Армія — щит від чужорідного впливу й чергового «братського поглинання» - СПЕЦКОР Регіон\nАктуально Акценти Армія Інтерв`ю Політика Популярне Спецтема Статті. Аналітика Україна Усі новини\nМіністр оборони України генерал армії України Степан Полторак: «Ми готові захищати Україну».\nНеухильне зміцнення обороноздатності України є гарантією будь-якої нашої перспективи. Кожна вкладена у безпеку країни гривня створює безцінний ресурс — час для ефективного розвитку, примноження економіки, формування моделі не лише незалежності політичної, ментальної, а й уможливлення нашої багатовимірної, стійкої самостійності. І це дуже непокоїть деяких наших сусідів, які не звикли до стрімкого дорослішання молодої держави. Збройні Сили України захищають не просто територію і громадян, вони — щит від чужорідного впливу й чергової спроби «братського поглинання». Ми неодноразово повставали супроти цього в минулому, але ці потуги повсякчас заливали морем української крові… Розпочата Києвом оборонна реформа — безпрецедентна за масштабом та амбіціями. Про те, яких успіхів на шляху до її впровадження вдалося досягнути і які проблеми та виклики іще варто здолати — наша розмова з Міністром оборони України генералом армії України Степаном Полтораком.\n14 тисяч обстрілів за рік у «заморожених» конфліктах не буває\n— Товаришу Міністре оборони України, як зараз правильно називати те, що відбувається на українському Сході? Це війна чи все-таки АТО?\n— Уведення режиму антитерористичної операції 2014 року, на моє глибоке переконання, було єдиним правильним рішенням, що уможливило максимальну концентрацію наших сил і засобів, проведення заходів з приведення до бойового стану всіх силових структур. Це допомогло вистояти у перші дні — тоді, коли силові підрозділи не були готові до бойових дій. З часом Росія почала масово вводити свої угруповання: озброєння, техніку, регулярні війська, створивши два армійські корпуси — в Донецьку і Луганську. Керівництво ними здійснюють російські офіцери у збудованій чіткій вертикалі управління. Ці корпуси увійшли до складу 8-ї загальновійськової російської армії. Саме про існування такої управлінської вертикалі свідчать останні події в Луганську, адже так званий 2-й армійський корпус не втручався в них.\nНині ситуація змінилася, і щодо неї потрібна нова законодавча база. У підготовленому законопроекті чітко зазначено: на окупованій частині Донеччини і Луганщини відбувається агресія Російської Федерації. До речі, значної відмінності між терористичними угрупованнями та збройними силами Росії я не бачу. Армія, яка підступно перетнула кордон іншої держави, здійснила агресію і є терористичним угрупованням. Точне юридичне визначення цих процесів має дати закон щодо реінтеграції окупованої частини Донбасу.\n— Цей конфлікт — заморожений чи ні?\n— Як можна говорити про «замороження», коли тільки цього року противник здійснив 14 тисяч обстрілів наших позицій та населених пунктів, загинуло 400 цивільних осіб!? Про це зарано говорити. Цей конфлікт перебуває в активній фазі. Бойові дії, зіткнення, обстріли відбуваються щодня.\n— Який варіант розвитку конфлікту прийнятний для українських військових? До чого готуємося — до оборони чи наступу?\n— Головне завдання — захистити територіальну цілісність держави і український народ. Нам потрібно, щоб російська сторона пішла з окупованих українських земель. А готуємося ми до того, щоб не повторити помилок 2014-го й далі створювати армію, здатну захищати наші кордони. На початку агресії на деяких напрямах у нас навіть не було жодного підрозділу, наприклад, на шляху від кордону до Києва. Зараз маємо достатню кількість сил і засобів як у районі АТО, так і на решті території, щоб реагувати на загрози з усіх імовірних напрямів. Сформовані нові частини уможливлюють адекватну відповідь. Основні загрози маємо практично по всьому кордону з Росією та Придністров’ям і, на жаль, на межі з анексованим Кримом. А на захопленому українському Сході формується інфраструктура російських збройних сил: створюються нові частини, з’єднання і навіть армії.\n— І що з цим далі робити? Які варіанти відповіді?\n— Треба нарощувати розбудову Збройних Сил, здатних відновити територіальну цілісність: підвищувати обороноздатність, закуповувати техніку, озброєння, осучаснювати систему підготовки, створювати інфраструктуру і загалом змінювати підходи. Те, що нам вдалося в попередні роки, допомогло зупинити ворога та забезпечити військо основними елементами, які визначають його боєздатність. Ми готові захищати Україну.\nШляхом раціонального використання коштів можна реально покращити стан справ у війську.\n— Чи задоволені ви станом розбудови контрактної армії?\n— Про контрактну армію у незалежній Україні багато говорили. Хтось казав: це неможливо, а дехто запевняв, що це надто просто. Але тільки рішення останніх років дали практичний результат. Торік контракти на службу в Збройних Силах уклали майже 70 тисяч осіб, цьогоріч — 34 тисячі. Більшість з них мають бойовий досвід і потужну патріотичну мотивацію. Наразі наша армія у переважній більшості контрактна. Строковиків у ній приблизно 20 тисяч, і їх не залучають до виконання бойових завдань. Також готовий виконувати поставлені завдання й понад 100-тисячний корпус резервістів, з якими проводиться інтенсивне навчання у складі бригад. Це правильний шлях.\n— А чи достатньою є зарплата військових, якою вона має бути в ідеалі? Зараз подейкують, що у військо почали йти заробітчани…\n— У пунктах постійної дислокації наші військовослужбовці мінімально отримують щомісяця 7,5 тисячі гривень, на лінії зіткнення — 17,5 тисячі. І я не називав би таких людей заробітчанами. Це не ті гроші, які варті втраченого на службі здоров’я. Це свідомі патріоти, які вирішили захищати Україну. Заробітчани ж, це ті, які, навпаки, тікають від армії і від проблем. Переконаний, що військовослужбовець має отримувати стільки грошей, щоб, ризикуючи життям і здоров’ям на завданні, він не думав про побут сім’ї: чи вистачило дружині грошей на підготовку дітей до школи, чим нагодувати родину, сплатити комунальні платежі тощо. Нині грошове утримання військових не є достатнім.\n— І яке тоді достатнє?\n— У державі створюють антикорупційні структури, платня в яких становитиме 40–60 і більше тисяч гривень. Люди, які в окопах у холод та спеку воюють під кулями і снарядами, теж повинні отримувати достойну зарплату. Нам треба думати про тих, хто перебуває на фронті.\n— А що в цьому сенсі відомству може дозволити бюджет?