Кенгуру завітали в будинок австралійця | Велика Епоха\nКенгуру завітали в будинок австралійця\nУ Канберрі в Австралії кілька кенгуру забрело в житловий квартал. Один з них увірвався в житло Пола Джорджиані, одного з місцевих жителів, і влаштував там погром. В результаті самець-стрибун отримав важкі травми, і його довелося приспати, повідомляють австралійські ЗМІ.\nКоли непрохані гості потрапили на закриту територію австралійця, три з них влаштувалися в басейні, а четвертий стрибнув в будинок через вікно. При цьому величезний самець розбив скло, порвав штори, вимазав килим і розкидав всі речі у вітальні і спальні.\nТепер господареві будинку доводиться відновлювати пошкоджені речі.\nКенгуру дуже часто забрідають у міські райони Канберри. Тому від нашестя непрошених гостей люди змушені зводити навколо своїх будинків огорожі. У той же час Канберра вважається в Австралії містом №1, де найбільше гине цих привітних ссавців.\nЯк зазначає портал PBS, у природних умовах кенгуру дуже сором'язливі істоти. Вони, як правило, уникають контакту з людьми. Але посуха, яка нерідко накриває австралійську столичну територію, змушує сірих сумчастих-хвостатих перекочовувати в міські райони в пошуках джерел їжі та води. Таким чином, кенгуру стикаються з проблемами для свого життя: часто потрапляють у пастку на парканах, переслідуються собаками або потрапляють під колеса автомобілів.


Дебралі Скотт — Вікіпедія\nДебралі Скотт (англ. Debralee Scott; нар. 2 квітня 1953(19530402), Елізабет (Нью-Джерсі), США — 5 квітня 2005, Амелія (острів), США) — американська акторка, найбільше запам'яталася глядачеві, в американських ситкомах, початку, 1970-х, та 1980-х, років.\nангл. Debralee Scott\n2 квітня 1953(1953-04-02)\n5 квітня 2005(2005-04-05) (52 роки)\nАмелія (острів), Нассау, Флорида, США\nз з 1971\nДебралі Скотт народилася, 2 квітня 1953, року, в Елізабет (Нью-Джерсі), США. Зніматися в фільмах почала з 1971, року і також в основному це були ситкоми, комедійні шоу. Популярність акторки, прийшла, у зняття у фільмі Поліцейська академія (1984), і Поліцейська академія 3: Знову до академії (1986), де зіграла на початку першого фільму, роль місіс Феклер, і в другому фільмі курсанта Феклера. Після зйомок у двох чстинах Поліцеської академії, Скотт, пропинила акторську, діяльність, почала працювати, агентом в Нью-Йорку, в компанії, «Empowered Artist», У 2000, році Скотт, починає працювати на радіо, у Беверлі Гілз.\nУ 2005 році, Дебралі Скотт, переїжджає до Флориди, де вона проживає зі своєю сестрою, причиною переїзду стало убивство чоловіка Дебралі Скотт, Джона Деніса Леві, який був поліцейським. Здоров'я, акторки почало погіршуватися, і вона впадає в кому. Їй вдалося вийти з коми, вона почала одужувати, і була виписана з лікірні. Але після цього, 5 квітня 2005, року Дебралі Скотт, вирішила, трохи відпочити, і заснула, але не прокинулася, померла у вісні. Причиною смерті стало тим, що мати Дебрілі Скотт, говорила, що в неї були проблеми, з алкоголем, і це призвело до цирозу печінки. Причини вживання алкоголю, було переживання, смерті чоловіка, але Дебралі Скотт це заперечувала, говорила що не переживала, смерть Деніса.\nДебралі Скотт на сайті IMDb (англ.)\nДебралі Скотт на сайті Find a Grave (англ.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Дебралі_Скотт&oldid=26778420\nОстаннє редагування: 15 грудня 2019, 20:55


90 відсотків тих, хто катається, сидять із селфі-палицями і знімають, як вони катаються, - Зозуля про вейкбординг - ЗНАЙ ЮА\n90 відсотків тих, хто катається, сидять із селфі-палицями і знімають, як вони катаються, - Зозуля про вейкбординг\n«Кожна дівчина-інстаграмниця або блогерка повинна прокотитися на вейксерфі. По-іншому вона не в тренді», - Зозуля\n26 серпня 2021, 19:27\nМомент самоствердження, перетворення спорту на селфі-спорт призвів до істотних трансформацій свідомості людей і масового спорту як такого. Про це у програмі Karabas.Live розповів чемпіон України і президент Української федерації вейкбордингу, засновник київського інноваційного екстрим-парку розваг Юрій Зозуля.\n«Такі види спорту як вейкбординг - це літо, сонце, бризки, дошка, хлопці в шортах, дівчатка в бікіні - ну, просто мрія середньостатистичного українця! Це є вираз успіху. І коли ми бачимо в інстаграмі - о, це успішна людина, він катається на вейкборді! Це круто, я хочу туди! А вейксерфінг - це ще крутіше: з серфом, на дорогому катері, на величезній хвилі», - говорить він.\nЯскрава барвиста картинка приваблює людей, які ведуть активне інстаграмне життя і прагнуть здивувати своїх підписників.\n«Коли ми вранці катаємося на вейксерфі, то у нас 90 відсотків тих, хто катається - дівчата, - розповідає Зозуля. - Тобто 90 відсотків тих, хто катається, сидять з селфі-палицями і знімають, як вони катаються. Кожна дівчина-інстаграмниця або блогерка повинна прокотитися на вейксерфі. По-іншому вона не в тренді. І цим все сказано про спорт і куди рухається молодь», - зазначає тренер.\nВін також зауважує, що українці не відразу оцінили новий вид спорту.\n«З Оксфорда приїжджають, з Німеччини і США, чехи взагалі не вилазять з Києва, тут практично живуть. Але у нас немає пророка в рідній батьківщині. Хоча, коли українець приїжджає і бачить, що на іноземних мовах розмовляють більше, ніж на рідній - тоді так, круто. Чого це вони сюди приїхали? Що їм тут подобається? А ну і я спробую», - міркує Зозуля.\nТакож Знай.ua повідомляв, що Котенко розповіла, як виходити з психологічного стресу: «Є різні верстви населення і різний ступінь травмованості».


Тест не показує вагітність | Все про мам та про дитей\nБагата жінок точно не знають дати зачаття, тому ухвалено вести звіт после Закінчення місячніх. Такоже, среди нас є й Такі, Які НЕ сумніваються, то багато сталося. І Тільки чекають затримки, щоб сделать домашній тест на вагітність. Альо может буті ї таке, что тест не підтвердіть впевненості: «Я вагітна, а тест показує зовсім інше. Чи може таке бути?»\nЗрозуміло, может бути. Трапляється, ми очень Хочемо малюка, что все це перетворюється в ідею фікс. Як правило, передменструальний синдром є дерло Ознакою вагітності, а затримка – доводити жінці, что вона вагітна. У медицині існує назва такого явищем – помилковості або помилковості вагітність.\nТак что если ві плануєте зачаття, то Спробуйте НЕ шукати помилковості Ознака, що не квапте події. Зрозуміло, Говорити всегда легше, но подівіться на це з Іншого боці: если ві вагітні, то пристрасті и хвілювання вам ні до чого. У будь-якому випадка Нічого НЕ змініться. Так что НЕ хвілюйтеся и нехай події йдут свои Черга.\nМоже буті и навпаки: є вагітність, а тест показує інше. Если вас не залішають сумніву, что ві будете делать тест знову и знову, поки не проясниться ситуация. Альо буває и таке, что тест, даже через півмісяця затримки, показує відсутність позитивного результату. Чому так?\nТести на вагітність Ніколи не дають стовідсоткову гарантію. Могут буті и помилковості негатівні, и Позитивні результати. Альо Авторитети є свои пояснення.\nВІН показує відсутність позитивного результату, если:\nвагітність, что завмерла або Патологічна;\nВІН нізькоякісній або Зіпсований;\nві НЕ дотрімуваліся інструкції;\nвагітність під Загроза зривом;\nочень маленький Термін вагітності і низьких рівень ХГЛ в сечі;\nприсутній патологія нірок;\nдосліджувана січа розбавлена.\nПотрібно пам'ятати, что тести часто вже не показують вагітність при ее Існування.\nЕсли ві впевнені або підозрюєте вагітність, но тест не показує ее, зробіть повторну СПРОБА, Тільки через кілька днів: может буті, ві очень рано Зроби тест. Це нужно делать всегда, Незалежності від результатів, щоб Повністю переконатіся в їх правдівості. Альо если Вже НЕ перший тест не показує позитивного результату, то здайте кров на ХГЛ або зробіть УЗД.\nЧи не прідумуйте здогадок Стосовно вагітності б або не вагітності. Аналіз на ХГЛ НЕ Важко сделать в будь-Якій лабораторії, и результатів не нужно Довго чекати. Так что правильно буде, если ві Зроби саме так.


Київ розробляє концепцію розвитку теплоенергетичного господарства на наступні 10 років – Петро Пантелеєв\nЗа перші півтора місяці опалювального сезону у столиці усунули більш як 2,7 тисяч пошкоджень теплових мереж. Міська влада має намір комплексного, а не ситуативного підходу до модернізації об'єктів теплового господарства. З цією метою Київ розробляє концепцію розвитку теплоенергетичного господарства. Про це в ефірі телеканалу «112» заявив заступник голови КМДА Петро Пантелеєв.\n«У процесі проходження опалювального сезону проблем у столиці в технічному плані достатньо. Лише за перші 1,5 місяця опалювального сезону у Києві усунули 2,7 тисяч пошкоджень теплових мереж. Це красномовно свідчить про їхній стан. І практика багаторазового локального латання дірок результату не дає. Необхідна планова заміна й модернізація мереж. Зараз ми займаємося формуванням бюджету на наступний рік, надолужуємо те, що було втрачене в попередні роки експлуатації тепломереж, коли необхідно було проводити поступову модернізацію об’єктів теплового господарства», – зазначив заступник голови КМДА.\nЯк повідомив Петро Пантелеєв, за участю міжнародних експертів у КМДА провели підрахунок обсягів фінансування для впорядкувати для повної модернізації теплових мереж: це понад 600 млн доларів.\n«Минулого року з бюджету Києва вперше були виділені такі значні кошти на заміну аварійних ділянок тепломереж – близько 110 млн грн. Для міста це велика сума, але у порівнянні з потребою – крапля в морі. Ми розуміємо, що необхідно залучати ресурси міжнародних фінансових організацій, інвестиційні кошти тощо. Тому зараз завершуємо розробку концепції розвитку столичного теплоенергетичного комплексу на 10 років, де передбачена модель комплексного фінансування – із державного та міського бюджетів, а також коштів інвесторів. Лише за цих умов у Києві можна зупинити тенденцію старіння та руйнації теплових мереж», – підкреслив посадовець.


idtech.biz ~ Новинки Philips: ідеальні навушники на всі випадки життя!\nНОВОСТИ / 2021 / 02 / 15 / НОВИНКИ PHILIPS: ІДЕАЛЬНІ НАВУШНИКИ НА ВСІ ВИПАДКИ ЖИТТЯ!\n10:00 15.02.2021 - VIDO, Катерина Кисельова смотреть полную версию\nЗ бездротовими навушниками для телевізора TAE8005BK ви зможете насолоджуватись чітким та гучним звучанням улюблених фільмів, серіалів і шоу, не заважаючи близьким. Ці навушники-вкладиші для телевізора автоматично вибирають бездротовий канал, що забезпечує найкращий звук, а ви можете регулювати гучність у будь-якому вусі. Так, 14,8-мм динаміки відтворюють чіткий звук, а дві акумуляторні батареї забезпечують 6 годин відтворення кожна. До слова, функція автоматичного увімкнення/вимкнення спрощує керування, а режими "Додаткові низькі частоти", "Додаткові високі частоти" та "Голос" дозволяють вибрати найбільш комфортне звучання.\nСтереонавушники Philips TAH2005BK мають накладну форму, забезпечують зручне прилягання та чіткий звук будь-якого контенту - від улюблених мелодій до найновіших подкастів. Водночас 40-мм динаміки гарантують якісне та потужне звучання. Ще більший комфорт створює м’яка регульована дуга на голову, яку майже не відчуваєш під час користування. Навушники Philips чудово підходять для щоденного використання, а кабель ідеальної довжини 2 м дозволяє підключатися до будь-яких пристроїв, наприклад, ноутбука чи планшета. Якщо ви в дорозі, цей кабель дозволяє безпечно тримати пристрій у сумці чи кишені під час прослуховування у режимі "вільні руки".\nНадійну фіксацію у вусі забезпечує спеціальна овальна акустична трубка, що комфортно й надійно розміщується у вусі та збільшує пасивну ізоляцію шумів. Крім того, навушники TAT5505BK стануть ідеальними для занять спортом, адже підтримують стандарт захисту IPX5 та не бояться вологи.\nНакладні бездротові навушники Philips TAH9505BK забезпечать повне занурення в прослуховування улюблених треків. Ідеально налаштовані 40-мм динаміки створюють глибокі низькі частоти, збалансований середній діапазон і яскраві високі частоти. На правому амбушурі навушників знаходяться сенсорні елементи керування для музики та викликів і кнопки для функції ANC.\nТож вам не потрібно нічого налаштовувати, а бездротовий діапазон 100 м дозволяє легко слухати контент у будь-якому місці дому.


