Освіта Бернове - Історико-краєзнавчий портрет Чернівецької області\nHome / Кельменецький район / Бернове / Освіта Бернове\nЄрешкін Дмитро – учень 5 класу.\nЗ давніх-давен людина намагалася пізнати себе. Пізнаючи себе, людство пробуджує в собі велике відчуття любові, воно стає на шлях удосконалення, а з цим породжує науку життя і поступово розуміє, що являється частиною живого Всесвіту, усвідомлює, що в нього є Божественний початок та його фізичне продовження. Всі ці риси, які людина набула шляхом відображення оточуючого світу на печерних сторінках свого життєпису, на глиняних табличках і папірусових сувоях, на пергаменті і паперових здобутках набутих уже знань, узагальнивши, можна назвати великим людським подвигом, ім’я якому освіта.\nВ старому селі Бернове поки що не вдалося знайти якісь докази про наявність освіти. Мабуть, в далекому минулому наші прапрадіди, відвойовуючи в природи кожен метр свого виживання, не думали про освіту. Вона була домашня, сімейна. Батько і мати передавати своїм нащадкам набуті ними знання від своїх прародителів та власного вдосконалення. Є і інша думка. Існувала церква де, хоч і небагато, але ж все-таки були книги: Біблія, Євангеліє, книги для читання, звітна документація. То ж були люди, що читали, писали звіти, тощо. Який же батько не хотів навчити свою дитину цієї мудрості. Звідси напрошується висновок, що освіта, хоч і не для широкого кола жителів, уже існувала. Після спалення старого населеного пункту надовго зникла освіта для жителів даного села. Перші мешканці нового населеного пункту, виживаючи у дуже важких умовах у ХVІІІ ст, не мали можливості задумуватися про освіту підростаючого покоління.\nПершим осередком, де потрібна освіта, була церква. В церкві наявні вищезазначені писемні джерела, інша ділова документація. Висновок – були уже освічені люди в селі. На протязі другої половини ХІХ ст. в деяких церковних документах підкреслюється, що священик чи дячок «грамотен». Це означає, що в цей час були випадки, коли церковнослужителі були і неписьменні, тобто висвячені в духовний чин за досвідом роботи. Ще один доказ. Син церковного псаломщика Захарія Чембаровича в 32 роки «Не грамотень». Навіть духовенство не завжди піклувалося про навчання своїх дітей. В першій половині ХІХ століття в церковних відомостях зазначається про наявність поміщика «В этомъ приходе». Сам поміщик, діти його, адміністрація були освічені. Маленькими кроками освіта все більше і більше пробивалася до людей. І настав час, коли виникла потреба про відкриття навчального закладу в даному населеному пункті. 14 вересня 1888 року відкрито першу школу.\nОсь як говориться в церковних відомостях: «В семъ приходе имееться церковно-приходская школа, открыта 14 сентабря 1888 года… На содежание школы выдается обществомъ ежегодно 100 рублей». Цей документ говорить про те, що в селі Бернове вперше відкрито перший навчальний заклад. В ті часи, аж до двадцятих років першої чверті ХХ ст. законовчителем та завідуючим школою був сільський священик. Перший її завідуючий Митрофан Гришановський.\nМожна тільки уявити перший клас нововідкритої школи. Це діти більш-менш заможної частини населення та працівників церкви. В документах того часу говориться, що деякі селяни уже мали власних наймитів. В селі з’явилися міщани – ремісники. В 1891 році в школу прибув перший вчитель, який навчав дітей природничих наук. Це син псаломщика Петро Степанович Букатович. Йому було 26 років, одружений. В школі вивчають не тільки\nЗакон Божий, але учні навчаються математики, граматики, природничих наук, тощо. Першим вихованцем цієї школи, що продовжив навчання у наступних навчальних закладах, був син заможного на той час селянина Чабан Петро Аристархович. Його батько Аристарх Михайлович володів гарного пасікою, вів торгівлю медичними ліками, мав достатньо землі для виробництва сільськогосподарської продукції. Наприкінці тридцятих років ХХ ст. Петро Аристархович працював завідуючим цієї школи «при румунській владі». В 1940 р. виїхав в Румунію, там і завершив свою життєву дорогу.\n1901 рік. Нове століття. Вчитель Закону Божого і завідуючий школою священик Олексій Ватрич, вчителька Софія Яківна Жалоба, що закінчила навчання в Кишинівському жіночому єпархіальному училищі. В школі навчається 40 дітей, 4 дівчинки і 36 хлопчиків. Як і раніше, сільська громада виділяла на утримання школи 100 рублів. Держава непричетна до проблем даної школи фінансово, крім забезпечення педагогічних кадрів для неї.\nЗ самого початку існування школи навчальні класи розміщувалися у приватних будинках. Незручно було і вчителям і учням. В церковних відомостях за 1901 рік є наступний запис: «Старанием священника Алексея Ватрича в 1898 году построено прекрасное и во всем удобное здание подъ квартиру местной церковно-приходской школы». Сільська громада на свої кошти побудувала гарне і зручне приміщення для навчання дітей. В ті часи церква, школа, інші громадські споруди будувалися «стараниемъ прихожанъ». Це звичайний сільський будинок, в якому в одній половині жив вчитель, а в другій половині вчилися діти. Дітей було мало, тому в одній класній кімнаті навчалися діти всіх рівнів у дві зміни. Через два роки, в 1903 році завідуючий школою той же О.Ватрич, а вчитель співів, церковний псаломщик Никон Григорович Лемні, переведений в дану школу з Мошанецького (сусіднє село) народного училища. Вчителька та ж сама, учнів теж 40, дівчат тільки двоє, хлопчиків 38. В 1906 р. вчителем закону Божого призначений Петро Гервасович Торгонієв, він же і завідуючий школою. Призначено і нову вчительку Антоніну Олександрівну Капустяк, вчитель співів той же. Кількість учнів збільшилося на 20 і становила 60 дітей. Хлопчиків 57 і дівчат 3.\nРозповідала учениця тих часів жителька села Басарабчук Марія Олександрівна, яка закінчила 4 класи даної школи. В ті часи діти ходили в школу з початку пізньої осені і до початку весняних робіт. Книги, зошити були відсутності в більшості дітей, вони навчалися шляхом усного запам’ятовування. За порушення дисципліни, незнання навчального матеріалу учнів карали фізичного, часто викликали в школу батьків. Та батьки реагували так: «Хай навчиться читати та писати, щоби з війська вмів листа написати, а ходити біля плуга та махати ціпом він навчиться і сам». Навчалися в школі тільки російського мовою. Ніхто з сільських дітей не продовжував навчання у подальших навчальних закладах, крім одиничних випадків. Діти служителів церкви навчалися в Хотині, Кишеневі, тощо.\nЗа оцінками П. Нестеровського в семи придністровських волостях Хотинського повіту, заселених переважно українцями, в 1905 році нараховувалося близько 40 церковно – парафіальних шкіл та 34 земські школи на 88 сіл. В селі Берново розміщувалась початкова церковно – парафіальна школа, найближча ж однокласна земська школа бела в сусідньому селі Перківцях,в селі Мощанець діти навчали у народному училищі. Найближча народна бібліотека, одна з десяти бібліотек, відкритих на початку ХХ століття при земських школах української частини Хотинського повіту, містилася в Лівиннцях.\nПроходять роки, село зростає. В 1911 році в селі є 194 двори, 1575 жителів, з них селян 1529. Дітей «по малолетству» 262: а всього дітей до 15 років 576, хлопчиків 280 і дівчат 296. Та кількість дітей, що відвідують школу не збільшується. Така тенденція тривала аж до державного перевороту в Росії в 1917 р.\nПочинаючи з 1918 року вся Буковина знаходиться під владою Румунії, в тому числі і село Бернове. На той час Румунія порівняно з Росією була відсталою державою. В навчальних підручниках «хоробрих» румунських вояків зображували в гумових постолах фабричного виготовлення. Змінилися громадські порядки в селі. Сільського старостату замінює примар, рекомендацію якого затверджували на сільському сході. Сільський схід – збори всіх жителів села, проходив у визначеному місці. Тоді засобів оповіщення не було. Майже в кожному селі були музики – духовий оркестр. Примар давав доручення барабанщику, щоби той оповістив про схід села. Барабанщик проходив по всіх центральних вулицях села і гучно бив у барабан. Це умовний сигнал про схід села, який відбувався того ж дня завжди у визначений раніше час. Хто не з’являвся на збори, на другий день сільські поліцаї у примарії фізично карали непослушних. На зборах примар, шеф поліцаї, адміністрація прикордонних військ, (гранічери), повідомляли про ті чи інші події, новини, тощо.\nПримар здійснював свої повноваження з допомогою трьох–чотирьох жандармів з місцевого населення. Село знаходилося на кордоні з Радянською Росією, який проходив по р. Дністер, а тому порядки в селі встановлені відповідно статусу прикордонного населеного пункту. В усіх установах, (школа, церква, примарія, тощо), запроваджувалася тільки румунська мова, вся документація велася тільки румунською мовою. Жандармська установа, церква, школа, комплектувалася тільки румунами. За порушення законодавства, правил, прикордонного статусу, тощо застосовувалися адміністративні штрафи та фізичне покарання, навіть за найменшу провину. Заборонялося вирощувати тютюн, виготовляти спиртні напої, крім вина, працювати у святкові дні (неділя, релігійні свята, тощо).\nПопри всі утиски школа існувала, в ній навчали тільки румунською мовою граматики, літератури, математики, інших наук. Більшість учнів одержували тільки початкову освіту, окремі вчилися до семи класів, але екзамени за семирічну освіту здавали у селі Ленківцях або в іншому селі, де була повна семирічна школа. Директор школи обов’язково румун, або житель місцевий, що прийняв румунське громадянство. Вчителі здебільшого з сіл Хотинського повіту, що мали відповідну освіту.\nВ школі директор, вчитель, священик постійно на уроках застосовували фізичне покарання. Якщо дитина не відвідувала школу без поважних причин, законодавство передбачало накладання штрафів, але цей закон ніколи не виконувався, тому що держава не була зацікавлена у масовій освіті населення. Фізичне покарання здійснювалося різними способами: долонею по обличчі, кийком по руках, сідниці, ребром лінійки по пучках пальців, ставили на коліна, в кожного вчителя був свій спосіб. Були досить жорстокі вчителі, коли діти навіть деякий час хворіли після тортур.\nБули такі, які застосували фізичне покарання у вигляді шуток. Коли учень не знав виконати завдання, вчитель говорив йому, що подивись у отвір для чорнильниці у парті. Як тільки той загляне у те місце, нагнувшись, вчитель і виконує свій намір по сідниці. Весь клас сміється, і учень у сльозах, але теж сміється. Окремі жорстокі вчителі карали дітей до непритомності, що, звичайно законом заборонялося. Після такого випадку вчитель приходив до батька покараного учня і просив не скаржитися на нього до закону. Звичайно, ніхто з батьків скарг не подавав. Деякі учні одержували до двадцяти ударів по долонях кийком. Всі батьки зобов’язані навчити дитину звертання, прохання румунською мовою вже в першому класі, щоби дитина могла спілкуватися з учителем у випадку крайньої потреби. Кожен навчальний день починався і закінчувався Божою молитвою, тому кожен учень повинен знати і молитву румунською мовою. На першому уроці і на останньому учні здійснювали молитву співом, або один учень, визначений вчителем, усно промовляв молитву. Якщо він не знає молитви, священик обов’язково накладав фізичне покарання. В класі встановлювалася ікона, і під час молитви всі учні складали руки долонями разом на грудях і, стоячи, виконували релігійний обряд, повернувшись обличчям до ікони.