\n— Запланований бюджет Міноборони попередньо становить приблизно 83,3 мільярда гривень, а наш бюджетний запит був у 143 мільярди. Звісно, можливості держави обмежені, але вважаю, що в нас є резерви. Навіть із такою сумою можна реально покращити стан справ у війську. Передусім шляхом раціонального використання державних коштів, прозорого проведення закупівель. Тобто ми спершу забезпечимо нагальні напрямки, які стосуються боєздатності, спроможності виконувати бойові операції в районі АТО. У бюджеті-2018 більшість ресурсу закладаємо на розвиток, тож вчасне його ухвалення нам дуже потрібне для правильного планування державного оборонного замовлення та закупівель на наступний рік. Пропорціональний розподіл такого ресурсу дасть можливість навіть із меншим кошторисом виконати поставлені перед нами завдання. Зокрема убезпечити бази, арсенали і склади, де накопичено сотні тисяч тонн боєприпасів. Головна небезпека в тім, що снаряди і ракети зберігаються на ґрунті. Буквально до кінця грудня ми приступимо до системного вирішення цієї проблеми. Плануємо будівництво підземних залізобетонних сховищ. Навіть за наявної системи охорони та оборони такий підхід гарантує надійне збереження цих кількасот тисяч тонн боєприпасів. Зокрема й у випадку відкритої збройної агресії та завдання авіаударів по таких базах. Загалом, за нашими підрахунками, на це потрібно витратити приблизно 10 мільярдів гривень. Це неможливо зробити за один рік. Тому ми розробили цільову програму і обрали об’єкти для першочергового облаштування. До речі, наслідки вибухів у Балаклеї та Калинівці не настільки катастрофічні, як дехто їх штучно роздмухує. По кожній надзвичайній події проведено комісійні перевірки, які виявили всі передумови, що призводять до таких ситуацій. Ми розібрались і притягнули до відповідальності винних посадових осіб. Зараз час змінювати саму філософію існування таких баз та арсеналів.\n— Ваша думка щодо того, чи потрібні нині армії волонтери?\n— З великою повагою ставлюся до волонтерів — людей, які разом із військовими поїхали з дому й почали працювати над тим, щоб дати Збройним Силам найнеобхідніше. На моє переконання, оскільки вони переважно прогресивні люди, зараз основне їхнє завдання — допомагати реформувати армію, контролювати процеси, які в ній відбуваються, робити її відкритою, генерувати нові ідеї й говорити правду. Майже щодня я з кимось із них зустрічаюся. Тиждень тому був на лінії зіткнення й скажу: зараз у війську є все необхідне для успішного виконання поставлених завдань. Зокрема продукти та одяг. Робота волонтерів переходить в інший формат якості: приміром, вони навчають бійців азам аеророзвідки.\n— А що є найскладнішим на посаді Міністра оборони?\n— Моя робота, так, складна. Найважче читати повідомлення, які я отримую кожні 15 хвилин, про загиблих і поранених військових. Дуже важко дивитися в очі батькам, рідним полеглих. Близькі цих героїв розуміють, що саме відбувається. І вони знають: їхні рідні віддали життя не просто так. Зрозуміло, є емоційні люди, але мене особисто ніхто не звинувачував у загибелі військовослужбовців. Загалом Міністр оборони повинен розв’язувати стратегічні проблеми, відповідати за ті процеси, які відбуваються в Збройних Силах. Це виклики, які я отримав та прийняв трохи більше як три роки тому. І я маю впоратися й виконати завдання, що стоять переді мною.\nПРОБЛЕМА НЕ В НЕДОСКОНАЛОСТІ МІНСЬКИХ УГОД, А В ТІМ, ЩО РОСІЯ НЕ ХОЧЕ МИРУ В УКРАЇНІ\n— Нині часто кажуть, що Мінські угоди перестали працювати…\n— Знаєте, стиль Росії натепер такий: спершу вона десь у світі створює проблему, а потім прагне виступати миротворцем. Так само відбувається й в Україні. Те, що відбулося в Мінську, було життєво необхідним для наших Збройних Сил на той час. Не дай Боже перебувати на місці Президента в той час, коли він приймав там ці рішення, у тій непростій ситуації. Так, якістю виконання домовленостей я теж незадоволений. Але розраховувати хоч на щось, про що домовлялися з Росією, дуже важко. Суть проблеми не в тім, що мінський документ недосконалий, а в тім, що Росія не хоче миру в Україні. Вона прагне, щоб ми втрачали території та людей, економіку, і вона все для цього робить. Доцільно тиснути на Росію настільки сильно, аби таки забезпечити виконання нею взятих зобов’язань. І один із варіантів, щоб розпочати хоч якийсь діалог, — це розташування миротворчої місії ООН на всій території Донецької й Луганської областей. Саме про це я недавно доповідав під час конференції в канадському Ванкувері, у якій узяли участь 40 міністрів оборони. Там ми вели мову про умови роботи такої місії.\n— Надання летальної зброї якось може підтиснути Росію?\n— Не варто робити акцент, що Україні хтось обов’язково має надати летальну зброю або гроші, щоб ми почали захищатися. Хоча було б добре, якби її дали… Але нам потрібно спочатку використати власні можливості. А їх достатньо. І те, що відбувається в оборонно-промисловому комплексі, свідчить: потенціал у нас є. Просто треба трохи більше працювати, зокрема й над створенням нових протитанкових засобів. Так, у США вони кращі. Приміром, той же ПТРК «Джавелін». Але давайте врахуємо, скільки він коштує! Чи зможемо ми з уже згаданим мною обсягом бюджету обслуговувати ці зразки та навчати людей працювати на таких вартісних системах? Питання є. Отже, учимося розраховувати на свої можливості: укладати кошти й створювати сучасну техніку та озброєння. Тоді ми гарантовано будемо незалежною країною.\n— Чи буде друга велика хвиля російської агресії?\n— Дуже важко передбачити, про що думатиме Путін і як він діятиме. Але в будь-якому разі Україні треба готуватися й до такої загрози. Надзвичайно добре, що завдяки вживанню нами низки заходів реалізація певних наступальних планів уже залежить не тільки від Росії, а й від нас. Якщо раніше противник міг дійти до Києва без суттєвих утрат, то зараз це буде вже зовсім інша війна. Саме потужність наших Збройних Сил є стримувальним чинником подальшої агресії.\n— Уже давно ЗМІ ведуть мову про «повзучий наступ», коли Збройні Сили України потихеньку займають нові села, повертають нашу територію…\n— Тут маю повідомити: Україна жодного разу не порушила Мінських угод у частині якихось територіальних аспектів: ми дотримуємося обумовленої лінії розмежування. А стосовно тих ділянок місцевості, які вигідні у військовому плані для Збройних Сил і належать нам згідно з Мінським процесом, скажу, що в деяких напрямках ми справді маємо успіхи. І, зауважте, ми пересуваємося по своїй території, і там, за лінією розмежування, також наша земля…\nНАШЕ ВІЙСЬКО МАЄ ЗДОБУТИ ПЕРЕВАГУ НА СУШІ, НА МОРІ, У ПОВІТРІ ТА В ІНФОРМАЦІЙНОМУ ПОЛІ\n— Доволі болючою темою для війська є небойові втрати. Яка на сьогодні існує динаміка цього явища?