітких моральних орієнтирів призводить до того, що вони починають сприймати свою поведінку, як дозволене, і погані вчинки повторюються і в більш дорослому віці.\nДо заниженої самооцінки призводить:\nвідсутність похвали або її рідкість;\nпокарання навіть за дрібні витівки.\nТакий підхід формує у дитини відчуття постійної провини, яке може розвинутися комплекс неповноцінності.\nДаруєте любов без оглядки\nЗ щасливих дітей виростають щасливі дорослі!\nДля дитини дуже важливо відчувати себе коханим. Завищена самооцінка у ранньому віці – це нормально і говорить лише про сприятливій атмосфері в сім’ї.\nЗ часом в житті малюка з’являться інші люди, крім родичів, і взаємодію з ними допоможе підкоригувати його самооцінку. Важливу роль у цьому процесі відіграє також виховання у колі сім’ї\nСаме мама і тато дають дитині моральні орієнтири, виявляють схвалення або засудження за різні вчинки.\nПам’ятайте: діти, яким не вистачило батьківської любові і тепла, відчувають себе нещасними і виростають із заниженою самооцінкою.\nЗ віком дитини починають пред’являти все більше вимог.\nІ це правильно – його самосвідомість росте, він здатний докласти зусиль для досягнення мети.\nДитина усвідомлює наслідки вчинків, його розуміння доброго й поганого стає більш чітким.\nВласна самооцінка пов’язується з особистими досягненнями.\nДо 6-7 років малюк спирається в своїх діях на емоції, і батькам важливо допомогти йому розібратися, які вчинки і поведінка є позитивними, а які – негативними з точки зору суспільства.\nЦе дасть дитині можливість навчитися самостійно давати оцінку своїх справах і поведінки, а також дозволить зрозуміти, хорошим або поганим людиною він є.\nНе ігноруйте дитину! Приділяйте йому увагу. За позитивні дії – заохочуйте, за негативні – ганьте.\nНе скупіться на похвалу, якщо дитина її заслужив. Так ви підкріплюється його прагнення чинити правильно і бути гарним.\nДаючи доручення, орієнтуйтеся на вік дитини – йому ще не все по плечу.\nЯкщо малюк постійно стикається з розчаруванням від того, що його зусилля не привели до потрібного результату, це може сформувати в нього комплекс неповноцінності.\nПам’ятайте, що дітям дуже важлива батьківська підтримка – причому не тільки тоді, коли потрібно розділити успіх, але і при невдачах.\nСпівпереживайте їм, радійте разом з ними, допомагайте долати труднощі і виправляти помилки, надихає на нові добрі звершення і вони матимуть впевненість у своїх силах!\nНе порівнюйте дитину з іншими дітьми, це може негативно вплинути на його самооцінку.\nХтось раніше вчиться ходити, хтось писати або читати – це дуже індивідуально, і не є показником загального розвитку.\nНабагато правильніше відстежувати наявність або відсутність прогресу щодо попередніх досягнень малюка.\nНе забувайте, що навіть у ранньому віці дитина – це вже особистість. Ставтеся до нього з повагою, не ображайте, не критикуйте без причини, а якщо помилилися і повели себе неправильно, не бійтеся зізнатися в цьому і вибачитися перед дитиною.\nНа закінчення хочеться сказати всім батькам, любіть свою дитину! Тоді він ростиме впевненим у своїх силах і це допоможе йому долати невдачі і добиватися успіхів.\nОксана Стазі – дитячий письменник, психолог, педагог з багаторічним стажем; працювала вчителем початкових класів, має міжнародну практику.\nКриза 3 років у дітей: як поводитися батькам?