\nВ першому класі кожен учень повинен мати грифельну дошку, розмір 20 х 30 сантиметрів і грифель, яким писали по дошці. Грифель з одного кінця загострений у вигляді сучасного олівця – ним учень виконував навчальне завдання. Дошка зручна була в тому, що після кожного напису вогкою ганчіркою напис витирався і після висихання дошка знову була чистою. Такої дошки хватало на декілька років. Щоби швидше вивчити румунську азбуку, вчитель доручав учневі ліпити з клейкої глини (глей), всі букви.\nВивчивши азбуку, учні приступали до вивчення букваря (абечедар). З другого класу всі завдання виконувалися чорнилом. Книг було в першому класі 1, в наступних 2-3, подібні до сучасних книг, кольорові, або чорно білого відтінку. В усіх підручниках на першій сторонці портрет короля, королеви та прем’єр міністра Румунії, книги були достатньо дорогі і не кожен мав можливість придбати їх, від 100 і до 200 леїв (грошова одиниця, що існує і в сучасній Румунії). Як за часів Російського режиму, так і за румунської влади навчальні книги мали тільки окремі учні заможних селян, останні вчилися тільки з допомогою усного запам’ятовування та письма. Завдання стояло, як і раніше – навчити читати та писати дитину, рахувати, тобто щоби могли виконувати найперші необхідності в житті. В п’ятому, шостому, сьомому класах вчилося 3-5 учнів, як який рік, і вчилися вони кожен індивідуально. Екзамени, як уже зазначалося, здавати в іншій школі. Фізичне виховання в школі було відсутнє.\nОсь розповідає жителька села Ригаловська Надія Костянтинівна про той період навчання. В одній класній кімнаті знаходилися учні ІV-V-VІ-VІІ класів. В четвертому класі було 12 учнів, в п’ятому – 9, а в шостому -5, в сьомому – 3 учні. За партою сиділи чотири учнів. На перших партах сиділи молодші учні, за ними п’ятий, дaлі шостий, сьомий класи. В одному підручнику знаходилися завдання всіх навчальних предметів, крім математики. Учень приходив у школу з однією книгою, одним зошитом та ручкою і чорнильницею. Така книга називалася «Карте де четіре» – книга для читання. Навчальна програма передбачала дати початкові уявлення про природу, фізику, хімію. Зате на вивчення релігії відводилося в двоє-троє більше навчального матеріалу. Так само на вивчення історії. Буковинська територія, розглядалася як споконвічна власність Румунії. Такого слова, як Україна, і згадки в книзі не було.\nПочаткове навчання вважалася обов’язковим, але, як тільки учень оволодівав технікою читання, навчився писати та рахувати, батьки таких дітей припиняли їх подальше навчання і вчили: хлопців обробляти землю, вести господарство, а дівчата вчилися премудростей гарної господарки, одночасно бути помічниками свого чоловіка після одруження. Як уже згадувалося, семирічну освіту здобували одиниці, і тільки окремі щасливчики могли вчитися у гімназіях, тощо.\nОсь спогади колишнього учня початку тридцятих років ХХ ст. Вакули Тимофія Пилиповича. Прийшов у перший клас уже переростком, без книг, пізньої осені. Вчитель запитує, де навчальне приладдя? Ходив без книги, навчальної дошки не мав з півтора місяця. Вчитель розсердився і відправив додому за батьками. Більше в першому класі не навчався. Наступної осені знову приходить запрошення до школи, але уже в другий клас. Така сама картина повторювалася аж до четвертого класу. Так закінчив навчання без жодної книги, без ручки, але розмовляти навчився румунською мовою. Коли в школу приходили інспектори, нас «грамотіїв» тихенько відправляли з класу, поки проходила перевірка.\nДобре оволодів румунською мовою кожен випускник уже дорослим в кончитратах, свого роду трудова армія. Вчитель часто звертався до таких незнайків; «Мой боуле, капа ді маре», (бику з великою головою). І соромно було перед дівчатами, адже дітям було 10 -14 років, та все терпіли: і образи, і фізичні покарання, тощо. В кінці тридцятих років тільки два-три учні, про яких згадувалося на попередніх сторінках, продовжували навчання у Хотинському ліцеї, а потім в Кишинівській духовній консисторії. Це син священика Віктор Полянський та син заможного селянина Озарчук (Григореску) Василь Григорович.\nЗа неуспішність та відсутність навчального приладдя директор школи Думітреску вирішив покарати учня Малого Федора Костянтиновича. Викликав його перед класом, наказав йому нагнутися, взяв його голову між свої ноги і палкою по сідниці раз, вдруге, втретє… Учень не витримав знущання, (було йому чотирнадцять років), випрямився, підняв вчителя вверх і вчитель звалився на підлогу з кийком і під тихий непомітний сміх всього класу погнався за учнем, який на всю силу тікав до дому. Ввечері директор школи відвідав батька і поскаржився на таку поведінку учня. Звичайно батько дома ще відшмагав непокірну дитину, але в школі він більше не з’являвся.\nЩе один приклад. Учня п’ятого класу запитували з природознавства. Зрозуміло, відповіді ніякої. Учениця четвертого класу (учні відмінники знали навчальну програму наперед) підняла руку і відповіла на поставлене питання. Вчитель викликає обох на клас, доручає учениці покарати незнайка по обличчю долонею. Вона вдарила, але легенько. Тоді вчитель сказав: якщо не виконає учениця покарання так як належить, то буде покарана сама вчителем, і останній прийшлося виконати доручення вчителя як слід. Дуже часто такі форми покарання застосовував священик на уроках релігії. Наводяться такі приклади для того, щоби сучасні покоління учнівської молоді мали більш конкретну уяву про зміст і форми навчання в ті далекі часи.\nОсь приклад, як румунська влада стримувала бажання здібних учнів навчатися в наступних навчальних закладах. Бідюк Микола Никифорович, син порівняно з іншими заможнішого селянина Никифора Федоровича, повинен змінити своє прізвище з Бідюка на Бідюческу, щоб вчитися в ліцеї, і змушений безграмотний селянин їхати до Кишинева з таким проханням. В міністерстві освіти зустрівся із земляком з Хотинського повіту, який пообіцяв влаштувати справу без зміни прізвища. І допоміг, Микола поступив до Хотинського ліцею, але закінчити його не зумів, не стало коштів у батька. На останньому курсі залишив навчання, влаштувався на роботу у сфері торгівлі бухгалтером. В 1948 році обласний відділ освіти направив його вчителем в Новоселицький район в школу з молдавською мовою навчання. При радянській владі він одержав вищу освіту, працював директором школи, а потім завідуючим районним відділом освіти Новоселицького району Чернівецької області. Навчання за румунської влади коштувало дуже і дуже дорого.\nЧервень 1940 року. За договором між румунським урядом та урядом Радянського Союзу Буковина приєднується до України. Найперші перетворення, крім господарських, це перетворення в галузі освіти. В селі відновлено початкову школу з українською мовою навчання. Завідуючим призначено Леку Василя Яковича, вчителями призначалися освічені громадяни, що знали українську, російську граматику. Всі діти разом з переростками охоплені навчанням. Все село розподілено по так званих десятихатках. На кожну десятихатку призначався десятник-людина, що знала російський алфавіт. Про знання ними української граматики не могло бути і мови, але ввечері раз в неділю всі громадяни запрошувалися на навчання грамоти. Дорослі, літні люди йшли і вчилися грамоти. Це програма ліквідації неписьменності. Десятники після невеликих семінарів вчили так, як знали самі. Рівень знань був недостатній, та школу всі дорослі відвідували не стільки заради навчання, як заради відпочинку, обміну новинами, вчили нові радянські пісні, тощо.\nВиникла негайна потреба у шкільному приміщенні.\n10 травня 1866 р. було проголошено першим румунським королем Карла I, що вважалося загальнонаціональним святом.\nДіти в школу приносили килими, доріжки, квіти, складалася програма свята – вірші, пісні, танці, дирекція школи пригощала учасників свята солодощами. Навчання в цей день не проводилося. З 1941 року в школі була введена ще одна новина. Для дітей малозабезпечених сімей в школі працювала їдальня (кантина), де діти з дуже бідних сімей могли пообідати.\nНезважаючи на те, що румуни встановили свою владу на цілих 25 років, відчувалося з боку місцевого населення вияв ненависті, вияв національної зверхності. Так і називали в народі: румуни прокляті, румуни постолаті, тощо.\nБерезень місяць 1944 року. Війна все ближче наближається до Буковини. Вже всі і вчителі і діти знали, що настане день прощання. 20 березня директор школи Думітреску організовував учнів для прощання. Особливо старалася дружина директора школи. Вона розповідала, як діти будуть при комунізмі їсти з однієї великої миски, вкриватися одним великим одіялом, тощо. І дівчата щиро плакали, та тільки не хлопці.\n29 березня 1944 року було відновлено радянську владу. Поряд з усіма державними заходами того часу було відновлено і навчання в школі. Хто гарно вчився за румунської влади, переводили такого учня в наступний клас, або по бажанню учня, батьків залишався в тому ж класі. Дітей, які взагалі не відвідували школу, або погано вчилися, уже переростками зараховували в перший клас.\nВ 1946 році в школу направляють вчителів з спеціальною педагогічною освітою.\nПрізвища директорів шкіл, що очолювали навчальну установу з часу її виникнення: за царизму школу очолювали сільські священики,\nЗ 1919 по 1937 роки Польський М.І.,\nЗ 1937 по 1940 роки Ткач П.А.\nЗ 1940 по 1941 роки Лека Т.В.,\nЗ 1941 по 1944 (березень) Думітреску І.Г.,\nЗ 1944 по 1946 роки – ЛекаТ.В.,\nЗ 1946 по 1952 роки – Луговий І.І.,\nЗ 1952 по 1955 роки – Лопатюк Ф.М.,\nЗ 1955 по 1965 роки – Богуцький С.М.,\nЗ 1965 по 1967 роки – Перепелюк І.З.,\nЗ 1967 по 1969 роки –Горобієвський І.С.,\nЗ 1969 по 1976 роки – Кобизький А.П.,\nЗ 1976 по 1986 роки – Вакула В.М.,\nЗ 1986по 1990 роки – Кобизький Л.П.,\nЗ 1990 по 1997 роки – Верстюк І.В.,\nЗ 1997 по 2002 роки – Кобизький А.П.,\nЗ 2002 по 2004 роки – Федорук Л.Д.,\nЗ 2004 по 2011 роки – Верстюк І.В.\nЗ 2011 по даний час – Ляшок І.І.\nВ 1984 році за рахунок держави побудована гарна типова двоповерхова школа з усіма навчальними кабінетами, спортивний зал. В 1988 році введено в дію дошкільну дитячу установу, типову двохповерхову.\nПерше приміщення школи, що побудоване в 1898 році.\nНа відкритті нової сучасної школи – 1 вересня 1984 року\nСимволічний ключ директору школи Вакулі В.М. вручає голова колгоспу Грозинський В.Г.\nПід час посадки горобинного саду на честь відкриття новозбудованої школи 1.09.1984 року. Директор школи Вакула В.М.\nШкільна їдальня (сучасний вигляд)\nНинішній педколектив школи.\nЗавуч, вчитель української мови, сільська поетеса – Федорук Любов Дмитрівна\nСвітлі, просторі коридори школи прикрашають роботи учнів