\n— Буквально два тижні тому я проводив у міністерстві колегію, де стояло питання стану військової дисципліни, зокрема, обговорювали тему небойових утрат. Ця проблема існує в усіх арміях світу, особливо тих, що воюють, і тих, що реформуються. І в нас також вона є. Але, якщо порівняти з минулими роками, кількість таких утрат у нас зменшилася в п’ять разів. 2017-го в українському війську зафіксовано приблизно 90 фактів небойових утрат, тоді як раніше їх обраховували сотнями. Динаміка цього явища прогресивна, проте ще не все зробили командири, особливо в питанні відбору особового складу. Тут роботи дуже багато, хоча після того, як ми фактично перейшли на контрактну армію, кількість таких подій постійно зменшується. Але я часто чую, що, мовляв, багато військових, однак, пиячать… Зрозумійте, що на контракт набирають людей не з іншої планети, і коли наше суспільство позбудеться всіх тих, що полюбляють добряче випити горілочки, нам легше буде працювати з військовослужбовцями. Я вважаю, що покарання тут є крайнім заходом, варто працювати з людьми й відбирати у військо винятково вмотивованих. Принагідно зазначу, що давно підготовлено закон про військову поліцію в Україні, який неодноразово подавали на затвердження у Верховну Раду. Сподіваюся, його таки ухвалять. Ми на нього очікуємо, адже там чітко визначено порядок використання й повноваження військової поліції, зокрема реагування на правопорушення, які скоїли військовослужбовці. Тим часом військова служба правопорядку практично має дуже обмежені повноваження та можливості.\n— Наскільки легше тим, хто вже пройшов пекло 2014–2015 років, далі воювати? Однозначно, що їм треба допомогти вийти зі стану втоми від війни…\n— Важко всім, навіть досвідченим. Усім потрібна реабілітація, зокрема психологічна.\nА щодо реабілітації військових зазначу, що в нас розроблено цільову програму з відкриття спеціалізованих психологічних центрів. І я прибічник того, щоб наші військові проходили таке відновлення разом із сім’ями. Адже часто від перевантажень, яких зазнає військовий, страждає і його родина. Приміром, до Нового року розпочнеться перший набір відпочивальників у Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування «Тисовець» у Карпатах. І ми надаємо багато ресурсів для того, щоб постійно відкривати такі заклади.\n— Якою бачите українську армію в найближчому майбутньому?\n— Існує план набути до 2020-го всіх критеріїв, передбачених стандартами НАТО. Але ми маємо збудувати власну систему, адже навіть в Альянсі армії різних країн вирізняються власними помітними відмінностями й особливостями. Примітно, що після того, як їхні делегації побували в нас, силові структури тих держав запровадили багато змін. Я хочу, щоб ми збудували армію, яка має переваги на суші, на морі, у повітрі та в інформаційному полі. І такою армією українці пишатимуться ще більше. Звісно, хочеться, аби вона не воювала, щоб військо було настільки міцним, щоб його боялися й не бажали нападати на нас.\n— Що робитимете, коли закінчиться війна?\n— Працюватиму для того, аби вона ніколи знову не розпочалася…\n17/12/2018 17/12/2018 Прокоментуй!\n7 129 спам повідомлень заблоковано Akismet


Мага Віра, ст. 143\nвін свого первенця, що мав царювати після нього, та й приніс його у всепалення на мурі. Це так роздратувало Ізраїля, що вони відступили від нього та й повернулися у свою землю» (2 кн. Царів, гл. З, 26-27).\n...Ефтаєва дочка була вбита, (людське жертвоприношення)». У пролозі до цієї книги Барух А. Левіне (відомий жидівський діяч і професор Гебрейського Ню-Йоркського університету) на сторінці двадцять сьомій пояснює, що «Єгова приймає кров»\n— Так. Славний вчений — гордий син Британії - професор Лондонського університету Л. А. Ваделл у книзі «Фінікійська оригінальність Бритонів, Шотляндців і Англо-Саксів», виданій у Каліфорнії в 1973 році, на сторінці 183-й пише, що в старі часи на території Британії «вимагалися людські та інші криваві жертвоприношення».\n15. Відомо, що вдруге (в 1591 році) патріярх Царгородський Єремія Другий у Посланії наказав русичам (українцям), щоб вони викинули з віри Христової обряди Дажбожої Руси (України), у яких на Великий День (Великдень)


Олія Жожоба рафінована косметична ᐉ Купити в Києві ✔ Aromasoap\nРафінована косметична олія жожоба - дуже цінний продукт для тих, хто займається виготовленням домашніх косметичних засобів. Ми пропонуємо вам олію високої якості, виготовлену в Аргентині, яку постачає компанія ТОВ «МХ та Густав Геес Україна».\nЦю олію добувають з насіння (горіхів) вічнозеленої рослини, яку ще називають Сімондс китайської, хохоби і китайським буксус. Масло містить пальмітинову, пальмітолеінову, олеїнову, ейкозенову, бегенову, ерукову і ацетеруковуюжирну кислоту.\nУ ста грамах цієї олії міститься 83,8 гІ2 йоду, кислотність дорівнює 0,17 мг, а число омилення одно 95,3мг. Відсоток неомильних речовин становить 48,6мг, стійкість до окислення дорівнює 0,8Meq 02 на кілограм. Індекс заломлення становить 1,4662, а показник відносної щільності - 0,867.\nДля чого варто купити олію жожоба?\nОлія жожоба здатна надовго зволожити шкіру, при цьому не завдаючи їй ніякої шкоди. Вона може полегшити гоління і зробити його безпечним для шкірних покривів. Для цього необхідно нанести олію на потрібні ділянки тіла масажними рухами, а бритву попередньо занурити в гарячу воду.\nНавіть без будь-яких доповнень це відмінна масажна олія, яка буде корисною і для рук, і для нігтьових пластин, а ще - прекрасний засіб для жирного волосся. Олія жожоба досить стійка до окислення і добре поєднується з будь-якою ефірною олією.\nЦя олія не дарма отримує велику кількість схвальних відгуків. Нижче ви можете ознайомитися з переліком її корисних властивостей, які можна використовувати для виготовлення домашньої косметики.\nолія жожоба здатна омолоджувати шкіру;\nвона може наситити шкіру корисними речовинами, повертає їй пружність і еластичність;\nвгамовує почервоніння і неприємні відчуття, знімає набряки;\nвідмінно загоює всілякі пошкодження;\nпокращує засвоюваність вітамінів групи D;\nзміцнює коріння волосся і запобігає його випадінню.\nЗавдяки тому, що олія жожоба дуже стійка до окислення, вона може довго зберігатися, не втрачаючи своїх корисних якостей.\nЦе гарний і делікатний засіб для догляду за шкірою, який підійде навіть самим маленьким. Олія жожоба впорається з попрілостями, запаленнями, подразненнями, висипом і рядом інших шкірних захворювань. Варто просто нанести її на шкіру. Щоб ефект від такого лікування був краще, можна додати в 10 мілілітрів олії жожоба п'ять крапельок лавандової олії.