Потенційні перші леді України і джентльмен – хто вони?\nЗа результатами останніх соціологічних опитувань до топ-9 лідерів президентських рейтингів в Україні входять восьмеро чоловіків та одна жінка. Радіо Свобода вирішило розказати, хто потенційно може стати першою леді або першим джентльменом.\nЗ Оленою Зеленською (дівоче прізвище Кияшко) Володимир Зеленський перебуває у шлюбі з 2003 року. Однак разом пара вже понад 20 років, вони мають двох дітей – 15-річну доньку Олександру та 6-річного сина Кирила.\nОлена та Володимир Зеленські разом з донькою\nОлена Зеленська народилася у 1978 році у Кривому Розі, там вона закінчила школу, а згодом – із відзнакою будівельний факультет Криворізького технічного університету. Попри те, що Олена та Володимир навчалися в одній школі, познайомилося майбутнє подружжя вже у студентські роки. Одразу після завершення навчання вона приєдналася до творчого колективу Студії «Квартал 95» у якості автора, де працює й донині.\nУ декларації за 2017 рік, яку подав Володимир Зеленський до НАЗК, зазначено, що його 41-річна дружина має у 100-відсотковій власності квартиру та паркувальне місце у кримській Лівадії, а також квартиру у 284 квадратних метри у Києві. Олена Зеленська також задекларувала кілька годинників, коштовні прикраси і автомобіль Mercedes-Benz.\nПетро та Марина Порошенки майже 35 років перебувають у шлюбі. Марина Порошенко (дівоче прізвище Переведенцева) народилася у 1962 році у Києві, вона старша від свого чоловіка на три роки. Після школи Марина вступила до Київського медичного інституту, де отримала спеціальність кардіолога. По завершенню навчання майбутня дружина Петра Порошенка працювала лікарем у кардіологічному відділенні Жовтневої клінічної лікарні у Києві. Згодом Марина Порошенко захистила дисертацію та отримала звання кандидата медичних наук. Чинна перша леді України також має кваліфікацію «мистецтвознавець-експерт», яку вона отримала у 2017 році по закінченню Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв за спеціальністю «Образотворче та декоративно-прикладне мистецтво». Марина Порошенко очолює Раду Благодійного фонду Петра Порошенка, а з 2018 року є головою Українського культурного фонду.\nМарина та Петро Порошенки під час візиту до Парижа у 2018 році\nУ подружжя Порошенків четверо дітей – двоє синів та двоє дочок. Старший син – Олексій Порошенко є народним депутатом України, дві середні доньки навчаються у Лондоні, а молодший син – студент британського коледжу у Шусбері. Петро Порошенко був присутній при народженні доньок та молодшого сина, під час перших пологів чоловік був в армії, про це Марина Порошенко розказала в інтерв'ю «Українській правді» у 2008 році.\nУ декларації Петра Порошенка за 2017 рік зазначено, що його дружина володіє земельною ділянкою під Києвом площею 1900 квадратних метрів, дачним будинком розміром 344 квадратних метри так само під Києвом, приблизно десятком ювелірних виробів та автомобілем марки Jaguar.\nЧоловік Юлії Тимошенко – Олександр Тимошенко, як і його дружина, народився у Дніпрі (раніше – Дніпропетровськ). Олександр та Юлія Тимошенки – однолітки, обидва народилися у 1960 році. Олександр Тимошенко отримав освіту у Дніпропетровському державному університеті.\nОлександр та Юлія Тимошенки одружилися у вересні 1979 року, а вже у лютому наступного року у них народилася донька Євгенія.\nОлександр Тимошенко ще у 1990-х роках почав займатися бізнесом. Першим з його проектів, започаткованим разом з дружиною у 1991 році, став молодіжний центр «Термінал», який зокрема надавав послуги відеопрокату. За кілька років Тимошенки відкрили українсько-кіпрську корпорацію «Український бензин» (КУБ), яка займалася торгівлею нафтопродуктів. Згодом ця корпорація переросла у «Єдині енергетичні системи України» (ЄЕСУ). У 2000 році через діяльність у керівництві ЄЕСУ Олександра Тимошенка звинуватили у контрабанді енергоресурсів з Росії до України та у фінансових махінаціях. Тимошенка заарештували у серпні того ж року.