Скільки коштує відправити дитину до школи у 2016 році\nСоціальний проект «CITY PARK» це місце, яке з радістю приймає усіх його відвідувачів. Чимало до нас приходять школярів та їх батьків. Незважаючи на те, що літо все ще продовжується, підготовка до школи дуже активно триває саме у серпні. Тому ми вирішили дослідити як збір учня в школу вплине на стан гаманця.\nВ основний перелік необхідних речей входить: шкільна форма, кольорові та прості олівці, фломастери, акварельні фарби, зошити в клітинку та лінійку, альбом для малювання, спортивний одяг, спортивне взуття, пере взуття, рюкзак чи сумка. Також про додаткові витрати на школу (спеціальні зошити для предметів, додаткові зошити) батьки дізнаються уже після 1-го вересня.\nТак, шкільна форма для хлопчика обійдеться приблизно від 500 до 1000 грн. Для дівчаток сума буде коливатись від 300 до 1000 грн. Додатково доведеться заплатити за сорочку для хлопчика та блузку для дівчинки це ще приблизно 300-500 грн. Також до шкільної форми потрібно буде купити туфлі для хлопчиків і дівчаток суми приблизно однакові 400-700 грн.\nСпортивний костюм як для хлопчиків, так і для дівчаток коштує приблизно 500-700 грн. За якісні кросівки для дитини доведеться заплатити 500-1000 грн – все залежить від бренду та якості матеріалу взуття. Колготи та шкарпетки це ще плюс 150-200 грн до загального бюджету.\nДалі у нашому списку школяра канцелярія. Фарба обійдеться приблизно у 20 гривень. Олівці та фломастери за найскромнішими підрахунками ще плюс 150-200 грн. Рюкзак обійдеться приблизно у 350 грн. Щодо зошитів, то краще брати оптом одразу упаковками. Тому по одній упаковці зошитів у клітинку та лінійку збіднять ваш бюджет ще на 150-170 грн.\nОтож, підводимо загальні суми. Щоб зібрати школяра до школи у 2016 році, враховуючи акції та дешеву канцелярію, доведеться викласти суму від 2700 грн до 5500 грн.


У Північній Македонії відкрили українську програму | Український тижневик Міст\nУ Північній Македонії відкрили українську програму\nУкраїнські фільми на MakeDox\nНаталія Задорожнюк, послиня України в Республіці Північна Македонія, відкрила українську програму в рамках відомого міжнародного кінофестивалю документальних фільмів MakeDox. Унікальний захід, присвячений українському документальному кіно з метою популяризації українських традицій, культури та кінематографу в Північній Македонії ініціювали Посольство України в Скоп’є спільно з громадою українців ім. Лесі Українки за організації MakeDox-Creative Documentary Film Festival.\n«Ми щасливі, що маємо дуже хороші результати розвитку українсько-македонських відносин — активний політичний діалог, збільшення економічної співпраці, посилення співпраці в сфері культури. І теперішня подія є цьому підтвердженням. Українська документалістика дуже швидко розвивається. Вперше в дружній нам країні представлена така кількість документальних фільмів з України. Ці фільми є одними з найкращих не лише в Україні, а й у світі. Впевнена, що під час презентації української документалістики, живого спілкування виникнуть нові цікаві ідеї щодо подальшого двосторонньої співпраці, реалізації нових спільних проектів. А, Посольство України, зі свого боку, максимально цьому сприятиме», — заявила дипломатка.\nУкраїнські режисерки Ганна Ярошевич, Зоя Лактіонова, Аліна Горлова, Оксана Карпович особисто взяли участь у фестивалі. «Ніщо ніколи не замінить живого спілкування, живого обміну думками й емоціями, особливо в наш складний ковідний час, коли всі сфери життя обмежені», — наголосила п. Задорожнюк.\nУ рамках української програми кінофестивалю відкрили також виставку українських художників і майстринь, які проживають у Північній Македонії (Сніжана Мельник, Мар’яна Велковська, Тетяна Урбанович).\nЯк повідомляв «Міст», у Північній Македонії показали фільми Довженка.


Деу Матіз трос перемикання АКПП ≡ 96562575-GM (Korea) -《Купити в Україні》- Ціна 406 грн - ID83486\n❹ Трос перемикання АКПП\nДеу Матіз трос перемикання акпп 96562575-GM (Korea) - ID83486\nТрос перемикання АКПП. Артикул: 96562575-GM (Korea)\nКод: 96562575-GM (Korea)\n☝ Трос перемикання АКПП 96562575-GM (Korea) як купити та замінити на Деу Матіз?\n★★★★★ Рекомендуємо прочитати наші поради як правильно поміняти запчастину Трос перемикання АКПП:\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ 96562575-GM (Korea) на предмет його працездатності;\nТрос перемикання АКПП не потрібно встановлювати на авто, якщо ви побачили, що щось не підходить;\n☝ Вигідна ціна на 96562575-GM (Korea) і професійна консультація по запчастинах Daewoo Matiz\nДля Daewoo Matiz Трос перемикання АКПП - застосовується для ремонту таких систем як ➜ деталі кпп.\nЦіна на каталожний номер деталі 96562575-GM (Korea) - 406 грн.\nВідгуки про товар Трос перемикання АКПП (96562575-GM (Korea)) - 406 гривень\nПоділіться Вашими враженнями про товар Трос перемикання АКПП


Головна сторінка » Новини » Курсанти ВІКНУ відсвяткували 70-річчя медійної освіти та півстоліття фестивалю «Журналістська Весна»\nКурсанти ВІКНУ відсвяткували 70-річчя медійної освіти та півстоліття фестивалю «Журналістська Весна»\n12:12, 29 травня 2017\nКурсанти Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, які навчаються на кафедрі військової журналістики долучилися до святкування 70-річчя медійної освіти в Україні, а також 50-річчя фестивалю "Журналістська весна", які пройшли в Інституті журналістики КНУ. На червоному килимі, серед повітряних кульок та спалахів фотокамер, майбутні військові офіцери-журналісти старанно та зосереджено зав’язували вузлики на маскувальній сітці для хлопців, які перебувають в зоні АТО на передовій. «Всього за 2 роки і 3 місяці в зону бойових дій відправлено 147 маскувальних сіток, 20 білих маскхалатів, 21 кікімору (маскувальний одяг для снайперів)», - зазначила керівник «Дарницького Волонтерського Легіону» Валентина Яківна Демиденко.\nОльга Георгієва, курсант 1 курсу кафедри військової журналістики, яка виконує обов’язки командира відділення і має звання старшого солдата скористалась можливістю приміряти маскувальне екіпірування для снайпера. Вона ділиться своїми враженнями: «Снайперське екіпірування – зручне і надійне у бойовому використанні, воно необхідне у теперішній ситуації в зоні АТО, може врятувати як ваше життя і ваших побратимів».\nЗ нею погодилися інші учасники заходу. Вони стали свідками привітання Ректора КНУ Леоніда Васильовича Губерського, з рук якого викладачі ВУЗу та його випускники отримали почесні нагороди. Директор Інституту журналістики КНУ Володимир Різун презентував глядачам новий проект «Асоціація випускників ІЖ», який повинен об’єднати журналістів різних поколінь. Курсанти зробили декілька фото собі на згадку.\nКатерина Заносієнко, курсант ВІКНУ\nОлена Гаврилюк, курсант ВІКНУ


Вже 11 областей сформували спроможні мережі первинної медичної допомоги\n«Наша кінцева мета – зменшити кількість звернень людей до вторинної медичної ланки та подолати 65% серцево-судинних захворювань», – заявив Віце-прем’єр-міністр – Міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України Геннадій Зубко на розширеній урядовій нараді з питань децентралізації та регіонального розвитку за участю Президента України Петра Порошенка, Прем’єр-міністра України Володимира Гройсмана, представників Уряду, голів ОДА, міськрад і ОТГ.\nЗа його словами, розроблена Мінрегіоном спільно з МОЗ методика формування спроможної мережі надання первинної медичної допомоги вже доведена до регіонів. Основні критерії документа: повне задоволення запитів від населення щодо первинної медичної допомоги, транспортна доступність до закладів первинки, гранична потужність, яка складає в середньому чотири візити до закладу одного мешканця визначеної території, фінансова стійкість – здатність мережі постійно та ефективно надавати послуги з ПМД належної якості населенню відповідної території в межах наявного обсягу фінансових ресурсів.\n«Регіони вже формують проекти спроможних мереж. Вже 11 областей мають затверджені мережі первинної медичної допомоги. До 13 квітня очікуємо від всіх інших! Після затвердження табеля оснащення, порядку медичних послуг та переліку необхідного обладнання ми зможемо впроваджувати конкретні проекти в регіонах», – наголосив Геннадій Зубко.\nТакож важливим напрямком Віце-прем’єр-міністр назвав впровадження телемедичних послуг. «Нам допомагає у цьому питання – OTN та General Electric. Телемедицина – це можливість зробити дійсно якісний стрибок у наданні медичних послуг. І це головне завдання», – підкреслив урядовець.


Гороскоп на 24 червня 2021 - прогноз астрологів для 3 знаків зодіаку - Овен, Телець, Водолій\n06:06 24 чер 2021. 120 Читайте на: УКР РУС\nЯкщо не виходить з повноцінною відпусткою, постарайтеся добре відпочити в майбутній довгий уїк-енд.\n24 червня для багатьох виявиться днем, коли накопичена втома за час робочого тижня буде давати про себе знати. Цьому посприяє і спека, яка з кожним днем стає все більш нищівною. І якщо представникам деяких знаків можна почекати з відпусткою, то Овну, Тельцю і Водолію зірки радять - вже пора!\nЧитайте також: 5 знаків зодіаку, яких буде переслідувати удача в червні\nПостарайтеся сьогодні ні з ким не сваритися, а ще краще стриматися не тільки на роботі, а й вдома. Тільки так ви зможете пережити сьогоднішній день без конфліктів, а тим часом вони дуже і дуже можливі - зірки попереджають про це. Пам'ятайте, якщо не вдасться уникнути сварок, вас можуть крупно підставити. Одним словом, вам необхідна відпустка, а якщо з нею не виходить, постарайтеся добре відпочити в майбутній довгий уїк-енд.\nЗірки радять Тельцям запастися терпінням, оскільки сьогодні доведеться посилено когось в чомусь переконувати. І чим більш переконливими ви будете, тим легше вам виявиться в подальшому. Врахуйте, що не варто опускатися до образ, від них будуть наслідки. Тому кріпіться і пишіть заяву на відпустку.\nСьогоднішній день ви ризикуєте допустити прикрий промах у спілкуванні з керівництвом або щось наплутати в звітах. Так що ретельно перевіряйте всі дані, а також аналізуйте ті фрази, які хочете сказати. У вас був нелегкий тиждень, та й місяць загалом, тому тривалий відпочинок вам точно не завадить - подумайте над цим.\n5 знаків зодіаку, яких буде переслідувати удача в червні\n06:06 02 чер 2021. 275\nОголошено про появу 13-го знака зодіаку: перевірте себе\n13:50 11 тра 2020. 850\n06:00 02 сер 2021. 74\n06:30 31 лип 2021. 120\n06:00 30 лип 2021. 553\n06:26 28 лип 2021. 159


NewsMakers | В Україну з Росії впустили 37 маршруток та легковики, які транзитом їдуть до Молдови - NewsMakers\nВ Україну з Росії впустили 37 маршруток та легковики, які транзитом їдуть до Молдови\nЗ Росії в Україну впустили 37 бусів та легковики, які прямують до Молдови.\nЧитайте також: Близько восьми десятків українців опинилися “в заручниках” на заблокованому іспанському острові (відео)\nЦей транспорт скупчився на пункті пропуску “Бачівськ” на Сумщині, в цих транспортних засобах перебуває 237 людей, з яких двоє – діти, пише ТСН.\nХоч пропуск іноземців в Україну тимчасово припинений, керівництво прикордонного загону ухвалило окреме рішення про транзит іноземців територією України. Після температурного скрінінгу кожного громадянина, та оформлення у супроводі автівок патрульної поліції без зупинок колони рушили до кордону з Молдовою.\nЗагалом цього тижня через пункт пропуску “Бачівськ” прикордонники забезпечили транзит через Україну 60 транспортним засобам, в яких їхали близько півтисячі іноземців. У кожному випадку ухвалювалося окреме рішення та погодження, оскільки люди стали заручниками ситуації, що виникла у зв’язку з введеними карантинних обмежень.