Біохімія та технологія оліє-жирової сировини - Навчальний посібник (Пешук Л. В., Носенко Т. Т.) - Глава: 1.2. азотовмІснІ речовини онлайн\n1.2. азотовмІснІ речовини\nГрупа азотовмісних речовин олійного насіння включає білки і небілкові азотисті речовини органічного й неорганічного характеру. Основна маса азотовмісних речовин (91-98 \_%) представлена білками. В простих білках середній вміст азоту приблизно постійний і складає 16,1-16,2 \_%. Фактичний вміст азоту в різних рослинних білках коливається в широких межах від 9,5 до 19,5 \_% (Табл. 1.7). За вмістом азоту визначають коефіцієнт для перерахунку вмісту загального азоту на вміст сирого протеїну. Загальноприйнятим є середнє значення коефіцієнту 6,25.\nВміст азоту в білках насіння деяких культур\nВміст азоту в білках, у \_%\nКоефіцієнт перерахунку на вміст сирого протеїну\nЗерно ячменю, кукурудзи, гречки, ріпакова макуха\nЗерно та борошно пшениці, зерно жита, вівса.\nпродовж, табл. 1.7.\nМакуха насіння соняшника, льону, рицини, бавовнику, коноплів\nВ організмі рослин білки виконують такі основні функції:\nферментативну - всі біохімічні процеси в живих організмах протікають за участю ферментів;\nструктурну - це білки які утворюють біологічні мембрани органоїдів клітини;\nенергетичну - запасні білки утворюють резерв, який використовується рослиною для метаболічних процесів, представленні простими білками;\nзахисну - білки інгібітори ферментів і токсичні білки захищають рослину чи її насіння від пошкоджень іншими живими організмами.\nПереважна кількість білків, які містяться в олійному насінні (8094 \_% від загальної суми), є запасними або резервними. В менших кількостях в насінні містяться структурні білки, які входять до складу різних структурних елементів клітини, і каталітичні (ферментативні) білки.\nВсі білки незалежно від їх біологічної функції у живих організмах побудовані із залишків 20 амінокислот, розміщених в різній генетично регламентованій послідовності для кожного білку.\nЗалишки амінокислот сполучені між собою пептидними зв'язками:\nде II— пептидний радикал.\nЗалишки амінокислот утворюють поліпептидні ланцюги, які, як правило, складаються із 100-300 амінокислотних залишків. Послідовність амінокислот в поліпептидних ланцюгах визначає первинну структуру білків. Крім того, нативні білки мають і вторинну, третинну та четвертинну структуру.\nВторинна структура білків - це спосіб укладання поліпептидно-го ланцюга вздовж своєї осі (спіральний чи витягнутий). Характерна для фібрилярних білків.\nТретинна структура - спосіб укладання поліпептидів із утворенням глобулярних білків.\nЧетвертинна структура - це спосіб сполучення окремих поліпептидів між собою в олігомерних білках.\nВ ізольованому вигляді білки не мають кольору, запаху та смаку. Смак та запах природним білкам надають супутні їм ароматичні речовини.\nЗа фізичними властивостями білки є гідрофільними колоїдами. Відносна густина білків знаходиться в межах 1,25...1,30 г/см3. Вони не переганяються, не плавляться, не розчиняються в органічних розчинниках (крім проламінів). Вони мають здатність набрякати у воді, утворювати гелі, денатурувати під впливом таких факторів як висока температура, радіація, заморожування, дія органічних розчинників та солей важких металів.\nБілкові молекули мають електричний заряд при значеннях pH середовища, відмінних від ізоелектричної точки білку. При значеннях pH середовища, вищих від ізоелектричної точки, молекули білків заряджені негативно (для білків значення ізоелектричної точки яких лежить в кислому середовищі). Молекули білків, значення ізоелектричної точки яких лежить в лужному середовищі, заряджені позитивно при значеннях pH нижчих за ізоелектричну точку.\nВажливою характеристикою білків є їх розчинність в різноманітних розчинниках. За цією властивістю прості білки класифікують на:\nальбуміни - білки, розчинні у воді і розбавлених розчинах солей (становлять 0,5-1 \_% від вмісту білків у насінні);\nглобуліни - білки, розчинні в розбавлених нейтральних розчинах солей сильних кислот і нерозчинні у воді (становлять від 85 до 97 \_% від вмісту білків у насінні);\nглютеліни - білки, розчинні в розбавлених лугах і кислотах і нерозчинні в нейтральних розчинниках (становлять від 0,5 до 0,9 \_% від вмісту білків у насінні);\nпроламіни - білки, розчинні в 70-80 \_% спирті і нерозчинні у воді і абсолютному спирті (містяться переважно в насінні зернових).\nНасіння олійних культур поряд із ліпідами містить значну кількість білків, а в насінні сої, наприклад, масова частка білків вища, ніж ліпідів. Загальний вміст білків в насінні деяких олійних культур наведено в табл. 1.1. В насінні олійних культур міститься значна частка розчинних білків (Табл. 1.8.), переважаючою є глобулінова фракція.\nБілки насіння олійних культур є олігомерними білками, що містять від 4 до 12 субодиниць, значення їх молекулярних мас знаходиться в межах 200...400 тис. Да (Табл.1.9). Для дослідження молекулярних мас білків широко використовують метод високо-швидкісного центрифугування. Під час такого центрифугування білки осаджуються із розчинів у відповідності до значень їх молекулярних мас під дією центробіж-ного поля, величина якого залежить від швидкості центрифугування та діаметру ротора центрифуги. Залежність між значенням молекулярної маси білків та центробіжною силою, при якій вони осаджуються, характеризується коефіцієнтом седиментації (8). Переважна маса глобулінів (до 95 \_%) в насінні олійних культур — глобуліни із коефіцієнтом седиментації 11...13 8(118 білки або легуміноподібні білки).\nХарактеристика глобулінової фракції білків насіння олійних культур деяких олійних культур\nМолекулярна маса білку, кДа\nКоефіцієнт седиментації (8)\nКоефіцієнт седиме-тації (8)\nДля характеристики білків важливим є не тільки їх кількісний вміст в насінні, але і їх біологічна цінність. Біологічна цінність білків - це ефективність використання білка організмом людини. Біологічну цінність звичайно виражають у вигляді відношення того чи іншого параметру досліджуваного білка до такого ж параметру так званого «ідеального білка», який є еталоном харчового білку. Амінокислотний склад еталонного білку розроблено Організацією сільського господарства та продовольства та Всесвітньою організацією охорони здоров'я (ФАО/ВООЗ). Із природних білків найбільш близьким до еталонного білку є овальбумін курячого яйця.\nБіологічна цінність білків визначається двома факторами:\nвмістом незамінних амінокислот (таких, що не здатні синтезуватись в тваринному та людському організмі);\nзасвоюваністю білків в організмі.\nДо незамінних амінокислот відносяться: метионін, лізин, треонін, гістидин, аргінін, лейцин, ізолейцин, валін, фенілаланін, триптофан.\nНезамінну амінокислоту, що міститься у мінімальній кількості порівняно із еталонним білком, називають 1-шою лімітуючою амінокислотою.\nДля визначення біологічної цінності білків використовують фізико-хімічні та біологічні методи.\nАмінокислотний склад білків визначають хроматографічним методом після їх гідролізу. Для характеристики вмісту амінокислот використовують таке поняття як амінокислотний скор, тобто вміст кожної амінокислоти в даному білку, виражений у \_% у порівнянні із еталонним білком.\nДругий фактор, що визначає біологічну цінність білків, — це засвоюваність білків в організмі - визначають біологічними методами і характеризують таким параметром як коефіцієнт ефективності білка.\nПід коефіцієнтом ефективності білка (КЕБ) розуміють відношення збільшення маси експериментальної тварини до маси спожитого нею білка в результаті відгодовування її дієтичними продуктами стандартної калорійності із 10 \_%-вим вмістом досліджуваного білка. КЕБ еталонного білка - 2,5.\nБілки насіння олійних культур за біологічною цінністю близькі до тваринних. Найбільш збалансованими за вмістом незамінних амінокислот є білки насіння бобових культур. 1-шою лімітуючою амінокислотою в насінні цих культур є сума сірковмісних амінокислот - метионіну і цистину, в той же час вони містять надлишок лізину. 1-шою лімітуючою амінокислотоою в білках злаків є лізин. Амінокислотний скор білків соєвих бобів та насіння соняшнику наведено утабл. 1.10.\nВміст незамінних амінокислот в білках насіння соняшнику та сої\nСої, г/100 г\nСоняшнику, г/100 г\nАмінокислотний скор білку соняшнику по еталонному білку ФАО/ ВОЗ,\_%\nСеред білкових речовин насіння важливою групою є білки-ферменти, що мають каталітичні властивості, і здатні до специфічного активування інших речовин, які приймають участь в метаболізмі.\nФерменти класифікують за природою реакцій, які вони каталізують:\nоксидоредуктази - ферменти, що каталізують окисно-відновні реакції;\nтрансферази - ферменти, що каталізують реакції міжмолекулярного переносу різних хімічних груп та залишків;\nгідролази - ферменти, що каталізують реакції гідролітичного розщеплення внутрішньо-молекулярних зв'язків;\nліази - ферменти, що каталізують відщеплення груп з утворенням подвійних зв'язків, або, навпаки, приєднання групи з подвійним зв'язком;\nізомерази - ферменти, що каталізують реакції ізомеризації.\nОлійне насіння багате ферментом ліпазою, який каталізує в насінні реакції синтезу ацилгліцеринів із гліцерину та жирних кислот, а також зворотну реакцію гідролізу ацилгліцеринів. Найвищу активність має ліпаза насіння рицини, в якому вона була виявлена у 1891 році. У пророщеному насінні бавовнику оптимум активності ліпази спостерігається при рН 7, ліпази насіння тунга — при рН 6-7,5, злакових — при рН 8. Активність і направленість дії ліпази має важливе значення в процесі підготовки та зберігання олійного насіння. При підвищеній вологості насіння і підвищеній температурі його зберігання ліпаза дуже швидко розщеплює триацилгліцерини, що призводить до підвищення кислотності олії в насінні і погіршення її якості.\nВ насінні деяких олійних культур містяться білки-інгібітори, які зменшують біологічну цінність білків. Біохімічна роль білків інгібіторів ферментів - захист рослин і їх насіння від бактеріальних і грибкових інфекцій, від псування комахами-шкідниками шляхом інгібування ферментів травного тракту комах. Присутність в насінні сої та арахісу білків-інгібіторів суттєво знижує їх засвоюваність організмом тварин і людини. До таких ферментів належать, зокрема, інгібітори протеолітичних ферментів, в першу чергу, інгібітори трипсину. Вміст таких ферментів характерний для насіння бобових культур. В бобах сої такі білки становлять 5-10 \_% від загального вмісту білків. Інгібітори трипсину в соєвих бобах є гетерогенною фракцією (інгібітор Аі має молекулярну масу 14300 і інгібітор А2 — 21600).\nІнгібітори трипсину є термолабільними фементами, їх активність досить швидко втрачається під час термічної обробки. Для інактивації цих ферментів проводять теплову обробку соєвих бобів за температури 90°С протягом 1 год. Значно зменшується активність ферментів і при вимочуванні у воді. Особливо ефективно зменшується активність ферменту при мікрохвильовому нагріванні - інактивуєть-ся протягом 2 хв.\nВ насінні сої міститься також фермент уреаза, який каталізує реакцію розкладання сечовини із виділенням аміаку:\nш2 -со- >га2+ н2 о =2>га3т + со2т\nАктивність цього ферменту строго регламентується стандартом на кормовий шрот. Активність ферменту визначається як зміна рН середовища фосфатного буферу протягом ЗО хв., що відбувається в присутності сечовини та наважки досліджуваного продукту. Активність ферменту для кормового шроту повинна не перевищувати 0,17 АрН/30 хв. Інактивується цей фермент протягом високотемпературної обробки, зокрема, при тестуванні соєвого шроту (температура приблизно 100°С, тривалість 40-60 хв) або під час додаткової термічної обробки соєвої макухи, при чому швидкість інактивації залежить від вологості матеріалу, збільшуючись із збільшенням вологості. Кормова цінність тестованого шроту на 10 \_% вища, ніж не-тостованого.\nВ насінні деяких олійних культур містяться гемаглютеніни -білки-глобуліни, які викликають аглютинацію еритроцитів і цим самим затримують ріст тварин. Такі білки містяться в насінні бобових (соїн), рицини (рицин). Активність цих ферментів зникає при нетривалому нагріванні за температури 80°С.\nМісцем відкладання запасних білків в клітинах насіння олійних культур є внутрішньоклітинні утворення, що називаються алейроновими зернами, які були вперше знайдені в 1885 р. Хартигом.\nАлейронові зерна містяться у клітинах запасних тканин насіння (сім'ядолях та ендоспермі). Основним хімічним компонентом алейронових зерен є білок, вміст якого складає 70-80 \_% сухої маси алейронового зерна. Також присутній фітин, деяка кількість вуглеводів і фосфоліпідів.\nДо групи азотомістких речовин небілкового характеру відносяться алкалоїди. Так, в насінні рицини міститься алкалоїд рицинін CgH8N02, в насінні чорної гірчиці - синапін C6H12NOs, в насінні арахісу - арахін C5H14NO20. Значна частка алкалоїдів міститься в насінні таких рослин як коноплі, мак, бавовник.