Через рік усі обвинувачення з бізнесмена зняли, а його звільнили з-під варти у приміщенні суду.\nВ одному з інтерв'ю у 2010 році Олександр Тимошенко зазначив, що основний його бізнес знаходиться закордоном, зокрема у Чехії. У січні 2012 року Тимошенко виїхав з України, за його словами, через загрозу арешту та тиск на його родину. Згодом він отримав політичний притулок у Чехії. Однак після завершення Революції гідності та звільнення Юлії Тимошенко з-за ґрат 24 лютого 2014 року повернувся в Україну.\nУ декларації Юлії Тимошенко за 2017 рік її чоловік офіційно зазначений як гривневий мільйонер. Окрім об'єктів нерухомості він також задекларував коштовні годинники та автомобіль марки ГАЗ 1983 року.\nЮрій та Віра Бойки познайомилися у студентські роки – вони були однокурсниками у Московському хіміко-технологічному інституті. Бойки одружилися на 5 курсі – пара вже майже 40 років разом. Подружжя має шестеро дітей – трьох синів та трьох дочок – між старшою та наймолодшою дитиною різниця 24 роки. Юрій Бойко жодного разу не був присутній при народженні дітей, бо, як прокоментував в одному з інтерв’ю, морально до цього ніколи не був готовий.\nЮрі Бойко з дружиною Вірою у 2011 році\nУ повній власності Віри Бойко квартира на 220 квадратних метрів та машино-місце у Росії, дата набуття яких 2006 рік. Однак, точне місто їхнього знаходження у декларації не зазначене. Серед нерухомості в Україні – квартира площею 257 квадратних метрів у Києві і житловий будинок у 444,8 квадратних метрів у селищі Іванковичі під Києвом, а також щонайменше 5 земельних ділянок площею 1200, 4800, 2299, 2400 та 610 квадратних метрів у різних селищах у Бориспільському районі. Серед іншого Бойко задекларувала коштовний витвір мистецтва та кілька ювелірних виробів. Однак, жодного власного авто у декларації немає.\nДружина кандидата у президенти Анатолія Гриценка Юлія Мостова – відома українська журналістка та головний редактор газети «Дзеркало тижня». Офіційно пара одружилася у 2003 році, хоча були знайомі з 1997 року. Для обох це був не перший шлюб. Пара має четверо дітей, троє з яких від попередніх шлюбів Мостової та Гриценка. Спільній дочці Анні цьогоріч виповниться 15 років.\nАнатолій Гриценко та Юлія Мостова у 2014 році\nЮлія Мостова народилася у Києві у 1968 році. Після школи вона вступила на факультет журналістики КНУ імені Шевченка, який закінчила у 1991 році. Сфера діяльності – журналістика. За майже 30 років у професії Юлія Мостова тричі отримувала першу премію «Людина року», двічі лауреат премії «Прометей престиж» та володар Золотої медалі української журналістики. У 2007 році вона посіла четверту сходинку серед 100 найвпливовіших жінок України за версією журналу «Фокус».\nОсновним джерелом доходу Юлії Мостової є її заробітна плата за основним місцем роботи – ТОВ «Зеркало недели УА», де вона обіймає посаду головного редактора видання. У 2017 році її річний заробіток становив 374 615 гривень. У стовідсотковій власності Мостова має кілька об'єктів нерухомості: дві земельні ділянки під Києвом площею 2360 та 5829 квадратних метрів, дачний будинок на 347 квадратних метрів та 4 квартири у Києві. Також Юлія Мостова задекларувала автомобіль марки Toyota.\nПро Росіту Сайранен дружину Олега Ляшка відомо небагато. Вона народилася у Дніпрі в 1970 році у родині військового. Росіту Сайранен назвали на честь її прабабусі, яка була іспанкою. За освітою Сайранен бібліограф суспільно-політичної літератури, однак за фахом не працює. За офіційною версією вони з Олегом Ляшком познайомились у 1998 році в залі ігрових автоматів, де тоді Сайранен працювала адміністратором. Як розповідає пара, з того часу вони разом. У 2002 році Сайранен народила дочку Владу. У деклараціях Олег Ляшко зазначає Горбенко Владиславу Віталіївну як свою дитину, однак ані прізвище, ані по-батькові дівчини не вказують, що її батьком є саме Олег Ляшко. Уперше Росіта Сайранен та Олег Ляшко появилися разом на публіці у 2011 році. До червня 2018 року, коли Ляшки одружилися офіційно, пара жила у цивільному шлюбі.