Італія між достроковими виборами і перехідним урядом | Політичні новини з Європи: аналітика, прогнози, коментарі | DW | 11.11.2011\nНастрої в Італії з огляду на близьку відставку Сильвіо Берлусконі неоднозначні. Італійці радіють політичним змінам, однак стурбовані її економічним майбутнім. Тим часом триває дискусія: чи потрібні дострокові вибори?\nРозгублені італійські міністри під час голосування за пакет антикризових заходів\nУ п‘ятницю італійський парламент остаточно схвалив пакет антикризових заходів, до якого входить, зокрема, підвищення пенсійного віку до 67 років. Таким чином Італія йде курсом, якого від неї очікують партнери по єврозоні, а на шляху обіцяної відставки Сильвіо Берлусконі не залишилося жодних перепон. Нині в країні точиться дискусія про те, чи варто проводити у лютому чи навесні дострокові вибори. Президент Європейської Ради Герман ван Ромпей, перебуваючи з робочим візитом у Флоренції, заявив: «Італії потрібні реформи, а не вибори». Отже, у Брюсселі радше воліли би бачити у Римі перехідний «уряд експертів», як у Греції. Найімовірнішою кандидатурою на посаду глави такого уряду є колишній єврокомісар Маріо Монті.\nНові вибори у лютому виглядають ризикованим для економіки рішенням. Два-три місяці передвиборчої кампанії світові ринки сприймуть вкрай негативно, застерігають економісти. «Це небезпечно для італійської економіки, - вважає глава Конфедерації підприємців Емма Марчегалья, - Політики мусять домовитись між собою і негайно перейти до реформ», - підкреслила вона. Марчегалья додала, що кандидатура професора економіки Маріо Монті, здається їй «вірним рішенням». І новий уряд, зазначила вона, «повинен мати стільки часу, скільки потрібно для проведення реформ». До речі, ринки вже позитивно відреагували на звістку про імовірне висунення Монті укупі з тим, що Центробанк знову почав купляти італійські папери: відсоткові ставки за облігаціями знизилися з рекордних 5,75 до 5, 17 відсотка.\nЗітхнули з полегшенням\nТой факт, що Сильвіо Берлусконі зрештою змушений випустити кермо з рук, викликає радість у багатьох італійців. «Вже здавалось, що нам ніколи не позбутись Берлусконі, - діляться італійці в соціальних мережах. – З 2008 року він понад 50 разів ставив на голосування вотуми довіри і завжди вигравав! Він чіплявся усіма кінцівками за владу, купував голоси, але тепер іншого виходу немає – він мусить піти, нарешті здихались!». До речі, Еміліо Феде, директор новин TG4, один з вірних друзів Берлусконі, який проходить разом з ним по справі про сприяння проституції, оголосив, що залишить свою посаду, «якщо піде Сильвіо». І це теж викликає радість тих, хто вважає, що Феде не дарма двічі отримував великі штрафи за упереджене, проберлусконівське, висвітлення фактів у своїх випусках новин.\nСеред тих, хто невдоволений діями Берлусконі, багато політично правих, які вбачають ризики у нинішній ситуації. «Берлусконі дискредитував «праві» ідеї, і тепер суспільство хитнеться в інший бік й обере «лівих», - кажуть вони. – А ліві прийдуть, як водиться, зі «своїм окремим шляхом», далеким від вказівок Європи. Ось тоді й настане економічний «гаплик!»\nВласне, побоювання дефолту, девальвації та сповзання країни до неконтрольованих процесів в економіці є тим, що затьмарює багатьом радість від «завершення ери берлусконізму». Люди побоюються заходів шокової терапії, як-от примусового стягнення коштів з банківських рахунків приватних осіб, як це вже відбулось 2007 року. Йдеться про так звані «сплячі» рахунки – ті, на яких немає жодного руху упродовж останніх 10 років. Іншою проблемою, яка тривожить італійців є – куди вкласти накопичення так, щоб якщо не заробити на цьому, то принаймні зберегти? Адже доля єврозони та Італії в ній виглядає непевною. У той час як багато експертів-економістів, у тому числі в самій Італії, вважають, що країні слід було б прийняти сценарій «керованого дефолту», відмовитись від євро та повернутись до ліри. Утім, Маріо Монті дотримується якраз протилежної думки: євро мусить зберегтись.\nІталійський парламент затвердив фінансовий звіт уряду, однак доля Сильвіо Берлусконі залишається невизначеною. Глава уряду втратив парламентську більшість, навіть соратники вже закликають його піти у відставку. (08.11.2011)\nКлючові слова Італія, Берлусконі, криза\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/139PQ