В Ужгороді активісти борються за реабілітаційний центр для інвалідів | podrobnosti.ua\nВ Ужгороді активісти борються за реабілітаційний центр для інвалідів [ Редактировать ]\n29 мая 2020 18:45 по материалам: Подробности-ТВ автор: Мартин Мар'яна\nРеабілітаційний центр для інвалідів\nВ Ужгороді активісти доклали зусиль, аби в місті з'явився реабілітаційний центр для інвалідів. З допомогою спонсорських коштів та фонду Регіонального розвитку - будівництво таки стартувало. Але цього року фінансування припинили. Захисники центру поділилися своїми проблемами з нашими кореспондентами.\nОлександр Лизанець, голова обласної організації Федерації спорту інвалідів з ураженнями опорно-рухового апарату:\nЦе наш об'єкт, тішить око. Ми за 4 роки здобули багато. Того, що ми дах зробили, окна, панелі поставили, підлогу тимчасову.\nЩе кілька років тому, каже Олександр Лизанець, це приміщення було місцевим смітником та притулком для безхатченків. Активістам вдалося достукатися до чиновників, і започаткувати тут Реабілітаційний центр. Виділили землю, надали фінансування: кошти надходили із Держфонду регіонального розвитку, міськради та спонсорів.\nЕдуард Зелеський, громадський активіст:\nЦе буде серце західної України, де зможуть оздоровлюватися інваліди, люди з особливими потребами, учасники АТО. Цей центр має право на існування, він потрібен нам.\nЗа проєктом, тут має бути 6 залів для занять спортом. Медичний та масажний кабінети, хостел. Однак, за 4 роки встигли лише провести комунікації, зробити стіни та вінка. Витратили 11 мільйонів. Цьогоріч кошти на подальші роботи - у міській раді не передбачили.\nВасиль Гомонай, заступник Ужгородського міського голови:\nРеалізація проектів по держаному фонду можлива тільки на протязі 3 років. Станом на сьогодні в бюджеті міста Ужгорода передбачені тільки кошти на коригування проектно-кошторисної документації. Бюджет міста обмежений.\nНема за що навіть найняти охорону, аби тут знову не відновили смітник. У міськраді ж заспокоїли, - на об'єкті є камери - цього має бути достатньо. Певний час охоронців забезпечував підрядник, згодом - фінансували волонтерським коштом. Та всі запаси скінчилися. Олександр показує перші наслідки відсутності охорони.\nВитратили на всі ці окна близько 1 млн. 700 тис бачити вже розбили перше. Я боюся, тому що американці сказали, що ми должни, це як є об'єкт сохранити до вересня.\nАмериканці, про яких розповідає активіст, - спонсори. Вони пообіцяли восени продовжити роботи - облаштувати медкабінет. На Закарпатті подібного реабілітаційного центру, де інваліди могли б займатися спортом безкоштовно - немає. А потреба є. Волонтери сподіваються, що в міській раді їх почують, і роботи відновлять після корекції кошторису. А тим часом, розраховують на спонсорів, аби хоч зберегти саме приміщення.\n28 января 2022 21:40 Цена на газ в Европе "взлетела" почти на 20%\nВ пятницу, 8 января, цена газа в Европе завершила недельные торги


МОЛИТВА - Година Ласк\nПн, 24.02.2020, 04:58\nНЕПОРОЧНО ЗАЧАТОЇ ПРЕЧИСТОЇ ДІВИ МАРІЇ\n„Година Ласк Непорочно Зачатої Пречистої Діви Марії" — цілеві молитви і розважання (упорядниця с. Християна Голомідова) — це запалений смолоскип, який огріватиме серця вірних шанувальників Матері Божої Містичної Троянди. Пречиста Діва 11 разів появлялася сестрі кармелітці Пєріні і в одній із Своїх появ лагідним та люблячим голосом промовила: „Я — Непорочне Зачаття, Мати усіх ласк і Мати Мого Улюбленого Сина Ісуса. Моїм бажанням є, щоб кожного року 8 грудня опівдні була відбута Година Ласк. Багато духовних благодатей і фізичних благословень отримають ті, які безперервно будуть молитися цієї години". Троянда є знаком любові, а Марія називається трояндою через любов, якою її Серце палало завжди до Господа Бога і до нас.\nЛюдська натура (природа) в Ісусі Христі злучена з Божою природою в одній тільки особі — Особі Предвічного Слова. Отже, Серце Ісуса є Серцем Бога і як таке заслуговує на честь і шану. На думку нашої Церкви, якщо почитаємо знаряддя мук Відкупителя тому, що тільки діткнулися Його Тіла, то наскільки більше ми повинні почитати саме Його Серце Серце, злучене з Особою Божого Слова. Св. Церква проголошує і підтримує цю побожність.\nТож нехай цей збірничок молитов і розважань про Ісусові страждання та про ніжну материнську любов Матері Божої Містичної Троянди запалює нас до Любови Ісуса і Марії та до молитов за Церкву і наш народ.\nМитрофорний протоієрей о. Іван КОЗОВИК, цензор Івано-Франківської Єпархії.\n60 років тому, у церковці італійського містечка Монтіхіарі, від 24 листопада до 8 грудня 1947 року, Пречиста Діва Марія 11 разів появлялася сестрі кармелітці Пєріні. Під час першої появи Мати Божа заявила, що хоче бути знаною як „Містична Троянда,, і що година її ласк повинна бути установлена восьмого грудня опівдні кожного року — у празник її Непорочного Зачаття за григоріянським церковним стилем.\n16 листопада 1947 року, коли сестра Пєріна закінчувала своє благодарення після прийняття св. Причастя, побачила вона велике світло, а відтак — Появу Матері Божої Містичної Троянди. Сестра Пєріна була настільки зворушена красою Пречистої Діви Марії, що почала до Неї говорити. Тоді несподівано вона відчула немовби поштовх клякнути перед появою. Мати Божа промовила: „Мій Син дуже ображений гріхами людей, особливо — гріхами нечистоти. Він уже планує зіслати кару на людство, щоб його знищити, але Я випросила у Нього милосердя і запобігла кари. Тому Я тут прийшла — просити покути і каяття за гріхи нечистоти". Тоді Пречиста Діва забажала акту покори від монахині, щоб сестра Пєріна зробила знак хреста своїм язиком на чотирьох каменях у Святилищі. „То буде пригадка для людей, що я тут була, і щоб люди на оці камені не ставали". Відтак Матір Божа ступила на кожний з цих чотирьох каменів. 22 листопада 1947 року с. Пєріна відчула велику потребу піти до церкви о 4-ій год. пополудні. Тоді мати-настоятелька і четверо сестер пішли разом з нею. Коли всі відмовляли вервичку, з'явилася Пречиста Діва Марія. Вона звеліла зробити знак хреста на кожнім із чотирьох каменів і їх відгородити. Мати Божа знову просила покути і сказала: „Покута є нічим іншим, як добровільним прийманням усіх наших щоденних хрестів. Незалежно від того, які вони замалі, їх треба приймати з любов'ю".\nПізніше попросила, щоб сестра Пєріна знову прийшла 8 грудня опівдні і додала: „Це буде Моя Година Ласк". Монахиня запитала, як має приготуватися на цю годину. На це отримала відповідь: „Молитися і покутувати, відмовляючи тричі 51 (50) псалом із розпростертими вгору руками. Під час цієї Години Ласк буде роздано багато духовних благодатей. Найбільш затверділі грішники будуть діткнуті ласками від Бога". Мати Божа обіцяла, що все буде прощено в цю Годину, навіть неможливі випадки будуть вислухані, якщо на це буде воля Предвічного Отця.\n7 грудня 1947 року, коли сестра Пєріна відчула потребу піти до церкви, то мати-настоятелька і священик пішли з нею. Мати Божа з'явилася з малими дітьми, хлопчиком і дівчинкою, вбраними у прекрасні білі шати. Сестра була певна, що це ангели: такою була їх неземна краса. Пречиста Діва заговорила: „Завтра Я тобі покажу Моє Непорочне Серце, котре так мало знане людьми", — і додала: — „Є так багато людей, що вже довгі роки сидять у в'язницях, про котрих їхні родини нічого не знають і не чують. Молися за навернення Росії і за вояків, що страждають: їхні жертви і мучеництво принесуть Італії спокій. Тих двоє дітей — це Франциск і Якинта (з Фатіми). Я їх даю тобі за товариство. Ти будеш багато терпіти задля мене. Я від тебе хочу скромності і доброти, як від цих малих дітей". Після цих слів Мати Божа всіх поблагословила.\nВже на світанку 8 грудня 1947 року до церковці зблизька і здалека почали сходитися люди. До полудня зібралось близько 10000 осіб. Церковця була виповнена вщерть, а решта людей стояло надворі. Сестра Пєріна прийшла зі своїми рідними мамою і братами, з матір'ю-настоятелькою і начальником поліції. Усі відмовляли вервичку, як раптом з'явилось блискуче світло на стелі і показалися сходи від світла до підлоги церкви. Вони були чудово прибрані червоними, білими і жовтими трояндами. Пречиста Діва Марія появилася у сяючо-променистому білому одязі, склавши руки до молитви. Вона стояла на килимі, який покривав сходи, і також був витканий з червоних, білих і жовтих троянд. Усміхаючись, Мати Божа промовила дуже лагідним і люблячим голосом: „Я — Непорочне Зачаття, Мати усіх ласк і Мати Мого Улюбленого Сина Ісуса. Моїм бажанням є, щоб кожного року 8 грудня опівдні була відбута Година Ласк. Багато духовних благодатей і фізичних благословень отримають ті, які безперервно будуть молитися цієї години".\nСказавши це, Мати Божа почала сходити додолу, розкидаючи троянди, аж поки не дійшла до половини сходів, і тоді знову промовила: „Я дуже задоволена, що бачу нині таку численну присутність людей як доказ їхньої віри". Сестра Пєріна просила про прощення гріхів грішникам, а Мати Божа відповіла: „Мій Божественний Син покаже стільки свого Найбільшого Милосердя, скільки люди за нього будуть просити і молитися. Я хочу, щоб це було знаним, і щоб переповісти усе Папі (Пієві XII). Скажи, що я хочу, щоб ця Година Ласк була установлена по цілім світі, і щоб навіть ті, що не можуть прийти до церкви в цю годину, могли отримати ласки, молячись удома".\nПречиста Діва тоді побажала, щоб виготовили її статую і поставили на місці, де Вона зараз стоїть. Фігура повинна мати назву „Містична Троянда" і її треба нести в процесії по місту, бо в той час буде роздано багато ласк. Тоді Мати Божа помолилася за хворих, багатьох оздоровляючи на місці. Відтак заявила, що востаннє прийшла сюди, і просила: „Моліться, плачте і покутуйте на оцих каменях, і ви одержите опіку Мого Материнського Серця ".


Великодній сніданок: які страви мають бути на святковому столі – Особлива\nУ Великодню суботу прийнято готувати страви для Великоднього столу. Основними та найважливішими стравами є паска та фарбовані яйця.\nТак, як на Великдень закінчується Великий піст і починається м’ясоїд, святковий стіл повинен бути багатий різними м’ясними стравами (холодцем, ковбасами, бужениною, нарізками, рулетами, кручениками, печінковим тортом), а також гарячими стравами (м’ясом, запеченим в духовці, смаженими реберцями, качкою чи куркою з яблуками тощо).\nТакож рибними стравами, це можуть бути: смажена, солона, копчена, запечена риба, рибні рулети, щучі котлети, ікра, заливне. А для справжніх ласунів має бути різноманітна випічка: торти, булочки, пиріжки, кекси, рулети, печиво.\nГоловне кожній господині проявити фантазію. Піст позаду, тому слід насолоджуватися святковими кулінарними шедеврами. Салати в цей день краще робити максимально легкими, які зможуть доповнити основні страви.\nВсі страви слід готувати з душею і з любов’ю. Сервірувати святковий стіл необхідно в світлих тонах, потрібно застелити красиву світлу скатертину і поставити свічки.\nСервіруючи стіл, господиня обов’язково має залишити одне вільне місце для гостей, які несподівано можуть прийти, поклавши на тарілку шматочок освяченої паски і яйце.\nПісля всеношної служби сім’я сідає за накритий стіл, і все вже має бути підготовлено заздалегідь.\nОсновні традиційні страви, які повинні бути на Великодньому столі:\nПаска – символ Воскресіння та Небесного Царства. Це хліб вічного життя. Маючи на святковому столі паску, ми надіємося на те, що і в нашій домівці невидимо присутній воскреслий Ісус.\nПисанки – вони символізують нове життя і відродження.\nСир і масло – це молочні страви, які є даром природи. Так, як мати годує свою дитину молоком, так сир і масло є символами жepтовності та ніжності Бога.\nКовбаса та шинка – це символи душевної радості, яка приходить від сповнення людиною Божої волі, принесення Йому хвали і ходження по Його стежках.\nХрін – символізує міцне коріння, яке може дати людині віра у Воскресіння Ісуса Христа.\nСіль — символ повноти та достатку. У Біблії сіль символізує спосіб зв’язку між Богом і його народом. Під час нагірної проповіді Ісус називає учнів “сіллю землі”.