\nУ декларації Олега Ляшка за 2017 рік вказано, що у власності Росіти Сайранен перебуває дачний будинок у Києві площею 296 квадратних метрів, земельна ділянка 605 квадратних метрів також у Києві, ювелірні вироби та автомобіль Mercedes. У той рік дохід Сайранен становив 559 тисяч гривень, отриманих від відчуження рухомого майна, а також майже 26 тисяч страхових виплат. Її готівкові кошти – 209 тисяч гривень, 15 тисяч доларів, 20 тисяч євро.\nПопри те, що Тетяна Шевченко та чинний кандидат у президенти Олександр Шевченко не перебувають в офіційному шлюбі, вони мають спільне прізвище. Тетяна Шевченко (у дівоцтві - Новікова) за освітою біолог. За словами Шевченка, пара познайомилася в Івано-Франківську у 2000 році. У 2014 році Шевченки повінчалися у соборі Святої Софії у Римі. Подружжя виховує шістьох дітей – трьох синів та трьох дочок. різниця між найстаршою дитиною і наймолодшою – 17 років. Старші діти – від попереднього шлюбу Олександра Шевченка.\nОлександр Шевченко з дружиною Тетяною роблять селфі під час XVI з'їзду партії Українське об'єднання патріотів – УКРОП, у Києві, 2018 рік\nТетяна Шевченко володіє значними активами, тому саме вона є джерелом фінансування родинного бюджету. Згідно з декларацією Олександр Шевченка за 2017 рік, його цивільна дружина є кінцевим бенефіціаром ТОВ «Галичина-Цукор». Заробітна плата отримана за основним місцем роботи за цей час склала 72 676 гривень на рік, а от дохід від підприємницької діяльності за цей час – 4 978 560 гривень. Серед іншого Тетяна Шевченко задекларувала ще майже 5 мільйонів гривень готівкою.\nУ стовідсотковій власності Шевченко має три земельні ділянки в Івано-Франківській області площею 363, 2400 та 906 квадратних метрів кожна, а також квартиру на 672 квадратних метри в Івано-Франківську, каблучку із дорогоцінного металу з діамантом та годинники.\nКандидат у президенти Євгеній Мураєв офіційно розлучений. Попри те, що Валерія та Євгеній Мураєви розірвали шлюб навесні 2017 року жінка бере активну участь у кампанії колишнього чоловіка. Пара була одружена протягом 13 років та має двох синів – 12-річного Міхаіла та 9-річного Ігоря. Після розлучення Мураєва (у дівоцтві – Таранова) залишила прізвище чоловіка.\nВалерія Мураєва - колишня дружина Євгена Мураєва\n41-річна Валерія Мураєва зараз є депутатом Харківської обласної ради та очолює постійну комісію з питань молодіжної політики, спорту, культури та туризму.\nПопри розлучення Мураєва приєдналася до партії свого колишнього чоловіка«НАШІ». Своє рішення нещодавно вона пояснила так: «Оскільки у нас абсолютно ідентичні політичні погляди – було також доволі логічним, що ми стали членами однієї партії».\nПро дружину кандидата у президенти Олександра Вілкула – Олену Вілкул у публічному просторі відомо небагато. Вона народилася у 1978 році, як і її чоловік, у Кривому Розі. У подружжя є дочка Марія, яка народилася у 2008 році.\nОлена та Олександр Вілкули разом з донькою Марією у 2010 році\nЯк сказав у 2010 році в одному з інтерв’ю Олександр Вілкул, після виходу з декретної відпустки його дружина почала працювати у сфері послуг, однак жодних уточнень він не надав.\nУ деклараціях за 2016 та 2017 рік Вілкул перестав вказувати членів родини, тому останніх даних щодо майна та доходів його дружини офіційної інформації нема. Однак з декларації Олександра Вілкула за 2015 рік можна зробити висновок, що його дружина значно заможніша, ніж він. Олена Вілкул заробила за основним місцем роботи у ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 648 569 гривень, а також майже 3 мільйони гривень у якості відсотків від банківських вкладень. Дружина кандидата у президенти у цій декларації також вказала, що на банківському рахунку вона має понад 3 мільйони доларів, а у готівці зберігає 1,8 мільйона євро і 1,2 мільйона доларів. Серед іншого у 2016 році вона подарувала своєму чоловікові 25 мільйонів гривень і ще 52 мільйони гривень перерахувала йому згідно з договором. Однак що це був за договір у декларації не зазначено.