Уроки літератури » Вивчення лірики » Франческо Петрарка - Лірика\nМетодичний коментар. З огляду на те, що у шкільному підручнику біографія Ф. Петрарки описана досить детально, ми не ставили перед собою завдання доповнювати її нагромадженням іншого фактичного матеріалу, а лише представили свій варіант короткої біографічної довідки про поета та перелік його основних творів.\nУ той же час (як альтернативний варіант) ми подаємо у формі есе іншу розповідь про поета – „Кохання справжнє непідвладне часу...” Вона складена за матеріалами книги Р.С. Білоусова „Самые знаменитые влюбленные”. – М., 1999. – С. 39-52. Сподіваємося, що творчий вчитель знайде цьому матеріалу місце на одному з уроків про Петрарку. Ми вважаємо, що есе краще прочитати після вивчення сонетів – так воно справить більше враження на слухачів. Можна підключити до його читання елемент інсценування та створити музичний фон (наприклад, із творів Ліста).\nЗ теорії літератури пропонується матеріал про сонет. Учням варто записати основні теоретичні положення в робочі зошити, бо пізніше на уроках вони будуть вивчати сонети Шекспіра і тоді доцільно буде порівняти ознаки жанру сонета у Петрарки та Шекспіра.\nВ аналізі збірки Петрарки „Канцоньєре” увага зосереджена на її структурі, головній думці та мотивах книги, образах автора, ліричного героя та героїні, а також на основних художніх засобах віршів.\nПодається також детальний коментар щодо проведення фрагмента уроку виразного читання на матеріалі одного з петрарківських сонетів.\nПетрарка народився 20 липня 1304 року в Ареццо (Франція), куди за участь у політичних подіях був висланий його батько – флорентійський нотаріус. Коли синові було сім місяців, мати виїхала з сином до Анчизи. А на початку 1312 року вся сім’я поселилася в невеличкому містечку поблизу Авіньйона на півдні Франції.\nПісля чотирьох років занять з приватним вчителем Франческа за велінням батька вступає до юридичної школи в Монпельє, а в 1320 році продовжує навчання за цим же фахом у Болоньї – в одному з найкращих на той час університетів у Європі. Але у студентські роки Франческо мріяв не про кар’єру правознавця, а про вільну літературну творчість, бо вже тоді виявляв нахил до написання віршів. Та зробити рішучий крок у цьому напрямку він зміг лише після смерті батька – у 1326 році. Саме тоді Петрарка повертається в Авіньйон.\nЩоб заробляти на життя, Петрарка вирішив прийняти духовний сан, адже у спадщину від батька, за словами самого поета, він отримав лише рукопис творів Цицерона. Відомостей про те, чи здійснював він богослужіння, не збереглося. Але у колі священиків він зблизився з могутньою родиною Колонна (Стефано та його синами – Джакомо і Джованні). З Джакомо Петрарка був знайомий ще з університетських часів. Джованні, який стане покровителем поета, на той час вже був кардиналом.\nНавесні 1327 року в житті Петрарки станеться подія, яку можна вважати знаковою у долі поета: у Страсну П’ятницю в авіньйонській церкві Святої Клари він зустрів дівчину на ім’я Лаура. Нерозділене кохання до неї стане головним джерелом поезії Петрарки і в той же час однією з причин, що спонукали поета покинути Авіньйон і оселитися у тихому містечку Воклюз.\nТам він придбав невеличке помістя і розпочав плідну літературну діяльність: Петрарка створює книгу „Про славних мужів” (зібрання біографій видатних людей античності), пише вірші італійською мовою, комедію „Філологія” (нині втрачену). Поет багато подорожує, поглиблює свої знання читанням книжок. У 1337 році він відвідав Рим. Ця поїздка справила на Петрарку величезне враження: він починає глибоко вивчати італійську культуру й історію цього величного міста.\nЛітературна творчість Петрарки та покровительство Колонна зумовили швидкий ріст популярності поета. Він майже одночасно отримав запрошення з Парижа, Неаполя і Риму прийняти коронування лавровим вінком. Петрарка обирає Рим. 8 квітня 1341 року за рішенням римського сенату він був урочисто увінчаний лаврами поета-лауреата, що дозволило йому стати почесним римським громадянином.\nПроживши близько року при дворі пармського тирана Аццо ді Корреджіо, Петрарка знову повернувся до Воклюза. Мріючи про відродження величі древнього Риму, він став проповідувати відновлення римської республіки. Після двох тривалих подорожей по Італії (1344-1345 і 1347-1351), де він встановив численні дружні стосунки (у тому числі й зі знаменитим автором „Декамерона” Дж. Боккаччо), Петрарка назавжди залишає Воклюз (1353).\nВідхиливши запропоновану йому кафедру у Флоренції, Петрарка оселився в Мілані при дворі архієпископа Джованні Віконті, де виконував різні дипломатичні місії (навіть побував на прийомі в Празі у Карла ІV).\nУ 1361 році, рятуючись від чуми, що лютувала у Мілані, Петрарка переїздить до Падуї, а через рік до Венеції (1362-1367), де на той час мешкала його незаконнонароджена дочка з чоловіком. Звідси майже щорічно поет виїжджав у тривалі подорожі по Італії.\nУ 1370 році Петрарка купив невеличку віллу в селі Аркуа, поблизу Падуї. В останні сім років життя поет продовжував вдосконалювати найзнаменитішу свою книгу – „Канцоньєре”. Остання прижиттєва редакція „Книги пісень” датована 1373 роком.\nПомер Петрарка в Аркуа в ніч з 18 на 19 липня 1374 року, не доживши одного дня до свого 70-річчя. Його знайшли ранком за столом з пером в руці над життєписом Цезаря.\nЗагальна характеристика творчої спадщини Петрарки\nПетрарку вважають родоначальником гуманістичної культури епохи Відродження, поряд з Данте і Боккаччо – творцем італійської літературної мови.\nСеред творів Петрарки – трактати, поеми, сонети, канцони, секстини, балади, мадригали, листи, афоризми та інші жанри.\nТвори Петрарки розділяються на дві частини: латиномовні (вони, в основному, мають історичне значення) та італійську поезію (яка, в основному, і зумовила всесвітню славу поета).\nНайвідоміші твори латинською мовою: філософський трактат „Моя таємниця, або Книга бесід про презирство до світу”, цикл дидактичних поем („Тріумф кохання”, „Тріумф цноти”, „Тріумф Смерті”, „Тріумф Слави”, „Тріумф Часу”, „Тріумф Вічності”); поема „Африка”; лірична збірка „Буколіки”; автобіографія „Лист до нащадків”.\nГоловна перлина італомовної спадщини Петрарки – збірка сонетів „Канцоньєре”.\nТеорія літератури. Сонет називають царем поезії, оскільки він, на думку дослідників, має унікальну природу тексту, поєднує гармонійно форму і зміст, чітко передає думки про світ і людину, має філософський дух в осмисленні предметів, явищ навколишньої дійсності.\nСонет з’явився в Італії в XIII ст. Започаткував цю форму віршування Джакомо да Лентіні. Свою класичну досконалість сонет отримав під пером Данте Аліґ’єрі (сонети про Беатріче) та Франческо Петрарки (сонети про Лауру). Подальший розвиток цієї жанрової форми ми спостерігаємо у XVI ст. столітті у творчості П’єра де Ронсара, а наприкінці XVI ст. вже в Англії – у Вільяма Шекспіра.\nСонет – старовинна канонічна форма вірша (італ. sоnеttо – звучати), будується з чотирнадцятьох рядків п’ятистопного ямба, хоча буває шестистопний і чотиристопний ямб. Композиційно сонет поділяється на дві частини: в першу входить вісім рядків (зав’язка), у другу – шість рядків (розв’язка). Перша частина має два чотиривірші, друга – два тривірші.\nНауковці дослідили, що сонет нагадує невеличку поему, в якій проявляється ритм індивідуально завершеного твору, де відповідно до композиції зміст розгортається за схемою. Перший чотиривірш ставить тему, другий чотиривірш її поглиблює, далі перший тривірш робить злам, включаючи тему, що протилежна попередній, а останній тривірш художньо розв’язує це утворене протиріччя. Тобто схематично це виглядає так: теза – розвиток тези – антитеза – синтез. Це класичний варіант сонета, який об’єднаний двома римами в такому порядку: абба абба або абаб абаб, ввг дгд або ввг ддг. Але можливі й інші варіанти розташування рим – все залежить від винахідливості автора, настрою та ритму образності сонета, афористичності письма.\nОсобливе значення у творчому спадку Франческо Петрарки має любовна лірика, присвячена коханій жінці поета – Лаурі. „Канцоньєре” („Книга пісень”) написана італійською мовою. Вона стала справою всього творчого життя поета, адже роботу над нею поет розпочав ще у 1330-і роки, а закінчив незадовго до смерті. „Книга пісень” – лірична сповідь Петрарки, поетична історія його кохання. Нерозділене кохання до Лаури стало джерелом натхнення для Петрарки, зумовивши величезний злет його творчості.\nЗбірка складається з двох частин – „На життя донни Лаури” та „На смерть донни Лаури” (відомо, що у 1347 році її життя забрала чума). У збірці 365 творів (за кількістю днів у році), з них – 317 сонетів, 28 канцон, 9 секстин, 7 балад та 4 мадригали. Це своєрідний поетичний щоденник, у якому виявилось протиріччя між аскетичною середньовічною свідомістю і ствердженням нового бачення світу. А тому книга „Канцоньєре” стала новим етапом у розвитку італійської і європейської поезії.\nГоловна тема „Книги пісень” розкрита вже в першому, вступному сонеті – це висока, чиста, поривчаста, але несмілива і нерозділена любов. Тут же Петрарка торкається і внутрішньої організації збірки: він висловлює надію, що його різностильна розповідь зустріне співчуття і розуміння. Поет сподівається пробудити в читачах ті самі почуття, яких зараз соромиться і які викликають у нього біль каяття. Таким чином формується внутрішнє протиріччя книги: воно полягає у розділенні ліричного „я” на автора і героя. Поет дивиться на себе збоку, робить себе об’єктом споглядання і роздумів, аналізує і оцінює свій внутрішній світ, бо тепер він уже багато в чому не такий, як був раніше. Тобто між автором і героєм існує певна дистанція, і „Канцоньєре” сприймається як поетична сповідь вже зрілої людини (яка досить багато бачила на своєму віку) про пережиті у часи молодості сильні почуття.\nСпостерігаючи за будовою книги, можна побачити, що Петрарка намагається дотримуватись хронології життєвого роману. Але у внутрішній структурі хбірки ні з образом Лаури, ні з коханням до неї не відбувається істотних змін: і в першій, і в другій частині книги поет говорить про своє нерозділене почуття, а сама Лаура в розділі „На смерть донни Лаури” не менш прекрасна і не менш реальна (а також не менш кохана), ніж у віршах, створених за її життя. Спогади відроджують кохання і стирають межі між реальним і ідеальним, між минулим і сьогоденням, між життям і смертю.\nУ зображенні Петраркою коханої жінки помітні риси реалістичного стилю, що почав зароджуватись у ренесансній культурі. Хоча у віршах наявні елементи ідеалізації героїні, та Лаура не втрачає своїх реальних рис, не стає алегоричною фігурою, безплотним символом краси і благородства. Вона залишається прекрасною реальною жінкою, якою безмежно захоплюється поет. Причому реалістичних ознак героїні надає не стільки опис деталей її зовнішності (золотисте волосся, красива рука, зелений колір її суконь і т.п.), скільки своєрідний внутрішній світ поета: образ Лаури отримує життя від плину реальних людських спогадів, у яких вона виникає як прекрасне видіння і поза якими вона не існує. Психологічна правдивість образу Лаури в тому, що читач бачить її такою, якою її сприймає закоханий поет, для котрого вона не божество, а реальна жінка, хоч інколи й ідеалізована у традиціях ренесансного стилю.\nУ „Книзі пісень” звучить мотив спокути, який Петрарка розуміє індивідуально: спокута, за Петраркою, швидше, не в тому, щоб відректися від любовного гріха, а в досягненні вищого вияву своєї пристрасті, адже навіть грішне кохання може бути виправдане перед Господом як чиста поезія.\nКохання у „Книзі пісень” – не тільки радість, але й біль, бо воно реальне. Це частіше сумне, а інколи страдницьке, тривожне почуття, що навіть межує з відчаєм, бо йому судилося бути нерозділеним. Щасливих хвилин поет може згадати не так вже й багато. Він кається у гріховності своєї любові, але все одно не зрікається її. Зображуючи свій смуток, Петрарка часто проектував його на природу, і тоді його внутрішній світ ставав часточкою багатомірного, неосяжного життя, а кохання – високою, філософською категорією.\nЗбірка „Канцоньєре” складена зі, здавалось би, автономних по відношенню один до одного ліричних фрагментів. Кожен сонет відображує якийсь реальний стан внутрішнього життя поета, має свій власний зміст і може бути естетично сприйнятим сам по собі. Та в той же час він включається у загальне художнє полотнище книги, враження від якого визначається новим, у порівнянні з середньовічним, розумінням кохання, характерним для гуманізму епохи Відродження.\nЦілісність „Канцоньєре” реалізується в єдності образної системи і поетичної мови. Петрарка обновив не тільки зміст поезії, але й створив досконалу віршову форму: його вірш відзначається музикальністю, образи витончені, стилістичні прийоми (такі як антитеза і риторичне запитання), що відображують сум’яття душі і надають сонетам драматичного звучання, не порушують мелодійності вірша і гармонійного характеру всієї петрарківської поезії.\nПетрарка створив у „Книзі пісень” особливий художній стиль – стиль ренесанс, який через півтора століття вплинув на поезію всього європейського Відродження.\nУкраїнською мовою сонети Петрарки перекладали Д. Павличко, Г. Кочур, М. Писаревська, І. Стешенко та ін. Ілюстрації до книги „Канцоньєре” зробив художник А. Гончаров.\nКохання справжнє непідвладне часу...\n(За матеріалами книги Р.С. Білоусова „Самые знаменитые влюбленные”. – М., 1999)\nСвітанок ледь займався, коли Петрарка вийшов з будинку. У цю ранню годину він любив споглядати сільську ідилію. У його житті не раз бувало, коли, стомлений шумом і суєтою міст, він ховався тут у Воклюзі – відокремленій долині біля витоку Сорга, що стала для нього пристанню в морі життєвих бур.\nКолись Гомер, сходивши цілий світ, залишився жити на узбережжі серед суворих скель і лісистих гір. Так і він, Петрарка, оселився біля підніжжя білосніжної Вітряної гори – найвищої в окрузі і помітної здалеку. І як його улюблений Вергілій, який геніальністю не поступався сліпому грекові, залишив у свій час Рим й усамітнився на пустельному морському березі, так і він, Франческо Петрарка, втік з Авіньйона, цього сучасного Вавилона, і сховався в заальпійських передгір’ях, знайшовши тут джерело свого натхнення.\nРаніш, у молоді роки, у запалі юнацької допитливості, він волів вести мандрівне життя. Об’їздив Францію, Фландрію, Німеччину... Тоді в нього не було можливості перепочити, пожити де-небудь пустельником, утекти від тривог і турбот, сховатися від самовладних князів, заздрісних вельмож і гордовитих городян там, де немає ні обману, ні нахабності, ні підлесливості, а тільки спокій, свіже повітря, сонце, річка, квіти, ліси, зелені галявини, спів птахів.\n...Сонце ще не з’явилося, але от-от повинно було спалахнути над білою шапкою Вітряної гори, злегка вже пофарбованої рожевим світлом.\nНаставав знаменний, незабутній для Петрарки день – 6 квітня. Багато років тому таким же квітневим ранком він уперше побачив біляву красуню з чорними очима. Звали її Лаура, він зустрів її в авіньйонській церкві святої Клари. І цей же день двадцять один рік по тому став для нього фатальним: життя Лаури забрала нещадна чума. Так, видно, завгодно було Господові Вседержителеві. Усі ці роки Петрарка полум’яно кохав цю жінку, хоча вона і була заміжня і стала матір’ю одинадцяти дітей. І взагалі вони бачилися усього кілька разів, обмінявшись лише побіжними поглядами. Він кохав її духовною любов’ю, вважаючи даму свого серця взірцем досконалості і чистоти, не сміючи і мріяти про гріховний дотик.\nДревні говорили: усяка любов починається з погляду. Але якщо у певної частини людей вона бере початок у розумі, то любов людини чуттєвої обов’язково прагне дотику. Любов першу називають божественною, а другу – частіше вульгарною. Одна надихається Венерою небесною, інша – земною. От і Петрарку не раз докоряли земною природою його почуття до Лаури, переконували, що, якщо він міг любити тільки те, що постає перед його поглядом, виходить, він любив тіло. Що міг він відповісти на це? Тільки те, що усе залежало від цнотливості його коханої. Вона залишилася неприступною і твердою, як алмаз, і ніщо, навіть гімни в її честь, ним складені, котрі, безсумнівно, були їй відомі і тішили самолюбство, не похитнули її жіночої честі. Так він пізнав, що любов є найлютіша з пристрастей і що найнещасніший той, котрого не кохають. Чи не це і спонукувало його до мандрівок, бо зміна місць, за рецептом Овідія, допомагає зцілитися від серцевої недуги. Але, на жаль, і мандрівки не вилікували його. Де б він не був, куди б не заносила доля, всюди його переслідував образ коханої.\nТоді Петрарка вирішив випробувати ще один стародавній рецепт: відвернути душу від кохання допомагає нове захоплення. Він не залишився пустельником, навпаки, каявся у своїй чуттєвості, яку прагнув побороти ще з молодих років.\nМабуть, уперше він пережив закоханість ще до зустрічі з Лаурою, у ті роки, коли вчився в Болонському університеті. Там він захопився Новелою д’Андреа, що викладала юриспруденцію, – не тільки високоосвіченою для свого часу, але і настільки прекрасною жінкою, що їй, кажуть, доводилося читати лекції, сховавшись за ширмою, щоб не відволікати уваги школярів.\nТраплялося йому закохуватися і потім. Якось з бажанням побачити світ і в пориві молодого запалу він дістався до берегів Рейну і потрапив у Кельн. Місто зачарувало його не стільки чудовим собором, скільки своїми жінками. Тут міг закохатися кожен, у кого серце залишалося ще вільним. І Петрарка готовий був би знайти серед цього розкішного квітника свою даму серця, якби воно вже не належало інший, а він в той час не писав щоденник любові – присвячені Лаурі сонети, далекі від звичних земних прагнень...\nЗа любов до лісів і самоти Петрарку прозвали Сильваном – божеством, чимось схожим на міфічного Пана. Він і насправді був схожим на нього не тільки за способом життя, але і за всім своїм виглядом – простим селянським одягом.\nСьогодні, щоправда, йому доведеться порушити свою самотність. З Авіньйона повинен приїхати майстер Гвідо. Петрарка чекає його з нетерпінням – якийсь час тому він замовив йому камею з хмарного агата. Петрарка розумівся на стародавнім мистецтві гліптики – різьбленню по кольорових мінералах. Він зібрав цілу колекцію античних гем – багато хто цим захоплювалися у той час. У ній були прекрасні мініатюри: з врізаним зображенням – інталії, з опуклим – камеї.\nКолись ці геми прикрашали вельмож, їх носили на поясі й зап’ястях, у вигляді перснів – вони слугували особистими печатками. На деяких були написи й емблеми. Їх шанували як амулети і талісмани, наділяючи надприродною силою, бо вірили в чудодійні властивості каменів. Петрарка читав про це у древньому трактаті і був переконаний, що ці властивості пов’язані з астрологією і магією. Він вірив, що геми здатні відвернути нещастя й оберегти від лихого ока, принести удачу і багатство, допомогти приворожити красуню і зберегти кохання.\nНедавно Петрарці дісталася чудова древня гема, що приніс йому сусід-селянин. Він знайшов її на своєму винограднику. Петрарка відразу визначив, що це камея з рідкісного каменя – геліотропа – зеленого, з червоними, немов бризки крові, цяточками. Коли ж промив знахідку і роздивився зображення, його охопив ще більший захват: на камеї були майстерно вирізані Амур і Психея, що назавжди з’єдналися в поцілунку. Справжній шедевр! Саме тоді в Петрарки народилася думка замовити камею з портретом Лаури – вона стала б його талісманом. Він буде носити камею, ніколи з нею не розлучаючись. Недосяжна і далека за життя, його кохана відтепер назавжди перебуватиме поряд з ним...\nПетрарка йшов уздовж берега Copra туди, де потік, падаючи з величезної висоти з печери, мчить між стрімкими скелями. По коротенькому місточку він вийшов до тінистої галявини біля кам’яного навісу в скелі. Це було його улюблене місце, де він, ховаючись від палючого сонця, часто проводив денні годинник. Тут йому добре думалося, геній місця підстьобував уяву, розпалюючи жагу творчості.\nЗгадалося, як одного разу, стомлений прогулянкою, він заснув під навісом. У сні, як наяву, з’явилася йому Лаура. На ній була блакитна сукня. Золоте волосся було схоплене червоною стрічкою, над довгастими, немов оливки, очима зметнулися брови, губи пофарбовані в кораловий колір, на щоках грає світло ранкової зорі. Вона плавно ступала, ніби пливла в повітрі, протягуючи до нього вузькі долоні білих, як лілії, рук. Вуста її відкрилися і вимовили ті слова, які він так мріяв почути. Лаура зізналася, що кохала його, але уникала зустрічей з ним заради спільного їхнього порятунку. Пробудившись, він склав тоді рядки:\nЧи скиглення в гаях зачується пташине,\nЧи в літнім вітерці зашепчуть деревá,\nЧи лепетливих вод гармонія жива\nСюди до берега зеленого долине,\nДе я сиджу й пишу погожої години, –\nПро неї, дар небес, що нині укрива\nГлибінь землі, я сню і мислю, і слова,\nЗдається, з уст живих спадають у долини.\n„Для чого завчасу марнуєш ти свій вік? –\nВчувається мені. – Для чого з-під повік\nСтрумиш потоки сліз розпучливо, безсило?\nЯ вмерла, щоб ланцюг скороминущих літ\nЗімкнути з вічністю; зіниці я склепила,\nЩоб їх розкрити там, у непомеркний світ”.\n(Пер. М. Зерова)\nНа жаль, у земному житті йому не призначено більше побачитися з Лаурою. І він розмірковував над питанням, чи можна уникнути розлуки, коли один із закоханих залишається у тлінному світі, а інший підноситься в царство небесне? Як зробити так, щоб пам’ять про коханого, взятого Богом, вічно перебувала у твоїй свідомості? Вірна Артемізія, дружина карійского царя, що жагуче його кохала, обрала для цього більш ніж дивний спосіб. Щоб і після смерті чоловік завжди перебував з нею, вона, навіжена у своїй пристрасті, перетворила тіло померлого в порошок і, розчинивши у воді, випила цей варварський напій.\nІнші, хто не бажав і після смерті коханого розлучатися з ним, воліли піти вслід – кінчали самогубством.\nОт і його тільки там, за труною, коли закінчить він свій земний шлях, може чекати побачення з коханою... Скільки йому ще залишилося? І взагалі, хто може знати, коли настане його останній день?\nЯсне, благе, небесне, янголине,\nМоє все серце так розкішно гине,\nI так нуртують мислі і бажання,\nЩо мовлю я: „О мите, будь остання,\nЯкщо такої гідний я кончини!”\nАле той голос, що в його я волі,\nСпиняє душу, відійти готову:\nЙого впиваючи, вона блаженна.\nI знов живу я, і моєї долі\nНить то вкоротить, то розгорне нову\nВона, що межи нас, небес сирена.\nЦі думки воскрешали спогади про минуле. Перед очима низкою проходили люди і міста, спливали фізіономії недругів, обличчя друзів і тонкий профіль тієї єдиної, котру зустрів у той далекий ранній квітневий ранок в авіньйонській церкві, і в серці його, як від іскри, спалахнула пожежа.\nДивно чути, коли дехто навіть з його друзів сумнівається в тім, що Лаура була жінкою у плоті. Її вважають породженням палкої уяви поета, навіть ім’я її – вигаданим, а зітхання у віршах – удаваними.\nТа щоб переконатися у протилежному, досить зазирнути в пергаментний кодекс Вергілія, незмінний супутник мандрівок Петрарки. Багато років служить він йому чимось на зразок записної книжки. На полях замітки про прочитані книги, деякі дати, спостереження і міркування. Але головне – на звороті першої сторінки: цей запис, цей документ серця залишиться найдостовірнішим свідченням, що тоді-то і там-то він, Петрарка, уперше зустрів донну Лауру де Нов, славну своїми чеснотами й оспівану ним у віршах.\nУсе це схоже на історію про Беатриче. Їй теж відмовляли в реальному бутті. А тим часом, як стверджує його друг Боккаччо, любов Данте була цілком земною пристрастю. Боккаччо назвав навіть її ім’я – Портинарі.\nЩо стосується його Лаури, то тим, хто сумнівається в її реальності, він може показати її портрет. У свій час його намалював Симоні Мартіні із Сієни – художник при авіньйонській курії.\nЗла Парка – богиня долі – безжалісно перервала нитку земного існування Лаури і засудила поета пережити ту, у чиїх рисах сяяв відблиск божественної краси. Коли в останні роки життя Петрарка дописував сонети про померлу Лауру, йому дорікали в тім, що соромно вдавати закоханого старого. Залиш, мовляв, дитячу дурницю, загаси юнацьке полум’я, припини вічно уболівати про ту, що пішла. Чужа смерть не дасть безсмертя. Більше міркуй про власну смерть і пам’ятай про свою сивину. Біжи від солодко-гірких спогадів, тому що немає нічого боліснішого, ніж оплакування колишнього кохання.\n...Час йшов до полудня, і пора вже було повертатися додому, тому що от-от повинен був прийти майстер Гвідо.\nДосвідчений у спілкуванні з клієнтами, серед яких переважали люди заможні, Гвідо не квапився перейти до справи. Спочатку довідався про здоров’я синьйора Франческо. А Петрарка поцікавився, як йдуть справи в усім відомого золотих справ майстра Энріко.\n– У старі часи вірили, – сказав Петрарка, – що геми охороняють від хвороб, важливо тільки правильно обрати камінь, зробити потрібне зображення або напис-заклинання.\nМайстер Гвідо зрозумів, що настав час згадати про мету свого приїзду. Він дістав зі шкіряного гаманця, прикріпленого до пояса, невелику коробочку і, відкривши її, простягнув Петрарці. На тлі чорного оксамиту виділявся силует Лаури, вирізаний із хмарного агата.\n– Господи, – подумав Петрарка, – яка краса! Неначе жива! Тепер сама Лета неспроможна відібрати її в мене...\nРізьбяр, задоволений ефектом, що справила його робота, не без самовдоволення зауважив, що намагався дотримуватися опису зовнішнього вигляду дами – того вигляду, яким його намалював сам Петрарка. І, немов угадуючи намір замовника, додав:\n– Якщо синьйор хоче, щоб ця камея служила йому талісманом, то носити її треба на грудях.\n…Задзвонили до вечірні. Спохватившись, майстер Гвідо підвівся – треба було поспішати в зворотній шлях. Подякувавши за частування і золоті дукати, отримані за роботу, він вирушив по авіньонській дорозі.\nШвидко смеркло. Петрарка запалив свічу. На столі перед ним лежала камея. Профіль Лаури з хмарного агата, освітлений мерехтливим вогнем, немов світився зсередини якимсь неземним, чарівним світлом.\nМилуючись, він думав про те, що любов, як справедливо помітив Платон, є бажання краси. У його любові ніколи не було нічого ганебного, нічого непристойного, крім хіба що її надмірності. І слова сонета – „уся ти прекрасна, кохана моя”, – він завжди тлумачив по відношенню до душі. Надати перевагу красі тілесній над красою душевною значило б принизити гідність кохання.\nПетрарка ретельно вибрав ще не загострене гусяче перо. Маленьким ножиком зрізав його, як годилося, навскіс, потім розщепив кінчик, щоб краще утримувалися чорнило, і, обережно вмочивши у флакон з чорною, приготовленою з чорнильних горішків вологою, почав виводити букви, що особливо полюбились йому своїм написанням – ЛАУРА. На жовтий лист лягали рівні, круглі, з ледь помітним нахилом вправо букви. Він писав, неначе вимовляв слова молитви, возносячи хвалу Всевишньому за те, що послав йому серед тисяч жінок одну-єдину, що стала його вічною коханою:\nМене, і став я бранцем їх повік...\nВиразне читання. Сонет Ф. Петрарки „Як не любов, то що це бути може?” у перекладі Д. Паламарчука – один із тих творів, звернення до яких відкриває широкі можливості для навчання виразному читанню. Адже у цьому сонеті наявний багатий матеріал для тренування емоційності читання, досить виразна (а тому легко визначається) мелодика. Завдяки підвищеній емоційності твору, не складає труднощів знайти слова, на які падає не тільки фразовий, але й логічний наголос. Крім того, на цьому творі учні наочно познайомляться з прикладами психологічних пауз, які можна віднайти далеко не у кожному художньому тексті.\nЕтапи підготовки до виразного читання будуть традиційними:\n1Підготовчий етап: визначення жанру твору (інтимна лірика) та особливостей його форми (сонет).\nВиразне читання сонета вчителем. Або (як альтернативний варіант) індивідуальне читання учнями вірша (про себе).\nВизначення основної думки твору і переважаючого настрою для розуміння основ емоційності читання (деталі емоційності визначатимемо в ході поступового розбору тексту).\nРобота над мовленнєвою партитурою (на дошці і в зошитах). Приводимо зразок партитури:\nЯк не любов, | то що це бути може? |\nА як любов, | то що таке вона? |\nДобро? – \_/ Та ж в ній скорбота нищівна. |\nЗло? – \_/ Але ж муки ці солодкі, боже! |\nГоріти хочу? | Бідкатись негоже. |\nНе хочу? | То даремна скарг луна. |\nЖивлюща смерте, | втіхо навісна! |\nХто твій тягар | здолати допоможе? |\nЧужій чи власній волі я служу? |\nНеначе в просторінь морську безкраю, |\nВ човні хисткому | рушив без керма; |\nПро мудрість | тут і думати дарма – |\nЧого я хочу – \_/ й сам уже не знаю: \_/\nПалаю в стужу, | в спеку – | весь дрижу. |\nВосьмикласники вже повинні мати навички самостійного створення партитур. Вчитель прокоментує лише найбільш складні чи цікаві моменти. Ми радимо звернути увагу, у першу чергу, на слова, на які падає логічний наголос (вони підкреслені двома рисками) і запропонувати учням мотивувати таке їх виділення. Крім того, важливо прокоментувати постановку всіх психологічних пауз (вони позначені \_/) і нагадати учням, що психологічна пауза – це не просто мовчання, а мовчання, наповнене змістом, тобто таке, під час якого треба грати роль – особливо глибоко відчувати настрій і конкретної фрази, і всього твору. Передбачаємо також можливу помилку учнів: перед словом „Боже” хоч і стоїть розділовий знак, але робити на його місці паузу не потрібно (за правилами виразного читання пауза недоречна перед звертаннями і перед вставними словами).\nРобота над технікою мовлення: виконання кількох вправ на відпрацювання вірного дихання, якостей голосу і дикції (їх можна провести на матеріалі читання окремих фраз із сонета).\nВиразне читання сонета учнями.\nОцінка читання однокласниками та вчителем.\nПримітка. Підготовча робота з художнім текстом може проводитись на попередньому уроці. Вдома учні його опрацьовують (вивчають партитуру, тренують дихання, голос, дикцію, вчать вірш напам’ять) і лише на наступному уроці вони будуть готові здавати як домашнє завдання виразне читання на оцінку. Тобто, восьмикласники повинні працювати над своїм виразним читанням не тільки в класі, але й вдосконалювати його навички вдома. Отже, ми радимо розділяти деякі уроки виразного читання на дві частини, а кожен вчитель вирішить для себе, скільки хвилин навчального часу варто відвести на кожну з частин. У такому випадку домашнє завдання може бути таким: Напишіть на полях до тексту сонета найбільш важливі, з вашої точки зору, поради стосовно емоційності читання окремих строф, рядків чи слів. Позначте стрілочками над підкресленими словами основні мелодійні ходи. Дайте кілька порад щодо темпу і гучності читання.\nТворче завдання. Порівняйте сонет Петрарки „Як не любов, то що це бути може?” з газеллю Гафіза „Серце – скинія святині”. Що спільного у тематиці цих двох віршів?все для dle