ОСІННІЙ ДОГЛЯД ЗА ШКІРОЮ | SEYO\nНа кордоні теплого і холодного сезонів особа потребує особливої уваги. Щоб не довелося боротися з лущення, сухістю, запаленими і обвітреними ділянками, треба вибрати правильну тактику і запастися підходящої косметикою.\nЯким повинен бути грамотний догляд за шкірою восени? Спробуємо розібратися.\nЯк і чому змінюється шкіра\nУ цю пору року особа, яке звикло до літньому сонечку, починає гостро відчувати вплив висушують холодних вітрів, перепадів температури, а трохи пізніше до цього додається пересушене повітря опалювальних приміщень і нестача вітамінів в організмі.\n-порушення бар'єрних функцій шкіри і як наслідок її стянутость і сухість;\n-потовщення ороговілого шару, а значить, тьмяний колір і лущення;\n-негативну реакцію судин на зміну температур, тобто почервоніння;\n-загальну підвищену чутливість як реакцію на прихід холодів.\nА якщо нехтувати Санскрін, то до перерахованих проблем додасться пігментація.\nАле є і хороша новина: для осіннього догляду якнайкраще підходять пілінги! Влітку робити їх не рекомендується через високу сонячної активності і ризику виникнення пігментних плям. А починаючи з кінця вересня - саме час!\nУ першій половині осені можна практикувати кислотні пілінги будинку. Вони допоможуть відлущити омертвілі клітини, оновити і поліпшити шкіру, повернути тонус і гарне сяйво. Якщо не знаєте, що віддати перевагу, рекомендуємо придивитися до засобів з Південної Кореї. Вони якісні, насичені натуральними компонентами, безпечні і результативні. До того ж мають різні формати - гелі, скраби, скатки, очищають гіпоалергенні пілінг-педи.\nЗокрема, добре спрацюють пілінги:\n-з фруктовими кислотами;\n-з саліцилової кислотою;\n-з порошком соди;\n-з рисовими висівками;\n-з пудрою деревного вугілля.\nА з листопада при потребі пускайте в хід професійні поверхневі та серединні хімічні пілінги від косметологів. Вони дадуть більш серйозний результат, значно омолодять і розгладити. Після них буде потрібно час на реабілітацію, але воно того варте.\nЕтапи осіннього догляду\nЄ п'ять обов'язкових кроків догляду за шкірою восени:\n-захист від сонця.\nПоговоримо про кожного окремо.\nАктивність сальних залоз з настанням осені знижується, тому пора прибрати з полиць жорсткі Клинзер і перейти на м'які засоби, такі, як пінка або молочко.\nПодбайте про делікатну миючої основі - нехай на перших місцях в складі будуть такі пави, як коко-бетаїн, коко-глюкозид, кокамідопропілбетаїн, капрі глюкозид, кокоат натрію. Вони безпечні і дають хороше очищення без пошкодження природного захисту тканин, на відміну від більш агресивних лаурил, лаурет і Мірет сульфатів натрію.\nВажливо! Вмиватися краще теплою водою, оскільки холодна може порушити мікроциркуляцію крові і перешкодити повноцінному харчуванню клітин.\nНа час догляду за шкірою восени потрібно відмовлятися від тоніків зі спиртом. Вони порушують шкірний баланс, додатково дратують і пересушують. Нехай краще це будуть трав'яні, масляні або лікувальні тоніки, в залежності від потреб шкіри.\nЛегкий зволожуючий крем з повітряної текстурою може почекати до наступного літа. Для догляду за обличчям восени знадобляться більш щільні і густі консистенції, які створять надійний бар'єр і не дозволять тканинам втратити дорогоцінну вологу.\nЯкщо ви використовуєте два крему, зволожуючий і живильний, то денний і нічний догляд повинен змінюватися в залежності від температури за вікном:\nпри +7 і вище з ранку застосовуйте зволожуючий, а на ніч живильний;\nпри -7 і нижче навпаки: харчування з ранку, перед виходом, а зволоження ввечері.\nЦе живильні і відновлюють маски. Неважливо, домашні або фабричні, вони просто необхідні для шкірних покривів в осінній період. Це можуть бути маски з вмістом натуральних олій, комплексів вітамінів, муцина равлики. Робити їх треба два рази в тиждень.\nНезважаючи на прихід прохолодною пори року, не можна забувати про захист від ультрафіолету. Особливо після пілінгу, це дуже важливо! В ідеалі брати продукти, які оберігають і від UVA, і від UVB-променів. Таких багато у корейських виробників.\nЯкщо пілінг не проводився, то для звичайних міських умов досить кошти з SPF20.\nДомашні осінні маски\nЯк доглядати за шкірою восени за допомогою самостійно зроблених масок? Ось кілька простих і ефективних рецептів, які дозволять підтримати здоров'я і свіжість обличчя.\nЯблучна для сухої шкіри\nДля неї знадобляться маленьке домашнє яблуко, по столовій ложці меду і оливкового масла, курячий жовток. Якщо мед густий, його треба трохи підігріти на водяній бані.\nЯблуко очистити і натерти на дрібній тертці, виделкою перемішати з жовтком. Додати мед і оливкове масло, добре змішати і розподілити масу по обличчю. Потримати півгодини і вмитися.\nДля неї потрібні дві ложки кефіру будь-якої жирності, картопляний крохмаль і чайна ложка лимонного соку. Кефір повинен бути кімнатної температури або злегка підігрітий.\nЗ'єднати кефір з соком лимона і, збиваючи суміш виделкою, потроху додавати крохмаль до тих пір, поки маса не перетвориться в густу кашку. Нанести на шкіру на 20 хвилин і змити водою.\nВівсяна для нормальної шкіри\nТреба взяти чверть невеликого кабачка, столову ложку вівсянки і чайну ложку соку лимона. Вівсянку попередньо подрібнити в блендері в порошок.\nКабачок очистити, потерти на тертку, рідина віджати, якщо їсти насіння, прибрати їх. Додати вівсяну муку і лимонний сік, перемішати. Намазати на обличчя, почекати 15-20 хвилин, змити.\nПідбір готових засобів за типом шкіри\nЩоб догляд за шкірою восени був максимально продуктивним, потрібен індивідуальний підхід. Якщо знати, що шукати в складі, можна легко підібрати собі фабричні кошти за типом шкіри.\nДоглядати за нормальною шкірою восени варто за допомогою косметики з такими інгредієнтами:\nцераміди - прибирають свербіння і почервоніння, заспокоюють після несприятливих впливів;\nгіалуронова кислота - зволожує, запечатує вологу в тканинах, заповнює зморшки;\nмасло жожоба - бореться з сухістю, збільшує еластичність і пружність шкіри;\nвітамін С - зміцнює судини, вирівнює колір, захищає від УФ-променів;\nекстракт ласточкиного гнізда - має виражені антивіковими властивостями.\nСаме суха шкіра потребує підвищеної уваги і самих жирних текстур. Шукайте в складі:\nсквалан - усуває лущення, підтримує пружність, покращує тон;\nабрикосове масло - стимулює вироблення колагену, підтягує, пом'якшує;\nлецитин - відновлює пошкоджені ділянки, працює як антиоксидант;\nресвератрол - підсилює природний захист тканин, уповільнює процеси старіння;\nравликовий фільтрат - прискорює регенерацію клітин, виводить токсини, омолоджує.\nА ось доглядати за жирною шкірою буде простіше: немає активного сонця, що провокує посилену роботу сальних залоз, і пилу, що забиває пори на липкому від поту обличчі.\nЇй підійде косметика з:\nНіацинамід - покращує природний захист шкіри, розгладжує, злегка освітлює;\nмаслом шипшини - зволожує, загоює, звужує пори, вирівнює колір обличчя;\nзеленим чаєм - тонізує, пом'якшує, контролює саловиділення, бореться з акне;\nекстрактом граната - відбілює, знімає роздратування, відсуває в'янення шкіри;\nазіатської центелла - славиться протизапальними властивостями, омолоджує.\nДогляд за змішаною шкірою обличчя передбачає кошти з наступними компонентами:\nтокоферол - захищає від вільних радикалів, омолоджує, покращує рельєф шкіри;\nкокосове масло - глибоко живить, захищає від негативних зовнішніх впливів;\nгамамелис - освіжає, надає антибактеріальний ефект, зменшує пори;\nекстракт соєвих бобів - зволожує, відновлює, розгладжує зморшки;\nалантоїн - прибирає стянутость і дискомфорт, запобігає появі комедонов.\nЯк бачите, догляд за шкірою восени не так і складний.\nГоловне - не лінуватися доглядати, і тоді обличчя буде виглядати здоровим і привабливим в будь-який сезон!


Код города Long An (Код міста / Код зони)\nМісто або регіон: Long An\nКод міста Long An - 072. Для фіктивного номера телефону 4444404 та коду регіону (код города / код міста) 072 дзвоніть 072 4444404. Long An знаходиться в В'єтнам.\nПрефікс коду регіону (код города / код міста) присвоює номер телефону абонента певній локації. Окрім коду регіону (код города / код міста) існують інші типи префіксів: префікси міжнародних країн, префікси мобільних операторів та префікси різних сервісів. Вони поєднуються для кількох цілей. Під час дзвінка з однієї країни в іншу у випадках, коли одержувач дзвінка має стаціонарний телефон, префікс країни поєднується з кодом регіону (код города / код міста) та номером абонента. Для фіктивного номера телефону 4444404, коду регіону (код города / код міста) 072 (Long An) та Телефонний код країни 0084 дзвоніть 0084 72 4444404. Якщо дзвінок здійснюється на мобільний пристрій, код регіону (код города / код міста) поєднується з префіксом мобільного оператора та номером абонента. Якщо дзвінок здійснюється абоненту в тій самій країні, код регіону (код города / код міста) можна пропустити. У випадку національних дзвінків з одного стаціонарного телефону на інший телефонний код також може бути пропущений у багатьох країнах, коли обидва абоненти мають однаковий код регіону (код города / код міста). Зокрема, у країнах, де абоненти мають змогу зберегти свій номер телефону після переїзду в інше місце чи місто, код регіону (код города / код міста) - у даному випадку 072 - також потрібно вводити.\nЯкщо, перебуваючи в В'єтнам, користувач бажає зателефонувати абоненту в Long An, окрім коду міста, знадобиться Телефонний код країни, до якої потрібно зателефонувати. Телефонний код країни В'єтнам починається з +84 (0084), таким чином, якщо, перебуваючи в Україна, користувач бажає зателефонувати на номер в Long An, потрібно додати до такого номера префікс +84 72. В цьому разі нуль перед кодом області пропускається. Для фіктивного номера телефону 4444404, коду регіону (код города / код міста) 072 (Long An) та Телефонний код країни 0084 дзвоніть 0084 72 4444404.


Реферат: МВФ - uawsi.com\nВимоги до транспортування забійних тварин. Характеристика, ветеринарно-санітарні вимоги і санітарні правила транспортування забійним тварин залізничним, автомобільним і водяним транспортом. Санітарний^-ветеринарно-санітарний контроль при розвантаженні і здаванню-прийняттю тварин у пункт призначення.\nДругий Чадаєв, мій Євгеній... Євгеній Онегин. Кращі роки життя (1823-1831) А. С. Пушкин віддав створенню віршованого романа "Евгений Онегин", вклавши в нього "плоди розуму холодних спостережень і серця сумних замет".\nСертифікація туристського підприємства. Туризм як одна з найбільших і динамічних галузей економіки. Сутність і різновиди сертифікації. Порядок і процедура сертифікації туристського підприємства. Підготовка персоналу до сертифікації, терміни дії сертифіката на туристичну діяльність.\nИоахим Флорский. Книга про узгодження Старого і Нового завітів. Італія епохи Иоахима Флорского - епоха роздробленості. Деякі аспекти європейської історії середніх століть. Передумови формування середньовічної філософії. Узгодження Нового і Старого Завітів у книзі И. Флорского. Поняття Трійці в Иоахима Флорского.\nВ. В. Маяковский про призначення поета і поезію. Услід А. З. Пушкіну, М. Ю. Лермонтову і Н. А. Некрасову Володимир Маяковський дуже серйозно і відповідально підходив до поезії в цілому і до своєї творчості зокрема. Енергійно і образно автор говорив про своє призначення служити людям.\nФінансова Академія при уряді Російській Федерація\nI. Международний валютний фонд- міждержавний інститут надання кредитів... 1\n1.1 Суть міжнародного валютного фонду... 1\n1.2 Створення МВФ... 3\n1.3 Діяльність Міжнародного валютного фонду... 5\nII. Проблеми МВФ... 9\n2.1 Резерви фонду... 9\n2.2 Інтелектуальна криза... 1 0\n2.3 Запізніла допомога... 13\nIII. Відношення МВФ і Росії після економічної кризи в країні... 14\nВисновок... 1 8\nСписок використаної літератури:... 19\nДо останнього часу світова фінансова система практично ігнорувала потенційну нестабільність фінансових ринків, а міжнародні організації не були пристосовані до контролю і регулювання потоків капіталу. Розрив між небезпеками, які таїли в собі фінансові ринки, і можливостями їх запобігання і локалізації катастрофічно швидко збільшувався.\nПерший дзвінок для системи, що існувала прозвучав в 1995 році, коли вибухнула мексиканська криза. Найбільш прозорливі фінансисти назвали його першою кризою нової епохи глобальних фінансів. Ту кризу вдалося погасити без великих потрясінь, але саме тому ніяких висновків зроблено не було. Міжнародна фінансова система збереглася без змін.\nРозгляд МВФ в системі економічних організацій мені показалося цікаво, що і визначило вибір теми.\nПри написанні роботи була в основному використана періодична література авторів: П. Бикова, С. Борісова, А. Івантера, В. Бородуліна і інших. Тема, вибрана мною, є багатогранною, але внаслідок обмеження об'єму роботи деякі питання не порушені, автор сподівається, що основні питання знайшли своє відображення в роботі.\nI. Международний валютний фонд- міждержавний інститут надання кредитів.\n1.1 Суть міжнародного валютного фонду\nМіжнародний валютний фонд (МВФ) - це міждержавний інститут що надає кредити країнам, розробляюче принципи функціонування світової валютної системи, що здійснює міждержавне регулювання міжнародних валютно-кредитних і фінансових відносин. Виникнення цього міжнародного фінансового інституту зумовлене наступними причинами:\nПо-перше, посиленням інтернаціоналізації господарського життя, освітою ТНК і ТНБ, що виходять за національні межі. По-друге, розвитком міждержавного регулювання мирохозяйственних зв'язків, в тому числі валютно-кредитних і фінансових відносин. По-третє, необхідністю спільного розв'язання проблем нестабільності світової економіки, включаючи світову валютну систему, світові ринки валют, кредитів, цінних паперів, золота.\nМВФ- це інститут співпраці, який прагнути встановити впорядковану систему платежів і грошових надходжень між країнами.\nСтатті Угоди про установу МВФ зобов'язують країни-члени дозволяти обміни національних валют на іноземні вільно і без обмежень, інформувати Фонд про передбачувані зміни в фінансовій і валютній політиці країни, які можуть впливати на економіку інших країн-членів, і по можливості модифікувати свою політику відповідно до рекомендацій МВФ (з метою узгодження з потребами всіх членів співдружності).\nОдним із зобов'язань, що приймаються на себе МВФ, є нерозголошування ним отриманої в країні інформації, навіть приїзд місії МВФ для моніторинга економічного стану країни широко не афішується. Фонд може вимагати від держав-членів надання необхідної інформації, зокрема: кількість авуров в країні і за рубежем, т. е. всякого роду активів, майна, в тому числі грошових коштів, за рахунок яких можуть бути зроблені платежі і погашення зобов'язань їх власника; здобич, експорт і імпорт золота, загальний обсяг експорту і імпорту товарів, зовнішній платіжний баланс, баланс міжнародних інвестицій, національний дохід, індекси цін, курси купівлі і продаж валют, правила валютних операцій. Причому інформація надається в настільки докладній і точній формі, наскільки це здійсненне для тієї або інакшої країни.