"Челсі" вдруге поспіль не виграє Суперкубок Англії | Новини на Gazeta.ua\nНеділя, 05 серпня 2007 19:08\n"Манчестер Юнайтед" переміг "Челсі" в матчі за Суперкубок Англії ("Community Shield"). Основний час матчу завершився внічию 1:1. В серії післяматчових пенальті голкіпер "МЮ" Едвін ван дер Сар взяв всі удари гравців "Челсі" - Пісарро, Лампарда та Райт-Філліпса.\nМинулого року "Челсі" програв Суперкубок Англії "Ліверпулю". Незважаючи на гол Шевченка, мерсисайдці тріумфували - 2:1.\nЦього разу українця не було навіть у заявці.\n"Челсі" - "Манчестер Юнайтед" 1:1 (по пенальті 0:3)\nГоли: Гігз (35) - Малуда (45)\nЗараз ви читаєте новину «"Челсі" вдруге поспіль не виграє Суперкубок Англії». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


На дикому Заході | Читання твору | Читай онлайн\nГоловна > Книги > На дикому Заході\n— Принаймні мене він добре намочив. Я так змерз, що зуб з зубом не зведу. Якби хоч можна було вогонь запалити.\n— Чим? — спитав другий. — Все аж набубнявіло, таке мокре. А я ще й томагавка не захопив, щоб наколоти сухих трісок. Правда, як я тут удень був, то розпалював невеликий вогонь, а як ішов, то пригорнув жар попелом, але зараз, — сказав він, розгрібаючи в коминку рукою, — тут нічого й не блисне. Та й не можна нам тут довго сидіти, принаймні мені, бо я мушу завтра ввечері бути дома, щоб мої сусіди, як піде чутка про коні, не подумали на мене. Як тільки буря трохи пересядеться, я піду.\n— А наші коні тим часом не повідриваються? Треба було їх привести сюди.\n— Не клопочіться тим. У таку негоду вони стоять тихо. Ні, я навмисне не привів їх сюди, бо не дуже хочу, щоб тут лишилися кінські сліди. Ну, а тепер давайте домовлятися: коли ви думаєте вернутися назад?\nБрауна спантеличили ті несподівані гості, але ще дужче вразили їхні загадкові слова про те, що негода їм на руку.\nЙого бентежило, що він мимоволі підслухує чужу розмову, й він уже хотів був озватися до них, коли останні слова прибульця знову викликали в нього сумнів. Чому той не хоче, щоб біля хатини лишилися кінські сліди? І Браун став прислухатися далі.\n«Може, вони належать до банди, яку хочуть зловити регулятори?» — подумав молодий мисливець. Подальша розмова ще посилила його підозру. Він тихо витяг ножа з піхов: якщо його викриють, треба бути готовому до захисту. Затамувавши подих, він причаївся в кутку. Які ж заміри кують ці добродії?\n— Коли я зможу вернутися? — подумавши, відповів другий. — Ну, на це піде тижнів зо два або й зо три. Дорога не близька, і треба бути дуже обережному.\n— Глядіть лишень, не зоставте слідів біля маленького потічка поблизу моєї хати, — застеріг перший. — Бо як ті трикляті регулятори помітять їх, то неодмінно почнуть дошукуватись, і це може вам завдати шкоди.\n— Не бійтесь, я знаю, що таке обережність. Але стривайте, я ось що згадав: либонь сам я не зможу допровадити коней аж до вас Маю деякі справи і мушу залагодити їх. А як скінчу, тоді вернусь до вас, і ми розрахуємось І ще одне: в усьому довіряйте тому чоловікові, що прижене вам коні, тільки… не передавайте ним для мене грошей.\n— Я знаю його?\n— Мабуть, ні.\n— Як же я тоді здогадаюся, чи це той, йому можна довірятись?\n— Ха-ха-ха! Це легко владнати. Щоб б» швидше порозумілися, він спитає вас про дорогу до Фурш-ля-Фев. Ви відповісте йому, що річка тече біля самої вашої хати. Тоді він знову спитає: «А як у вас тут з пасовиськом?» А коли ще він після того попросить у вас кухоль води, тоді кличте його до господи — то буде той чоловік, що треба.\n— Добре, я мушу бути обачний, бо до мене часто заходять у гості сусіди. Крім того, я не хочу, аби про щось довідалася моя вихованка. Ну, а тепер на добраніч. Дощ трохи вщух, і мені треба йти додому. Вам теж я радив би якомога швидше ушитися звідси.\nРаптом він замовк і прислухався.\n— Що таке? — спитав другий.\n— Мені вчулося, наче десь зовсім близько затупав кінь, — відповів той.