\nЩоб не нашкодити собі самолікуванням, перед тим як лікувати псоріаз олією жожоба обов'язково запитайте поради у лікаря.\nЦя олія відмінно пом'якшує шкіру, повертає їй красу і свіжість. Щоб поліпшити зовнішній вигляд шкіри і зробити її здоровою, можете наносити її на тіло або ж додавати в воду для ванни. Олія жожоба може також допомогти вилікуватися від лупи. Для цього перед сном олію потрібно ретельно нанести на шкіру під волосяним покривом, при цьому здійснюючи масажні рухи, і не змивати до ранку.\nНе варто захоплюватися чистою олією як косметичним препаратом. Десятивідсотковий розчин краще підійде для цих цілей і не закупорить пори шкіри.\nЗберігайте його в добре закритій тарі в холодному місці.\nХочете купити олію жожоба за низькою ціною?\nКупуйте її у нас в інтернет-магазині, і ми доставимо ваше замовлення в Київ або інше місто України. Працюємо також з країнами ближнього зарубіжжя.\nв холодильнике остается жидким, хотя должно затвердеть. так что абсолютно не понятно что я купила ((((((((((\nГалина, рафинированное косметическое масло Жожоба не должно затвердевать в холодильнике\nС магазином Aromasoap сотрудничую уже далеко не первый год и всегда довольна качеством товаров, как и в этом случае! Спасибо Вам за это, за то, что Вы есть, а также за приятный сюрприз-подарок, который я обнаружила в своём заказе при получении :)\nХочется отметить ещё один приятный момент: девочки отслеживают накопление скидок и уведомляют об этом! От души благодарствую! Удачи и процветания магазину и коллективу! :)\nКоли приходите після роботи додому, часто відчуваєте себе втомленою і розбитою? Значить прийшов час для антистресової ванни, теплої, трохи гарячої з цієї цікавою розслаблюючою бомбочкою. Пориньте в це тепло і відпочинок і все піде саме.\nРіпакова олія рафінована


ᐈЧоловічі кросівки Nike Air Vapormax AH9046-001 - цена 7140 грн купить в SneakersBanda™.\nГлавная/Обувь и одежда/Для мужчин/Мужская обувь/Кроссовки/Чоловічі кросівки Nike Air Vapormax AH9046-001\nВы экономите: 2 994 грн (30%)\nКредит от 1 786 грн/мес.\nЧоловічі кросівки Nike Air Vapormax AH9046-001 з оновленим верхом. Повітряна амортизація забезпечує максимальний захист від удару з п’яти на носок. Вирізані частини підошви для гнучкості і легкості.\n– Flyknit обгортає ногу для повного комфорту\n– Плюшевий комір обгортає кісточку для додаткового комфорту\n– Повітряна амортизація Nike Zoom легка і чуйна\n– Гумові вставки на підошві для довговічності


Верховний суд ухвалив рішення щодо тимчасових іммігрантів, які шукають зелених карт\nHome World Верховний суд ухвалив рішення щодо тимчасових іммігрантів, які шукають зелених карт\n“Сьогоднішнє рішення – це не просто невдача для тих іммігрантів, які зараз перебувають у ТПС, які не в’їхали до США легально; воно також посилює бар’єри, з якими мрійники стикатимуться до тих пір, поки Конгрес не забезпечить правовий шлях до якогось постійного правового статусу, ”, – сказав Стів Владек, аналітик CNN, Верховний суд, професор юридичної школи Техаського університету.\n“Виконавча влада може мати деякі повноваження щодо надання тимчасово-правового статусу тим, хто перетнув кордон без дозволу, але сьогодні Верховний суд стверджує, побічно, що лише Конгрес може надати постійну відповідь”, – додав він.\nСправа стосувалася Хосе Санчеса та Соні Гонсалес, подружжя Нью-Джерсі, які незаконно приїхали до США у 1997 та 1998 роках і зараз мають чотирьох дітей. Наймолодший з них народився в США і є громадянином.\nПісля серії землетрусів у Сальвадорі в 2001 році вони подали заявку та отримали Тимчасовий захищений статус, який захищає іноземців, які перебувають у США, від депортації, якщо вони переживають збройні конфлікти чи екологічні катастрофи у своїй країні. У 2014 році пара намагалася подати заявку на «внесення змін» до свого статусу, щоб стати законним постійним мешканцем та подати заявку на отримання зеленої картки.\nUSCIS відмовив їй у заяві, заявивши, що вони не мають права подавати заявку, оскільки вони не в’їхали до країни легально і ніколи офіційно не були прийняті до США.\nСправа зіткнулася з двома розділами імміграційного законодавства: в одному зазначається, що особи, які перебувають у ТПС, слід розглядати як такі, що “підтримують правовий статус”, а в іншому – про те, що для коригування статусу особа в ТПС повинна бути законно прийнята.\nREAD "Південна точка" розпеченого океану спричинила масивну посуху за тисячі миль в Чилі\nКаган заявив, що надання статусу TPS не означає, що такий нелегальний учасник, як Санчес, має право на отримання зеленої картки.\nКаган заявив, що “немає жодного суперечки” про те, що Санчес в’їхав до США “незаконно та без перевірки”. За її словами, “пряме” застосування імміграційного законодавства підтримує рішення уряду відмовити йому в його законному статусі постійного жителя, оскільки він не був прийнятий на законних підставах.\n“Тому він не може стати постійним резидентом цієї країни”, – підсумував Каган.\nВ даний час в країні близько 400 000 людей із статусом TPS, і 85 000 змогли відкоригувати статус.\nХоча районний суд виніс рішення на користь цієї пари, апеляційний суд скасував. Він постановив, що TPS не “означає визнання”.\nУ суді Емі М. Сахарія, адвокат Хосе і Соні Гонсалес, заявив, що визнання є “невід’ємним” у ситуації з TPS. Але Майкл Р. Х’юстон, помічник генерального прокурора США, провів межу між престижем і прийняттям, сперечаючись із парою.\nУряд заявив, що, хоча Конгрес дозволив деяким особам змінити свій статус, якщо вони відповідають певним критеріям і мають спонсора, це було недоступно для тих, хто не вступив законно. Хестон заявив, що уряд “обгрунтовано визначив”, що Конгрес не “встановив TPS як спеціальний шлях для постійних мешканців, які не є громадянами, яким вже було відмовлено в цій привілеї через поведінку до TPS”.\nВін закликав суд поступитися позиції, яку займає відомство у справі, та зазначив, що “десятки тисяч” власників ТПС скорегували свій статус, але їх законно прийняли студентом, подружжям або тимчасовим працівником. За його словами, власники TPS знають, що це тимчасова форма звільнення від вивезення і що “це не триватиме вічно”. На початку справи адміністрація Трампа стверджувала, що учасники програми TPS ніколи не можуть намагатися отримати зелені картки. Позиція адміністрації Байдена залишає відкриту можливість для уряду змінити свою думку.\nЦя історія була оновлена з додатковими деталями.\nДеван Коул із CNN взяв участь у цьому звіті.