Олександр Шевченко переміг на президентських праймеріз УКРОПу в Запорізькій області\n21 ЖОВТНЯ / 2018\n21 жовтня народний депутат від УКРОПу Олександр Шевченко переміг на президентських праймеріз УКРОПу в Запорізькій області. За претендента проголосували 154 делегати загальних зборів Запорізької обласної організації партії.\nТаким чином Олександра Шевченка обрали кандидатом в президенти від політсили вже в одинадцятому регіоні поспіль. Друге і третє місця в Запорізькій області посіли заступниця голови Комісії партійного контролю «Українського об'єднання патріотів» Оксана Тунік-Фриз та заступниця голови Київської міської організації УКРОПу Ірина Головатенко.\n«Ні для кого не секрет, що для перемоги у війні потрібно мати сильну армію і відповідно – сильну економіку. Без цього ми не зможемо протистояти загарбницькій, ординській армії Російської Федерації. Наші люди дійсно сильні, вони готові віддати життя заради своєї батьківщини і своїх родин. Але цього мало для перемоги у війні», – заявив Олександр Шевченко, презентуючи власну програму «Країна гідності і правди».\nНа переконання голови УКРОПу народного депутата Тараса Батенка, чинному керівництву України залишилося перебувати при владі неповні півроку. Останньою краплею може стати цинічне підвищення ціни на газ для населення майже на 25%. Влада перетворює країну на репресивну державу, збільшуючи видатки на силові структури на десятки мільярдів гривень. При цьому коштів для підняття зарплат бюджетникам не знаходиться.\n«Ця влада приречена на поразку, бо за даними останнього звіту МВФ Україна стала найбіднішою країною Європи. А наш чинний президент став найбагатшим президентом цієї частини світу. Відчуваєте дисбаланс? Найбідніша країна і найбагатший президент. Тому я вважаю, що через півроку нам треба показати цій владі дулю», – наголосив Тарас Батенко.\nЗі свого боку, народний депутат від УКРОПу Олександр Дубінін зазначив, що переможець президентських праймеріз «Українського об'єднання патріотів» стане достойною заміною чинному голові держави.\n«Праймеріз, що сьогодні відбуваються, це той політичний крок, який об'єднає всіх українців. Це шлях до розбудови майбутнього України. Переконаний, протягом цього шляху до нас приєднається багато громадян. Бо ми відкриті та чесні, тож можемо сміливо дивитися в очі кожному українцеві», – наголосив Олександр Дубінін.\nЗауважимо, Запоріжжя – одинадцяте місто, у якому відбулися президентські праймеріз УКРОПу. Фінальна частина перегонів стартувала 28 вересня у Луцьку і має завершитися 18 листопада у Києві. Остаточні результати праймеріз за підсумками голосування в усіх областях України стануть відомі на великому з'їзді УКРОПу, який відбудеться у столиці України 5 грудня.