\n— Не може бути. Коні стоять за чверть милі звідси.\nРипнули двері, незнайомці вийшли, і в занедбаній темній хатині знову запала мертва тиша. Однак Браун довго ще лежав нерухомо, загорнений у свою ковдру, й дослухався до шуму вітру.\nХто могли бути ті незнайомці, що зустрічалися такої ночі і в такому місці? Ця думка безперестанку крутилася йому в голові. Щось доброго вони не могли замишляти, а то б вибрали собі кращий час і краще місце. Однак хто вони такі? Один голос видався Браунові знайомий — він був певен, що десь його вже чув. Але де? І коли? Тут, в Арканзасі, чи в Міссурі, чи аж по той бік Міссісіпі?\nУранці Браун вирушив далі своєю дорогою. Свіже повітря й швидка їзда додали йому бадьорості. Коник весело біг рівною багнистою долиною Арканзасу, аж поки досяг перших горбів. Відчувши нарешті під ногами твердий грунт, він пустився вчвал — видно, хотів якнайшвидше бути на рідному пасовиську.\nНараз Браун побачив на широкій просіці пішохідця, що прудко йшов йому назустріч. Під'їхавши ближче, Браун пізнав його й здивувався: то був індіянин.\n— Асовауме! — гукнув він і рвучко натягнув повід. — Де ти тут узявся? І куди простуєш?\n— Далі вже нікуди, — спокійно відповів індіянин, стискаючи простягнуту йому руку.\n— То ти мене шукав? Що сталося?\n— Багато чого… дуже багато. А мій брат нічого не знає про те?\n— Я? Звідки? Хіба ж я, бувши на тому березі Арканзасу, міг знати, що діється на Фурш-ля-Фев?


1 134 256 статей українською\n141 095 зареєстрованих дописувачів\nКоролівська гра У́ра (також відома як Гра двадцяти клітинок) — настільна стратегічна гра для двох гравців, в яку грали у стародавній Месопотамії в третьому тисячолітті до н. е. Гра була популярна на Близькому Сході серед усіх соціальних прошарків, а дошки для гри були знайдені у таких віддалених від Месопотамії місцях як Крит і Шрі-Ланка. Гра Ура залишалася популярною до пізньої античності. Можливо, вона еволюціонувала у ранню форму нард або ж була ними витіснена. Згодом гру забули майже всюди, крім індійського міста Кочі, де єврейська спільнота продовжувала грати в подібну гру аж до 1950-х років, коли євреї почали емігрувати до Ізраїлю. Свою назву «Гра У́ра» отримала тому, що вперше була відкрита англійським археологом Леонардом Вуллі під час його розкопок на Королівському некрополі в Урі між 1922 і 1934 роками. Копії гри були відтоді знайдені іншими археологами на Близькому Сході. Правила гри Ура в тому вигляді, в якому вони існували в 2 ст. до н. е., частково збереглися на вавилонській глиняній табличці, написаній писарем Ітті-Мардук-балату. На основі цієї таблички та форми дошки куратор Британського музею Ірвінг Фінкель реконструював ймовірні базові правила гри. Мета гри полягає в тому, щоб пробігти по дошці всіма своїми фішками випередивши суперника. Як і сучасні нарди, гра поєднує в собі елементи як стратегії, так і удачі.\nСамець темно-синього тигрового метелика (Tirumala septentrionis), Кумараком, Керала, Індія.\n661 — вдалий замах хариджитів на останнього праведного халіфа Алі ібн Абу Таліба призвів до наступного формування Омеядського халіфату\n1934 — підписано пакт[en] Гітлера-Пілсудського про ненапад між Німеччиною та Польщею\n1950 — набрала чинності Конституція Індії. Країна стала суверенною республікою в Співдружності націй\n1953 — Андерс Фог Расмуссен, данський політик, прем'єр-міністр Данії (2001–2009), Генеральний секретар НАТО (2009–2014)


З’явилися фото з місця розстрілу підприємця з Хмельниччини - 0382.ua\nЗ’явилися фото з місця розстрілу підприємця з Хмельниччини\n17:46, 12 січня\nНа місці події працюють криміналісти.\nНагадаємо, що сьогодні, 12 січня в Запоріжжі розстріляли підприємця з Кам’янця-Подільського, який торгував м’ясом.\n0382 з посиланням на регіональне видання inform.zp.ua повідомляє, що поліцейські вже вийшли на слід злочинців, проте, поки їх не затримали.\nНа знімках можна помітити отвори від куль.\nрозстріл Запоріжжя Хмельниччина\n962 перегляди в серпні


