Чому реформа «вторинки» приречена на провал, або Як виглядає державний редукціонізм зобов’язань з ургентної допомоги | Trigger\nЛюдина дивиться на світ крізь призму соціальної оптики, яку їй на очі вчепило суспільство. Сама людина цієї оптики не помічає. Люди Заходу дивляться на світ і бачать свою реальність, люди зі Східної Європи – свою. Тобто реальності у них різні, хоча дивляться вони на одне і теж, причім як на своє, так і на чуже.\nСоціальна оптика має особливості – її не можна поміняти так, як міняють окуляри. Також її не можна зняти і викинути. Саме тому всі дослідники чужого досвіду будуть дивитися на чуже і бачити його крізь призму соціального скла суспільства продуктом якого вони є. Саме тому пострадянські дослідники чужого медичного досвіду ніколи не бачать комерційної складової у моделях Беверіджа чи Бісмарка. Вони дивляться на ці моделі радянськими окулярами і не бачать продавців медичних послуг, ціни на ці послуги, права на страйк та права лікаря відмовити у лікуванні пацієнта. Вони бачать тільки НСЗУ – централізовану державну структуру, котра, мабуть, на їм нагадує КДБ СРСР. У їх розумінні ціна це не те що встановив продавець, а покупець із цим погодився. У їх розумінні ціна це те, скільки хочеться заплатити. Хочеться у якості оплати записати трудодень – значить трудодень, двісті грам хліба – значить двісті грам хліба, двадцять копійок у день, то двадцять копійок.\nПодолати соціальну оптику можна. Але для цього потрібно мати здатність відчувати. Ви дивитеся і бачите одне, але відчуваєте, що те що ви бачите є чимось іншим. Відчувши інше починаєте шукати, підключаючи мозок. Є ще одна перевага здатності відчувати. Відчуття штовхають на дослідження себе та своїх проблем. Відчуття народжують своє. Свої проблеми, свої рішення.\nЛюди, які не здатні відчувати завжди вивчають чужий досвід і позичають чужі проблеми та чужі методи їх вирішення. Я у цьому переконувався не раз коли бував на зібраннях за присутності іноземних експертів. Іноземці, перебуваючи в Україні, аналізуючи нашу ситуацію насправді говорять про власні проблеми, переконуючи нас, що вони наші. І вітчизняні реформатори з цим охоче погоджуються сприймають все у комплексі, і проблеми, і вихід з них.\nВсе це разом, погляд через оптику на світ з нездатністю відчувати сформували у наших головах неіснуючу реальність, запозичені не існуючі проблеми та непотрібні рішення. І ось з цим багажем ми прийшли у саму небезпечну і саму важливу точку реформу вторинного рівня.\nЗ 1992 року ми дивилися на систему Семашка оптикою аборигенів, котрі втомилися від чужих комуністичних ідей у суспільному та економічному житті й тому в охороні здоров’я бачили зрівнялівку у оплаті праці та недостатнє фінансування, у якому звинувачували не владу, яка розпоряджалася бюджетом, а сам бюджет. Абсолютно рабська боягузька позиція. Тобто успадковане, але своє ми могли бачити виключно у карикатурному і примітивному контексті.\nМи не відчували. Й тому не могли осягнути чим насправді для нас була радянська модель охорони здоров’я, не могли осягнути наші проблеми. А вони були. Природно, що за таких обставин ми позичили чужі проблеми та чужу реальність представлену нам чужою оптикою. Ми не відчували і тому не могли бачити справжню картину.\nПервинний, вторинний та третинний рівні медико-сантарної допомоги з апендиксом екстреної допомоги – це чужа реальність. Вона не просто чужа, ми її неправильно бачимо та невірно інтерпретуємо. Про такий поділ ніхто, ніколи не говорив десь до 1996 року взагалі. Це зовсім не означає, що у нас не було первинного рівня, просто ми мали іншу реальність. У цій реальності за профілактику відповідали всі рівні, а не лише дільничні терапевти, причім зразок профілактичної діяльності демонстрували науково-дослідні інститути і відповідальність за профілактичну спрямованість був покладений на найвищі рівні, а не лише на первинний.\nМедична допомога поділялася на ургентну та планову, а швидка допомога була структурним підрозділом ургентно-стаціонарного лікування. Ось де була справжня загальна практика, яка не була висмоктана з пальця, а продиктована реальними медичними потребами.\nПланове та ургентне лікування, екстрена та невідкладна допомога\nВ системі Семашка ургенція та плановість були нерозривно пов’язані між собою, а сама плановість розглядалася як відтермінована ургенція. Це надзвичайно важливо розуміти і бачити в радянській моделі. Це – справжня реальність. Люди, котрі носять пострадянську оптику на очах мали б це бачити.\nУмовно ургенція поділялася на нагальну, яка виникла зараз, та відтерміновану, якої поки нема, але вона обов’язково настане . Остання поділялася на відтерміновану на короткий період та відтерміновану на тривалий період. Тобто вся патологія розглядалася крізь призму потенційної загрози виникнення невідкладного стану і поділялася умовно на:\nтаку яка неминуче призведе до гострого стану, котрий загрожуватиме життю (рано чи пізно) – облігатна ургенція;\nту яка може призвести, а може й не призвести до безпосередньої загрози життю – факультативна ургенція;\nяка ніколи не призведе до загрози життю.\nОтже, можна говорити про облігатну ургенцію, факультативну ургенцію та «неургенцію», а також про нагальну, відтерміновану ургенцію на близьку перспективу та відтерміновану ургенцію на далеку перспективу. Такий розподіл радянської реальності потрібний для того, аби акцентувати увагу, що планове лікування включало в себе відтерміновану облігатну ургенцію, факультативну ургенцію та «неургенцію». І це важливо розуміти. Структура планового лікування складалася переважно з потенційно ургентних випадків – або обов’язкових (факультативних) або необов’язкових (факультативних). «Неургенція» в плановому лікуванні займала не таку вже велику частину. Умовно менше третини.\nТрансформація розуміння плановості та ургенції в Україні\nА тепер ми підійшли до самого цікавого – реформи вторинного та третинного рівнів. Головна задача держави – це резервування коштів на надання ургентної допомоги. Це коштів має бути зарезервовано на 100% і надходити вони мають одноканально, тобто з одного джерела – бюджету.\nУргентна допомога не надається в кареті швидкої допомоги, її надають в лікувальних закладах: або стаціонарах, якщо це складний випадок, або амбулаторно, якщо це простий випадок. Все питання у тому, що включати в ургентну допомогу. В СРСР в ургентну допомогу включалася нагальна ургенція та відтермінована ургенція, облігатна та факультативна.\nВ Україні перша хвиля трансформації розуміння ургенції відбулася в середині 90-х років. Головної причиною трансформації стало відсутність грошей. Держава прийняла рішення фінансувати виключно нагальну ургенцію, відмовившись від фінансування відкладеної облігатної ургенції та факультативної ургенції. Так з’явилися лікарні швидкої допомоги у містах з кількома стаціонарами, які до цього чергувалися по прийняттю ургентних хворих. В СРСР ургенція від планового лікування не відмежовувалася, оскільки грань між нестабільним станом і стабільним була дуже примарною.\nУ Вінниці лікарня швидкої допомоги з’явилася 1996 року для того щоб концентрувати кошти в умовах їх дефіциту в одному місці. Це офіційна позиція влади. Як виглядають ургентні заклади охорони здоров’я після концентрації коштів казати не треба.\nЗ 2012 року, зрозумівши, що волі та бажання забезпечувати фінансами навіть нагальну ургенцію нема влада бере курс на розвиток так званої екстреної медичної допомоги редукуючи нагальну ургенцію до двох речей: лікарень інтенсивного лікування та карет швидкої допомоги.\nНа практиці ургентно-стаціонарна допомога взагалі підмінена концептом екстреної допомоги. Це робиться виключно для того, щоб гордо заявити державні зобов’язання з екстреної допомоги, маючи на увазі під нею транспортування пацієнта. Все це напряму свідчить, що держава до 2013 прийняла непублічне політичне рішення про відмову виконання головної функції фінансування нагальної ургенції та лікарень швидкої допомоги, оголосивши курс на багатоканальне фінансування.\nУ 2019 році влада вносить корективи у редукціонізм – оголошує пріоритетні захворювання та стани. В нагальну ургенцію потрапляють інфаркти та інсульти, неонатологічна патологія, а також пологи. Але грошей на ці напрямки виділяються неадекватні. Таким чином влада в Україні фактично повністю відмовляється від усього спектру ургенції включаючи нагальну ургенцію.\nЗавдання реформи вторинного рівня\nНещодавній виступ заступника міністра охорони здоров’я Михайла Загрійчука, у якому він зазначив, що метою реформи вторинного рівня є скорочення неефективних лікарень треба розуміти так. Держава редукує зобов’язання з ургентної допомоги до переліку пріоритетних напрямків в частині нагальної ургенції. Але ця редукція, ці кастровані зобов’язання є вербальними, тобто такими, які не підкріплені фінансовими ресурсами. Для того щоб у повному об’ємі профінансувати пріоритетні напрямки державі потрібно відмовитись від повного фінансування більшої частини нагальної ургенції (апендицити, холецистити, панкреатити, травми голови, переломи кісток, гіперглікемічні коми і ще сотня-друга станів), а також від відкладеної ургенції, факультативної ургенції та «неургенції» (справді планового лікування).\nБрак фінансових ресурсів, де-факто, перепрофілював всі лікарні вторинного рівня на лікарні швидкої допомоги. Лікарні третинного рівня «лікують» віддалену облігатну ургентцію та факультативну ургенцію зі значною співоплатою. Планове лікування у класичному його виді в Україні практично не існує і давно перейшло на повне приватне фінансування.\nЗ метою зняття з себе фінансових зобов’язань держава не лише зараховує до планового лікування всю відтерміновану ургенцію, всю факультивну ургенцію, а саму ургентну допомогу зводить до розуміння екстреної допомоги – лікування під час транспортування.\nУсі лікарні вторинного та третинного рівня, окрім лікарень швидкої допомоги держава зараховує до лікарень планового лікування, хоча у них «лікується» відтермінована облігатна або факультативна ургенція, збираючись їх оголосити неефективними та повішати на плечі громад як лікарні планового лікування.\nВсе це відбувається тому, що давно прийнято непублічне політичне рішення про відмову від виконання державою головної функції – надання невідкладної допомоги тут і зараз.