Уперше в історії Борисполя: наша спортсменка стала призеркою чемпіонату України з боксу. Фото. Новини Борисполя\nГоловна Новини Спорт Уперше в історії Борисполя: наша спортсменка стала призеркою чемпіонату України з боксу. Фото\n14.02.2018 2 536 перегляд(ів) Коментарів немає Спорт\nУперше в історії Борисполя: наша спортсменка стала призеркою чемпіонату України з боксу. Фото\nУперше в історії бориспільська спортсменка стала призеркою України з боксу серед юніорок.\nЧемпіонат з боксу серед юніорок відбувся у м. Рівне. На ринг вийшло більше 90 спортсменок з різних куточків України. Столичну область представляли 14 атлеток.\nСтаршокласниця третьої школи Анастасія Осадча у ваговій категорії 52 кг виборола бронзову нагороду чемпіонату.\nЇї суперницями були 8 досвідчених атлеток 2002-2003 років народження. У першому двобої Анастасія впевнено переграла господарку змагань – атлетку з м. Рівного і вийшла у півфінал чемпіонату. У півфінальному двобої наша спортсменка поступилась за очками майбутній чемпіонці України.\nНаставник перспективної атлетки із Борисполя – відомий у минулому боксер, майстер спорту СРСР Дмитрієнко Олександр.\nВітаємо нашу спортсменку та бажаємо нових перемог!\nДжерело: Бориспільський центр спорту та ФЗН


Мій день роботи в ролі реєстратора\nГоловна » Зайнятість населення » Новини центру зайнятості » Мій день роботи в ролі реєстратора\nЗ початку 2019 року державна служба зайнятості впроваджує нові форми роботи та підходи в обслуговуванні клієнтів, Це впровадження інституту кар’єрного радника для шукачів роботи та безробітних , запровадження інституту консультанта роботодавця, впроваджуються та удосконалюються нові електронні сервіси. Нововведення включають і зміну у порядку обслуговування клієнтів – шукачів роботи.\nПри зверненні до служби зайнятості зустрічає клієнта реєстратор. Саме від першого спілкування з фахівцем у громадянина формується думка про роботу служби зайнятості, саме від дій реєстратора залежить подальше перебування особи на обліку та оперативне повернення її на ринок праці , формування довірливих відносин.\nСпробувала себе в ролі реєстратора і я, адже директор має знати і володіти особливостями виконання функціональних обов’язків фахівців. У мої обов’язки входило зустріч клієнта, визначення його потреб, інформування про послуги , які надаються у службі зайнятості , пояснення специфіки роботи електронних інструментів пошуку роботи , роз’яснити права та обов’язки при реєстрації у якості шукача роботи та безробітного. З метою якісного підбору підходящої роботи та прискорення працевлаштування клієнту пропонувалась допомога при складанні резюме, проводилось первинне профілювання - оцінка можливостей працевлаштування особи. Найважливішим моментом у роботі реєстратора, вважаю вміло та професійно проведену співбесіду, адже людину необхідно спонукати до дій а саме - зорієнтувати на активний пошук роботи.\nРобота реєстратора є надзвичайно важливою, адже це перший фахівець, який супроводжує клієнта, що звертається до служби зайнятості. Ця людина повинна бути компетентною, здатною правильно оцінити професійні потреби та можливості людини і, головне, вірно спрямувати клієнта – або до роботодавця, або до кар’єрного радника. Набутий досвід сподобався, адже від компетентності, професіоналізму кожного фахівця філії формується думка щодо доцільності вибору саме служби зайнятості як посередника між людиною, яка шукає роботу та роботодавцем якому вкрай необхідні висококваліфіковані кадри.