Підчас та після кризи всім буде важко. Як допомогти українському ринку косметики - European Business Association\nПідчас та після кризи всім буде важко. Як допомогти українському ринку косметики\nТетяна Широченко. Координатор Регуляторного та Харчового комітетів Асоціації. Ринок косметичної продукції розвивається шаленими темпами. Швидко оновлюється рецептура, використовуються нові технології у виробництві, тощо. Все частіше на полицях магазинів можна зустріти продукцію з позначками «еко», «натуральна», «органічна». Однак, відповідальність за рівень якості та натуральності косметики, на сьогодні, лежить саме на виробниках та їхньому розумінні «екологічності» такої продукції. Адже законодавство, яке регулює косметичний ринок в Україні є застарілим та потребує оновлення відповідно до норм сучасності. Чи можна зараз врегулювати цю ситуацію? Безумовно, і досвід ЄС буде корисним в даному аспекті. Так, в Європі основою є відповідний Регламент, в нормах якого беруться до уваги новітні технології, наприклад, можливість використання наноматеріалів, конкретні вимоги до маркування аби опис товару був корисним та зрозумілим для споживача, а склад — відповідав вимогам безпечності, тощо. Чи допоможе Регламент змінити «правила гри» в Україні. В Україні ще рік тому МОЗ був розроблений проєкт Технічного регламенту на косметичну продукцію, який наближає регулювання сфери косметичної продукції в Україні до стандартів ЄС. Очікуємо, що він кардинально змінить і правила гри у сфері, адже даним документом передбачається 5 абсолютно нових вимог. Звісно, для споживача косметики вони можуть виглядати дуже технічними, але, все ж, не можу не згадати про них, якщо ми дійсно говоримо про оновлення. По-перше, необхідність ведення та зберігання бізнесом досьє на кожен вид косметичної продукції (досьє - це, свого роду, опис складу, безпечності, тощо продукції з усіма необхідними підтверджуючими документами). Всі документи, які мають бути в цьому досьє, власне, і передбачаються Технічним регламентом і на запит споживача чи контролюючого органу виробник їх має надавати. По-друге, необхідна наявність звіту про безпечність кожного найменування косметичної продукції (вимоги до даного звіту будуть затверджувати підзаконним актом, що планується до розробки після публікації Технічного регламенту). По-третє, зміни будуть і в вимогах до маркування продукції. Вони стосуються строків придатності. Крім того, необхідно буде чітко прописувати назву та адресу відповідальної особи, до якої можна звернутись споживачу в разі виникнення питань, тощо. По-четверте, для виробника буде запроваджено нові вимоги до виробництва, яке повинно відповідати вимогам GMP (належної виробничої практики), тобто, відповідним стандартам, що, в тому числі, регламентують якість продукції. По-пяте, перед введенням товару в обіг, бізнесу необхідно буде вносити передбачені Регламентом дані про продукт до електронної системи(порталу), який має бути розроблений МОЗ. Сподіваємось робочу версію даного порталу побачити вже цього року і вона буде максимально адаптивною до умов сучасності та зрозумілою. Однак, все ж без підводних каменів не обійшлося. Що потрібно доопрацювати. В поточній редакції проєкту Технічного регламенту міститься ряд невідповідностей, які можуть створити труднощі в торгівлі косметичною продукцією та загалом ускладнити роботу добропорядного бізнесу. Йдеться, до прикладу, про додаткові витрати на зміну маркування, складання звітів та досьє, приведення виробництва до вимог GMP, що, імовірно, може позначитись на собівартості, і призвести до подорожчання продукції. Водночас, протягом 18 місяців МОЗ має розробити і ввести в дію електронний портал для нотифікації та додаткові нормативні документи до регламенту. Без цих інструментів виробники не зможуть розпочати процес приведення продукції та документації до нових вимог. В закладений перехідний період виробники, на жаль, цього зробити не встигнуть і можуть навіть призупинити введення в обіг продукції. А для деяких позицій косметики вартість приведення її до нових вимог може виявитись надто високою у порівнянні з можливим обсягом продажів в Україні. Тож, цілком імовірно, виробники можуть прийняти рішення припинити постачання такої продукції на ринок України. Тому, для бізнесу надважливими є 4 питання, які конче варто змінити, аби через кілька років з полиць магазинів не зникли популярні товари, якими користується, якщо не кожна, то кожна друга родина. Про що ж йдеться. Недостатній перехідний період для вступу в силу положень щодо маркування косметичних засобів. Так, зараз йдеться про 18 місяців, тоді як для технічної реалізації усіх вимог бізнесу знадобиться щонайменше 24 місяців. Для порівняння в ЄС перехідний період становив 3,5 роки. Відсутність в Україні механізму визнання звітів про безпечність, складених іноземними токсикологами. Хоча, насправді, це є основний документ, що підтверджує безпечність продукції. На сьогодні, звіти, складені іноземними токсикологами для косметики в країнах ЄС, не можуть бути визнані в Україні виключно з формальних причин. Загроза подвійного регулювання косметичного ринку. Наразі безпечність косметичної продукції підтверджується висновком санітарно-епідеміологічної експертизи. Однак, Технічним регламент встановлює набагато суворіші вимоги до безпеки продукції. Отже, для уникнення подвійного регулювання, варто скасувати необхідність обов’язкового проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи Держпродспоживслужби для парфумерно-косметичної продукції з моменту набрання чинності Технічним регламентом. Тож закликаю вже оновлений склад Уряду звернути увагу на важливі зауваження від бізнес-спільноти та врахувати їх при подальшій роботі над Технічними регламентом. Адже, гармонізація законодавчої бази до вимог ЄС однозначно буде впевненим кроком вперед, і приведе не лише до посилення торговельних відносин між Україною та європейськими країнами, а й торкнеться звичайного споживача. Джерело: Новое время\nТетяна Широченко Координатор Регуляторного та Харчового комітетів Асоціації\nРинок косметичної продукції розвивається шаленими темпами. Швидко оновлюється рецептура, використовуються нові технології у виробництві, тощо. Все частіше на полицях магазинів можна зустріти продукцію з позначками «еко», «натуральна», «органічна». Однак, відповідальність за рівень якості та натуральності косметики, на сьогодні, лежить саме на виробниках та їхньому розумінні «екологічності» такої продукції. Адже законодавство, яке регулює косметичний ринок в Україні є застарілим та потребує оновлення відповідно до норм сучасності.\nЧи можна зараз врегулювати цю ситуацію? Безумовно, і досвід ЄС буде корисним в даному аспекті.\nТак, в Європі основою є відповідний Регламент, в нормах якого беруться до уваги новітні технології, наприклад, можливість використання наноматеріалів, конкретні вимоги до маркування аби опис товару був корисним та зрозумілим для споживача, а склад — відповідав вимогам безпечності, тощо.