Карнизи • Купити карнізи для штор на вікна недорого: Ціна - Компанія «Світ-карнизів»\nІдеальна альтернатива традиційним шторам!\nПідкреслять будь-який інтер'єр і забезпечать захист\nвід яскравих сонячних променів.\nШирокий вибір кольорів, візерунків\nі текстур тканин\nУправління двома шторами незалежно один від одного\nза допомогою всього лише одного ланцюжка\nі фіксація кожного полотна на будь-якій висоті.\nвід 741.11 грн.\nвід 2 332.85 грн.\nТруба рифлена 11 колекція\nвід 2 010.65 грн.\n2 935.95 грн.\nвід 2 642.35 грн.\n1 776.37 грн.\nвід 1 598.73 грн.\nвід 13 339.42 грн.\nПрофіль в зборі FOREST FMS\nвід 4 562.12 грн.\nвід 51.06 грн.\nКронштейн відкритий -1\nвід 240.87 грн.\nвід 216.45 грн.\nКристал Шар-чорний (Marcin-Dekor)\nвід 529.84 грн.\nКристал Шар (Marcin-Dekor)\nвід 429.94 грн.\nвід 486.92 грн.\nвід 65.86 грн.\nвід 52.17 грн.\nвід 191.66 грн.\nвід 230.51 грн.\nвід 155.77 грн.\nвід 112.48 грн.\nПослуги з гнуття карнизів\nЯкі особливості мають люверси для штор?\n4 поради, як вибирати прищіпки для штор\nЩо відомо про елітні карнизи Guzzi?\nЧим карниз стельовий посилений ОМ відрізняється від моделі СМ?\nЗ яких елементів складаються сучасні карнизи?\nСтильний та якісний карниз – важлива складова декору вікон\nЗатишок та комфорт в домі залежить від багатьох факторів. Особливо це стосується декору на вікна. Важливо підібрати не тільки штори чи тюль, а ще й карниз.\nСаме на ньому буде триматись весь декор, тому він повинен бути надійним та якісним. А ще має прекрасно гармоніювати з іншим декором.\nЯк правильно вибирати карнизи?\nВиробники пропонують величезну кількість різноманітних пропозицій. Кожна з них має свої особливості. Саме їх і варто враховувати.\nПластик вважається одним із найдешевших. В продажі можна знайти як нейтральні, так і яскраві моделі. Все залежить від ваших побажань. А ще вони можуть імітувати іншу поверхню. Наприклад, дерево чи метал.\nДерево – це класика. Такі вироби стануть прекрасним доповненням інтер’єру і його яскравою прикрасою. Варто пам’ятати, що дерево не підійде під абсолютно все оформлення.\nМетал вважається найдорожчим варіантом. Такі карнизи для штор виглядають дуже гарно. До того ж вони підходять до будь-якого оформлення. Просто треба підібрати відповідну модель.\nВ асортименті представлені настінні та стельові варіанти. Кожен з них має свої особливості. Тому потрібно заздалегідь вирішити, де саме будете прикріплювати елементи.\nКруглі вважаються традиційними пропозиціями. Вони можуть бути на один ряд чи одразу на декілька. Кінці такої конструкції прикрашені спеціальними наконечниками. Вони можуть бути простими чи досить оригінальними.\nСтрунні. Якщо у вас кімната оформлена в сучасному стилі, то варто купити карниз такого типу. Конструкція максимально проста і складається з кронштейнів, струн і механізмів для натягування.\nПрофільні. Для виготовлення використовують гнучкий матеріал, що дозволяє встановлювати подібні конструкції навіть на вікно нестандартної форми.\nШинні. Цей варіант має спеціальне заглиблення, де вставлені механізми для кріплення. Штора рухається між цими частинами.\nТелескопічні. Вони можуть складатися і розкладатися. Тепер не потрібно їх підганяти під певні розміри, можна дуже легко регулювати довжину.\nЗвісно, це далеко не всі представлені моделі. Тому познайомтесь з представленим асортиментом і вирішіть, що найкраще підходить.\nЩе один важливий фактор вибору карнизів для штор. Важливо перед покупкою все чітко поміряти. Це можете зробити самостійно чи звернутись за допомогою до спеціалістів. Коли все будете міряти, пам’ятайте про певні тонкощі:\nкарниз має бути довшим за віконний отвір на 15-40 см;\nміж карнизом та стіною має бути 1,5-2 см відступу;\nне забувайте про додаткові кронштейни.\nЦе все залежить від ваших побажань. А ще варто орієнтуватись на оформлення інтер’єру. Більшість хоче купити карнизи для штор білого кольору. Так можна додати приміщенню висоти. Деяким подобаються темні відтінки, які прекрасно поєднуються з сучасним оформленням кімнати.\nОрієнтуючись на певні критерії, вибрати товари буде значно простіше. Від вас вимагається лише трішки уваги. Якщо виникають складнощі, завжди можна звернутись до спеціалістів за допомогою.\nДе вигідніше придбати все необхідне?\nІнтернет-магазин «Світ карнизів» пропонує величезний асортимент товарів. Для ознайомлення з каталогом виділіть декілька хвилин. Це можете зробити у будь-який час. Якщо виникають запитання, консультанти у всьому допоможуть розібратись.\nПриємно здивує те, що тут можна не лише придбати карнізи на вікна, а ще й замовити монтаж чи зняття замірів. Все це потрібно обговорювати з консультантами заздалегідь.\nКрім цього не забувайте ще про такі моменти:\nдоставка замовлення по всій Україні, є ще самовивіз з магазину в Києві;\nоплата картою, безготівковим розрахунком чи готівкою;\nу всіх карнизів ціна досить прийнятна, що дозволяє недорого придбати якісний декор:\nможливість повернути замовлення, окрім тих, що виготовлені за індивідуальними розмірами.\nДодайте затишку та комфорту приміщенню з карнізами на вікна.


Прем'єра сольного альбому MILKOVSKYI: "Людина з дощем в голові" | Модна Леді\nMILKOVSKYI випустив сольний альбом під назвою “Человек с дождём в голове”. Платівка містить у собі десять треків, десять історій про ліричного героя, який з теплим сумом співає про кохання і не втрачає надії рано чи пізно її знайти. Особистий і душевний альбом, оголяє сьогоднішній внутрішній світ музиканта.\nЯ хочу любов, щоб її було багато, співає Мільковский в треку “Тёплые фильмы” і цією любов’ю пронизана кожна пісня, інструмент і лірика в альбомі.\nЗа словами музиканта, нова платівка була записана менше, ніж за місяць, в домашніх умовах під час самоізоляції. Назва альбому має відсилання до відомої картині Сальвадора Далі “Людина з хмарами в голові”.\nЯ сам по собі такий дощовий персонаж. Якщо закрити очі, то можна уявити, що всередині мене ллє дощ, більш того, коли у себе на балконі я прослуховував декілька разів демки цього альбому, дуже часто йшов дощ, тому, природно, я вирішив, що назва “Людина з дощем в голові” підійде платівці якнайкраще, плюс Сальвадор Далі, особистість якого я зацікавився останнім часом. Його бачення дуже близьке мені, розповідає Женя Мільковский про назву альбому.\nСлухається “Человек с дождём в голове” на одному диханні, в ньому немає перевантаження. Вийшла дуже доросла в музичному плані пластинка. У цьому альбомі немає жодної соціальної пісні. Тут емоції, які ми переживаємо в спогляданні тих чи інших подій, без негативу і злості, виключно з добрими спогадами, навіть якщо все це стосується будь-яких сумних подій у житті, наприклад, розставань. Пісні під гітару з аранжуваннями, які не знищують і не псують лампову атмосферу акустики. Підходить для затишного прослуховування в дощові літні вечори наодинці зі своїми думками.\nMILKOVSKYI — це мій найчистіший прояв, без захоплень жанрами. У цьому альбомі пісні з додаванням саме тих нот, які не будуть нікуди відводити композицію, а просто передадуть її початковий стан, яке виникло при написанні. Ще до того, як у мене з’явилася група “Нервы”, у мене вийшов альбом “В моей комнате”, і протягом десяти років більше альбомів під власним ім’ям я не випускав. Звичайно, пісень назбиралося досить багато. У мене ніколи не було часу, щоб сісти і записати треки, крім як — потім, коли-небудь. Якось я вже почав думати, що ніколи їх не запишу, але карантин дав час для того, щоб втілити задумане. До слова, в цьому альбомі є і найсвіжіші пісні. Під час карантину я просто сидів і кожен день записував композиції, придумував аранжування. Дуже люблю записувати інструменти: гітари, клавіші, бас, мільйон різноманітних вокальних партій. До речі, партіям бас-гітари я приділив багато уваги, коментує Женя Мільковский прем’єру альбому “Человек с дождём в голове”.\nАранжування можна робити різними шляхами, я обрав шлях мінімалізму: барабани, бас, вокал. Якщо здавалося, що чогось не вистачає, я перегравав басовий малюнок і намагався створити партію, яка не потребує підтримки інших інструментів. Пісні в альбомі я зробив спеціально тихіше, ніж вони можуть бути, щоб не розхитувати ніякі інструменти для збереження акустичної динаміки. Деякі треки звучать досить брудно зі всякими звуками плівки, тому що дуже люблю вінілові програвачі, і, завдяки новим плагінам, зміг створити ту саму атмосферу, яка була потрібна. Попри те, що записував будинки, всі інструменти живі, крім барабанів. “Человек с дождём в голове” — моя невелика радість і гордість за те, що, нарешті, доробив задумане. Іспит моєї посидючості і особливого підходу до звучання, підсумував артист.\nСлухати прем’єрний альбом MILKOVSKYI “Человек с дождем в голове” можна за посиланням.\nРаніше соліст групи “Нерви” MILKOVSKYI презентував трек “Карантин уходи”.


Розрядники для обмеження комутаційних перенапруг\n5.10.2 Розрядники для обмеження комутаційних перенапруг\nКоефіцієнт імпульсу вентильного розрядника близький до одиниці, тому можна вважати, що розрядна напруга іскрового проміжку РВ при комутаційних перенапругах рівна розрядній напрузі при промисловій частоті.\nГрозозахисні розрядники РВМГ розраховані на проходження струму до 400 А при тривалості 2000 мкс. У мережах 110-220 кВ струми комутаційного походження звичайно не перевершують цих значень. Отже, в мережах 110-220 кВ розрядники РВМГ можуть бути використані для обмеження комутаційних перенапруг.\nУ електропередачах 330 кВ і вище комутаційні струми в РВ досягають 1000-2000 А при тривалості в 1-2 півперіоди промислової частоти. Розрядник повинен гасити супроводжувальний струм робочої частоти при високих напругах гасіння, можливих при комутаціях в системі. Ці умови звичайні блискавкозахисні розрядники вже не задовольняють, у зв’язку з чим в Україні випускаються комбіновані магнітно-вентильні розрядники РВМК для захисту від комутаційних і грозових перенапруг. Розрядники РВМК випускаються на напруги 330-750 кВ. Іскрові проміжки розрядника РВМК мають ту ж конструкцію (з дугою, що обертається), що і грозові розрядники. Робочий опір складається з тервитових дисків, що мають у декілька разів більшу пропускну здатність, ніж вилитові диски. Проте коефіцієнт нелінійності тервита дещо гірший, ніж вилита.\nВнаслідок високих коефіцієнтів нелінійності залишкова напруга на робочому тервитовому опорі при проходженні розрахункового імпульсного грозового струму (10 кА) перевищує допустиме значення. Для зниження цієї напруги використовується схема, яка показана на рис. 5.20. Ця схема побудована з розрахунку на вищі напруги гасіння при розвитку комутаційних перенапруг , ніж при грозових перенапругах Розрядник діє таким чином. При комутаційних перенапругах працюють іскровий проміжок 1 і робочий опір 2. Струм в робочому опорі 2" (І ≤ 1500 А) недостатній для спрацьовування іскрового проміжку 3.\nОпір 2 обмежує супроводжувальний струм при напрузі до значення, при якому він гаситься іскровими проміжками 1. При атмосферних перенапругах і проходженні через опір 2'' імпульсного струму 2000 А спрацьовує іскровий проміжок 3 і робочий опір РВ обмежується ділянкою 2'. Ця ділянка в той же час обмежує супроводжувальний струм при напрузі до необхідної для гасіння величини.\nРисунок 5.20 – Принципова схема комбінованого розрядника РВМК\n1 – основний іскровий проміжок; 2 – основний робочий опір розрядника; 2' – робочий опір грозової частини розрядника; 2'' – шунтована частина робочого опору; 3 – додатковий (шунтувальний) іскровий проміжок\nВольт-амперна характеристика комбінованого розрядника РВМК-500 наведена на рис. 5.21 (жирна лінія). Вона складається з відрізків характеристик робочого опору 2 (крива 1) і опору 2' (крива 2). При проходженні струму I = 1500 А залишкова напруга на РВМК-500 складає 1050 кВ, або 2,5 . Пробивна напруга іскрового проміжку розрядника при промисловій частоті або комутаційних імпульсах складає 2,25 .\nТаким чином, розрядник РВМК-500 обмежує амплітуди комутаційних перенапруг до (2,25÷2,5) . Напруга гасіння розрядника = 485 кВ, тобто 1,6 .\nУ дальніх електропередачах напруга промислової частоти при розриві передачі може перевищувати 1,6 . В цьому випадку необхідні спеціальні заходи обмеження напруги.\nРисунок 5.21 – Вольт-амперні характеристики комбінованого вентильного розрядника 500 кВ.\n1, 2, 3 – характеристики робочих опорів 2, 2', 2''; – пробивна напруга додаткового іскрового проміжку\nМожливо також виконання іскрових проміжків комутаційних розрядників за схемою, показаною на рис. 5.22, що забезпечує стовідсоткову відновлювану ізоляцію іскрового проміжку.\nРисунок 5.22 – Принципова схема комплектного іскрового проміжку розрядника з магнітним дугогасінням та стовідсотковою відновлюваною ізоляцією. 1, 2 – робочі іскрові проміжки розрядника; 3 – додатковий іскровий проміжок\nРобота схеми, наведеної на рис. 5.22, полягає в тому, що під дією перенапруги спрацьовує проміжок 3, і високий потенціал через високоомний опір подається в точку а. Під дією цього потенціалу спрацьовує проміжок 2, точка а набуває нульового потенціалу і спрацьовує проміжок 1. Комутаційний струм відводиться через вентильні опори і проміжки 1 і 2. На цих проміжках гаситься супроводжувальний струм робочої частоти. У проміжку 3 струм обмежується високоомним опором до декількох ампер і легко гаситься. Таким чином, в схемі на рис. 5.22 напруга спрацьовування розрядника встановлюється проміжком 3, а напруга гасіння – проміжками 2 і 1. Це дозволяє вибирати верхню межу напруги гасіння майже рівною нижній межі напруги спрацьовування РВ. Розрядники цього типа маркуються як РВМКП.\nКомбіновані магнітно-вентильні розрядники призначені для встановлення на лініях. На підстанціях 330-1150 кВ комутаційні струми через РВ істотно нижчі, ніж на лініях; нижча також і напруга гасіння. Тому на підстанціях 330-1150 кВ блискавкозахисні розрядники РВМГ в змозі обмежити також комутаційні перенапруги.