Становлення і прийняття основної догматики християнства на Нікейському (325 р.) та Константинопольському чи Цареградському (381 р.) соборах поставило перед філософствуючими теологами нові завдання, а саме: тлумачити, розуміти, роз’яснювати, виправдовувати і при можливості систематично викладати основи віровчення. А це, у свою чергу, не могло не висунути принципово нової проблеми співвідношення віри та розуміння. Проблема ця мала вигляд так званого герменевтичного кола: щоб вірити, треба розуміти святе Одкровення, але щоб його розуміти, треба вірити. Звідки ж починати? Йти від віри до розуміння чи від розуму до віри?\nЦю центральну проблему епохи патристики, яка настала після апологетики і наблизилась до схоластики, і прагнуть розв’язати східні та західні отці церкви. Попри всі розбіжності між ними, всі вони сходяться на тому, що лише умосяжна віра є вірою в християнське одкровення,\nвсі поділяють принцип: не повіриш – не зрозумієш, усі пов’язують здатність до розуміння з філософією, усі певною мірою сповідують описану в розділі І підручника герменевтико – екзистенціальну методу філософствування.\nДо найвідоміших патристів східної гілки патристики належать “три світочі каппадокійської церкви” у малоазійській римській провінції Каппадокія, що межувала з Вірменією. Це – Григорій Назіанзін (бл. 330 – бл. 390), єпископ Константинопольський, прозваний Богословом; Василій Великий (330 – 379), єпископ Кесарійський; молодший брат Василія Кесарійського і друг Григорія Богослова Григорій Нисський (бл. 325 – бл. 394), який був єпископом у Ниссі.\nФілософствуючи у руслі проблеми віри та розуміння Бога, “каппадокійці” поглиблюють ідею трансцендентності (потойбічності) Бога, користуються неоплатоністичними методами, які приводять до апофатичної (негативної) теології. Бог не має атрибутів і не піддається визначенню, оскільки перебуває за межами світу. Така позиція (її виробляв ще Оріген) імпонувала церкві, оскільки сприяла вірі. Проте в той же час апофатизм погрожував підірвати уявлення про особистого Бога як носія волі й промислу. Деперсоналізація його відкривала дорогу пантеїзму (Бог міститься в усіх речах світу).\nТому ідея трансцендентності Бога світу доповнюється розроблюваною каппадокійцями на основі неоплатонізму ідеєю приходу Бога у світ, ідеєю боголюдини, яка постала у центрі христології. З одного боку, Бог сходить у світ, з іншого – людина здатна піднятися до Бога, оскільки вона є богоподібною істотою. Ось як про це говорить Григорій Назіанзін у трактаті “Людська природа”, звертаючись до заблудлої, усвідомлюючої свою принизливість людини: “Якщо ти будеш низько думати про себе, то нагадаю тобі, що ти створений бог, який через Христові страждання гряде в нетлінну славу”. Згідно з християнською антропологією, яку розробляли каппадокійці, людина – це образ і подоба Бога, цар природи, пришелець з іншого світу (небесного царства, Едему), блудний син, що забув свого батька і свій дім на чужбині, але має згадати, має повернутись.\nНе обходять каппадокійці і тринітарну проблему. Особливо багато нею займається Григорій Нисський, який доповнює віру в єдиносутність Отця, Сина і Святого Духа принципами розуміння їх єдності, почерпнутими з неоплатонізму. Як відомо, неоплатоніки розрізняли у сфері ідеального світу три іпостасі, або субстанції: єдине, ум (логос) і світову душу, з яких кожна наступна менш досконала, ніж попередня. Григорій же почав розглядати кожну з трьох субстанцій як цілком рівні одна одній іпостасі божественної Трійці. У зв’язку з цим він запропонував розрізняти сутність (сутність усіх ликів Бога одна) та іпостась (їх три).\nНе обходять східні патристи і проблеми творення світу з нічого, засад його гармонії, телеологізму. Найбільш яскраво ці теми звучать в “Шестидневі” Василія Великого, який коментує старозаповітну історію про шість днів творіння. “Шестиднев”, як побачимо далі, неабияк вплинув не лише на сучасників його автора, а й на філософські ідеї в культурі Київської Русі та Візантії.\nНайбільш видатними отцями церкви західної були Амвросїй (340 – 397), єпископ Міланський; Ієравім (345 – 420), засновник Віфлеємського монастиря та перекладач Біблії на латину; Аврелій Августин (354 – 430) – найвидатніший із західних патристів. Західна патристика певною мірою продовжувала латиномовну апологетичну традицію. Проте “група Августина”, як називає його латиномовних сучасників та послідовників французький релігійний філософ XX ст. Етьєн Жільсон, кардинально відрізняється від радикальної апологетичної традиції з її орієнтацією на примат віри. Августинова група значно більше освічена, головні її зусилля спрямовуються на зрощення віри з розумом та раціональним мисленням. Якщо латиномовні апологети приділяють головну увагу трьом чи чотирьом текстам апостола Павла, завжди одним і тим самим, виключають усі його інші заяви про наше природне знання Бога та про існування вродженого морального закону, то представники групи Августина користуються більш широким спектром біблейських текстів, виходять із тези про принципову узгодженість між природним та Бого-одкровенним знанням, орієнтуються на взаємозв’язок віри та розуміння, поважливо ставляться до філософії. Все це наближає їх до східної гілки середньовічної філософської парадигми.\nМайже всі представники групи Августина прийшли до християнства (Ієронім хрестився у 40 років, Августин – близько 40), пройшовши досить складний шлях – через філософські пошуки, ідолопоклонство, язичество, заняття мистецтвами та науками. Прийняття християнства оберталось і певним запереченням попередніх уподобань. Ось як про це пише Ієронім в одному зі своїх листів: “Який зв’язок між світлом і темрявою? Що спільного має\nХристос з Веліалом? Яке діло Марону (Вергілію) до Євангелія? Цицерону до апостолів? Хіба твій брат не розгнівався б, бачачи тебе на колінах перед ідолом? І хоча чистому все чисто і не ганебно, що приймається з належною вдячністю, але негоже одночасно пити з чаші Христа і з чаші демонів… О Господи! Якби я став читати світські книги, то цим я відрікався би від тебе!”\nСвоєю буквою уривок із святого Ієроніма дуже нагадує нам Тертуліана, проте духом кардинально відрізняється від останнього. У трактаті “Розмова проти пелагіан…” Ієронім пише, що людина обирає віру завдяки свободній волі, але вона вправі займатися й іншими речами – світськими, небожественними. Йдучи між божественними й світськими сферами, “треба йти царським шляхом, щоб не збочити ані ліворуч, ані праворуч, і вірувати, що збудження власної волі завжди спрямовується Божественним промислом”. Тобто божественне сприяння дає змогу людині займатись і філософією, і мистецтвами, хоча, звичайно, ці заняття менш праведні, ніж діла віри. Проте й не досить праведні заняття потрібні. “Бо якби не було хибної праведності, – пише Ієронім, – праведність Божа не звалась би істинною”. І продовжує: “З цього ясно, що у Св. писанні дві досконалості, дві праведності і два страхи. Одна досконалість – незрівнянна, праведність і страх (як початок премудрості) істинні і безумовні, котрі належать тільки Богу, а друга досконалість – та, що доступна не лише людям, а й усякій істоті, друга праведність та, котра можлива і для нашої обмеженості і відповідає сказаному в книзі Псалмів: “Жоден живий – не оправдається перед Тобою!”\nІєронім особливо наголошує на гріховній природі людини. “Згоден, що є праведні, але не згоден, що є люди цілком безгрішні. Що людина може бути без пороку.., це я визнаю; але що людина може бути… безгрішною – заперечую, бо це належить одному Богу, а всіляка істота підкорена гріху і потребує милосердя Божого”. Тому, продовжує Ієронім, і навчає апостол Павло, “що на минуле не треба звертати увагу, а прагнути до майбутнього, так, щоб те, що сьогодні вважав досконалим, завтра, спрямовуючись до кращого і подальшого, визнавати недосконалим… Ми повинні усвідомлювати себе недосконалими, ще не досягнувшими, ще не отримавшими.\nУсвідомлювати себе недосконалими – ось істинна мудрість людини”. “…Тільки забуваючи те, що позаду, і поспішаючи до того, що попереду, я лину до мети за нагородою високого поклику Божого в Христі Ісусі”.\nАврелій Августин – сучасник двох інших західних отців церкви – єпископа Амвросія, який хрестив Августина, та св. Ієроніма. Свою молодість Аврелій провів досить весело та легковажно. У Карфагені, Римі і Мілані він вивчав риторику та філософію (скептицизм, платонізм). Проте ні філософія, ні маніхейство, яким певний час цікавився Августин, не змогли заволодіти його бентежною душею. Наприкінці 80-х років V ст. під впливом Амвросія він приходить до християнства, вихрещується і в 395 р. стає єпископом у північноафриканському м. Гіппо, де й живе до кінця своїх днів.\nЦентральною проблемою життя Августина тривалий час було співвідношення розуміння і віри. У своїй знаменитій ” Сповіді” він дуже відверто описує ту екзистенційну ситуацію, у якій довго перебував. Вже добре ознайомившись з текстами християнського віровчення і примкнувши до церкви, Августин як освічена людина з добре розвиненими розумовими здібностями не може позбутися пекучого відчуття нерозуміння священних текстів та відсутності віри в них. їхня внутрішня суперечливість заважала розумінню, яке (так у ті часи вважав Аврелій) конче потрібне для досягнення віри. Августин шукав своєї особистої віри, вважаючи спочатку, що лише розуміння її предметів може привести до неї.\nАле повернення Августина до глибокої і стійкої віри відбулося поза розумінням. Болісно переживаючи свій душевний стан, вразливий Аврелій впадає у глибокий транс. У цьому стані він почув співучий дитячий голос, який повторював: “Візьми, читай! Візьми, читай!” Августин бере Новий Заповіт, навмання відкриває його і читає: “Не в банкетах і в пияцтві, не в спальнях і не в розпусті, не в сварках і в заздрості: оповийтесь в Господа Ісуса Христа і піклування про плоть не перетворюйте в похоті”. І далі: “Слабкого у вірі прийміть!” Як розповідає у “Сповіді” сам Августин, ці слова перевернули його душу. Він твердо повірив. Це був акт волі, а не розуміння.\nРазом з вірою і завдяки їй до Августина прийшло розуміння священних текстів, відсутність якого він так болісно переживав. Ось як у цьому сам Августин сповідується Богу: “Таким чином я з жадобою схопився за поважні книги, продиктовані Духом Твоїм, і передовсім за послання апостола Павла. Зникли всі питання щодо тих текстів, де, як мені привиджувалось колись, він суперечить сам собі і не збігається із свідоцтвами закону та пророків проповідь його: мені прояснилась єдність цих святих виразів, і я вивчився “звеселятися в тремтінні”. Я почав читати й знайшов, що все істинне, прочитане мною в книгах філософів, говориться і в Твоєму Писанні через посередництво благодаті Твоєї”.\nЯк бачимо, після багатьох марних спроб досягнути істини і віри за допомогою лише розуму Августин виявив, що раціональну істину про Бога, про яку говорили філософи, можна осягнути відразу, у чистому вигляді, без будь-яких помилок, простим актом віри, яка притаманна самим неосвіченим серед віруючих і яка перевершує будь – яку філософську істину. Відтоді, як він це зрозумів, Августин вже ніколи не забував того, що найнадійнішим шляхом досягнення істини є не той, що починається завдячуючи розуму, а навпаки, той, що починається з віри, а потім веде далі, від одкровення до розуму.\nВідома формула Августина – “Розуміння є нагорода за віру” – свідчить про те, що, закликаючи до віри, Августин зовсім не закликає відкинути розум.\nЗазначені вище новації, що ввів у філософію Блаженний Августин, не могли не відбитися і в його антропологічних поглядах. Загалом він розглядає людину, спираючись на традиційні для середньовічної філософії принципи. Світ створений Богом і являє собою ієрархію творінь, від мінералів, що існують, рослин, що живуть, тварин, що відчувають, до людини – вершини ієрархії, царя природи, єдиної істоти, яка має безсмертну душу, створену Богом при народженні людини.\nСтворена з нічого, душа все ж є вічною. Останнє обгрунтовується тим, що душа існує поза простором, не має частин і тому – неруйнівна. Не існуючи в просторі, душа існує в часі. Саме у зв’язку з проблемою душі Августин розробляє новий образ часу; до нього (у давніх греків, у Еклезіаста) образом часу було коло: все повертається на кола свої, у світі нема нічого нового, нема творчості, бо все вже було. Запропонований Августином новий образ часу – це лінія; час має три модуси (минуле, теперішнє і майбутнє), у часі можливе виникнення нового, тобто творчість.\nТак з новою концепцією часу пов’язана в Августина і концепція душі. Душа створена вічним Богом, який перебуває в абсолютному теперішньому, у вічності. Але душа – ця божа іскра – змушена перебувати у створеному світі, тобто часі. Тому вона має здатність розрізняти не лише добро й зло, а й минуле та майбутнє. З минулим пов’язана така здатність душі, як пам’ять, з майбутнім – чекання, з теперішнім – увага. Августин показує, що час – це надбання самої душі, яка через нього прагне до вічності, де минуле й майбутнє стають постійно триваючим теперішнім.\nПрагнення душі до закінчення часу, очікування кінця історії привели до розгляду Августином так званої есхатологічної проблеми (проблеми останнього, конечного пункту часової лінії). За Августином, цей пункт пов’язаний з поверненням людей із земного міста у місто, або царство, Боже. Град Божий являє собою царство, де вічно живуть ті, хто своєю моральною поведінкою заслужив спасіння і милосердя. Про це йдеться в Августиновому трактаті “Про град Божий”.\nЯкщо в античності основою праведного та морального життя людини вбачали знання, то в середні віки – віру. А віра є акт волі. Тому людина, за Августином, це насамперед воля. Спостерігаючи внутрішнє життя людини, Августин не раз журиться, що навіть його власна воля не завжди підкоряється йому, і він робить те, чого б не хотів робити. Цю роздвоєність людини він називає хворобою душі, її непідкоренням самій собі. Він робить висновок, що людина взагалі не може позбутися своїх гріховних потягів без божої допомоги, тобто без благодаті.\nУ зв’язку з проблемою співвідношення людської волі та божественної благодаті, яка, за Августином, тільки й може спрямувати людину до добра, Августин вступає в суперечку з Пелагієм, з яким сперечався ще Ієронім. Пелагій стверджував, що люди завдяки тій самій свободі волі здатні самостійно, без втручання божественної благодаті, сторонитись зла й отримувати спасіння. Августин заперечує Пелагію, стверджуючи, що джерелом добра в людях є дарована людям, обраним Богом, благодать; всі інші – необрані – навряд чи спасуться.\nПозиція Августина у питанні про співвідношення божественного напередвизначення (промислу) та людського вольового вибору тих чи інших учинків містила певну суперечність – проблему, над якою немало думали його послідовники. Якщо Бог усе визначив наперед і обрав тих, хто спасеться, то чи варто людям дотримуватись принципів добра, справедливості, самовдосконалення?\nПісля падіння Риму у 476 р. та розвалу Західної Римської імперії під навалою вандалів почалося власне західноєвропейське середньовіччя. Східна ж Римська імперія – Візантія – уникнула варварського завоювання; в її історії, на думку багатьох дослідників, важко провести якусь хронологічну межу між пізньою античністю та середньовіччям.\nВелике значення у Візантії мав неоплатонізм Плотіна, Ямвліха та Прокла. Вони мали неабиякий вплив на християнських мислителів, найбільш відомою фігурою серед яких був Псевдо-Діонісій Ареопагіт (V ст.), не встановлений автор написаних у V ст. чотирьох трактатів (“Про імена Божі”, “Про містичне богослов’я”, “Про небесну ієрархію”, “Про церковну ієрархію”), підписаних іменем Діонісія Ареопагіта, який жив на кілька століть раніше. Тому автора цих трактатів і назвали Псевдо-Діонісієм, а його концепцію – ареопагітикою.\nАреопагітика – синтез християнства й неоплатонізму з метою систематизації першого на грунті схематики останнього. Згадаймо триланкову схему неоплатоніків, яку робили спроби використати ще Оріген та каппадокійці. В результаті синтезу Ареопагіт показує, що небесна ангельська ієрархія з її трьома чинами повторюється і в ієрархії церкви. Переймає Псевдо-Діонісій і неоплатонівську ідею про Бога як начало, середину і кінець усього існуючого. Світ був створений Богом, його нескінченною любов’ю і добротою, він же (світ) прагне повернутися до свого начала. Завдяки цій ідеї Ареопагіт отримує можливість розглядати Бога і як трансцендентного, як такого, що знаходиться поза світом, і водночас як іманентного (внутрішньо присутнього) всім речам та істотам.\nЗавдяки такому поєднанню поглядів щодо Бога (трансценденталізму та пантеїзму) Псевдо-Діонісій розрізняє два методи пізнання. Перший – позитивна теологія – це пізнання Бога через вивчення його творінь, у яких він незримо присутній (пантеїзм). Другий – негативна теологія – метод пізнання Бога як неохопного і трансцендентного творця світу, який не може бути зведений до цього світу. Сутність негативної теології полягає у послідовному запереченні відносно Бога будь-яких якостей, атрибутів, що існують у світі. На цьому шляху Бог виявляється невимовним таємничим божественним мороком, недосяжним світлом, незримим через надмірну ясність і неохопним через надмір надсутнісного світлолиття. Псевдо-Діонісій стверджує, що непізнаваність Бога треба розглядати як вершину його розуміння. Цілком містичний характер такого висновку негативної теології близький до неоплатонівського екстазу та містичного злиття з абсолютом, бо до “сокровенного ми прагнемо, відрікаючись від будь-якої розумової діяльності”.\nТенденція до ієрархізації та систематизації християнського віровчення, яка простежується у патристів та Псевдо-Діонісія, звичайно ж, прямо пов’язана з потребою у його викладі, з розвитком школи. “Вчення – світло, а невчення – темрява” – цей вислів належить іншому знаменитому візантійському богослову і філософу ІоаннуДамаскіну (бл. 675 – ум. до 753) – найвизначнішому після Орігена та Григорія Нисського систематизатору на Сході. Його книга “Джерело знань” – одна з перших спроб систематизувати наявні знання і викласти православну віру – стала основою пізньої схоластики.\nСистематизаторські тенденції простежуються не лише на Сході, а й на Заході. І тут вони пов’язуються з потребами школи та освіти. Так, у V ст. Марціаном Капеллою проводиться поділ сфери знань, виділяються світські, або вільні, дисципліни (мистецтва). Це – граматика, риторика, діалектика, арифметика, геометрія, астрономія, музика. Пізніше сім “вільних мистецтв” були розділені на тривіум (трьохпуття) – перший ступінь навчання (граматика, риторика, діалектика) та квадривіум (чотирьохпуття) – другий ступінь (арифметика, геометрія, астрономія, музика). Як зазначає О. М. Чанишев, ця структура лягла в основу всієї середньовічної освіти.\nАніцій Манлій Торкват Северин Боецій (бл. 480 – 524) здійснив, на думку багатьох дослідників, поділ вільних мистецтв на “тривіум” і “квадривіум”. Якщо в тривіумі концентрувалось гуманітарно-філософське знання, то квадривіум втілював те, що в антично-арістотелівській традиції називалось фізикою (навіть музика тут зводилась до музичної акустики). Багато зробив Боецій – останній римський філософ – і для сутнісного змістовного збагачення семи мистецтв своєю перекладацькою та коментаторською працею над творами Арістотеля (якого до Боеція не знали або ігнорували) та платоніка Порфирія. їхні твори Боецій ввів у предмет освіти свого часу.\nПроте головною справою Боеція, яку він здійснив у тюрмі, в очікуванні смертної кари, була книга “Утіха філософією”. Позбувшись високого статусу при дворі остготського короля Теодориха (Боецій був у нього першим міністром), звинувачений у змові і засуджений до страти, він впадає у відчай. Та з пригніченого стану його виводить образ філософії – “жінки… з ликом, повним гідності, з палаючими очима, що зіркістю своєю значно перевершують людські, вражаючими живим блиском і невичерпною принадною силою”. Філософія доводить Боецію, що він даремно жалкує за втраченим добробутом, за оманливою прихильністю долі (Фортуни), ремствує на підступність безчесних друзів, які звинуватили його у святотатстві. Добробут, палаци, бібліотека Боеція, прикрашена слоновою кісткою та дзеркалами, – не ними опікується Філософія, а його душею. Душа його потрапила в залежність від Фортуни. Оскільки сутнісною рисою останньої є непостійність – не треба жалкувати, що вона відвернулась. Не варто ремствувати й на підступних людей, бо підступність є ознакою немічності, адже “здатність творити зло не свідчить про могутність”.\nВ основі світу, вчить Боеція Філософія, лежить промисел Бога, який треба відрізняти від долі. (Згадаймо, тема співвідношення божественного передустановлення та свободної волі людини звучить у Татіана, Аврелія.) “Здійснення часового порядку, встановленого в розумі Божому, є промисел, а його виявлення в часі зветься долею”. Це подібне до того, як художник спочатку створює в розумі образ речі, ідею, яка ще не підвладна законам часу, а потім вже приступає до виготовлення речі. Інакше кажучи, позачасова ідея речі є промисел, часовий же порядок її створення з участю цієї ідеї, матерії, засобів тощо – доля. За Боецієм, і промисел, і доля не відомі людині, їм треба смиренно підкорятись.\nПроте Боецій не знає розв’язання проблеми, що залишилась від Августина. З одного боку, якщо “Бог передбачає все майбутнє”, то “свобода людини через те звергається” і “свобода волі вже не може мати місця”. З іншого – якщо свобода волі є, це означає, що у Бога “не є твердою здатність проникати у пітьму майбутнього”, тобто підривається принцип всевідання Бога і його промисел. Боецій не знаходить виходу з цієї суперечності. Страта Боеція у 524 р. знаменує собою мученицьку смерть античної філософії в Західній Європі. Таким же сумним кінцем філософії у Східній Європі було, на думку О. М. Чанишева, розігнання філософських шкіл християнським фанатиком імператором Юстиніаном, який 529 р. закрив останню філософську школу – Платонівську академію.\nPrevious Post: Розв’язування тригонометричних рівнянь, систем та нерівностей\nNext Post: ЕКОЛОГІЯ ФАКТОРАЛЬНА