\nМВФ невелик по своїх розмірах. У своєму розпорядженні він має біля 2 тисяч службовців і не має філіали і допоміжних організацій. Більшість його службовців працюють в штаб-квартирі в Вашингтоні, хоч мають три відділення - в Парижі, Женеві і Нью-Йорку .\nМВФ наділений правом випускати спеціальний вигляд грошей - СПЗ (1 одиниця СПЗ рівна 1,37 долари США) для забезпечення членів додатковою ліквідністю. СПЗ (спеціальні права запозичення) можуть зберігатися у країн-членів як частина їх валютних запасів або використовуватися замість національних валют в операціях з іншими членами. До теперішнього часу МВФ випустив СПЗ, що оцінюються в 1993 році приблизно в 30 млрд. доларів.\nВсі країни-члени МВФ мають право на отримання фінансової допомоги від МВФ. Членство в цій організації дає кожній країні, що випробовує недостачу іноземної валюти, а значить, і труднощі з виконанням своїх зобов'язань, тимчасову можливість користуватися об'єднаними фінансовими ресурсами МВФ для розв'язання проблеми платіжного балансу. З нею в різний час стикалися майже всі члени МВФ. Звичайно кредити МВФ повинні бути виплачені протягом 3-5 років . Процентні ставки трохи нижче ринкових.\nНадання кредитів Фондом країнам - членам пов'язано з виконанням ними певних политико-економічних умов. Подібний порядок отримав найменування "обумовленості" (conditionality). МВФ обгрунтовує цю практику необхідністю бути упевненим в тому, що країни-позичальники будуть спроможний гасити свої борги, забезпечуючи безперебійний кругообіг ресурсів МВФ. Тому МВФ вимагає, щоб країна, покриваючи за рахунок його кредитів дефіцит платіжного балансу, піклувалася про його ліквідацію або скорочення. Принцип обумовленості кредитів знаходить своє вираження в узгодженні з країною-позичальницею певної програми економічної політики, реалізація якої і кредитується Фондом. Вона називається "програма економічної реформи", тобто набір макроекономічних заходів, які, на думку МВФ, повинні забезпечити відновлення рівноваги платіжного балансу і гарантувати своєчасне погашення боргу.\n1.2 Створення МВФ\nМВФ був створений на основі угод про міжнародне валютно-фінансове регулювання, розроблених на конференціях Організації Об'єднаних Націй, що відбулися в 1944-1945 роках в Бреттон-Вудсе, курортному містечку в штаті Нью-Гемпшир (США), де вони встановлені представниками 44 націй, в тому числі і СРСР. Ідея створення МВФ належить двом найбільшим економістам XX сторіччя Дж. Кейнсу і Г. Уайту.\nОрганізація МВФ з'явилася відповіддю на невирішені фінансові проблеми, що сприяли виникненню депресії 30-х років: непередбачувані зміни курсів національних валют і поширене серед урядів небажання дозволяти обміни національних валют на інші валюти. Почавши свою діяльність в травні 1946 року МВФ, встановлений як інститут співпраці, залучає до членства країни, готові "до деякої міри пожертвувати свої національним суверенітетом, - як відмічав його директор Мішель Камдессю, - що відмовилися від методів, які вадять економічному добробуту інших країн - членів організації" .\nМВФ займається економічними проблемами і концентрує зусилля згідно ставу на розширенні і зміцненні економіки країн, що є його членами. Ідея створення МВФ зрозуміла: стабільна світова економіка (в Бреттон-Вудсе було вирішено уперше зробити світову економіку відкритою, ринковою і стабільною) неможлива без стабільності національних валют. А тому МВФ задумувався як своєрідне суспільство взаємного кредиту, що допомагає своїм учасникам подолати тимчасові фінансові труднощі.\nУчасники Бреттон-Вудской конференції доручили Фонду виконання трьох основних функцій:\n1. Він повинен стежити за дотриманням кодексу поведінки, що стосується політики валютних курсів і обмежень відносно платежів по поточних операціях.\n2. Він повинен надавати членам Фонду фінансові ресурси, з тим щоб вони могли дотримувати кодекс поведінки в той час, коли вони виправляють порушення рівноваги платіжного балансу або прагнуть уникнути таких порушень.\n3. Він повинен забезпечити форум, на якому члени Фонду можуть консультуватися один з одним і співробітничати з міжнародних валютних питань .\nЯк вже було відмічено, в 1944 році було вирішено зробити світову економіку відкритою і стабільною. Але коли створювався МВФ, слова про те, що світовій економіці потрібна тільки стабільність, були перебільшенням. Після другої світової війни ніякої світової економіки - навіть нестабільної - просто не було. Світова торгівля повністю був відсутній, і хоч щось виробляти були здатні тільки США. Тому нова світова економіка могла бути побудована тільки по наступній схемі: США дають свої долари іншим країнам, передусім Західній Європі, а ті використовують їх як для стабілізації власних, так і для інвестицій. І саме посередництво в цій передачі доларів іншим країнам могло бути єдиною реальною задачею МВФ.\n1.3 Діяльність Міжнародного валютного фонду\nМВФ з початком своєї діяльності дійсно спробував відродити західноєвропейську платіжну систему і навіть видав $500 млн. кредитів . Але потім цей процес зупинився. Так, наприклад, в 1950 році МВФ не видав взагалі жодного кредиту. Частково це пояснювалося тим, що коштів фонду просто не вистачало для розв'язання платіжних проблем європейських країн, частково - тим, що самі США вимагали жорстких гарантій.\nТим часом потік доларів в Європу наростав по інших каналах - в основному у вигляді прямої американської допомоги і приватних інвестицій. У 1952 році США навіть погодилися знизити свої вимоги до кредитів МВФ, щоб надихнути його участь в цьому процесі, але безуспішно. І тільки після того, як в 1957 році з МВФ почала співробітничати Великобританія, брати кредити в фонді перестало вважатися поганим тоном. Однак до того часу доларів в західноєвропейських країнах стало дуже багато, вони відновили економіку і навіть стали відноситися до долара з легким презирством.\nЗ Таблиці №1 видно, що в 1947-1976 рр. МВФ кредитував переважно розвинені країни; 48,7% кредитів отримали п'ять ведучих країн: Великобританія (24,9%), США (8,6%), Італія, Франція, ФРН .\nНадалі з'ясувалося, що проблеми з платіжним балансом мають не тільки індустріальні країни, але і що розвиваються. Так МВФ на початку 70-х років знайшов для себе нову нішу (див. Таблиця№1). Розширення в 70 - 80-е роки кредитування Фондом країн, що розвиваються було пов'язано з істотним погіршенням їх валютного положення внаслідок двох раундів підвищення світових цін на паливо. У 1977-1991 рр. країни, що розвиваються - імпортери нафти отримали 85,7% кредитів МВФ. Їх вимога збільшити фінансову допомогу спонукала МВФ взяти курс на значній розширення їх кредитної діяльності.\nУ 90-х роках Міжнародний валютний фонд розширив склад учасників, розмір капіталу, об'єм операцій і, відповідно, вплив на позичальників. У цей час членами МВФ є 181 країна проти 155 учасників на початку 1991 р. Збільшення членства сталося за рахунок нових держав, виниклих на місці Радянського Союзу, Югославії і Чехословакиї, а також деяких малих країн (Албанія. Сан-Марино, Ерітрея, Бруней, Мікронезія Самоа, Маршаллови острова). З великих західних держав до МВФ приєдналася Швейцарія.\nСтатистичні служби МВФ досить своєрідно розподілили нових членів по традиційних економіко-географічних регіонах. Крихта Сан-Марино включена в групу промислово розвинених країн, тоді як Росія і всі інші держави - бувші республіки СРСР разом з новими країнами Східної Європи віднесені в розряд європейських країн, що розвиваються. Згідно з цією класифікацією, в склад МВФ входять 24 розвинених і 157 країн-членів, що розвиваються. Серед останніх рахуються 29 країн Європи, 30 країн Азії, 15 країн Ближньою Сходу, 51 країна Африки, 15 країн Латинської Америки.\nУ 90-х роках капітал МВФ частково в зв'язку з розширенням членства, але головним чином за рахунок збільшення розмірів внесків (квот) учасників збільшився з 91 до 145 млрд СДР, або в доларовому численні - з 122 до 201\nмлрд дол. (зростання - 65%) . Найбільша частка квот і, відповідно, найбільша частка голосів в керівних органах як і раніше належить ведучим західним державам на чолі з США, що зумовлює їх керівну роль в діяльності цієї організації. Самі ці країни не користуються кредитами МВФ, однак, розподіляючи їх серед інших учасників і визначаючи умови отримання, вони мають можливість впливати на поведінку позичальників в потрібному напрямі.\nКвота Росії в капіталі МВФ визначена в 4313 млн СДР (біля 6 млрд дол.),  т. е. приблизно на рівні Канади. Це забезпечує їй 2,9% голосів. Загальна сума квот інших 14 колишніх республік СРСР становить 2524 млн СДР (біля 3,5 млрд), на їх частку доводиться 1,9% суми голосів.\nУ 90-х роках кредитна діяльність МВФ значно активізувалася: за неповні сім років країнам-членам було надано кредитів і позик на загальну суму, еквівалентної 78,4 млрд дол. проти 67,4 млрд дол. за все попереднє десятиріччя. За станом на кінець жовтня 1997 р. позичальниками виступили 94 країн, в тому числі 41 африканських, 16 латиноамериканских, 12 азіатських, 2 близькосхідний. Але особливу активність виявили учасники, що фігурують під рубрикою країн Європи, що розвиваються. Тільки Кіпр, Мальта і Туркменія стрималися від кредитів МВФ, тоді як інші 23 країн отримали від нього майже 29,5 млрд дол., - саму велику суму в порівнянні з іншими регіонами (Таблиця №2) .\nТаблиця №2. Кредитні операції МВФ в 1991-1997 рр.* (в млн. дол.)\n*За станом на 31 жовтня 1997 р.\nПотрібно помітити, що основна маса кредитів концентрується на порівняно вузькій групі найбільш великих позичальників. Якщо взяти 16 країн, кожна з яких за період 1991 -1997 рр. зайняла у МВФ більше за 1 млрд дол., то загальна сума отриманих ними кредитів становитиме майже 63 млрд дол., або 80% від загального об'єму кредитування. Однак по підсумку 90-х років самим великим позичальником виявилася Росія; починаючи з 1992 р. вона щорічно отримувала від МВФ значні кредити, в сумі що склали біля 15,3 млрд дол.\nДля валютної ситуації 90-х років характерно масове приєднання країн - членів МВФ до відомої статті VIII його статуту, фіксуюче відмову від застосування валютних обмежень і встановлення конвертованості національної грошової одиниці, що практично означає по міжнародних операціях поточного характеру. МВФ явно знизив вимоги і став набагато більш ліберально підходити до країн, що претендують на отримання відповідного статусу. За 45 років - з 1946-го до 1990 р. включно - режим VIII статті був схвалений керівництвом Фонду для 68 учасників, тоді як за наступні сім років цю процедуру пройшли вже 73 країни. Офіційне приєднання Росії до VIII статті було оформлене 1 червня 1996 г .\nII. Проблеми МВФ\n2.1 Резерви фонду\nГлобальна фінансова криза, масштаб якого показався б абсолютно неймовірним ще рік тому, починає наздоганяти тих, хто по боргу служби повинен перешкоджати його виникненню. Що Стали вже звичними абревіатури міжнародних фінансових інститутів, певно, підуть в історію вже в швидкому майбутньому. Першою кандидатурою на попадання в цей сумний список є Міжнародний валютний фонд \nПоточна фінансова криза, здавалося б, не дає мотиву засумніватися в необхідності і значності ролі МВФ. Тривожні вісті приходять з все нових місць. Після Росії епіцентр кризи перемістився в Бразілію. Перелякані інвестори тільки за останній місяць вивезли з країни майже 13 млрд доларів. Деякі аналітики вважають, що для стабілізації положення бразильской економіки, дев'ятої по величині в світі, буде потрібний 20-30 млрд доларів. Але навіть з урахуванням 50 млрд золотовалютних запасів країни об'єм короткострокових зовнішніх боргів Бразілії примушує сумніватися в достатності такої допомоги.\nНе дивно, що керівництво МВФ робить всі, щоб його головний «акціонер», Сполучені Штати, збільшило фінансування фонду. Адже ресурси організації практично вичерпані. Зараз, зі слів заступника директора МВФСтенлі Фішера, резерви фонду, які він реально може використати для екстрених стабілізаційних кредитів країнам, що терплять фінансові біди, впали до мінімального за всю історію рівня - 5-9 млрд. доларів. По даним МВФ, відношення його непов'язаних резервів до ліквідних зобов'язань, так званий коефіцієнт ліквідності, складає зараз біля 30% проти «рівня комфорту» в 70% . МВФ вважає, що зниження коефіцієнта нижче за 15% недоцільне.\nДжерело: Експерт №35, 21 вересня 1998 р., стор. 25\n2.2 Інтелектуальну кризу\nПроблема недостачі ліквідності дійсно мучить фонд як ніколи. Однак абсолютизувати її не стоїть. По-перше, тому, що МВФ все-таки періодично повертають видані кредити. А по-друге, крім звертання за допомогою до свого головного «акціонера» (конгрес США недавно відхилив прохання МВФ про виділення додатково 18 млрд доларів), фонд завжди може апелювати до інших країн-членів. Крім того, він може ввести в дію механізм емісії спеціальних прав запозичення (SDR), свого роду світових грошей. Незважаючи на бюрократичну складність подібної процедури (для її запуску потрібно рішення Ради керівників фонду і подальше схвалення трьома п'ятими складу членів МВФ), сила нинішніх фінансових потрясінь помітно впливає на зговірливість чиновників. Нарешті, МВФ може швидко залучити необхідні кошти для невідкладних потреб в рамках так званої Генеральної угоди про запозичення, що базується на екстрених кредитах країн «великої десятки» . При роботі з останнім пакетом допомоги Росії в липні 1998 року використовувалася якраз така схема.\nШум, який зараз піднятий навколо МВФ, потрібно пояснити швидше не кризою ліквідності, а кризою довір'я або інтелектуальною кризою в самому фонді. Його програми потерпіли фіаско практично у всіх країнах, потерпілих від азіатської кризи. Більш того своїм втручанням МВФ часто швидше сприяв подальшій дестабілізації.\nДійсно, фінансові кризи в різних частинах планети помітно почастішали і стали куди масштабніше після того, як діяльність МВФ по підтримці потерпілих країн придбала регулярний характер.\nОдна з можливих причин, крім неадекватності антикризових програм фонду, складається в тому, що інвестори при роботі на ринках, що розвиваються стали приймати все більш ризиковані рішення. Зростаючі надії на допомогу МВФ, яка дозволить країні розрахуватися по боргах, знизили відповідальність і внесли сильний дестабилизирующий чинник в світову фінансову систему.\nПриродно, з таким підходом категорично не згодні в самому фонді. Стенли Фішер заявив, що «міжнародна фінансова система потребує функціонування МВФ» в майбутньому, оскільки можливі небезпеки будуть вимагати швидкої реакції в більшій мірі, ніж сьогодні. Проте, оперативність-то фонду якраз і не вистачає. Як правило, програми допомоги МВФ запускалися тільки тоді, коли валюти і ринки країн, що розвиваються вже обвалювалися.