Чорнобривці - лікувальні властивості » Діагноз\nЧорнобривці - лікувальні властивості\nЧорнобривці зустрічаються практично на всіх клумбах. Садівники полюбили цю квітку за його невибагливість. Чорнобривці або як їх ще називають - чорнобривці - досить посадити і час від часу поливати, вони ж в подяку будуть цвісти до перших заморозків. Виявляється, краса - не єдине достоїнство чорнобривців, вони володіють лікувальними властивостями. Більш того, квіти вважаються однією з найбільш пікантних і корисних приправ, які використовуються в кулінарії.\nЧорнобривці отримують від землі чимало корисних речовин, які дозволяють запобігати катаракту.\nНастої з квітів - прекрасні пото - і сечогінні засоби .\nДодавши кілька квіточок в чайну заварку, можна отримати справжній цілющий напій. Такий модифікований чай допоможе зміцнити імунітет і побороти простудні та вірусні захворювання.\nЛікувальні властивості олії з квітів чорнобривців роблять інгаляції просто чарівними. Засіб допомагає навіть при хронічній формі гаймориту . Додайте в чайник кілька бутонів і починайте дихати ротом. Дуже скоро дихання стане більш вільним.\nСвіжовичавлений сік чорнобривців допомагає позбутися від хворобливих відчуттів, набряку та свербежу після укусів комах. Сік цілком можна замінити оліям.\nКвіти акації - лікувальні властивості Народне лікування Мурайя - корисні властивості Народне лікування Монарда - лікувальні властивості Народне лікування Чорнобривці дрібноквіткові і використання їх при лікуванні органів травленн ... Діагноз Лікування поліпа в жовчному міхурі Лікування дітей Лікувальні властивості бузка звичайного Народне лікування


Історія Португалії — Вікіпедія\nІсто́рія Португа́лії нараховує близько 3 тисячоліть. Вона нерозривно пов'язана з історією Піренейського півострова, Європи та Нового Світу. В античні часи Португалія була батьківщиною кельтського племені лузітан. Їх підкорила Римська держава (45 до н.е.), яка створила на цих землях провінцію Лузітанія. Римляни асимілювали і християнізували весь півострів, визначивши майбутню цивілізаційну приналежність самої Португалії. Після падіння Риму португальськими теренами володіли свеви, алани і вестготи (410—715). Коли ж у VIII столітті Піренейський півострів захопили мусульмани, місцеві християни розпочали визвольну війну — Реконкісту. Португальська держава постала в ході цієї війни: спочатку як Португальське графство Леонського королівства, а з 1139 року — як самостійне королівство Португалія. Найбільшого розквіту вона досягла у XVI—XVII століттях, ставши однією з наддержав Європи, авангардом цивілізованого світу під час великих географічних відкриттів. Португальська монархія здобула великі колонії в Африці, Азії, Бразилії. Після вигасання правлячої династії країна перебувала в унії з Іспанією (1580—1640), але згодом повернула собі незалежність. Внаслідок Лісабонського землетрусу (1755), французької навали (1808—1814), втрати Бразилії та перемоги лібералів-антиклерикалів у громадянській війні (1828—1834) Португалія перетворилася на другорядну європейську державу. Ставши республікою (1910), вона брала участь у Першій світовій війні на боці країн Антанти (1914—1918). Через зловживання лівих урядів у державі відбулася національна революція (1926) і встановлення авторитарного режиму Антоніу Салазара. Під його керівництвом країна залишалася нейтральною під час Другої Світової війни (1939—1945), але була союзником західних держав у Холодній війни. Націолістичний режим в Португалії повалили лівацькі сили в ході Революції гвоздик (1974). Вони зреклися усіх колоній (1975), прийняли нову соціалістичну конституцію (1976) й обрали курс на інтеграцію Португалії в ЄС (1986).\n1.1 Кельти і римляни\n1.2 Германці та мусульмани\n2 Середньовіччя і новий час\n2.1 Португальське графство\n2.2 Королівство. Бургундська династія\n2.3 Авіська династія. Географічні відкриття\n2.4 Іберійська унія. Браганська династія\n2.6 Конституційна монархія\n3.1 Перша і Друга Республіка\n3.2 Третя республіка\nКельти і римляниРедагувати\n219 року до н.е. розпочалося римське завоювання Піренейського півострова, який римляни називали Іспанією. В ході пунічних воєн Карфаген втратив свої колонії. За часів Юлія Цезаря майже весь півострів увійшов до складу Римської Республіки. На підкорення португальських теренів завойовники витратили два століття. 150 року до н.е. проти них спалахнуло повстання, яке очолив лузітанський вождь Віріат. Він розгромив римлян і на деякий час звільнив Лузітанію, але 139 року до н.е. загинув від рук соратників, підкуплених ворогами. 45 року до н.е. війни з місцевими племенами скінчилися остаточним встановленням римської влади. 27 року до н.е. Лузітанія стала провінцією Римської імперії. Згодом з північних земель виокремили новий край — Галлецію. На завойованих територіях римляни будували форти і колонії, що стали осередками цивілізації, романізації, а згодом — християнізації. Вони дали початок сучасним португальським містам, таким як Бракара-Августа (Брага), Конімбріга (Коїмбра) та іншим. До сьогодні в Португалії зберіглося багато пам'яток римської доби — мости, дороги, акведуки, лазні, театри та руїни храмів.\nГерманці та мусульманиРедагувати\nКоролівство. Бургундська династіяРедагувати\nАвіська династія. Географічні відкриттяРедагувати\nУ XV—XVI століттях португальці стали авангардом християнської Європи в добу великих географічних відкриттів. Завдяки цьому вони перетворили свою країну на одну з наддержав тогочасного світу. Португальські мореплавці дослідили Азори, Мадейру і західне узбережжя Африки. Свої здобутки Португалія закріпила Тордесільяським договором 1494 року з конкуруючою Іспанією, що поділив ще недосліджений європейцями світ на зони двох країн.\n1498 року, за правління короля Мануела І, португалець Вашку да Гама відкрив морський шлях до Індії. Його наступники проклали шляхи до країн Південно-Східної Азії, Китаю та Японії. Спираючись на факторії та колонії в Гоа, Малацці, Макао, Тиморі, Португалія монополізувала міжнародну торгівлі в Індійському океані, яка стала приносити їй величезні прибутки. 1500 року Педру Алвареш Кабрал відкрив Бразилію, а Гашпар Корте-Реал — Канаду. 1521 року португальські кораблі першими досягли Австралії. Сарагоський договір 1529 року закріпив португальські здобутки у Новому світі.\nІберійська унія. Браганська династіяРедагувати\nПерша і Друга РеспублікаРедагувати\nЕкономічна історія Португалії\nDisney, A.R. A History of Portugal and the Portuguese Empire. Cambridge University Press, 2009.\nRibeiro, Â.; Hermano, J. História de Portugal I — a Formação do Território. QuidNovi, 2004.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Історія Португалії\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Історія_Португалії&oldid=30326093\nОстаннє редагування: 17 грудня 2020, 09:36\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 09:36, 17 грудня 2020.


У Дагестані в результаті підриву автомобіля загинули восьмеро людей - Korrespondent.net\nУ Дагестані в результаті підриву автомобіля загинули восьмеро людей\nВ результаті підриву автомашини в Сергокалінському районі Дагестану в четвер, 13 травня, за попередніми даними, загинули вісім осіб.\nЯк повідомляє Интерфакс із посиланням на власні джерела, відбувся підрив автомашини з міліціонерами з подальшим обстрілом. "Вісім людей, що перебували в машині, загинули. Також є поранені і контужений", - цитує агентство представника правоохоронних органів.\nЗа його словами, в колоні, яка потрапила під обстріл, перебувало до 40 міліціонерів.\nВодночас, агентство РИА Новости повідомляє, що невідомі підірвали автомобіль з ремонтною бригадою, яка виїхала на місце обстрілу телевізійної вежі.\nРаніше повідомлялося, що минулої ночі в Сергокалінському районі невідомі обстріляли і підірвали станцію мобільного зв'язку та телевежу республіканського телевізійного передавального центру. За словами джерела РИА Новости, в ході переслідування групи, які обстріляли вишку, і перестрілки з нею легкі поранення отримали чотири міліціонера.\nНагадаємо, в результаті подвійного теракту в дагестанському місті Кізляр, який був здійснений смертниками 31 березня, загинули 12 людей.


Селища теж святкують\nЦього року виконавчим комітетом Київської районної в місті Полтаві ради започатковано добру традицію – проведення новорічних розваг для дітей, які проживають на території органів самоорганізації населення району.\nПерший такий захід відбувся сьогодні у селищі Рибцях. У гості до дітей завітали голова районної ради С.О.Синягівський та представники селищного комітету «Рибці» . А потім до них приєдналися ще й чарівні гості — Дід Мороз та інші казкові персонажі.\nМаленькі глядачі отримали безмежне задоволення та солодощі.\nІнші події за 27 грудня 2018 р.:\n І знову свято! (14:15)