Чоловік на кухні: Бердянець вирощує унікальні сорти гострого перцю і захоплюється консервацією - Новости Бердянска\nСьогодні: 22 Вересня 2021 | 01:36\nСегодня: 22 Вересня 2021 | 01:36\nЧоловік на кухні: Бердянець вирощує унікальні сорти гострого перцю і захоплюється консервацією\nНезважаючи на стереотипну думку, що консервація, здебільшого, – доля жінок, все ж серед бердянців є чоловіки, які її спростовують. Яскравий тому приклад – Кирило Поляцький. Цей місцевий житель підходить до процесу домашньої консервації творчо, мало того, щиро ним захоплений.\n– Домашня кухня – це як культура сім’ї, її наповненість і якийсь об’єднуючий фактор. Готувати з любов’ю для своїх рідних і близьких, здивувати гостей та друзів чимось незвичайним – це про мене. Захоплюватися консервацією я почав років п’ять тому … Спочатку консервував щось просте: сік, компот, огірки, томат, помідори, баклажани. Згодом вирішив спробувати щось складніше – грибочки, салати, ікру. Все виходило дуже смачним! Та й коли у тебе вдома повний стелаж різноманітної консервації, то і на сімейний бюджет взимку навантаження менше, – розповів Кирило.\nБердянець зізнається, що окремим відкриттям для нього стали страви східної кухні.\n– Якось раз я спробував в одному з бердянських кафе долму і ще кілька страв вірменської кухні. Мені стало цікаво: а чи зможу я приготувати щось подібне вдома? Почав шукати, де продаються спеціальні інгредієнти для цього, і здивувався високим цінам! Наприклад, невелика банка виноградного листя коштує 125 гривень, в той час як у нас у приватному секторі це листя і даром нікому не потрібне. Така ж ситуація і з імпортними соусами… Це мене наштовхнуло на думку – чому б самому не навчитися робити потрібні заготовки? Я почав активно цікавитися цією темою, спробував приготувати, законсервувати… І мене затягнуло! – з посмішкою сказав співрозмовник.\nКрім приготування, Кирило також вирішив сам вирощувати екзотичні сорти гострого перцю, адже консервувати завжди краще те, що виростив сам.\n– Насіння деяких рослин мені надсилають навіть з-за кордону. Вдома я обладнав міні-теплицю – там сходить розсада, яку згодом пересаджую у відкритий ґрунт. Сорти вирощую унікальні: Trinidad Scorpion, Habanero, Naga Jolokia, Ghost Pepper і т.п. Більшість з них мегагострі, з ними потрібно працювати у респіраторі. Дружина навіть і близько до кухні не підходить, коли я їх переробляю або додаю у соус. Процес дуже цікавий і захоплюючий. Особливо коли проходиш весь шлях: від крихітного насіння в руках – до екзотичного соусу у твоїй тарілці! – сказав Кирило.\nДружина Кирила – Ірина – з іронією зазначила, що через гостроту деяких сортів перцю, іноді їхня квартира дійсно перетворюється в «пекельну кухню». Але в цілому вона дуже позитивно ставиться до такого незвичайного захоплення чоловіка:\n– Зараз мало яке застілля або сімейне свято у нас обходиться без оригінального домашнього частування від Кирила. Я, зі свого боку, йому допомагаю, але здебільшого він все робить сам. Усім рідним і друзям дуже подобаються його соуси, закрутка, закуски, а ми з синочком дуже вдячні своєму чоловіку і татусю за те, що він нас не перестає дивувати і радувати своїм таким смачним хобі, – каже Ірина.\nТакож Кирило поділився з нашими журналістами одним зі своїх перевірених рецептів домашньої консервації виноградного листя для долми:\n– На 1 літрову банку потрібно 60-80 виноградного листя. Їх необхідно зривати молодими з білих сортів винограду, наприклад, листя Ізабелли – не підійдуть. Попередньо їх потрібно вимити і скрутити по 10 штук рівними рулетиками-трубочками. Після укладання в банку, заливаємо окропом на 3-4 хвилини, вони в цей час бланшуються. Після – зливаємо воду і заливаємо розсолом. Я на 1 літр води кладу одну столову ложку солі і одну столову ложку цукру. Після того як залили листя розсолом, їх закручуємо і залишаємо в сухому місці без прямого попадання сонячних променів. Такої баночки листя вистачає для приготування долми на 5-6 дорослих людей, – поділився рецептом Кирило.\nВ арсеналі бердянця ще багато цікавих рецептів, якими він із задоволенням ділиться на сторінці своєї дружини в соцмережах.\nДо слова, подружжя Поляцьких відзначило, що таке хобі – це гарна підмога взимку і вагома економія для домашнього бюджету.\nБердянськунікальні сорти перцювирощує\nВідключення електроенергії... Постійна комісія з питань реал...


Велопрогулка с Formula: 5 причин купить двохколесного "зверя" // Активный отдых в Украине: экскурсии в пещеры, лыжные походы в Карпатах, туры в Карпаты на Новый год\nВелопрогулка с Formula: 5 причин купить двохколесного "зверя"\nЗдоровий спосіб життя – це те, про що хоча б одноразово замислювався кожен. І якщо з правильним харчуванням все ж таки можна змиритися, то для спорту знаходиться ледь не тисяча відмовок: наприклад, нестача часу, обмеженість фінансових можливостей чи сором’язливість. Всі ці фактори, звичайно, мають право на існування, але вони не можуть заперечити те, що займатися спортом можна не лише заради користі, а й для власного задоволення. Як? Зараз відкриємо завіси таємничості.\nЗ чим зазвичай асоціюється кардіотренування? Ранкова пробіжка, орбітрек, бігова доріжка в тренажерному залі? А як щодо різноманітності? З цією місією чудово впорається велосипед – улюблений транспортний засіб туристів та любителів активного відпочинку.\nВелосипед, призначений для використання в туристичних цілях або придбаний в якості альтернативи традиційним кардіотренуванням, має бути якісним, надійним, довговічним та максимально безпечним. Усім цим характеристикам відповідає продукція торгової марки Formula.\nПридбати велосипеди Formula кожен бажаючий може в moyo.ua – популярній мультиканальній мережі. Очевидно, що продукція цієї торгової марки заслуговує уваги користувачів хоча б завдяки своїй промовистій назві, яка асоціюється виключно з лідерством і першим номером. Однак, на цьому плюси велосипедів Formula, на щастя, не закінчуються. Тож, чому все-таки варто придбати розробки бренду?\nВисока якість. Транспортні засоби від Formula виготовляються виключно з міцних та стійких до корозій та механічних пошкоджень матеріалів. Окрім того, вони у обов’язковому порядку проходять процедуру сертифікації та перевірки на відповідність міжнародним нормам і стандартам. Про надійність та високі терміни профпридатності брендових велосипедів свідчить довготривала гарантія, яку споживачам надає виробник.\nВартість. Велосипеди Formula – це ідеальне співвідношення показників «Ціна» та «Якість». Цінова політика бренду більше, ніж адекватна та демократична: різноманітний асортиментний ряд складається і з доступних для кожного моделей, і з велосипедів середньої цінової ланки, і з вартісних суперфункціональних байків.\nРізноманіття модельного ряду. Formula пропонує потенційним споживачам і дорослі, і підліткові, і дитячі моделі. До того ж, прихильники туризму можуть потішитися наявністю пропозицій, призначених спеціально для подолання складних маршрутів, та подорожей гірською місцевістю. Не може не радувати й те, що торгова марка виготовляє моделі з універсальною та так званою жіночою рамою.\nШвидкість. Чули міф про те, що велосипед рухається надто повільно, щоб називатися повноцінним транспортним засобом? Спробуйте обігнати умілого «водія» Формули. Не вийшло? Не дивно, адже продукція вищезгаданого виробника з легкістю розганяються до 25-30 кілометрів за годину.\nЕкологічність. Яку шкоду велосипед несе для навколишнього середовища? Правильна відповідь – ніякої (звісно, якщо мова не йде про неправильну утилізацію його комплектуючих). Жодних шкідливих викидів в атмосферу, жодних затрат електроенергії чи пального – природа точно скаже «Дякую» велосипедистам.\nНасправді, є значно більше, ніж 5 причин придбати двоколісного залізного коня від торгової марки Formula – наприклад, їх стильний вигляд, зручність у використанні, користь для здоров’я (і фізичного, і емоційного). Не варто забувати і про суб’єктивні «плюси», які є індивідуальними для кожного споживача, тому й не потрапили у наш список.\nОднодневные катания на Черемоше\nИстория Черемошского края\nПопулярно про рафтинг на Черемоше\nЧорногора 191 Рафтинг на Дністрі 3 дні 23 Дністровські принади 573 Kareliya-Rafting 31 Печера Млинки 2040 Свіча 1692 Фото з кінних походів 1946 Прут 1686 Печера Млинки 2043 Свіча 1709 Горгани 203 Горгани 226 Прут 1687 Чорногора 187 Печера Млинки 2008 Чорний Черемош 1729 Рафтинг в Карпатах по Черемошу 1867 Рафтинг в Карпатах 796 Чорний Черемош 1743 Печера Млинки 2044 Мармороси 962 Сплав по Збручу до Хотина 1962 Горгани 224


Іван Момот | archive.kolo.poltava.ua\n+9°C НД 18:20 17.01.2021 USD 25.99 EUR 29.15 RUR 0.41 Курс НБУ\nСьогодні, 24 лютого, Іван Момот, голова Полтавської облради, та його заступник Володимир Онищенко склали повноваження.\t24 лютого 2014\t1691\nУ Полтаві обиратимуть голову обласної ради\n24 лютого на розгляд сесії Полтавської обласної ради винесене єдине питання «Про суспільно-політичну ситуацію в країні».\t24 лютого 2014\t2446\nЗаява Івана Момота про вихід із партії регіонів з’явилася на офіційному сайті Полтавської обласної ради.\t22 лютого 2014\t918\n1 листопада день народження святкує Іван Момот.\t1 листопада 2013\t1112\nПід час сесії облради На сесії Полтавської облради депутати проголосували за рішення звернутися до Кабміну за субвенцією для погашення боргів водоканалу.\t9 жовтня 2013\t681\nПрезидент України нагородив полтавських держслужбовців, підприємців та артистів\nІван Момот (фото Олега Дубини)Голова Полтавської обласної ради Іван Момот нагороджений орденом "За заслуги" ІІІ ступеня.\t25 серпня 2013\t925\nІван Момот. Фото з сайту www.oblrada.pl.uaІван Момот, голова Полтавської обласної ради, оприлюднив декларацію про доходи за 2012 рік.\t3 квітня 2013\t1739\nГолова обласного штабу Партії регіонів провів брифінг для журналістів і заявив, що вибори на Полтавщині проходять без фальсифікацій.Голова виборчого штабу обласного осередку партії Іван Момот встиг дати сьогодні прес-конференцію для журналістів.\t28 жовтня 2012\t629\nСьогодні 11 полтавців отримали ордери на квартири\n23 жовтня 11 полтавців отримали квартири за трьома державними програмами.\t23 жовтня 2012\t1071


Через переповнені лікарні хворі вмирають вдома і не попадають в ковідну статистику | Новини\n20:27, 28 жовтня\nПопри сумні цифри статистики, які приголомшують останнім часом, ситуація з коронавірусом в Україні є ще гіршою. Про це Оглядачу розповів лікар-епідеміолог, голова ГО "Інфекційний контроль в Україні" Андрій Александрін.\nВін запевняє, що через брак місць багатьом пацієнтам відмовляють в госпіталізації, ті в тяжкому стані повертаються додому, де вмирають і не попадають в офіційну статистику.\n#коронавірус #ковід #статистика #смертність\nАндрій Александрін З 2012 по теперішній час засновник та керівник Національної експертної групи з інфекційного контролю (NEGIC). З 2018 голова ГО «Інфекційний контроль в Україні». Це Ви друкуєте коментарі людини яка на даний час лікарем не працює а робить собі рекламу і своїм громадським організаціям . Не лякайте людей, краще винайдіть ліки від короновірусу і не потрібно буде вакцини


Депутати облради не проголосували за розгляд звернення щодо заборони партій Шарія та ОПЗЖ – Чернівці.Online\nСьогодні на сесії Чернівецької обласної ради мали розглянути звернення до Президента, Верховної Ради та РНБО щодо заборони партій Шарія та ОПЗЖ. Однак завадити цьому спробували депутати «Опозиційної платформи «За життя», які в облраді входять до більшості голови облради Олексія Бойка. Та пропозицію депутата цієї партії Василя Онофрея не підтримали.\nПісля цього депутат «Народного контролю» Петро Скорейко запропонував розглянути це питання замість 51, як воно йде в порядку денному, першим.\n«Дане звернення підтримували ради різних рівнів більшості міст України. Ми повинні задекларувати свою єдину спільну позицію всіх проукраїнських сил, які знаходяться в Чернівецькій облраді. Ми маємо підтримати дане рішення. Громада має розуміти чи вболіває ця обласна рада за громаду України», – наголосив Петро Скорейко.\nОднак деякі депутати зазначили, що по закону обласна рада не може висловити свою позицію з цього питання. Це обурило депутатку «Європейської солідарності» Ольгу Кобевко.\n«Мені дуже сумно, що за стільки років, будучи волонтером, лікарем майдану, помаранчевої революції, війни на Сході, мені дуже сумно, що в залі є люди, які можуть говорити, що ми не можемо висловити свою позицію, наприклад щодо партії Шарія. Ви повинні перші казати, що ми маємо показати свою позицію українську, патріотичну, задекларувати голосно на всю Україну», – зазначила Кобевко.\nТа попри голосні слова більшість Бойка так і не проголосувала за те щоб розглянути це питання першим.\n«Я рахую, що сьогодні, коли є більше 13 тис загиблих, більше 35 тис поранених, і ми не можемо розглянути це питання першим, то може нам доречно піти на перевибори після цього?», – обурився депутат «Народного контролю» Петро Скорейко.\nНагадаємо, що в Чернівецькій облраді більшість утворили партії «ОПЗЖ», «Європейська солідарність», «Єдина альтернатива», «Аграрна партія», «За Майбутнє» та депутати «Слуги народу» орієнтовані на Дмитра Разумкова.