\nРосії фонд також не зміг запропонувати ефективну програму. І тут безглузде все звалювати на погану исполнительность росіян - МВФ дозволяв обманювати себе з 1993 року. Фіскальна система країни так і не була глуздом вдосконалена, держава так і не навчилося жити по коштах. Зрештою, навіть формальних зобов'язань по бюджетному дефіциту ми так ні разу за п'ять років і не виконали.\nВиходить, що МВФ весь цей час спокійно спостерігав за поглибленням боргової ями, в яку сповзала Росія. Адже можна було вимагати виконання зобов'язань і навіть зупиняти програму допомоги при їх невиконанні.\nДопомога Росії при побудові ліберальної економіки багато які політики, і не в останню чергу функціонери МВФ, вважали історичною місією фонду. Її повний провал скомпрометував керівництво організації і саму ідею її існування.\nПроте, деякі аналітики вважають, що атаки на МВФ стосуються вельми віддалену насущних проблем світових фінансів і швидше є відображенням американських внутрішньополітичних процесів. Існує велика небезпека, що рішення про необхідність існування такого роду організації буде прийняте не на основі реальної оцінки її необхідності, а виходячи з розкладу політичних сил в Вашингтоні.\nНезважаючи на відмову збільшити американські вкладення в МВФ, конгрес схвалив асигнування в розмірі 16,2 млрд доларів на програми іноземної допомоги в рамках двосторонніх відносин. По-перше, це досить точно відображає невдоволення конгресменів існуванням міжнародної бюрократичної організації, яка тратить гроші американських платників податків, причому часто неефективно і уже принаймні безконтрольно. І, по-друге, їх прагнення зосередити всю повноту рішень про фінансову підтримку іноземних держав в своїх руках. А значить, здвинути баланс впливу на американську зовнішню політику на користь законодавчої влади. Тому певно, що рішуче настроєні республіканці як мінімум поведуть боротьбу за зміщення нинішнього шефа МВФМішеля Камдессю, що дасть їм контроль над кадрами організації, а як максимум - за скасування МВФ взагалі.\nСьогодні, можливо, в світі вже нагромадилася критична маса невдоволення діяльністю МВФ, здатна повернути його в стан «каси взаємодопомоги», правда, з вельми виборчим доступом. Ось як оцінює необхідну модель роботи фонду представник одного великого європейського банку : «Є, наприклад, Гана, яку можна фактично врятувати декількома десятками мільйонів доларів. Але якщо американцям треба спасати Корею, нехай вони це роблять самі».\n2.3 Запізніла допомога\nПоки криза торкався країн, що тільки розвиваються, західні уряди обмежувалися раніше випробуваними способами надання потерпілим фінансової допомоги. Кредити надавалися країнам, як правило, що вже пережив обвал валютного і фондового ринків. При цьому обов'язковою умовою для одержувача допомоги було підвищення процентної ставки для утримання капіталу в країні і збереження її на високому рівні доти, поки довір'я інвесторів не відновиться і зарубіжні інвестиції не почнуть повертатися в країну.\nВимоги МВФ по посилюванню бюджетної і грошової політики тільки посилювали тягар кризи, приводячи до дефляції і рецессії. Крім того, стандартні процедури МВФ ніяк не перешкоджали поширенню «азіатської» кризи по країнах і континентах.\nАле коли обвал російського рубля ударив по Латинській Америці і рикошетом по США, викликавши різке ослаблення долара і падіння на фондових біржах, уряди розвинених країн почали усвідомлювати необхідність інституційних реформ світової системи руху капіталу. Захід став готуватися до серйозної зміни правил гри на міжнародних ринках.\nУ останні тижні МВФ, схоже, почав робити спроби подолати ідейну кризу. На річній сесії, що закінчилася недавно в Вашингтоні МВФ і Світового банку обговорювався новий механізм допомоги країнам, що стоять на порогу фінансової кризи. «Нові принципи допомоги МВФ дозволять країнам з фундаментальними проблемами в економіці переконати міжнародних інвесторів в тому, що вони спроможний відповідати за своїми борговими зобов'язаннями до того, як інвестори втратять довір'я до них», - заявив міністр фінансів СШАРоберт Рубін. За задумом авторів нової схеми, кредити фонду вже не будуть так дешевими, як раніше, і не будуть прямувати на реструктуризацію боргу позичальника.\nСхожу програму готує зараз Світовий банк, який в рамках нової схеми швидше всього буде діяти спільно з МВФ. Зі слів президента Світового банкаДжеймса Вулфенсона, в основі механізму кредитування кризових країн буде лежати система екстрених позик, які «будуть видаватися на п'ять років і під дуже високу процентну ставку».\nПриродно, що країни, бажаючі скористатися підтримкою МВФ, замість повинні будуть відповідати вимогам кредитора. Цілий комплекс таких умов зараз розробляється міжнародними організаціями. Однак поки більш або менш ясно сформульовані тільки загальні підходи при переході на нові принципи роботи. Як виразився один з тих, що брали участь в їх обговоренні високопоставлений чиновник, «є тільки напрям, але немає деталей».\nПоки ставиться досить вузька мета - створити механізм зміцнення довір'я, але надалі мова може піти навіть про створення світової валюти. Особливо якщо ці кредити будуть виділятися в СПЗ. Однак в будь-якому випадку для того, щоб фонд в очах інвесторів виглядав заслуговуючий довір'я гарантом, йому буде потрібний адекватний задачам власний капітал. А значить, неминуче буде потрібне збільшення його фінансування найбільшими акціонерами.\nIII. Відношення МВФ і Росії після економічної кризи в країні.\nНа минулій в Вашингтоні сесії МВФ і МБРР (в жовтні цього року) уряд Євгена Прімакова потерпів фіаско. Міжнародні фінансові організації дали зрозуміти, що не виділять нові кредити Росії, так і раніше обіцяні притримають. Принаймні доти, поки чиновники російського уряду не перестануть вводити їх в помилку. На щорічній сесії, що закінчилася МВФ, природно, ніхто і не мав намір давати грошей Росії - це робиться, як говориться, в робочому порядку.\nГоловна тема сесії МВФ і Світового банку - ситуація в Латинській Америці. У центрі дискусії не Росія, а Бразілія, що переживає гострий приступ «азіатської лихоманки». Ведуться переговори про розробку величезної програми допомоги цій країні на суму до $30 млрд. І це ще одна причина, по якій розморозити чергову транш кредиту в розмірі $4,3 млрд посланцям Москви не вдасться .\nПроте, мета російської делегації скромніше: вибити хоч би $2,5 млрд , які в проекті надзвичайного бюджету на четвертий квартал поточного року передбачається направити на покриття бюджетного дефіциту.\nУ цьому значенні російська делегація не справилася із задачею. (Але перший крок Задорнов з Геращенко вже зробили: їм вдалося отримати запевнення, що ніякого згортання відносин з Росією не буде.) Представленому міністром фінансів Михайлом Задорновим проекту надзвичайного бюджету на останній квартал року не повірив ніхто. Не допомогло навіть те, що Задорнов привіз два варіанти бюджету . Один передбачав отримання кредитів (в цьому випадку дефіцит бюджету за три місяці становив 34,4 млрд рублів), другої - немає (дефіцит - 103,3 млрд рублів). Власні ж доходи російського уряду, по розрахунках уряду, ледве перевищать 70 млрд рублів.\nНавіть ця мізерна сума показалася вашингтонским чиновникам взятої з стелі: ні з того, ні з цього уряд вирішив, що зможе різко підвищити собираемость податків (чого не могло зробити навіть в спокійні часи) і ввести нові податки (проти чого протестують нафтові компанії). І МВФ нічого не залишався, крім як ввічливо порекомендувати Росії продовжити ринкові реформи: під такі нереальні плани гроші вони давати не збираються. До того ж сам фонд переживає нелегкі часи: мало того, що у нього майже не залишилося вільних грошей, так ще все ведучі країни вимагають негайного і радикального реформування МВФ. Азіатська криза підірвала не тільки його кредитоспроможність, але і авторитет. Краще тому підтвердження - відмову американського конгресу надати фонду черговий внесок США в розмірі $18 млрд. Конгресмени вмотивовують відмову незадовільною роботою керівництва фонду і нецільовим використанням коштів американських платників податків. І заклик міністра фінансів США Роберта Рубіна про «пом'якшення умов надання допомоги країнам, що оголосили дефолт» (є у вигляду передусім Росія), навряд чи що-небудь змінить. \nАле і Росія виявилася в досить незвичному положенні. Уперше за 7 років економічних реформ ніхто на Заході не має намір давати їй порад, як саме змінювати економіку. Відтепер російський уряд може робити все що бажано. Але країна повинна стати багатою без всякої допомоги ззовні. Тільки тоді в неї повірять і будуть вкладати гроші. У борг дають тільки тим, у кого і без того є гроші.\nIV. МВФ пророкуватиме банкрутство Банку Росії\nВ ході робочої поїздки в Росію місія МВФ оцінила програму Прімакова. Нижче приведені витримки з службової записки МВФ :\n«Цільові показники інфляції в програмі уряду є адекватними, однак в плані не міститься чіткого роз'яснення заходів, економічної політики, які потрібно для досягнення цих цільових показників. Зокрема, невдача в розв'язанні проблеми дефіциту бюджету в даний момент, а також спроба фінансувати дефіцит за рахунок друкування великої кількості грошей неминуче приведуть до розвитку інфляції швидкими темпами і зроблять необхідне посилювання політики в наступному році ще більш хворобливим».\n«... надзвичайний план. .. є кроком назад в процесі просування до ринкової економіки», «... існуючі труднощі вказують на необхідність прискорити структурні реформи і вирішити проблему неплатежів в економіці,... а не міняти курс в цей критичний момент».\n«Що стосується четвертого кварталу 1998 року, то для запобігання інфляційному фінансуванню дефіцит федерального бюджету не повинен перевищувати 50 млрд рублів».\n«Що стосується прибуткової частини бюджету, то уряд повинен негайно припинити використання заліків у всіх їх різноманітних видах, включаючи урядову програму "цільового фінансування"... Ці схеми... різко зменшують для платників податків стимули для сплати податків в грошовій формі і перешкоджають ефективному управлінню витратами».\n«... зниження ставок податків без одночасного вдосконалення податкової адміністрації, найвірогідніше, викличе скорочення загального об'єму доходів, що поступають до федерального бюджету».\n«У плані надзвичайних заходів майже повністю відсутні заходи по скороченню витрат федерального бюджету - такі як зменшення числа зайнятих в державному секторі, реформування силових міністерств і скорочення\nїх штатів, ліквідація програм, що не є першочерговими. У той же час в багатьох випадках дії, що пропонуються урядом передбачають збільшення зобов'язань бюджету за рахунок держпідтримки промисловості, програм громадських робіт, виплати збільшених соціальних посібників».\n«У плані уряду майже нічого не пропонується для розв'язання проблеми значного дефіциту бюджету Пенсійного фонду, який в цей час досягає 4-5 млрд рублів в місяць.»\n«Викликають тривогу повернення влади до методів адміністративного контролю, які не дозволять валютному курсу реагувати на зміни базових умов на ринку. Це стосується, зокрема, збільшення нормативу обов'язкового продажу валютної виручки до 75%...»\n«Обов'язковою складовою частиною будь-якої програми, що підтримується коштами фонду, повинна бути переконлива програма розв'язання проблем банківського сектора.» «... є сумніви відносно деяких фундаментальних аспектів плану, передбаченого Банком Росії для розв'язання проблем банківського сектора. По-перше, представляється нереальною кількість банків, яким передбачається надати держпідтримку... По-друге, використання коштів Банку, що планується Росії для рекапитализації банківської системи... створює потенційну загрозу для платоспроможності самого Банку Росії...» «Довгострокові стабілізаційні кредити Банку Росії комерційним банкам є недоцільними».\nМіжнародний валютний фонд (МВФ) - це міждержавний інститут що надає кредити країнам, розробляюче принципи функціонування світової валютної системи, що здійснює міждержавне регулювання міжнародних валютно-кредитних і фінансових відносин.\nВсі країни-члени МВФ мають право на отримання фінансової допомоги від МВФ. Членство в цій організації дає кожній країні, що випробовує недостачу іноземної валюти, а значить, і труднощі з виконанням своїх зобов'язань, тимчасову можливість користуватися об'єднаними фінансовими ресурсами МВФ для розв'язання проблеми платіжного балансу.\nКвота Росії в капіталі МВФ визначена в 4313 млн СДР (біля 6 млрд дол.). Це забезпечує їй 2,9% голосів.\nПроблема недостачі ліквідності дійсно мучить фонд як ніколи.\nШум, який зараз піднятий навколо МВФ, потрібно пояснити швидше не кризою ліквідності, а кризою довір'я або інтелектуальною кризою в самому фонді. Його програми потерпіли фіаско практично у всіх країнах, пострадавших від азіатської кризи\nПри існуючій економічній програмі МВФ пророкуватиме банкрутство Банку Росії.\n1. Борісов С. «Світова економічна і валютна ситуація в 90-х роках». Гроші і кредит№ 5, 1998 р.\n2. Бородулін В. «Напризволяще ». Гроші №39, 14 жовтня 1998 р.\n3. Биков П. «Нова жертва», Експерт№35, 21 вересня 1998 р.\n4. Івантер А. «Мозковий штурм», Експерт№ 39, 19 жовтня 1998 р.\n5. Красавина Л. Н. Международние валютно-кредитні і фінансові відносини. - М.: "Фінанси і статистика", 1994.\n6. «МВФ і Всесвітній банк - схожість і відмінності», Бізнес і банки №24, 1993 р.\n7. Основні відомості про Організацію Об'єднаних Націй. М.: "Юридична література", 1995 р.\n8. Структура групи Всесвітнього банку», Гроші і кредит № 11,1997 м.\n9. Коммерсант' №186,7 жовтня, 1998 р, стр3.\n10. Комерсантъ№ 205, 3 листопада 1998 р.\n12. Коммерсантъ, 7 жовтня 1998 р.\n13. Paker F. International Economics. Vol.2.- N.Y.:Irwin, 1995\n Paker F. International Economics. Vol.2.- N.Y.:Irwin, 1995\n МВФ і Всесвітній банк - схожість і відмінності. // Бізнес і банки - 1993 - червень - №24 - с.7.\n Основні відомості про Організацію Об'єднаних Націй. М.: Видавництво "Юридична література", 1995 р.\n Коммерсан'. 1995 - 31 жовтня - №40 - з. 19.\n Красавина Л. Н. Международние валютно-кредитні і фінансові відносини. - М.: "Фінанси і статистика", 1994. - з. 452.\n «Структура групи Всесвітнього банку», Гроші і кредит № 11,1997 м., стор. 74\n Борісов С. «Світова економічна і валютна ситуація в 90-х роках». Гроші і кредит№ 5, 1998 р., стор. 75\n Биков П. «Нова жертва», Експерт№35, 21 вересня 1998 р., стр 24\n Биков П. «Нова жертва», Експерт№35, 21 вересня 1998 г, стр 25\n Івантер А. «Мозковий штурм», Експерт№ 39, 19 жовтня 1998 р., стр 16\n Коммерсант', 7 жовтня 1998 р.\n Бородулін В. «Напризволяще ». Гроші №39, 14 жовтня 1998 р., стр18\n «Задорнов передає з Вашингтона». Коммерсант' №186,7 жовтня, 1998 р, стр3.\n Комерсантъ№ 205, 3 листопада 1998 р.