Древні види танцю\nВитоки танцювального мистецтва закладені в глибокій давнині. Слідством того – наскальні малюнки з зображенням танцюючих фігур, створені припустимо в період неоліту (8—5 тис. років до н.е.). До сих пір не існує єдиної думки про першість народження танцю, пісні чи музики, не підлягає сумніву одне – поява танцю пов’язано з усвідомленням ритму в якості супроводу певної послідовності рухів тіла. Ці ритмічні рухи тіла могли нести в собі різноманітний зміст, що стало в подальшому приводом до створення великої кількості теорій про виникнення танцю (його попередниками назвали гру, магічні та релігійні ритуали, еротичні інстинкти та т. п.). Люба з теорій має право на існування, так само як і не має право рахуватись єдиною вірною. Їх уважне вивчення підтверджує висновок – в усі часи танець мав важливе значення в суспільному житті людини, в його гармонійному естетичному та фізичному розвитку.\nВже на першому етапі свого існування танець намагався в узагальненій формі відображати дійсність, відбирати найбільш типові її риси, придавати їм визначений образ. Першою музикою для танцюючих були звуки барабанів, шум браслетів та амулетів, першим гримом служило розмальоване обличчя, імітуючи кров, а першим досвідом акторської виразності – наслідування різноманітним тваринам. Все це довелось побачити дослідникам на початку XX століття у індіанців Бразилії та декотрих індіанських племен Північної Америки. Крім наслідувальної, танець ніс і виховну функцію. Американський дослідник виділив приклад виконання войовничого танцю 33 шеренги по 33 чоловіка в кожній. Ця велика маса танцюючих, діючи на диво загально, відображало силу та міць війська.\nДруга важлива особливість розвитку танцю проявляється в історії давніх цивілізацій – Єгипту, Індії, Китаю, держав Південно-Східної Азії. Аналіз танців, в частковій формі дійшовши до наших днів, яскраво показує їх національні особливості, неповторні орнаменти малюнків та манеру рухів, своєрідну пластику, належне тому чи іншому народу. За ради справедливості замічаємо, що теоретики знаходять більшість збігу в танцювальних рухах різних, деколи розташованих друг від друга на відстані багатьох тисяч кілометрів, народів. Це лише підтверджує наш перший висновок – про загальнолюдське значення та смисл танцю, але і не відмінює другого – про його національну природу в розвитку цивілізації різних народів.\nТанець в Давньому Єгипті мав культове та бутове значення (танці, зображаючи вигнання злих духів, театралізовані погребальні обряди і т. п.). До наших днів дійшов один з варіантів жіночого сольного танцю, названий «танець живота», який, як рахують дослідники, трансформувався з танцю вигнання бджоли, яка попала в одяг танцюристки. Танці в Давній Індії пов’язані з релігійною символікою. Їх прародичами рахувався бог Шива, багато численні танцюючи фігурки якого шанують в Індії по сей день. Танець був складовою частиною буддійських богослужінь. Активний розвиток танцю та рання канонізація його рухів привело до створення індійської класичної школи танцю (не слід путати з класичним танцем – основою балетного театру). Ця школа ґрунтувалась на особливостях танців різних областей держави. В індійському танці не тільки пластика тіла, але і рух кожного пальця, жест, погляд служать розкриття змісту.\nТанці Давнього Китаю народились з танців шаманів та були тісно пов’язані з обрядом жертвоприношення, супроводжувались різкими криками та заклинаннями. В період VIII – V ст. до н. е. культові танці мали малюнок, танцюристи складали композицію з різноманітних ієрогліфів, які несли певний зміст. Танець в Давній Греції грав не тільки естетичну, але і виховну роль. Його викладання було обов’язковим для всіх учбових закладів. Грецькі філософи Платон, Аристотель, Плутарх залишили в своїх працях перші хореографічні терміни. Вони визначили принципи градації танців, виділив культові, громадські, військові та сценічні (танець був важливою частиною давньогрецького театру). Танці Давньої Греції називались хороводами, що не значило обов’язкової будови кола. Повільні, святкові танці присвячувались Аполлону, богам Олімпу, швидкі та запальні танці – богу Вакху.\nВійськові танці викладали в школах Давньої Спарти, прирівнюючи їх до загально фізичної підготовки майбутніх воїнів. Сценічні танці виконувались в театральних виставах вільними громадянами, яких називали хоревтами. Евмелії виконувались в трагедіях, кордакс – в комедіях, сикініда – в сатирі. Культура Давнього Риму убрала в себе грецьке танцювальне мистецтво періоду еллінізму, коли найголовнішим в танці стає розважальний початок. Танець був неймовірно розповсюджений, тому що не знав язикової бар’єру і не вимагав перекладу, що стало однією з причин народження нового жанру – пантоміми. В епоху імператорського Риму появляються приклади величних масових видовищ – пірріх, які влаштовувались в Колізеї, який уміщував до 50 тис. глядачів.\nВиникнення та розвиток народних танців Західної Європи також, як і всюди, пов’язано з трудовими процесами, іграми, давніми обрядами та релігійними святами. В кожній місцевості вони мали свої відзначні риси та особливості. Для народних танців були характерні різноманітні кроки, сполучені з підняттям ніг, притупуванням, скачками, коливання корпусом та різноманітними рухами рук. У Франції народний танець, носивши характер суспільної гри, в яку могло підключатись люба кількість учасників, носив назву «бранль» (французьке слово «branle» означає хоровод, а також коливання або розгойдування). Таким чином, само слово «брань» характеризує не тільки тип танцю, але і один з його рухів – погойдування корпусом. В різноманітних провінціях складались характерні типи народного бранля, якому зазвичай присвоювалось назва по імені міста його народження або по відзначному ігровому моменту танцю (бранль прачок, де танцюючи вдаряли в долоні, імовірно, наслідуючи ударам валька; бранль башмака або копита, де вдаряли ногами об землю; бранль провінції Пуату; бретонський бранль та багато інакших). Серед танцюючих вибирався ведучий, один з самих весели та кмітливих хлопців. Він йшов попереду, розпочинав пісню, а решта підхоплювали її приспів. За вожаком йшли всі бажаючи повеселитись; складали хороводи, різноманітні ланцюжки, лінії, круги та т. п. Крім пісень танці супроводжувались грою на народних інструментах: дудці, тамбурині, свірелі, волинці. Народні танці, в тому числі і французькі бранлі, проникали на бали та святкування в зали феодальних замків.\nНа початку вони мали вид хороводу та ланцюга танцюючих, які рухались за ведучим та підспівували йому. Поступово народні танці перероблювались, стилізували відносно смакам та вимогам вищого суспільства. Відривчасті, тяжкі крокі народного танцю стали розмірними та плавними і поєднувались з урочистими уклонами та реверансами. Характерні коливання корпуса та рух руками, пов’язані в народних танцях з відтворенням різноманітних трудових процесів, також підверглись змінам. Стилізація народного танцювального мистецтва відбувались у Франції, Італії, а також в інакших державах Західної Європи. В першій половині XVI століття італійські та французькі танцмейстери, створюючи техніку танцю, звертали особливу увагу на стиль виконання та манери танцюючих. Від виконавця вимагалось важна постать, повільний розмірний крок та детально розроблені взаємні привітання – уклін та реверанси різновиду баседансів, які виконувались одною, двома або трьома парами.\nІталійські баседанси танцювали в більш жвавому темпі, з різноманітними фігурними будовами, зрівняно з французькими, які були більш прості та урочисті. У італійців існував особливий вид баседанса, в якому танцююча пара проходила посередині всього залу. Іноді один кавалер танцював з двома дамами, одна дама – з двома кавалерами або п’ять кавалерів з одною дамою. Танцюючи проходили по залу простими та двійними кроками, чергуючи їх з взаємними уклонами та реверансами, гойдання корпуса; віддаляючись один від одного, потім знов приближуючись. Дами проходили під рукою кавалера. Потім танцюючи подавали один одному руки і робили повороти праворуч та ліворуч двійними або простими кроками. Рухались один попре другого або одна пара проходила між кавалером та дамою другої пари. Баседанси складали якби невелику хореографічну композицію, в якій танцюючи показували себе зібраній громаді та демонстрували своє багатство, пишність нарядів та благородство манер. Найбільш поширеним між баседансів був бальний бранль, який відрізнявся від інших тим, що був масовим танцем, часто пов'язаний з ігровими моментами. Наприклад, бранль з факелом або з світильником, який танцюючи передавали один одному; бранль з жестикуляцією; бранль з поцілункими та безліч інших різновидів цього танцю.\nБранлі XVI століття показували собою переробку та стилізацію різноманітних народних бранлів та були основою наступного розвитку побутового танцю. В першій половині XVI століття на зміну баседансам приходить павана, а пізніше – куранта. Про виникнення павани у істориків хореографії немає єдиної думки. Туано Арбо рахував, що вони прийшла з Іспанії при Генрихе ІІІ. Шарль Давийє називає павану іспанським танцем. «Однак цьому танцю, -- говорить Давийє, -- приписують італійське походження, думаючи, що цей танець прийшов з Падуї і що його назва походить від слів Padavana, Padouana». Курт Закс також притримується тієї думки, що подібність слова «павана» з назвою міста Падуі вказує на італійське походження цього танцю. Зовсім інакше тлумачення знаходимо ми в трудах Жоржа Дера, де говориться про те, що павана французького походження, що в 1574 році вона була вивезена з Франції і що описання павани у Туано Арбо сильно відрізняється від описання іспанських паван, які виконуються більш жваво, нагадуючи скоріше канарійські танці. Артур Пужен в театральному словнику розглядає павану як танець іспанського походження.\nІмовірно, в кожній державі характер рухів та манера виконання павани мали свої особливості. Так, неважко знайти істотну різницю між французькою та італійською паваною. У французькій крокі плавні, повільні, граціозні, ковзні, у італійської більш жваві, неспокійні, які чергуються з маленькими стрибками. Імовірно всього, свою назву павана получила від латинського слова pavo, paon, що означає павич. І дійсно, танцюючи павану як би наслідуючи паві, важливо переміщаючись з красиво розпущеним хвостом. Під музику павани проходили різноманітні церемоніальні шевства: заїзд влади в місто, проводи знатної нареченої до церкви. У Франції та Італії павана затверджується як придворний танець. Урочистий характер павани дозволяв придворному суспільству блистіти витонченістю та грацією своїх манер та рухів. Народ та буржуазія цей танець не виконували. Павана, як і менует, виконувались строго по рангам. Починали танець король та королева, потім в нього вступали дофін зі знатною дамою, після принци та т. п. Танцювали павану одною або двома парами під акомпанемент тамбуріну, дерев’яних інструментів, флейти в повільному двійному розмірі.\nКуранта – придворний танець XVI—XVII століть, італійського походження. Куранта – танець урочистий, його справедливо назвали «танцем манер», гордим шевством. Назва куранти походить від італійського слова corrente що означає плин води, повільне, рівномірне. Один з істориків хореографії порівнює рухи куранти з рухами плавуна, якій повільно занурюється у воду а потім з’являється знов. Композиційний малюнок танцю зазвичай йшов по овалу, але це міг бути і видовжений квадрат, і восьмикутник, що давало змогу рухатись зігзагом, характерно для італійського танцю piva XV століття. Куранта була проста та складна. Перша складалась з простих, глісеруючих кроків, demi-coupe, які виконувались переважно вперед. Складна куранта носила пантомімічний характер: троє кавалерів запрошували трьох дам для участі у танці. Дам відводили в протилежний кут зала та просили танцювати. Дами відмовлялись. Кавалери, получивши відмову, йшли, але потім вертались знову та ставали перед дамами на коліна. Тільки після пантомімної сцени починався танець. В складній куранті рухи виконувались вперед, назад та с сторону. Туано Арбо говорить, що кавалер в куранті виконував «колінця». Імовірно, це означало, що він робив більш складні рухи, ніж в простій, прогулочній куранті. В середині XVI століття пантомімна частина танцю відпадає.\nКуранта багато раз змінювала свій музичний розмір. Спочатку він був 2/4, пізніше – трьохдольний. В 1697 році на весіллі герцога Бургундського бал відкривався курантом. На початку танцю був уклін та реверанс всім присутнім, якій займав два такти. Далі на протязі двох тактів танцюючі робили уклін один одному. Реверанси та уклони мусили чітко співпадати з музикою. Дуже часто в куранті здобували верх глісеруючі кроки.\nМенует – один з самих популярних танців XVI – XVII століть. Переживши на декілька століть одночасно з ним виникненні хореографічні форми, він зіграв велику роль в розвитку не тільки бального, але і сценічного танцю. Як і більшість танців, він виник з французького селянського бранля. Батьківщиною його рахують Бретань, де його виконували безпосередньо та просто. Свою назву він получив від pas menus, маленьких кроків, характерних для менуету. Як і більшість інакших танців, які виникли в народі, менует в своїй першій формі був пов'язаний з піснями та побутовим устроєм даної місцевості. Виконання менуету відрізнялось витонченістю та грацією, що немало сприяло його швидкому поширенню та популярності в придворному суспільстві. Любимим танцем королівського двору менует стає при Людовіку XIV. Тут губить народний характер, свою безпосередність та простоту, стає величавим та урочистим. Придворний етикет наклав свій відпечаток на фігури та пози танцю. В менуеті линули показати красоту манер, вишуканість та граціозність рухів. Аристократичне суспільство старанно вивчало уклони та реверанси, які часто використовувались по ходу танцю. Пишний одяг виконавців зобов’язував до повільних рухів. Рухи кавалерів носили галантно-шанобливий характер та виражали схильність перед дамою. Виконавці менуету рухались по певній схемі, притримуючись строгого композиційного малюнку. Схем існувало багато, хоча між ними не тяжко знайти загальні риси.\nПри французькому дворі менует дуже скоро стає ведучим танцем. Його називали «королем танців та танцем королів». Виконавці розташовувались строго по рангам. В першій парі йшли король та королева, після них – дофін з одною із знатних дам. Звідси виникла назва: менует de la Reina та менует de Dauphin. Довший час менует виконувався одною парою, після кількість пар почало рости. Перехід від одного руху до другого мусив бути без ривків та в чіткому ритмі, плавно, красиво. Особливо тяжкою була чоловіча партія, в якій велику роль грали рухи зі шляпою. Її слід було елегантно зняти під час реверансу, красиво тримати почергово то в одній, то в другій руці та не примусово вбрати. Руки танцюючих, м’які, пластичні. В менуеті XVII століття вони мали своєрідну позицію: їх не можна було піднімати високо, з’єднання рук танцюючих мусило бути м’якім та плавним. Повільний менует в XVIII столітті змінюється на швидкий. Якщо при виконанні повільного менуету головним було точне виконання наперед передбаченій схемі, то для швидкого властиво пришвидшення темпу, введення складних рухів; руки дозволялись піднімати високо в різноманітних позах.\nНа сценічні помости менует попав давно, але коли – встановити поки не вдалось. Курт Закс, наприклад, вказує 1700 рік; інакші дослідники зупиняються на періоді між 1706—1729 роках. Менует був популярним не тільки при французькому дворі. Він виконувався в Росії на асамблеях Петра І (танцювала одна пара). У часи Єлизавети Петрівні кількість пар значно виросла. Російське вище суспільство досконало оволоділо технікою цього танцю та витонченою манерою виконання.\nВ Росії побутові танці з’явились на початку XVIII століття, в епоху перетворюючої діяльності Петра І. В цей період були проведені громадські та соціальні реформи, укріплена військова велич держави. Швидко розвиваючи економічні та культурні зв’язки з Заходом потребували і просвітницької реформи. Відкривались навчальні та вищі школи. Почали виходити газети та книжки світського змісту, був організовано публічний театр. Введення обов’язкового навчання танцю – «телесному благолепию», «поступи немецких и французских учтивств» -- також стало частиною цієї реформи.\nПерші уроки танців та «светских обхождений» почались в Німецький слободі, або, як тоді казали, на Кукує. Центром московського світу був будинок Лефорта, де проходили перші офіційні московські бали. Московські барині та баришні, які вийшли з замкнутого життя, дуже швидко освоїли світські премудрості та вражали приїжджих іноземців мистецтвом «щеголять, манерничать и танцевать». Вчити танцям запрошувались іноземні танцмейстери. Але бажаючих знати всі премудрості було так багато, що танцмейстерів не ставало, та їм на поміч запрошували полонених шведських офіцерів. 26 листопада 1718 року було видано указ про створення асамблей. Асамблея – це «вольное в котором доме собрание или съезд делается не только для забавы, но и для дела; ибо тут может друг друга видеть и о всякой нужде переговорить, также слышать, что где делается, притом же и забава, -- говорилось в этом указе, -- …Хозяин не повинен гостей ни встречать, ни провожать, ни подчивать, … но токмо повинен несколько покоев очистить, столы, свечи, питье, употребляемое в жажду кто просит, игры, на столах употребляемые… Вольно ситеть, ходить, играть и в том никто другому прешкодить или унимать; также церемонии делать вставаньем, привожаньем и прочим отнюдь да не дерзает, под штрафом Великого Орла, но только при приезде и отъезде поклоном почтить должно».\nВ 90-х роках XVIII століття входить в моду новий вид чоловічого одягу – фрак. Нарядний вечірній фрак називався французьким, його носили з короткими штанами-кюлотами, довгими білими панчохами та туфлями. Нові віяння моди, які прийшли з революційної Франції в Росію,-- фраки, довгі та полу довгі панталони, круглі шляпи, стриженне та не напудрене волосся – переслідувались та були заборонені Павлом І в 1796 році. Всі цивільні змушені були бути або в губернських дворянських мундирах, або в кафтанах з кюлотами та носити пудрені перуки не тільки в придворній та парадній обстановці, але також і в повсякденному житті. Цей етикет зберігався на приватних балах та вечірках, де могли бути присутні представники поліції, які строго слідкували за виконанням наказу. Наряду з менуетом улюбленим танцем XVIII століття був гавот. Як і менует, він виник від французьких бранлєй. До першої чверті XIX століття гавот користувався особливою популярністю у Франції, а потім получив широке поширення і в Росії.\nВ основному гавот складався з легких, ковзних рухів -- pas chasse, маленьких кроків на пів пальцях, pas balance, pas de zephire, balance-gavotte, balance-menuet, pas jete, pas glissade та дуже вишуканих реверансів. Все це сполучалось з вишуканими позами. Відразливою рисою цього танцю є велика танцювальність рухів рук. Руки – то одна, то обидві – піднімаються до гори, приймаючи самі різноманітні положення. Всі рухи рук від плеча, ліктя та пальців дуже пластичні, плавні, м’які, із злегка провислими ліктями та при піднятою кистю. Легкі нахили та повороти корпуса і голови особливо підкреслювали витонченість, галантність танцювальність рухів та манер, притаманне гавоту.\nБатьківщина полонезу – Польща, звідки і його перша початкова назва «польській». Він виник від народних масових танців-прогулянок. Цим танцем починались всі народні святкування, а пізніше, коли «польській» був прийнятий висшим суспільством, його стали виконувати і на міських балах. Дуже скоро «польській» став відомий і в других державах Європи. У Франції його назвали полонезом, і ця назва збереглась до теперішнього часу. В полонезі кавалер першої пари був ведучім, винаходив різноманітні фігури. Іноді, перервавши танцювальне шевство, танцюючий в першій парі кавалер вставав попереду своєї дами на коліна, знімав з її ноги черевичок, клав в нього бокал з вином і пив за її здоров’я. Цю церемонію в тому ж порядку мусили виконати всі решта кавалери…Став з нею в парі. Танцюючі пари… переходили з бальної зали в суміжні покої та траплялось шествовали в такому порядку через цілий будинок.\nПоступово втрачаючи національні обряди, про які говорилось вище, полонез стає урочистим танцем-шествієм, зберігаючи свій основний стиль та манеру виконання: сувору підтягнутість корпуса, горду осанку, легкі, ритмічні крокі, які чергувались з плавними присіданнями, підкреслена увага до своєї дами. Повага до дами, схиляння перед нею було взагалі темою полонезу. Кавалер «знаходив все ж такі час нахилятись до своєї дами і, зачекавши найкращій момент, прошепотіти на вухо ніжне освідчення…Затим, гордо випрямляючись, він дзвенів золотими шпорами, зброєю, гладив вус, придаючи всіма своїми жестами вираз, якій заставляв даму відповісти йому спів чуйною та зрозумілою посмішкою. Таким чином, полонез зовсім не був банальною та безглуздою прогулянкою».\nВ Росії полонез став відомий в першій чверті XVIII століття під назвою «польській», або, як його ще називали, «ходяча розмова», -- під час танцю виконавці могли вести бесіду. Найбільшу популярність у нас полонез здобув в XIX столітті. Їм починались, а деколи і завершувались бали. На сімейних вечірках в Москві «польській» танцювали під спів куплетів, які зазвичай складались ким-небудь з домашніх або близьких хазяїв будинку. Куплети печатались спеціально для вечора та роздавались присутнім. В полонезі могло приймати участь нескінченна кількість танцюючих пар в залежності від розміру танцювального залу. В першій парі йшов хазяїн будинку з самою літньою дамою, потім – найбільш шановані гості.\nВ історико-побутових танцях використовується І, ІІ, ІІІ та IV позиції ніг класичного танцю. Причім особливість їх полягає в тім, що вони не вимагають повної вивернутості. Основними позиціями ніг в історико-побутовому танці є І та ІІІ; ІІ та IV використовуються як проміжними, між танцювальними рухами та в більшості випадків без опускання п’яти на підлогу. Позиції рук в історико-побутових танцях такі самі, як і в класичному танці. Різноманітні комбінації рухів рук складаються з цих же трьох позицій. Замість підготовчої позиції існує основне положення рук, в якому у юнаків руки вільно спущені, не прилягаючи до корпуса. Кисті долонями трохи вивернуті донизу та більше відведені від корпуса, ніж лікоть; пальці вільно згруповані. Руки дівчат, округлені в ліктях, злегка підтримуючи сукню великим та середнім пальцями або спущені донизу.\nТанцювальний крок є одним з одним з основних рухів в усіх історико-побутових танцях, та його правильне виконання дуже важливе. Танцювальний крок може виконуватись в різноманітних музичних розмірах – 2/4, ¾, 4/4 – в різних темпах, під відповідну музику. Танцювальні кроки рекомендується вивчати в такій послідовності: а) крок на цілий такт в музичних розмірах на 4/4, ¾, 2/4; б) крок на кожну чверть такту на 2/4, ¾, 4/4. Танцювальні кроки в історико-побутових танцях сполучаються з тими або іншими танцювальними позами – положенням голови, корпуса, рук. Рекомендується, щоб танцювальні кроки виконувались в різноманітних напрямках в сполученні з поворотами корпуса, нахилами та поворотами голови до правого або лівого плеча, а також комбіновані кроки з паузами та уклонами. Такі нескладні танцювальні вправи напрацьовують ходу, розвивають танцювальність.\nДо основних кроків історико-побутових танців відносяться: pas glisse (ковзний крок), pas eleve вперед pas eleve назад (боковий підйомний крок), pas chasse (двійний ковзний, з підбивкою крок), pas balance (в праву та ліву сторону), pas de basque. pas glisse – виконується вперед, назад з І позиції, а може виконуватись декілька раз з однієї ноги, при цьому вихідне положення ІІІ позиція. Музичний розмір 2/4, темп помірний. Темп виконання поступово збільшується. pas eleve вперед pas eleve назад – рух складається з піднімання на півпальця та опускання на цілу ступню. Рas elevе зустрічається в багатьох історичних танцях ( гавоті, кадрілі, лансьє та інших). Цей рух одночасно являє собою досить корисну тренувальну вправу. Його рекомендують на початку вивчати стоячи лицем до станка. Музичний розмір 2/4. Темп помірний. Вихідне положення ноги в ІІІ позиції. Необхідно слідкувати, щоб при виконанні pas eleve ноги зберігали правильність позицій та всі рухи робились плавно. Рas chasse – є одним з основних рухів різноманітних історико-побутових танців, наприклад гавот, екосеза, кадріль, лансьє та багато інших, спочатку вивчається вперед, вихідне положення ноги по ІІІ позиції. Музичний розмір 2/4, темп помірний. При вивченні pas chasse треба добиватись, щоб всі рухи були ковзними, ноги виворотні, корпус та голова плавно та злегка нахилялись в сторону тієї ноги, яку проводять вперед.\nЗасвоївши pas chasse вперед та назад, його вивчають в сполученні з pas eleve. Рas balance – використовується в ряді історико-побутових танців (гавоті, вальсі, міньйоні, фігурному вальсі та т. п.). Розучування pas balance особливо сприяє розвитку м’якості та плавності рухів танцюючих. Рas balance так само, як і pas eleve вивчається на початку біля станка, стоячи обличчям до нього, а потім виконувати на середині залу. Вихідне положення ноги по ІІІ позиції, музичний розмір ¾, темп повільний або помірний. При розучуванні pas balance слід звертати увагу за виворотом стопи та колін, за плавністю всіх рухів ніг, корпуса та рук, а також за правильністю чергування нахилів та поворотів корпуса і голови. Рas de basque – виконується помірно, музичний розмір ¾. Вихідне положення ноги по ІІІ позиції. При розучуванні pas de basque необхідно, щоб присідання були плавними та невеликими, рух ніг – ковзним, руки – плавними та округлими.\nФранцузькі хореографи та теоретики немало сприяли розвитку танцювального мистецтва, створення нових танцювальних, форм, суворих канонізацій танцю. Створені ними дослідження та теоретичні узагальнення лягли в основу майже всіх посібників танцю, які вийшли в більш пізню епоху. Серед відомих французьких теоретиків особливе місце належить Туано Арбу, якій видав в 1588 році об’ємну працю «Орхезографія». В ньому автор докладно та точно описує не тільки танці другої половини XVI століття, але й більш ранні хореографічні форми, приділяючи більш уваги та класифікації бранлей. Розвитку танцювальної культури в значній мірі сприяє музика, яка в цей період широко звернена до танцювальних ритмів. Неможна не погодитись з М. Друскіним, якій стверджує, що «инструментальная музыка в своем развитии примерно … до XVIII века неразрывно связана с бытовым танцем».\nЗ часом танцювальна музика набуває все більш самостійності. Розвиток її сприяє фіксації рухів та окремих композицій. Народний та побутовий танець Франції XVI – XVII століття зіграв виключно велику роль в розвитку балетного театру та сценічного танцю. Хореографія оперно-балетних вистав XVI, XVII та початок XVIII століття складалось з тих самих танців, які придворне суспільство виконувало на балах та святах. Тільки в кінці XVIII століття трапляється остаточне розмежування побутового та сценічного танців.