\nЧи допоможе Регламент змінити «правила гри» в Україні\nВ Україні ще рік тому МОЗ був розроблений проєкт Технічного регламенту на косметичну продукцію, який наближає регулювання сфери косметичної продукції в Україні до стандартів ЄС. Очікуємо, що він кардинально змінить і правила гри у сфері, адже даним документом передбачається 5 абсолютно нових вимог.\nЗвісно, для споживача косметики вони можуть виглядати дуже технічними, але, все ж, не можу не згадати про них, якщо ми дійсно говоримо про оновлення.\nПо-перше, необхідність ведення та зберігання бізнесом досьє на кожен вид косметичної продукції (досьє – це, свого роду, опис складу, безпечності, тощо продукції з усіма необхідними підтверджуючими документами). Всі документи, які мають бути в цьому досьє, власне, і передбачаються Технічним регламентом і на запит споживача чи контролюючого органу виробник їх має надавати.\nПо-друге, необхідна наявність звіту про безпечність кожного найменування косметичної продукції (вимоги до даного звіту будуть затверджувати підзаконним актом, що планується до розробки після публікації Технічного регламенту).\nПо-третє, зміни будуть і в вимогах до маркування продукції. Вони стосуються строків придатності. Крім того, необхідно буде чітко прописувати назву та адресу відповідальної особи, до якої можна звернутись споживачу в разі виникнення питань, тощо.\nПо-четверте, для виробника буде запроваджено нові вимоги до виробництва, яке повинно відповідати вимогам GMP (належної виробничої практики), тобто, відповідним стандартам, що, в тому числі, регламентують якість продукції.\nПо-п’яте, перед введенням товару в обіг, бізнесу необхідно буде вносити передбачені Регламентом дані про продукт до електронної системи(порталу), який має бути розроблений МОЗ. Сподіваємось робочу версію даного порталу побачити вже цього року і вона буде максимально адаптивною до умов сучасності та зрозумілою.\nОднак, все ж без підводних каменів не обійшлося.\nЩо потрібно доопрацювати\nВ поточній редакції проєкту Технічного регламенту міститься ряд невідповідностей, які можуть створити труднощі в торгівлі косметичною продукцією та загалом ускладнити роботу добропорядного бізнесу. Йдеться, до прикладу, про додаткові витрати на зміну маркування, складання звітів та досьє, приведення виробництва до вимог GMP, що, імовірно, може позначитись на собівартості, і призвести до подорожчання продукції.\nВодночас, протягом 18 місяців МОЗ має розробити і ввести в дію електронний портал для нотифікації та додаткові нормативні документи до регламенту. Без цих інструментів виробники не зможуть розпочати процес приведення продукції та документації до нових вимог. В закладений перехідний період виробники, на жаль, цього зробити не встигнуть і можуть навіть призупинити введення в обіг продукції. А для деяких позицій косметики вартість приведення її до нових вимог може виявитись надто високою у порівнянні з можливим обсягом продажів в Україні. Тож, цілком імовірно, виробники можуть прийняти рішення припинити постачання такої продукції на ринок України.\nТому, для бізнесу надважливими є 4 питання, які конче варто змінити, аби через кілька років з полиць магазинів не зникли популярні товари, якими користується, якщо не кожна, то кожна друга родина.\nПро що ж йдеться\nНедостатній перехідний період для вступу в силу положень щодо маркування косметичних засобів. Так, зараз йдеться про 18 місяців, тоді як для технічної реалізації усіх вимог бізнесу знадобиться щонайменше 24 місяців. Для порівняння в ЄС перехідний період становив 3,5 роки.\nВідсутність в Україні механізму визнання звітів про безпечність, складених іноземними токсикологами. Хоча, насправді, це є основний документ, що підтверджує безпечність продукції. На сьогодні, звіти, складені іноземними токсикологами для косметики в країнах ЄС, не можуть бути визнані в Україні виключно з формальних причин.\nЗагроза подвійного регулювання косметичного ринку. Наразі безпечність косметичної продукції підтверджується висновком санітарно-епідеміологічної експертизи. Однак, Технічним регламент встановлює набагато суворіші вимоги до безпеки продукції. Отже, для уникнення подвійного регулювання, варто скасувати необхідність обов’язкового проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи Держпродспоживслужби для парфумерно-косметичної продукції з моменту набрання чинності Технічним регламентом.\nТож закликаю вже оновлений склад Уряду звернути увагу на важливі зауваження від бізнес-спільноти та врахувати їх при подальшій роботі над Технічними регламентом. Адже, гармонізація законодавчої бази до вимог ЄС однозначно буде впевненим кроком вперед, і приведе не лише до посилення торговельних відносин між Україною та європейськими країнами, а й торкнеться звичайного споживача.


Человек и общество ― EzoBook.com\nГлавная » Школьные учебники »\tКниги для учителя »\tЧеловек и общество\nКурс Людина і суспільство. Методика викладання\nАрцишевський Р.А. Курс Людина і суспільство. Методика викладання - У посібнику, що розроблено відповідно до нової програми "Людина і суспільство, 11 кл.", затвердженої Міністерством освіти і науки України та розробленої Р.А. Арцишевським та ін., викладено концепцію світоглядної освіти, обгру


«Неоімперіалізм між Балтикою та Чорним морем»: Основні тези Міжнародного круглого столу – Стожари\n«Неоімперіалізм між Балтикою та Чорним морем»: Основні тези Міжнародного круглого столу\nвід Запорожченко Оксана 22.06.2020\n19 червня в режимі онлайн відбувся міжнародний круглий стіл на тему «Неоімперіалізм між Балтикою та Чорним морем». Активну участь в обговоренні теми та виробленні науково-практичних підходів щодо подолання відповідних загроз взяли експерти з 8-ми країн (Україна, Республіка Польща, Румунія, Республіка Молдова, Литва, Грузія…).\nПовну версію роботи круглого столу можна переглянути на YouTube-каналі Institute of Democratization and Development.\nФеномен кремлівського неоімперіалізму продовжує залишатися одним з основних об’єктів зацікавлення науковців, політиків та громадськості. Для країн Балто-Чорноморського регіону ця тема виходить за межі теоретичного інтересу та набуває колосальної практичної актуальності, оскільки містить в собі джерело загроз їхньому існуванню.\nВ 2014 році кремлівський неоімперіалізм став доконаною реальністю світової політики. Ігнорування принципу непорушності суверенітету, недотримання взятих на себе зобов’язань, відкрита збройна агресія, сприяння поширенню тероризму та збитий бойовою зброєю лайнер цивільної авіації, енергетичний шантаж та втручання у внутрішньополітичні справи сусідніх країн, використання пандемії як інструменту пропаганди – це лише неповний список питань, що стали буденністю міжнародного дискурсу останніх 6 років.\nВ загальних рисах неоімперіалізм є модернізованим і трансформованим продовженням класичного імперіалізму, з різними рисами та особливостями щодо внутрішньої та зовнішньої політики, часто він виглядає анахронізмом. Особливо полюбляють теорію неоімперіалізму представники лівих політичних сил та неомарксисти.