Увага! 1 червня в ЖК "ЕМОЦІЯ" відбудеться планове подорожчання на квартири в будинках 10-13!\nТипові квартири з 19 000 грн/м2 до 20 000 грн/м2\nКвартири з двориками з 19 500 грн/м2 до 20 500 грн/м2.\nБудуємо впевнено! Всі дозвільні документи в наявності!\nМетро Теремки - 10 хвилин. Поруч озера, парк Феофанія, ліс. Закрита територія, двір без машин, квартири з двориками, власна інфраструктура, червона цегла, панорамні вікна. Встигніть забронювати за вигідною ціною!\nКвартири в будинках 10-13 – 19 000 грн/м2\nКвартири з двориком в будинках 10-13 – 19 500 грн/м2\nУвага! Планове подорожчання на квартири в будинках 10-13 ЖК ЕМОЦІЯ заплановано на 1 квітня!\nТипові квартири з 18 000 грн/м2 до 19 000 грн/м2\nКвартири з двориком з 18 500 грн/м2 до 19 500 грн/м2\nМетро Теремки - 10 хвилин.\nПоруч озера, парк Феофанія, ліс.\nЗакрита територія, двір без машин, квартири з двориками, власна інфраструктура, червона цегла, панорамні вікна.\nВстигніть забронювати за вигідною ціною!\nКвартири в будинках 10-13 – 18 000 грн/м2\nКвартири з двориком в будинках 10-13 – 18 500 грн/м2\nУвага всім хто планує жити в ЕМОЦІЇ. З 1 лютого відбудеться планове подорожчання на квартири в будинках 10-13.\nТипові квартири з 17 000 грн/м2 до 18 000 грн/м2\nКвартири з двориками з 17 500 грн/м2 до 18 500 грн/м2\nВстигніть забронювати за вигідною ціною! Будуємо впевнено! Всі дозвільні документи в наявності!\nЩиро бажаємо щоб лише найкращі емоції завітали на свята у ваш дім та щодня зростали і примножувалися у наступному році.\n25.12 до 16:00\n06.01 до 16:00


Серед багаторічних вічнозелених кімнатних рослин виділяється сингониум. Це елегантний і красивий квітка, здатний прикрасити інтер’єр будь-якого приміщення. Незвичайні листя на довгих стеблах утворюють каскади зелені. За допомогою підпори гілки схожі на ліану можна направити вгору, як будь-яку кучеряву рослинність. У догляді він не створює складнощів, тому його охоче вирощують в будинку.\nСингоніум (лат. Syngonium) являє собою багаторічна трав’яниста рослина сімейства ароїдних. Рід налічує понад 30 видів, які в основному поширені в Південній і Центральній Америці. Квітка зовні дуже нагадує ліану з численною листяної масою. При правильному догляді відрізняється швидким ростом.\nРослина має гнучкий стовбур з численними повітряними коренями. Вони міцно чіпляються за опору, що додає декоративності квітки. За формою листя у сингоніум можуть бути різними, в залежності від виду:\nУ природних умовах гілки можуть легко досягати в довжину кілька метрів. У дорослих рослин листя відрізняються від молодих екземплярів. Перший час у квітки листочки стрілоподібні і цільні, але потім вони починають поділятися. Забарвлення листової пластини завжди залежить від сорту ліани.\nЦвіте сингониум тільки в природних умовах. Суцвіття виглядає у вигляді качана дрібних розмірів і невеликих пелюсток кремового і білого кольору. Вони прикривають його, немов покривало. У домашніх умовах домогтися цвітіння дуже складно.\nРослина стало популярним через простого догляду в домашніх умовах. Існує багато його видів, але в якості кімнатної вирощують лише кілька.\nСеред найпоширеніших видів:\nножколістний – виділяється тонким стеблом, форма листової пластини спочатку цільна, а потім ділиться до 11 сегментів, окрас яких буває від яскравих зелених до рожевих відтінків:\nушковатий – у цього виду спочатку цільна листова пластина, в міру зростання стає трьохсегментні довжиною від 6 до 12 см з ушковидная відростками;\nВендленда – відрізняється лазающим стеблом з темними зеленими листками і бархатистою поверхнею довжиною до 10 см, за формою вони дуже схожі на ушковатие;\nрожевий – володіє унікальною забарвленням листових пластин, ніжно-рожевого кольору з зеленуватим відливом;\nбатерфляй – вважається найбільш популярним для вирощування в домашніх умовах, листя формою нагадує метелика з забарвленням від білого до рожевих відтінків.\nВсі ці види відмінно підходять для декоративного вирощування в будинках і офісах. З невеликих кущиків вони незабаром перетворюються в розлогі ліани.\nЯкщо правильно доглядати за Сингоніум, то гарний кущ під силу виростити навіть недосвідченому квітникарю. Він невибагливий в догляді, однак, для нормального розвитку рослини необхідно дотримуватися основних правил вирощування.\nУ природному середовищі зростає в затемненій місцевості, тому його не можна розміщувати в сильно освітленій зоні. З настанням теплих літніх днів ємність з квіткою краще переставити від вікна на відстань 1,5? 2 метра подалі від сонячного світла. Однак в темній кімнаті його також не можна ставити. Від нестачі освітлення його гілки стануть тонкими, зміниться забарвлення листя. Взимку бажано поставити ліану на світлий підвіконня, а якщо такої можливості немає, то забезпечити штучне підсвічування.\nОдомашнені види потребують певному температурному режимі. У літню пору стовпчик термометра повинен бути на рівні 20? 25 ° С, а взимку в діапазоні 17? 19 ° С. Різка зміна температури згубно впливає на рослину. Він також не любить протягів, тому краще тримати його подалі від кватирок і кондиціонерів.\nУ міру висихання верхнього шару грунту в горщику потрібно поливати кімнатна квітка сингониум. Не рекомендується допускати пересихання кореневої системи інакше він почне хворіти і загине. Для поливу беруть відстояну воду, 2? 3-денної давності і обов’язково кімнатної температури. Бажано обприскувати лиственную масу, щоб навколо була хороша вологість. Такі процедури дуже актуальні в зимовий час, коли включено опалення.\nУ піддон горщика можна покласти вологий пісок, який буде забезпечувати рослину необхідною вологістю, якщо туди підливати воду. Не можна допускати зайвої вологи, щоб не загнивали коріння.\nОскільки у рослини довгі гілки, то воно потребує опори. Треба попередньо подумати, куди буде витися квітка, обладнати місце для прив’язування ліан.\nМолоді рослини бажано пересаджувати щорічно. Для цього необхідно підбирати горщик більшого діаметру, щоб кореневища було достатньо місця. Дорослі екземпляри можна рідше пересаджувати приблизно 1 раз в 2? 3 роки, якщо вони цього потребують.\nДля пересадки необхідно підготувати ємність потрібних розмірів і насипати в неї хороший шар дренажу. Зверху укладають ґрунтову суміш, призначену для ароїдних. Діставши квітка зі старого горщика, треба прибрати з коренів залишки грунту і видалити омертвілі, прихворіла частини. Після цього корінці обробляють легким розчином марганцівки.\nУ центрі бажано встановити підпору, щоб рослині було за що триматися. Після цього розправляють всі корінці і засипають вільне місце в горщику грунтом. Якщо немає можливості купити готовий склад, його можна приготувати самостійно. Для цього знадобиться 3 компонента в рівних частинах:\nБажано пісок прожарити попередньо, щоб виключити потрапляння мікроорганізмів. Весь склад можна знезаразити розчином марганцівки.\nСингоніум рідко страждає від хвороб і шкідників. При гарному догляді він буде стійким до захворювань. Слабке рослина найбільше атакує тля, трипси, щитівка.\nПопелиця вражає листяні пластини з нижньої сторони, а також верхні частини пагонів. Після цього листи починають знебарвлюватися, згортаються, жовтіють і обпадають. Для боротьби обприскують спеціальними засобами кімнатна рослина сингониум. Догляд після пошкодження щитівкою полягає в застосуванні актеллика. Шкідник селиться на стеблах і всіх частинах листя.\nЯкщо в приміщенні низька вологість повітря і підвищена температура, тоді починають атакувати трипси. Це добре помітно по листю, де з’являється сіруваті точки. Потім вони покриваються сіро-коричневими плямами з сріблястим блиском. Для знищення шкідників використовують інсектициди.\nКоли в приміщенні сухе повітря, то у рослини кінчики листя стають коричневими і всихають. Занадто висока вологість призводить до втрати блиску на листових пластинах, вони бліднуть. Погане освітлення і брак поживних речовин відображаються на розмірах листя, вони дрібнішають.\nЦе оригінальне кімнатна рослина розмножується двома способами: діленням куща і живцями. Якщо ділити його з допомогою втечі, то на відрізаною частини повинна бути точка росту. Зрізаний шматочок втечі з вічком заглиблюють в підготовлену ємність з грунтом і залишають в приміщенні з температурою на рівні 24? 26 ° С. Коли відростки укореняться, їх слід розсадити в окремі горщики. Ґрунтова суміш повинна складатися з рівних частин торфу, листової і дернової землі, а також 0,5 частини річкового піску. Молодим рослинам потрібна температура 18? 20 ° С. Їх треба рясно поливати.\nКоли дорослий сингониум розростається, його можна розмножити, розділивши кущ. У нього багато прикореневих пагонів, які легко відділяються. Вибирати в якості посадкового матеріалу треба корінці з втечею, де вже є по 3? 5 листочків.\nПри правильному догляді пишні і довгі гілки інтенсивно розростуться і прикрасять зеленою масою приміщення. Сингоніум ідеально підходить для вирощування в офісах і домашніх умовах.\nКвітка Хойя: основні види кімнатної рослини, правила розмноження, висадки та догляду\nЯгоди санберрі: корисні властивості та протипоказання, застосування чорниці форте