Тутовичі: село з-під погоринських вод\n22 січня 2020 549\nПро село Тутовичі Сарненського району та його мешканців.\nАнастасія Демчук і директор школи Світлана Дятлик знайомлять із шкільним музеєм.\nЗа 24 кілометри від райцентру Сарни розкинулося село Тутовичі, вперше про яке згадується в «Архіві князів Любартовичів Сангушків у Славуті» 1511 року як про с. Тутовіче. Нині це сучасний населений пункт, в якому повноцінно функціонують школа, лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини, відділення зв’язку, бібліотека, клуб, аптека, магазини, розвивається приватне підприємництво... Село розростається і має все для того, щоб упевнено дивитися в майбутнє.\nПоштовики стверджують: у нас люблять читати газети\nОсь уже два з половиною роки начальником поштового відділення у Тутовичах є Вікторія Гамза, яка доїжджає на роботу із сусідніх Цепцевичів. Із листоношею Наталією Босюк вони добросовісно обслуговують місцевих жителів, до кожного мають індивідуальний підхід.\nЛюди у селі передплачують газети. По більш як чотири видання носять поштовики у домівки Лариси Бігун, Оксани Костроміної, Олени Демчук, Наталії Босюк, Валентини Шевчук. До речі, остання саме завітала на поштове відділення у справах, хвалить місцевих поштовиків за людяність, культурне обслуговування. Жінка 37 років пропрацювала вчителем початкових класів у місцевій школі, виховала не одне покоління односельців.\nПоштове відділення надає й інші послуги. Окрім соціальних і пенсійних виплат, відправки та доставки посилок і бандеролей, тут можна придбати й товари першої потреби. Найбільше відвідувачів Вікторія Гамза приймає в середині місяця, коли приходять квитанції за спожиту електроенергію. Іноді в цей піковий період обслуговують до ста осіб на день.\nБез фізрука і трудовика у школі не обійтися\nУчитель фізичного виховання місцевої школи Микола Кухарчук уже десять років прищеплює любов не тільки до ігрових командних та індивідуальних видів спорту, а й до фізичного самовдосконалення. Нині з дітками 5-х класів вивчає модуль «Баскетбол», під час якого ознайомлює із азами цієї популярної гри. Свого часу саме з дівочою баскетбольною командою досягав найбільш вагомих результатів під час участі в районній спартакіаді серед школярів Сарненського району. Цьогоріч уже вдалося здобути друге місце в районному етапі конкурсу «Олімпійський куточок», який проводить КЗ «Обласний центр фізичного здоров’я населення «Спорт для всіх» Рівненської обласної ради разом із відділенням Національного олімпійського комітету України.\nІз 1990-го на посаді вчителя трудового навчання працює Іван Савчик, який заохочує молодь до праці, розвиває навички чоловічого господарювання. Саме цього дня під час уроку дев’ятикласники дружно трудилися над розкладним дерев’яним стільцем (на знімку), який невдовзі слугуватиме в домашньому вжитку одного з учнів. У кабінеті є фугувально-розпилювальний, два токарні по дереву й один по металу, свердлильний, точильний верстати, різні електрифіковані та столярні інструменти.\nНа початку грудня на базі КЗ «Сарненський районний будинок дітей і молоді» відбувалася виставка-конкурс образотворчого та декоративно-ужиткового мистецтва «Знай і люби свій край», на яку Іван Дмитрович делегував дві роботи. У номінації «Композиція» його виріб «Різдвяна ніч» посів третє місце, а в номінації «Сувенір» — напрацювання під назвою «Скринька» журі конкурсу оцінило першим місцем, і воно тепер представлятиме Сарненський район на обласному етапі.\n«У Тутовичах немає, мабуть, жодної родини, — ділиться співрозмовник, — яка б не мала у своєму господарстві дерев’яний предмет для вжитку зі школи. У кожного щось є: підвазонники, стільці, товкачі, качалки... Минулого року з дітьми організували творчий ярмарок. Хлопці продавали власні вироби, а дівчата — солодку випічку. Вдалося у такий спосіб заробити кошти на ремонт електричних інструментів у кабінеті трудового навчання та придбати комплектуючі частини до верстатів, дрилі, лобзика», — розповів Іван Савчик.\nДля атовців — «концерти вдома»\nЗавідувачка сільського клубу Наталія Катеринич розповіла, що у закладі діють гуртки декоративно-ужиткового мистецтва, спортивний (настільний теніс, шахи, шашки), вокальні (дитячий і дорослий). Успішно віднедавна практикують «концерт удома», коли представники художньої самодіяльності вирушають до будинків атовців й вітають із різними святами чи відповідними датами. Такі ж вітання отримують й інші односельці — ювіляри, представники різних професій, які нині в поважному віці. Для решти тутовицької громади проводять дискотеки, тематичні концертні програми, заходи до Дня села, що відзначають на Михайла (21 листопада). Традиційними стали спільні концерти із аматорами сцени сусідніх сіл — Чемерного, Довгого, Цепцевичів та інших населених пунктів Сарненського району. Також емоційно-яскраво відбуваються обмінні програми. Приміром, 12 січня тутовичани їздили із концертом у Стрільськ.\nНаталія Катеринич активно пропагує творче надбання талановитих земляків у різних конкурсах. Цієї осені роботи художниці Надії Андріюк у районному заході «Мистецтво молодих» відзначили дипломом за третє місце. У традиційному та щорічному фестивалі-конкурсі «Творчістю хата багата» талановита родина Хомичів (на знімку) представляла рідне село спочатку у відбірковому етапі в Любиковичах, а згодом — в обласному, в Березному, де посіла третю сходинку. Демонструвала спортивні, танцювальні, вокальні, образотворчі елементи, ділилася випічкою й за всі унікальні вміння була удостоєна високої оцінки.\nПрикарпаття: Вузькоколійку розібрали, та принади не забрали 1972\nНаціональний костюм — це не просто одяг 1653\nНа Луганщині зміни на краще обіцяють у найкоротший термін 1487\nЛьвів: На зміну адміністративним методам прийшли менеджери із сучасним стилем управління 1210\nСправа Шеремета: прокурори до суду не ходять, підозрювані сидять під арештом 1055\nЕнергетики в Рівненській області облаштували гнізда для лелек\nРівненщина: Ремонтують дорогу та збудують ще три амбулаторії\nВісім енергоефективних проектів перемогли в конкурсі