\nВ ході проведеного круглого столу провідні політики та науковці країн Балто-Чорноморського регіону презентували певну експертну платформу для аналізу впливу кремлівського неоімперіалізму в регіоні та вироблення науково-практичних підходів щодо подолання пов’язаних з ним викликів і загроз.\nПісля подій 2008 року в Грузії, анексії Криму та агресії на Донбасі у 2014 р., поняття «неоімперіалізм» стало все більше використовуватися саме щодо Росії.\nВарто зазначити, що політика Російської Федерації переповнена ідеями демонстрування сили та переосмислення цінностей та історичних істин, те що означає, де факто, зміну реальності іншою гібридною реальністю за допомогою ЗМІ, соціальних мереж, дипломатії та військової сили. особливо після 2008 року Москва підтримує анти-західний наратив, послаблюючи загальну соціальну солідарність в регіоні Балтика – Чорне Море. Зокрема це підтверджують опублікована у 2017 році праця Мілени Акімової та Дімітара Вацова, в якій проаналізовано семантичні ряди у 598 виданнях Болгарії за період 2013-2016 рр.\nКандидат Марін Герман ( Marin Gherman) політичних наук, директор Інституту Політичних Студій та Соціального Капіталу, головний редактор Медіа Центру БукПресс, (місто Чернівці, Україна), зазначив, що гібридна реальність не формується в усіх країнах одночасно, не всі країни регіону Балтика – Чорне Море сприймають однаково геополітичну дійсність.\n“Відповідно до дослідження Pew Research Center, що було оприлюднене цього року, жителі Словаччини (60%) та Болгарії (73%) позитивно дивляться на Росію, проте найбільш критично до Москви ставляться жителі Литви, Польщі, Чехії та України. Є досить цікавою відмінність між Словаччиною та Чехією щодо ставлення до Росії, так само є цікавою відмінність між двома сусідніми державами чорноморського басейну – Румунією та Болгарією. Можливо, багато чого залежить від успішності чи неуспішності гібридизації політичної реальності через анти-західні наративи?\nНімці також відрізняються поглядами на Росію залежно від того, чи перебувають вони в колишній Східній чи Західній Німеччині: 33% на колишньому Заході сприятливо дивляться на Росію, порівняно з 43% у колишній Східній Німеччині. У Грузії, відповідно до Кавказького барометру, 25% громадян вважають США головним другом країни. 40% вважають Росію головним ворогом. Бачимо строкату картину щодо ставлення до Росії, проте, узагальнюючи, відзначаємо загальне негативне ставлення до Москви в країнах з проблемним минулим або теперішнім у відносинах з Кремлем“, – повідомив Марін Герман.\nВ цілому, подальша гібридизація політичної реальності може призвести до втрати ціннісних орієнтирів у країнах Балтії та Чорного Моря та загального суспільного дезорієнтування, те що не можна допустити в контексті нехтування окремими геополітичними гравцями норм міжнародного права.\nЄвродепутат від Республіки Польща Павел Залевскі прокоментував опубліковану в американському виданні “The National Interest” статтю під назвою “Справжні уроки 75-ої річниці Другої світової війни”, в якій Путін озвучив позицію РФ.\n“Сьогодні через путінський наратив ми перебуваємо у стані протистояння. Він абсолютно не відповідає фактам та історичній правді. Отож, до чого я закликаю: нам не варто відповідати тим же способом (тобто своїм наративом). Путін повністю руйнує поняття про історичну правду, звинувачуючи польську верхівку у початку Другої світової війни”, – зазначив Павел Залевскі.\nТакож він акцентував увагу на тому, що авторитарні країни використовують історію як політичний інструмент.\n“Досліджуйте правду, пропагуйте її, і тоді вона створить основу для нашого мирного співіснування», – підкреслив євродепутат.\nТакож своє бачення українсько-угорських відносин та «імперських комплексів» з точки зору країн Вишеград-4 та Інтермаріуму надав Шандор Фйольлварі – угорський історик, політолог, викладач литовської мови Дебреценського університету (Угорщина).\nНа його думку, Росія може зрозуміти тільки мову сили і могутності.\nАльянс Інтермаріуму (Міжморя), тобто широке співробітництво країн від Балтійського моря до Чорного моря – це хороший і єдино можливий шлях формування сильного блоку проти російського імперіалізму. Особливу увагу заслуговує теж співпраця країн Вишеград-4: Польщі, Словаччини, Чехії та Угорщини.\nУ виступі угорського історика та політолога йшлося зокрема про те, що Вишеградська четвірка – це той блок, що може акумулювати економічні ресурси і політичну владу для того, щоб протистояти російському військовому імперіалізму. Російський імперіалізм є сутнісним явищем існуючого російського суспільства. Таким чином, як вважає Шандор Фйольлварі, західний світ повинен обмежувати Росію.\nПри цьому він вважає, що серед країн Вишеградської групи Польща – єдина країна, здатна протистояти російському імперіалізму, з огляду на її репутацію на Заході, розміри країни та її військову силу.\nНа його думку, питання будь-яких територіальних суперечок не може бути вирішеним інакше, ніж через входження в Європейський Союз і зміцнення членства в ньому.\nКрім того, тему угорського «вето» євроатлантичній інтеграції України в контексті неoімперіалістичного виклику продовжив Ігор Тодоров, професор кафедри міжнародних студій та суспільних комунікацій Ужгородського національного університету.\nМайже три роки не відбувається засідань Комісії Україна-НАТО (КУН) високого рівня (глави держав та урядів, міністри оборони, міністри закордонних справ тощо) через вето Угорщини.\nЗапевнення партнерів в Альянсі стосовно того, що відсутність таких засідань не впливають суттєво на стан та перспективи співробітництва України з НАТО мають підстави, втім відсутність функціонування такого важливого інституційного механізму, передбаченого Хартією про особливе партнерство між Україною та НАТО 1997 р. не може не мати негативних наслідків. Блокування КУН, в умовах, коли Україна фактично перебуває у стані війни є небажаним.\nВирішення даного конфлікту можливо за наявності політичної волі з обох сторін. Підґрунтям має бути імплементація рекомендацій Венеціанської Комісії щодо закону про освіту на чому акцентує увагу НАТО.\nЯк зазначає Тодоров, з початку 2020 року в українсько-угорських відносинах спостерігаються певні оптимістичні тенденції. Очевидно, що збереження вето завдає реальної шкоди іміджу Угорщини, в тому числі демонізуючи її в Україні.\n“Об’єктивно, Угорщина є політичним, безпековим, економічним, культурним й інтеграційним союзником України. Варто усвідомити, що Україна та Угорщина – частини єдиного регіону, налагодження співпраці та підтримка спільної згоди в якому може суттєво розширити можливості обох країн, тоді рівень ескалації конфлікту можна буде тримати під контролем. Регіональний рівень може відкрити нові горизонти для обох держав, якщо вони зможуть вийти із полону мислення виключно категоріями сьогоднішнього дня”, – вважає Ігор Тодоров.\nНа думку професора, неімперіалістична політика Росії тут не буде мати успіху.\nНагадаємо, активісти української діаспори та друзі України вимагають від ЄС посилити антиросійські санкції.\nВ Україні пропонують змінити умови служби іноземців у...\nВ Україні пропонують змінити умови служби...