Купити кофту жіночу Хелена зелену\nКофта жіноча Хелена зелена\nКофта Хелена з рукавом реглан виконана з м'якого і приємного на дотик французького трикотажу. Полотно з гладкою поверхнею комфортне у носці в холодну пору, оскільки має в складі 40% вовняних волокон. Представлена кофта гармонує з будь-яким різновидом низу: штанами, спідницями і джинсами. S M L XL 1. Охват груд... Читати повністю →\nМатеріал виробу Французький трикотаж, сітка горох\nСклад 40% вовна, 60% поліестер\nКофта Хелена з рукавом реглан виконана з м'якого і приємного на дотик французького трикотажу. Полотно з гладкою поверхнею комфортне у носці в холодну пору, оскільки має в складі 40% вовняних волокон. Представлена кофта гармонує з будь-яким різновидом низу: штанами, спідницями і джинсами.\n1. Охват грудей 90 94 98 102\n2. Охват талії 88 92 96 100\n3. Охват стегон (манжет по низу) 88 92 96 100\n4. Довжина по спинці 55 55 57 57\n5. Довжина рукава (з плечем) 67 68 69 70\n6. Охват руки зверху 34 34 36 38\n7. Охват руки знизу 18 18 20 20


ГоловнаДомашні ТвариниСобаки і щенятаЯк дресирувати собаку\nНеважливо, хто у вас, щеня або доросла собака, для дресирування потрібно час. Перші команди, які має вивчити ваш собака - це «сидіти», «чекати», «фу», «лежати» і «до мене». Почніть з команди «сидіти», потім переходите до команд «чекати», «до мене» і «лежати». Команда «фу» зажадає від вас волі, хоча багато собаки розучують цю команду ще коли їх привчають до чистоти в будинку. Важливо бути послідовним і займатися з собакою щодня по 30 хвилин. Після тренування бажано виділити час для гри.\nЩоб навчити собаку сидіти знадобляться довгий повідець і невеликі шматочки ласощів для тварини. Промовляючи команду "сидіти", злегка поплескуйте собаку повідцем по попереку. Коли собака сяде, дайте їй частування. Пройдіться з нею на кілька метрів і повторіть команду, ніжно натискаючи собаці на поперек. Потім знову частування. Тренуватися так потрібно кожен день протягом тижня, поки собака не вивчить команду.\nКоли тварина навчиться сидіти, пора переходити до наступної команді - «чекати». Використовуючи повідець, накажіть собаці сидітиме. Коли вона сіла, похваліть її і дайте частування. Піднімаючи руку вгору, як регулювальник, перепиняє шлях, скажіть собаці «чекати» і, не відпускаючи повідця, відійдіть на кілька кроків. Зачекайте пару хвилин, поверніться до собаки, похваліть і почастуєте її. Повторюйте ці дії, відходячи на кілька кроків і повертаючись назад до собаки. Через тиждень, відпустіть повідець і, скомандуйте «чекати» і відійдіть на 30 кроків. Потім практикуйте відходити далі, щоб собака не могла вас бачити.\nПісля того, як собака навчилася чекати вас, час навчати її підходити до вас. Для початку, використовуючи повідець, накажіть собаці сидіти і чекати вас. Відійдіть на кілька метрів і скажіть команду "до мене", злегка натягуючи поводок. Коли собака підійде до вас, почастуєте її. Повторюйте ці дії, відходячи усе далі й далі. Після успішної тренування, спробуйте залишити собаку чекати, вийдіть, щоб вона не бачила вас і коли ви знову з'явитеся, скомандуйте "до мене" і дайте частування.\nНавчати собаку команді «фу» буде легше. Коли собака пустує, скажіть «фу», направляючи ваш палець у бік собаки. Найімовірніше, команда знайома собаці ще з тих пір, як та з'явилася у вашому домі. Але деякі собаки не розуміють, що мається на увазі під цією командою. Зазвичай собаки думають, що ви забороняєте їм ходити в туалет у приміщенні.\nНавчати собаку лежати, спочатку велите їй сісти, потім, опускаючи свою руку вниз до підлоги перед собакою, повторюйте команду "лежати". Під час занять не забувайте пригощати собаку. Зазвичай цій команді всі навчаються швидко, її можна сполучити з іншою командою - «чекати».