Мої панк-канікули. Епізод 1: «САША» Євромайдан - МетаВидео\nЕпізод 1: «САША»\nСаші Андрєєвій п'ятнадцять років, вона перейшла до десятого класу славутицького ліцею. А на канікулах вирішила втілити мрію – організувати для школярів панк-концерт. Сцену хочуть поставити посеред котловану. На ній запросили зіграти гурти друзів-славутичан, хедлайнером покликали надвідомий серед підлітків у соцмережах столичний гурт. Гостей чекають із Чернігова та Києва. Дорослих славутичан дивує слово “слем”, а підлітки вже знають, як облаштувати фан-зону без стільчиків. Чи прийде взагалі хтось із місцевих на концерт?\nЯк будь-який підліток, Саша різка і безкомпромісна, але надзвичайно цілеспрямована. Дівчина готова до всього, аби розворушити Славутич, показати рідному місту “гаражний панк”. Кого просити про допомогу і куди йти, підказує один дорослий Анатолій Хорошилов, куратор урбаністичних проектів.\nДокументалісти Hromadske стежили за тим, як школярі відриваються вечорами на канікулах далеко запівніч, і що роблять вдень задля першого в житті концерту-гігу. Саші доведеться переконувати дорослих, а комусь більше ніколи не довіряти.\nМої панк-канікули. Епізод 1: «САША» cмотреть онлайн


Що таке щастя? Відповідь на це питання шукають філософи, художники і ... вчені: позитивна психологія - одне з найпопулярніших напрямків, послідовники якого намагаються зрозуміти, що робить людину щасливою. І знаєте, що вони з'ясували? Щастя - це коли ми себе розуміємо!\nДавно помічено: щастя не приносять ні гроші, ні речі - це підтверджують все нові і нові дослідження, згідно з якими, кількість щасливих людей в розвинених і бідних країнах у відсотковому співвідношенні приблизно однаково. Значить, справа - в умінні відчувати себе щасливим! Звідки ж воно береться? Серед численних теорій особливо виділяється "теорія потоку", яку висунув американський психолог Міхай Чіксентміхайі ще в 1990 році. Теорія не нова, але популярності своєї, не втрачає: річ у тому, що вона пропонує, по суті, універсальне пояснення щастя. У найзагальніших словах його можна описати так: щастя - це коли ти робиш те, що тобі подобається, що у тебе виходить найкраще. Щасливим людина стає в стані "потоку", коли він не просто повністю зосереджений на тому, чим займається, але відчуває в процесі виконання цього завдання особливі емоції, приплив енергії, надзвичайний духовний підйом. Ті, хто коли-небудь був захоплений своєю справою так, що не помічав, що відбувається навколо, хто відчував, що завдяки тому, що він робить, його життя наповнюється сенсом, а навколишня дійсність перетворюється, зрозуміють, про що мова. Серед таких щасливців - наші героїні, які поділилися з нами реальними історіями здобуття улюбленої справи, а значить, і щастя. Це зовсім різні жінки, але у них є дещо спільне: всі вони зуміли знайти те, що наповнює сенсом їхнього життя і допомагає їм робити світ кращим.\n• "Кращі моменти приходять до нас не в стані розслаблення або пасивного сприйняття. Звичайно, і розслабленість може приносити задоволення, наприклад, після важкої роботи. Але кращі моменти зазвичай трапляються, коли тіло і розум напружені до межі в прагненні домогтися чогось важкого і цінного. Ми самі породжуємо оптимальне переживання: коли дитина ставить кубик на вершину найвищої вежі, яку він коли-небудь будував, коли плавець робить останнє зусилля, щоб побити свій рекорд, коли скрипаль справляється зі складним музичним пасажем. Для кожного з нас існують тисячі можливостей, завдань, через які можна розкрити себе ", - так пише Міхай Чіксентміхайі у своїй книзі "Потік: психологія оптимального переживання".\n8 компонентів "потоку"\nЩоб зрозуміти, що таке потік, і описати його максимально повно, Міхай Чіксентміхайі досліджував, з чого він складається. У своїй книзі психолог пише: "Коли люди описують свої переживання в моменти радості, вони завжди згадують як мінімум одна з ознак, але нерідко - все". Він виділив наступні компоненти потоку.\n1. Людина повинна бути в змозі сконцентруватися на тому, що він робить в конкретний момент часу.\n2. Потрібно ставити перед собою ясні цілі, щоб просуватися вперед.\n3. Необхідно мати чітку і негайну зворотний зв'язок для коригування руху до своєї мети.\n4. Сам процес роботи проходить в умовах повної поглощенности проблемою, звільнення свідомості від турбот і тривог повсякденному житті.\n5. Люди, що знаходяться в цьому стані, як правило, переживають відчуття абсолютного контролю над тим, що в цей момент відбувається з ними.\n6. Люди, що знаходяться в цьому стані, як правило, переживають відчуття абсолютного контролю над тим, що в цей момент відбувається з ними.\n7. Відчуття часу в процесі "потоку" може варіюватися в широких межах: секунди тягнуться як годинник, годинник пролітають як секунди.\n8. Комбінація всіх цих умов викликає те почуття глибокої радості, заради якого випробували його люди готові витрачати неймовірну кількість зусиль.\nУ житті Олени все трапляється ніби само собою . Закінчивши факультет прикладної математики Московського державного інституту електроніки і математики, вона працювала у великій корпорації, що займається виробництвом кондитерських виробів. Лена напевно могла б зробити там непогану кар'єру, успішно застосовуючи свої аналітичні здібності, якби не одне "але": їй було смертельно нудно. Виявилося, що вона зовсім не бажає підніматися зі сходинки на сходинку з корпоративної сходах.\nПроникнути в суть\nСпочатку в мене був частково спортивний підхід до йоги. Але з часом я зрозуміла, що йога - це не просто система вправ, а зв'язок тіла, дихання і розуму. Не потрібно порівнювати себе з іншими людьми: будьте собою.\nРизикувати і не здаватися\n1. Не боятися змінювати своє життя. Зараз - час, коли почати займатися чимось незнайомим можна в будь-якому віці. Життя надає багато шансів спробувати щось цікаве: не варто відмовлятися від них, посилаючись на обставини.\n2. Постійно розвиватися. Дізнаючись нове і самосовершенствуясь, ми розширюємо свої можливості і стаємо більш вільними і щасливими. Це просто необхідно для того, щоб вести цікаве життя, наповнену враженнями.\n3. Проявляти завзятість і не відступати перед труднощами. Рухайтеся вперед по своєму шляху. Наприклад, якщо ви хочете домогтися прогресу в йозі, не кидайте справу, як тільки виявите, що якась асана вам не дається.\nРішення все взяти і змінити прийшло не відразу. Вірніше, воно взагалі не приходило - просто в її житті з'явилася йога, і Олена зрозуміла, що знайшла себе. На заняття до Олени Ульмасбаева, одному з провідних викладачів йоги по системі Айенгара в нашій країні, Олену Матвєєву привела подруга: "На першому ж уроці я зрозуміла: це - моє, - розповідає Олена. - Все, що ми робили на занятті, було для мене якимось знайомим, ніби я знала все це раніше. Те ж саме я відчувала, коли вперше приїхала в Індію, - ніби я тут вже була, ніби повертаюся до себе ". Прозаймавшись йогою два роки, Олена вступила на викладацькі курси, а ще через два - почала викладати. Рішення кинути роботу в компанії далося легко. Точніше, ніякого рішення і не було: просто вона зрозуміла, що більше не може працювати в офісі. Або відчула - можливо, це слово точніше передасть те, що сталося. Олені не довелося змушувати себе, переступати через свої переконання або робити болісний нелегкий вибір між роботою і йогою. Йога з часом стала її життям - і улюбленою роботою в тому числі.\nУ 19 років Олександра емігрувала до США - і відтоді об'їхала весь світ, поки не влаштувалася в Москві. Вона отримала ступінь MBA у Франції, працювала в найбільших консалтингових агентствах і в банківському секторі, займалася розвитком бізнесу в Нью-Йорку, Римі та Парижі, вела ділові переговори, отримувала бонуси, вечеряла з клієнтами в кращих ресторанах світу - і, між справою, порівнювала якість страв, які там готують. "Я завжди думала про те, що займуся чим-небудь, пов'язаним з їжею", - згадує вона.\nЗ народженням сина Олександра взяла паузу в кар'єрі - і через три роки зрозуміла, що повертатися в корпоративну життя не має сенсу. Та й не хочеться - якщо можна робити щось своє. Оглянувшись навколо і усвідомивши, як багато в США маленьких пекарень, вона зрозуміла, що саме цього не вистачає в Росії.\nДодатковий штрих зароджувалась концепції внесла алергія на білий цукор, обнаружившаяся у сина. Ідея народилася: це має бути печиво, випечене за оригінальною технологією з органічно чистих, натуральних продуктів. Кондитерська MARC створювалася рік, протягом якого Олександра сама робила все - розробляла рецептуру і місила тісто, придумувала дизайн упаковки і шукала постачальників якісних продуктів. Спочатку було страшнувато - адже ми звикли думати, що в Росії неможливо відкрити свою компанію без труднощів, - але виявилося, що якщо підійти з душею, все вийде. Сьогодні печиво марки MARC - чудове гречане, лимонне, сирне з розмарином і шоколадне з брусницею - продається у фірмових магазинах MARC на Патріарших, сайті lavkalavka.ru, мережі магазинів "Глобус Гурме" і т.д.\nКоли печеш печиво, то розумієш, як приємно робити щось відчутне. Я стала все частіше згадувати бабусю, прекрасного кулінара, і запахи випічки у неї на кухні. Ці запахи, напевно, і складають щастя.\nРобити хороший продукт\n1. Ризикувати і займатися тільки тим, що подобається. У цьому випадку вам не доведеться шкодувати про те, що зважилися на різку зміну діяльності. Крім того, вам буде по-справжньому цікаво працювати, адже це буде та сфера діяльності, яку ви обрали самі!\n2. Не чекати миттєвого результату. Будь-яке нове справа вимагає серйозних вкладень - до цього потрібно бути готовою. Справа не тільки в часі, але ще й в грошах: радикально змінюючи своє життя, добре б мати якусь "фінансову подушку", щоб в перший час відчувати себе захищеною.\n3. Підійти до справи з душею. Розібратися можна в будь-якій області - навіть самої незнайомою. Потрібно тільки не пошкодувати часу і сил, щоб вийшло дійсно добре. Якісні речі обов'язково будуть мати успіх: головне - не намагатися заощадити, наприклад, на інгредієнтах або обладнанні.\nПерша професія Світлани - провізор: закінчивши інститут, вона працювала в аптеці і швидко зробила кар'єру, ставши комерційним директором аптечної мережі ...\nПеребуваючи на цій позиції, вона відчула, що коло її спілкування звузився до постачальників і завідувачів аптек, а її бажання допомагати людям зовсім не реалізується. Тоді Світлана знову вирушила вчитися: спочатку трансформаційному коучінгу, а потім, відразу після цього, у бізнес-школу - на ступінь MBA. Там у неї з'явився час подумати про те, чого вона хоче від життя.\nКоли я вирішила піти з бізнесу, мене ніхто не зрозумів. Кар'єра була на піку, але я відчувала, що не реалізуються себе. У день, коли я прийняла рішення піти, яскраво світило сонце, ніби підтверджуючи, що я права.\nВчитися розуміти себе\n1. Попрацювати з коучем! Це потрібно всім, кому від 25 до 30, щоб до 35 років не накопичити будь вантаж гальмують установок, які заважають нам розкриватися в різних сферах життя - в любові, в роботі, в дружбі, - і підривають впевненість у собі.\n2 . Вміти зупинятися. У повсякденному гонці ми рідко даємо собі можливість сповільнитися і подумати про те, наскільки реалізується наш потенціал. Піклуючись про близьких, не забувайте про себе - тільки так можна відчути себе щасливою.\n3. Стежити за своєю долею. Відчути, куди веде його доля, може кожен. Потрібно лише пам'ятати, що негативний досвід нам теж потрібен. Все, що ви коли-небудь пережили, має йти "в скарбничку" знань, навичок, вражень.\nЗмінювати своє життя в 40 років - на вершині кар'єри, при повній фінансовій стабільності - було страшно. Але Свєту не полишало відчуття, що емоційно і психологічно їй необхідний вихід з глухого кута. Рішення піти з бізнесу виявилося вірним - зрештою, здатність встановлювати контакт з людьми, надихати їх на пошуки того, що їм дійсно потрібно, допомагати їм знайти свій шлях - це рідкісний талант, а в той час, коли трансформаційних коучів в нашій країні практично не було, - просто безцінний. На початку своєї практики Світла стала працювати з бізнесменами і топ-менеджерами, працівниками великих компаній: з ними їй було просто - вона знала, що їм потрібно, і говорила на одному з ними мовою. Це був важливий досвід - втім, вона стверджує, що будь-який досвід, який підносить нам доля, потрібно цінувати, оскільки він нас тільки збагачує. Сьогодні Світлана відкриває школу експертів за способом життя - Style of Life Academy, де буде готувати консультантів, здатних допомогти всім тим, хто ніяк не може вибрати свій шлях, навчитися жити радісною і повноцінним життям.\nЗдобувши освіту в галузі драматургії та англійської літератури, уродженка Лондона, Ханія вирушила в Нью-Йорк, щоб займатися там виробництвом відеопродукції для центру медитації. Зйомки - це завжди стрес! Буквально за рік скажений ритм життя, робота по 20 годин на добу, постійне нервове напруження і вегетаріанський режим харчування з високим вмістом вуглеводів підірвали здоров'я дівчини - їй довелося взяти паузу в роботі звернутися до лікаря, щоб налагодити, нарешті, травлення.\nМене заворожує процес розпізнавання того, як діють системи людського організму: з'ясовуючи у пацієнта, який спосіб життя він веде, щоб зрозуміти, що розладналося, я відчуваю себе детективом.\nЛікар - спеціаліст з гомеопатії та східній медицині - змусив Ханію змінити дієту, ввівши в неї білки і пробіотики. Дієта і акупунктура повернули її в ряди здорових людей. Інтерес до китайської медицині і захоплення її ефективністю привели Ханію до того, що вона знову вирушила вчитися - тепер уже масажу шиацу і акупунктурі - спочатку в Лондонському коледжі традиційної китайської медицини, а потім у Китаї. Почати освоювати нову професію виявилося не так вже й страшно: звичайно, це завжди трошки тривожно - опинитися на університетській лаві, але Ханія розуміла: це те, що їй потрібно. Доречною виявилась і підтримка рідних - і емоційна, і матеріальна. З 2006 року вона практикує точковий масаж і майже не шкодує про те, що більше не займається зйомками: "Я завжди буду любити мистецтво, у мене багато друзів зі світу кіно і театру, - каже вона. - Десь у глибині моєї душі живе частинка мене, яка шкодує про те, що я не стала кінорежисером. Але я знаю, що зробила правильний вибір, - моє здоров'я від нього тільки виграло, а місце для творчості є і тут. Я щаслива, що моя професія дає мені можливість допомагати людям ".\nМіркувати про свою долю\n1. Подумати про те, якою має бути ваше життя. Що ви вмієте і любите робити? Що вам потрібно, крім роботи? Що вас не влаштовує в нинішній діяльності? Присвятивши час пошуку, ви знайдете відповідь: коли ви відкриті і готові отримувати нову інформацію, він прийде сам собою.\n2. Бути задоволеним самим собою. Якщо ви самі собі подобаєтеся, тоді і ваше життя буде вас радувати, тому для того, щоб змінити її, краще почніть з внутрішніх змін.\n3. Брати рівно стільки, скільки вам потрібно. У більшості з нас є звичка набирати все - продуктів та іншого - з запасом. Звідси - відповідна реакція природи, яку ми нічого не даємо натомість.