Так чий Крим? Фіналістки нацвідбору на Євробачення 2019 обурили Мережу інтерв'ю про війну Росії з Україною / Новое Время\n22 лютого, 15:05 6339\nАнна і Марія, які хочуть представляти Україну на Євробаченні 2019, вважають, що Україна втратила Крим\nФіналістки національного відбору на Євробачення 2019, сестри Анна і Марія Опанасюк обурили Мережу своїм інтерв'ю кримськотатарському телеканалу ATR.\nВиконавиці, які виступають в дуеті під назвою Anna Maria і є заслуженими артистками Автономної Республіки Крим, не змогли відповісти на питання українського журналіста про анексію Криму і війну Росії з Україною.\nСпівачки ухилялися від прямих відповідей, заявляючи, що «Крим залишився Кримом, де ті ж самі гори, і те ж саме повітря». Анна і Марія також спробували проігнорувати питання про події 2014 року:\n«Ми не будемо говорити ті фрази, які ви очікуєте від нас почути. Сталося те, що там з'явилися два кордони - український і російський. І всі розумні люди зроблять висновки самі. Слухайте, ми ж не балотуємось у президенти України. На це питання ми просто не будемо відповідати, тому що ми не політики. Ми не є членами секретаріату президента, щоб відповідати на такі складні політичні питання», - повідомили співачки.\nАнна і Марія також висловили думку, що Україна сама втратила Крим:\n«Крим - наш, бо це наш будинок. Мій з моєю сестрою. Ми там народилися, ми там почали співати. Мені здається, що Україна просто втратила Крим. Це наша думка. Безліч політиків можуть говорити, що Крим наш з української сторони. Ми говоримо, що це наш будинок. І, як сказав наш земляк Олександр Усік, можемо багато разів говорити, що Крим наш, але ми їдемо додому через два кордони», - додали вони.\nУвага, в відео присутня ненормативна лексика!\nЧитайте також: Сьогодні відбудеться фінал національного відбору на Євробачення 2019\nТеги: Крим Євробачення 2019 Євробачення\nТерпіння, праця і синдром Дауна. Як живе і працює українська молодь з 47-ою хромосомою


ᐉ Всього година на домашку: закарпатських школярів очікують радикальні зміни з 1 вересня — тільки актуальні новини на порталі ЗакарпатПост\n28.08.2018 post 371 Views\nМіністерство освіти та науки України істотно змінить роботу груп подовженого дня з 1 вересня – групи формуватимуться за новим принципом. У МОН впевнені, що такі нововедення покращать роботу учнів молодших класів.\nЯкі ще сюрпризи очікують маленьких українців та їхніх батьків у новому навчальному році – з’ясовував OBOZREVATEL.\nМОН підготувало новий порядок створення груп продовженого дня. Документмає бути опублікований найближчим часом. Він, зокрема, передбачає комфортні умови для дітей, а також дає можливість відкрити інклюзивні групи. До цього такої практики на регулярній основі в українських школах не було.\nЯк зазначила глава Міносвіти Лілія Гриневич, нові повноваження у відомства з’явилися після прийняття Верховною Радою нового закону “Про освіту”.\n“Раніше затвердження порядку створення груп продовженого дня у школах було виключною компетенцією уряду. Однак новий закон “Про освіту”, прийнятий восени минулого року, закріпив ці повноваження за МОН. Тому наш директорат дошкільної та шкільної освіти підготував порядок, який відповідав вимогам часу і враховував потреби як усіх дітей, так і навчальних закладів. Документ вже затверджений наказом МОН і очікує юстирування”, – пояснила Гриневич.\nСеред основних нововведень, варто виділити відразу кілька.\nПо-перше, новим порядком передбачено створення інклюзивних або спеціальних груп продовженого дня. Тут прописані також і особливості їхнього відкриття, і конкретна інструкція по роботі.\nПо-друге, скасовано положення, яке допускало комплектацію груп за 4-ма віковими категоріями. Коли в одній групі одночасно перебували учні 2-го і 5-го класів. На думку МОН, така різниця у віці не враховує психічних і фізичних особливостей розвитку дітей. У новому положенні пропонують створити комфортніші умови – різниця між дітьми не повинна перевищувати 1 класу. Наприклад, у групі подовженого дня будуть перебувати учні 2-го і 3-го класу, або 3-го і 4-го.\nЩоправда, такі нововведення не стосуються тих шкіл, які знаходяться у важкодоступних районах. Перш за все у селах і в гірській місцевості. Там керівництво навчальних закладів зможе організовувати навчальний процес, незважаючи на вік дітей.\nБез тихої години\nЩе одне цікаве нововведення – першокласники не повинні спати після обіду.\nОбов’язковий “обідній сон” скасують, але за бажанні така можливість все ж збережеться. Вводиться також і норма зі щоденного домашнього завдання – учням дозволять приділяти “домашці” не більше години. При цьому вчителі мають витрачати більше часу на групі продовженого дня фізкультхвилинкам. Їх проводитимуть кожні 15 хвилин.\nУ відповідь на офіційний запит OBOZREVATEL у МОН пояснили, що тривалість перебування дитини у групі продовженого дня не може перевищувати 6 годин. Його режим роботи передбачає прогулянки на відкритому повітрі, харчування, проведення спортивно-оздоровчих занять, а також роботу над домашніми завданнями, загальна тривалість якого не може бути більшою за одну годину.\nТакі обмеження, на думку МОН, мають захистити дитину від перевтоми, а також забезпечити чергування різних видів активностей на час перебування у групі.\n← Молодик на П’яному базарі обікрав ужгородця\nВ Ужгороді на одному з ринків сталася пожежа →


В Уельсі підняли питання потенційної незалежності від Британії | UA.NEWS\nСпеціальна комісія, що готуватиме огляд-прогноз майбутніх відносин Уельсу з рештою Британії, серед варіантів розгляне і потенційну незалежність.\nНовий орган, створений міністрами-лейбористами Уельсу, проаналізує можливі зміни до системи розподілу владних повноважень між Кардіффом та Уельсом, повідомляє BBC.\nВ оголошенні уряду Уельсу йдеться, що комісія розробить варіанти реформи «конституційних структур Британії, у яких Уельс залишиться складовою». Проте співкерівниця комісії Лаура МакАллістер зазначила, що питання незалежності теж не можна оминути увагою і «розглядати потрібно усі варіанти». Разом з нею Незалежну конституційну комісію очолюватиме колишній архієпископ Кентерберійський Рован Вільямс. Консерватори звинуватили міністрів у «розтраті часу і ресурсів».\nЛейбористська партія Уельсу вважає, що Уельс має залишатися в Сполученому королівстві, але у своїй виборчій програмі обіцяла створення такого органу задля «загальнонаціональної розмови» про майбутнє Уельсу.\nНа даний час Кардіфф має повноваження у багатьох важливих сферах управління, як освіта, охорона здоров’я та місцеве самоврядування. Законодавство у цій сфері ухвалюється в парламенту Уельсу. Низка інших питань, у тому числі щодо армії та медіа, вирішуються у Венсмінстері. Схожа ситуація з Шотландією та Північною Ірландією.\nПроте стурбованість щодо майбутнього Британії спонукала деяких політиків, у тому числі першого міністра Уельсу Марка Дрейкфорда, закликати до більш радикальних змін. Зокрема, він вважає, що майбутнє Сполученого Королівства було би більш певним, якщо більше справ, які стосуються Уельсу чи інших вирішували на місці, а нації Британії були об’єднані добровільним союзом. Схожі заклики лунають у маніфесті лейбористів Уельсу, де висловлюють підтримку «далекосяжному федералізму».\nДругий референдум про незалежність Шотландії може відбутися, якщо опитування послідовно показуватимуть, що 60% шотландців бажають його проведення.\nВелика Британія Великобритания независимость незалежність Уэльс