Яйця, фаршировані паштетом з слабосоленої червоної риби » Професійна кухня\nПрофесійна кухня » Закуски » Яйця, фаршировані паштетом з слабосоленої червоної риби\nЯйця, фаршировані паштетом з слабосоленої червоної риби\nПам'ятаєте, нещодавно я вам розповідала про те, як приготувати паштет з слабосоленої червоної риби? Тоді ж я говорила, що він підходить не тільки для бутербродів, але в якості начинки для інших страв. І сьогодні я хочу надати вам підтвердження своїм словам: яйця, фаршировані таким паштетом. Це дуже смачна закуска, красива і незвичайна. Її можна приготувати і на святковий стіл, і для домашніх – в якості легкого недільного сніданку, наприклад. Спробуйте, впевнена, вам вона теж сподобається!\n50 г паштету з слабосоленої червоної риби;\n2 ч. л. сметани жирністю 15-20 %;\nЯйця для фарширування відварюємо круто, охолодити і очистити від шкаралупи. Не поспішайте, коли будете це робити, щоб необережно не пошкодити ніжну поверхню білка. На смакові якості закуски це ніяк не вплине, а от зовнішній вигляд фаршированих яєць може постраждати: з якими-небудь вмятинками і ямочками вони будуть вже не такими апетитними. Очищені яйця розрізаємо навпіл.\nВиймаємо жовтки з білків, викладаємо їх у глибоку тарілку і розминаємо виделкою. (Не викиньте випадково білки, вони нам ще будуть потрібні!).\nПотім додаємо до жовтків паштет з слабосоленої червоної риби, майонез і сметану.\nІ перемішуємо всі інгредієнти до тих пір, поки не вийде однорідна маса. Я роблю це знову ж виделкою (якої розминала жовтки) – це зручніше, ніж ложкою. Процес цей досить простий, так що при бажанні ви цілком можете залучити до нього дітей (моя дочка, постійно крутящая поруч на кухні, з задоволенням мені допомогла в цьому і потім дуже пишалася своєю роботою). Не забудьте спробувати те, що у вас вийшло – адже це і є начинка для фаршированих яєць, так що її смак повинен вам подобатися.\nНу, а далі все ще простіше – половинки білків наповнюємо отриманою начинкою, формуючи при цьому невелику гірку. І в цьому вам теж діти будуть допомагати з задоволенням – адже це таке веселе заняття! Якщо в результаті від такої допомоги яйця будуть наповнені не дуже акуратно, ви завжди зможете це виправити самостійно.\nПрикрашаємо яйця гілочкою кропу і петрушки, із задоволенням дивимося на те, що вийшло, і пригощаємо домашніх смачною і цікавою закускою.\nНачинка для фарширування яєць повинна бути не занадто рідкою, тому не перестарайтеся з кількістю майонезу і сметани. Краще всього додати не всі їх кількість, перемішати з жовтками і паштетом, а потім вже визначитися, чи потрібна добавка.\nТарталетки на святковий стіл з курячим паштетом і помідорами Закуски\nПечінковий паштет: рецепт в домашніх умовах Закуски\nПаштет з риби в домашніх умовах Закуски / Рецепти з риби\nКурячий паштет з грудки: рецепт з фото Закуски\nЗакуска в тарталетках з оселедцевим паштетом Закуски


Новообраний Конгрес США зібрався для присяги - що слід знати про новий склад\n03 січень, 2021\n117 склад Конгресу зібрався, щоб скласти присягу - згідно з конституцією США, процедура відбувається опівдні 3 січня. Окрім присяги, обрані конгресмени та конгресвумен також обирають спікера Палати представників. Очікується, що цю посаду збереже за собою Ненсі Пелосі, яка була спікеркою і в попередньому складі Конгресу.\nЗа результатами виборів, демократи зберегли за собою контроль над Палатою представників, хоча й втратили частину крісел. Тож тепер розподіл сил між двома партіями є вужчим, ніж попереднього разу: 222 місць у демократів та 212 - у республіканців.\n117 склад Конгресу США є найбільш різноманітним у історії США - до нього увійшла найбільша кількість жінок, етнічних меншин та представників ЛГБТ. В цьому складі, зокрема, буде рекордна кількість жінок від Республіканської партії. Серед них до Конгресу вперше обрали уродженицю України - Вікторію Спартц, а також американку іранського походження - Стефані Байс.\nКрім того, в Палату представників потрапило більше членів прогресивного крила Демократичної партії. Колишній директор школи Джамаал Боуман здолав на виборах в штаті Нью-Йорк Еліота Енгеля, який був конгресменом багато років. Новообрана конгресвумен з штату Міссурі Корі Буш, яка починала як активістка руху Black Lives Matter, також замінила досвідченого конгресмена Лесі Клея, який в представляв свій округ з 2001 року.\nНаймолодшим конгресменом в історії став 25-річний республіканець Медісон Каутгорн з Північної Кароліни - до нього наймолодшою законодавицею США була демокартка Александрія Оказіо-Кортез.\nВ Палаті Представників є 435 місць, однак на момент складання присяги одне з них залишилось вакантним. За декілька днів до цього від COVID-19 помер новообраний конгресмен-республіканець з Луїзіани Люк Летлоу - на його місце мають обрати нового представника, однак про додаткові вибори ще не оголосили.\nОкрім членів Палати Представників, присягу складають також сенатори. Втім, остаточний склад Сенату ще не визначено - 5 січня в штаті Джорджія має відбутись другий раунд виборів, який визначить долю двох місць у Сенаті.\nТам змагаються кандидати від Республіканської партії Девід Пердю та Келлі Лофлер і демократи Джон Оссофф і Рафаель Варнок. Від результатів виборів у Джорджії залежатиме, яка з партій зрештою отримає контроль над Конгресом. Якщо там переможуть обидва кандидати від Демократичної партії, то вона матиме більшість як у Палаті Представників, так і у Сенаті.\nДивіться також: Яким був 2020 рік для Конгресу США: підсумки.\nІлон Маск відреагував на закиди Рогозіна (5773)\nБілорусь може розмістити війська спецоперацій на кордоні з Україною - Міноборони Британії (4443)


дивитися Нашi котики #762 - Printable Version\n+--- Thread: дивитися Нашi котики #762 (/showthread.php?tid=310951)\nдивитися Нашi котики #762 - BobbyTrert - 07-31-2020\nУ ролях Дмитро Тубольцев, Станіслав Бжезинський, Петро Микитюк, Дмитро Хом’як, Ярослав Федорчук, Віра Климковецька, Дмитро Ярошенко, Михайло Кукуюк, Сергій Солопай, Ігор Портянко, Роман Халаїмов, Володимир Бєляєв, Євгенія Муц, Алла Соколова, Михайло Єфремов Інженер, актор, футбольний тренер і продавець квітів ідуть добровольцями на схід. За створення відповідають кінокомпанії «Бедлам Продакшн» (США), «Директорія Кіно» (Україна), «Банесто Продакшн» (Канада). Про операторську та технічну роботу багато говорити не будемо, адже виглядає у кадрі все досить скупо. До речі, щодо смерті, то її образ у стрічці змалювали досить сміливо і креативно. В Україні культура шаблонована саме за імперськими форматами, створеними для провінційних захоплених територій.\nКоли у мене в фільмі спадає каска, то оця шапочка – така срібляста, жіноча, смішна – це моя. ) – це неочікуваний і конче необхідний погляд на культурну та політичну складову Російсько-української війни. В Україні вийшов у прокат один із найочікуваніших фільмів 2020 року – «Наші котики» режисера Володимира Тихого. Практично всі вінницькі кінотеатри взяли у прокат цю стрічку. В актора Дмитра Тубольцева (“Літо”) “злетіли” дві ролі в серіалах, які знімають українські компанії, які, як виявилося, планують показувати свій продукт в Росії. Російського президента Володимира Путіна там також згадують. Прем'єра в Україні: 30. Ми сміялись над ворогом, по суті – сміялись над смертю. Та й виставляння сепаратистів і російських журналістів, як придуркуватих наркоманів – це не неполіткоректність, а фарс. Що життя продовжується, і треба сміятися в обличчя ворогу та смерті.\nin. Як повідомив режисер, “Наші Котики” можуть мати продовження. Читайте: Барбі, яка тоне у смітті: у Києві презентували пародію на фільм жахів Згодом цю ідею трансформували у формат для великого екрану. І мене це сильно вразило. Бліндаж Дикий повів хлопців до бійниці, біля якої стояв Професор.\nКЕІ: Нашi котики кіно фiльм Нашi котики трейлер фiльм онлайн Нашi котики Нашi котики фiльм трейлер Нашi котики фiльм дивитися Нашi котики торрент скачати Нашi котики фiльм 2020 дивитися дивитися трейлер Нашi котики\nТакож рекомендуємо до перегляду: @wrnntrux700 #ewtqb 6995 P265N3TY5XN @knjvcyxv325 #semltw 1861 QUQZMXL @bkxogmg971 #ucfxrgc 4205 OQD2PTDZHW @rxjetpnj852 #wfayh 4554 9IH9MP70S1TU @vyxmttv265 #qjkcnfdv 5196 P5QUR5EX4 @aittfjx678 #jigzysxi 6268 24781VCOH199 @rgqexih630 #jsqqeve 4616 2UD93OMQDPSN @vxybfuzk460 #lzqtjb 4450 E9M41E1JI4 @fokopfzr325 #nhscphcc 7379 MMF7FCMEB5TG @gqnybzpu451 #mxzsnb 7176 0WOTRFBUTQM @urxmaea420 #onxmyg 3392 4FL9Q69N @vsdoprk970 #ewlye 9016 TR6HW3FNP @dvqjzfg189 #xadkem 4093 0WQB7VE2R


Гідрометеорологічні умови на період з 06 по 09 листопада\nГоловнаГідрометеорологічні умови на період з 06 по 09 листопада\nМетеорологічна обстановка: На Вінниччині температурний режим близький до норми з підвищеною вологістю повітря. Істотні опади малоймовірні. Вночі та вранці туман.\n06 листопада вдень: Хмарно з проясненнями, без істотних опадів, місцями туман.\nТемпература 8…13° тепла.\n07-08 листопада: Мінлива хмарність, без опадів.\nТемпература вночі від 2° морозу до 3° тепла, вдень 7-12° тепла.\n09-10 листопада: Без істотних опадів.\nТемпература вночі від 3° морозу до 2° тепла, вдень 7-12° тепла.


Молочна сироватка — це рідина, що залишилася від молочного продукту в результаті виготовлення сиру. Вона відокремлюється від кислого молочко або кефіру в період його нагрівання і згортання щільної маси. Сир вживають вже в будь-якому улюбленому блюді, а ось із сироватки є можливість приготувати масу різних смачних страв.\nМолочну сироватку хороші господині пристосувалися використовувати не тільки в різній випічці, але і в перших стравах. Наприклад, річний холодний суп на її основі не тільки здатний добре втамувати спрагу і апетит, але і чудово насичує наш організм різними вітамінами і численними мікроелементами.\nЯ вже розповідав про численні цікаві способи приготування.\nАле у неї є ще одна корисна властивість – застосування в косметології. Свіжої сироваткою дуже корисно вмиватися вранці, вона робить шкіру свіже, а при регулярному застосуванні навіть розгладжує дрібні зморшки.\nЯк приготувати сироватку в домашніх умовах з молока\nЯкщо Ви хочете приготувати молочну сироватку своїми руками, то пропоную скористатися таким зовсім нескладним способом:\nВзяти 1,5 літра молока і поставити його в тепло мінімум на дванадцять годин. За цей час молоко повинно подкиснуть і стати кисляком.\nПо виду вона нагадує молочне желе.\nДалі злити кисле молоко в каструльку і поставити на повільний вогонь. Намагайтеся частіше її помішувати. Поступово кисле молоко почне згортатися і розділятися на густу масу і каламутну рідину.\nТільки ні в якому разі не давайте кипіти рідини. Інакше сир стане гумовим на смак.\nКоли сир відокремиться від сироватки вимкніть вогонь, дайте їй постояти хвилин двадцять і процідіть за допомогою друшляка і марлі, складеної в кілька разів.\nНе скажу, що таким способом ми отримаємо дуже багато сиру, а от сироваткового продукту буде більш ніж достатньо.\nЯкщо змішати сироватку з фруктовим соком і охладим, то ми одержимо прекрасний вгамовує спрагу напій.\nДругий спосіб приготування сироватки з кефіру.\nТут можна піти зовсім протилежним способом і не нагрівати вихідний продукт, а заморозити. Потім звільняємо заморожений кефір від упаковки і укладаємо на друшляк з марлею і просто чекаємо відтавання. Поступово саме сироватка буде стікати вниз, а сирок залишиться на марлі.\nКласичний рецепт окрошки на сироватці\nУ кулінарному світі є величезна кількість страв, які ми з задоволенням готуємо для нашої сім’ї. І одним з них безумовно є Окрошка. А приготована на молочній сироватці – це взагалі вже вважається річної традиції.\nВона дуже добре впливає на наш організм, налаштовує роботу ШКТ, насичує її корисними вітамінами та мікроелементами, прекрасно покращує нашу шкіру.\nКласичним рецептом спочатку вважається з застосуванням вареної ковбаси. Вибирати необхідно ковбаску без змісту шматочків жиру і тільки у перевірених виробників. Ви повинні розуміти, що хороша ковбаса ніколи не буде коштувати дешевше свіжого м’яса.\nМолочна сироватка – 2 літри;\nВарена ковбаса – 550 грам;\nРізна зелень – 200 грам;\nМелений перець – на розсуд.\nКартоплю і яйця промити і відварити в різних посудах. Потім охолодіть і почистіть.Редиску помити, зрізати хвостики і дрібно порізати.\nОгірочки помити, відрізати зайве, якщо шкірка товста, її теж необхідно прибрати. Нарізаємо шматочками приблизно по пів сантиметра.\nКартоплю нарізаємо такими ж брусочками як огірки.\nЗвільняємо від оболонки ковбаску і ріжемо маленькими квадратиками.\nВід того наскільки дрібно порізані всі продукти залежить не тільки естетичність кінцевого страви, але і хороший смак.\nЯйця також нарізаємо і відправляємо до інших заготовок.\nЗелень промити, перебрати і дуже дрібно нарізати.\nДодати сметанку, сіль і спеції за смаком.\nЗаливаємо в каструлю з продуктами сироватку і розмішуємо до повного розчинення сметанки. Тепер прибираємо літній суп в холодне місце десь на пів годинки.\nАле знайте, чим довше окрошка стоїть в холодному місці, тим смачніше і насиченішим вона стане в підсумку.\nАпетитний класичний холодний літній суп на сироватці готовий. Для додання легкої терпкості можна додати в неї столову ложку гірчиці або тертого (краще свіжого) хрону.\nСпосіб приготування холодного супу з куркою\nПогодьтеся, що жирний, наваристий і смачний борщ – це прекрасний зимовий блюдо, яке не тільки добре насичує, але і зігріває нас зсередини. А ось для літньої спеки доречно буде приготування холодного супу.\nОкрошка – завжди різна, смачна і холодна на смак. І ніколи не набридає, бо варіацій з продуктами безліч.\nДивіться також: Рецепти щів з квашеної капусти - 9 простих і смачних рецептів\nІ сьогодні мені хочеться докладніше зупинитися на холодній окрошці з курячим білим м’ясом і домашньої сироватці.\nСироватка молочна – 2 літри;\nБіле м’ясо курки – 500 грам;\nМоєму яйця і картоплю і варимо в окремих каструльках.\nБіле м’ясо курки промити, помістити в каструльку, залити водою, посолити і зварити до повної готовності.\nЯ люблю в киплячий бульйон додати кілька гілочок базиліка. Куряче м’ясо після цього стає дуже смачним.\nОгірочки, почищені яєчка, картоплю і мяско нарізаємо на квадратики однакового розміру і перенести в каструльку великого розміру.\nЗелень всю промиваємо, перебираємо і дуже дрібно нарізаємо, попередньо відрізавши товсті стовбури.\nТепер виливаємо в каструлю сироватку, замішуємо сметанку з сіллю і змішати все до однорідності.\nАпетитний холодний суп з куркою і окрошкою готовий! Приємного апетиту!\nНаскільки чудово в літній спекотний день вжити мисочку холодної ароматною окрошки. Підібрати варіант приготування можна абсолютно на будь-який смак і уподобання. Сьогодні ми поговоримо про збірної м’ясної окрошку. Це дуже смачне блюдо.\nТакий варіант ще називають ресторанний тип. До підбору м’ясо слід поставитися дуже уважно, оскільки пропущені найменші шматочки жиру відразу ж спливуть на поверхню супу і додадуть йому не самий приємний і не апетитний вигляд.\nІ ще тут допускається застосування не тільки свинини і яловичини, м’ясо будь птахів і дрібних звірів, на приклад кролика.\nРедис молодий – 350 грам;\nМ’ясо відварюється в окремому посуді. Картоплю варимо не очищаючи. Яйця кип’ятимо не менше десяти хвилин. У той час поки ми все варимо, охолоджуємо і нарізаємо, рідкі складові нехай охолоджуються в холодильнику.\nОтже, всі підготовлені продукти нарізаємо на однакові квадратики приблизно за пів сантиметра. Яйця можна натерти на тертці. Зелену травичку перебрати, промити і дрібно нарізати.\nЗасипаємо продукти у велику каструлю. Заливаємо охолодженими сироваткою і сметаною і перемішуємо до однорідності. Не забудьте посолити і поперчити за смаком.\nГотовий суп повинен ще постояти на холоді мінімум пару годин і тоді він буде повністю готовий до вживання.\nПодайте до столу додатково гірчицю, молодий часник і чорний хлібець. Буде дуже смачно, гарантую. Приємного апетиту!\nВідео рецепт м’ясної окрошки:\nЛітня страва з овочів з картоплею\nДля тих, хто вперше вирішив самостійно приготувати дуже смачну холодну літнє блюдо — окрошку, я вирішила підготувати докладний опис всього процесу приготування з покроковими фото.\nЯ буду дуже рада якщо він кому-небудь стане в нагоді у господарстві. Готуйте для своїх улюблених і пишіть у коментарях на скільки вам всім сподобалося це блюдо.\nРедис – 350 грам;\nРізна зелень – 250 грам;\nЯйце куряче – штуки;\nСироватка молочна — 2,6 Літра;\nПопередньо рідкі продукти відставте в холодне місце.\nКартопля зваріть в мундирі, охолодити і дрібно поріжте.Яйця проваріть приблизно 10 хвилин в киплячій воді, потім охолодіть в крижаній воді і наріжте на маленькі шматочки.Помийте огірочки, відріжте хвостики і наріжте на квадратики по пів сантиметра. Зелень переберіть, промийте і подрібніть. Редис порізати на кубики.Складіть заготовки у велику каструлю, залийте сироваткою і сметаною, посоліть, поперчіть і ретельно замішайте.Перенесіть на холод на годину і можна подавати до столу.Приємного апетиту!\nПоради для господарок:\nБезумовно для окрошки однаково підійдуть як покупна сироватка, так і приготована вдома самостійно своїми руками. Але я завжди обома руками тільки за домашній продукт.\nДодані в окрошку хрін і гірчиця роблять її смак цікавим і досить насиченим.Чим більше різної зелені Ви використовуєте, тим корисніше для вашого організму вона стає.\nДля густоти, я розтираю завжди жовтки з гірчицею і сметаною попередньо.Зелений лук для аромату перетирають не багато з сіллю в ступі.Дайте окрошці як слід настоятися і насолоджуйтеся її досконалим смаком.


POSTUP/BRAMA - "Фенікс" підпалили навмисно\n"Фенікс" підпалили навмисно\nЧерез п’ять років після того, як вщент згорів знаменитий венеціанський театр “Ля Феніче”, встановлено причину руйнівної пожежі, що спалахнула 29 січня 1996 року: це навмисний підпал.\nВенеціанський суд визнав винними в підпалі двох електриків, які вели ремонтні роботи в театрі. Таким чином вони спробували приховати, що не вклалися у відведені терміни, і уникнути сплати штрафу.\nНавряд чи вони хотіли цілком зруйнувати театр, але в результаті їхніх дій знаменитий “Фенікс”, що славився своєю акустикою і тим, що саме в ньому відбулися прем’єри “Травіати” і “Ріголетто”, цілком згорів.\nТепер на електриків чекає сім та шість років в’язниці.\nА відновлення легендарного “Феніче” знову відкладається на невизначений термін. Мер Венеції Паоло Коста оголосив про проведення нового тендера на роботи з відновлення театру. Це радикальне рішення, яке починає історію відродження одного з найзнаменитіших оперних театрів світу фактично з чистого аркуша, було прийнято після того, як міська влада вирішила, що переговори, пов’язані з нинішнім підрядчиком – консорціумом Holzmann Romagnoli, занадто затяглися.\nRomagnoli виграв попередній тендер і почав роботи вже через місяць після жахливої пожежі – у лютому 1996 року, причому “Феніче”, тобто “Фенікс”, мав би бути відбудований ще в лютому 1999 року. Але ще дотепер у центрі Венеції, на площі Сан-Фантін, стоять голі стіни без даху, обставлені риштуваннями.\nНещодавно, як повідомляє BBC, судовий розгляд вийшов на новий щабель: консорціум вимагав на проведення робіт додатково 30 мільярдів лір (15 мільйонів доларів) та сплати штрафів за зрив термінів, що відбулося не з вини підрядчиків.\nПоки тривають ці судові засідання, трупа прославленого театру грає в гігантському шапіто (так званому “Наметі Феніче”), змонтованому в Тронкетто – портовому районі Венеції.\n“Я чим далі, то менше вірю, що доживу до відновлення театру,” – цитує Бі-Бі-Сі слова художнього керівника трупи Ісаака Карабчевського. Тепер остаточним терміном відбудови театру називають 2003 рік.