КЗ «Академічний музично-драматичний театр ім. Лесі Українки м. Кам’янського» КМР оголошує конкурс на заміщення вакантної посади:\nартист драми 1-ї категорії – 1 посада.\nДата і місце проведення конкурсу. Конкурс проводиться 29.04.2021 р. (два етапи в один день): 1-й етап (розгляд документів) – 10.30, 2-й етап (ознайомлення з професійними даними учасників конкурсу) - о 11.00; Дніпропетровська обл.., м. Кам’янське, пл..250-річчя міста, 2, будівля Академічного музично-драматичного театру ім. Лесі Українки м. Кам’янського.\nЗаяви про участь у конкурсі та інші необхідні документи приймаються до 28.04.2021 року (включно), за адресою: 51925, Дніпропетровська область, м. Кам’янське, пл..250-річчя міста, 2, відділ кадрів. За довідками звертатися за тел.:, 067-653-23-58, 067-630-88-81.


Як позбутися від мух народними засобами: пастки і репеленти | Господарство\nЯк позбутися від мух народними засобами: пастки і репеленти\nГоловна › Господарство › Як позбутися від мух народними засобами: пастки і репеленти\nЗнищення мух народними засобами\nНастирливі і надокучливі мухи – вони прокидаються навесні і здається, що відразу ж заполоняють все навколо. Для боротьби з ними існує досить багато різних засобів: від хімікатів до саморобних пасток. Перші сьогодні ми торкатися не будемо, а поговоримо про те, як позбутися від мух народними засобами.\nОднієї тільки москітної сітки часто недостатньо для того, щоб перепинити шлях мухам в свій будинок\nДля того, щоб вибраний препарат приніс позитивний результат, перш за все необхідно виявити місце розмноження комах. Якщо це приватний сектор, то паразити, найімовірніше, активно плодяться у сміттєвих баках, у багатоповерхових будівлях причиною появи великої кількості мух є сміттєпровід. Але іноді «епіцентром» стає і житлове приміщення, а, точніше, не вчасно викинуте сміття.\nТаким чином, перший етап на шляху до позбавлення від мух буде полягати в наступному:\nприбирання місць можливого розмноження комах;\nрегулярний винос сміття, причому обов’язково у щільно зав’язаних пластикових пакетах;\nсміттєві баки слід завжди закривати і мити їх у міру забруднення оцтовим розчином.\nОтже, після того як були знищені всі місця розмноження мух, можна переходити безпосередньо до боротьби з дорослими літаючими особинами. Причому кошти, перераховані нижче, ви цілком можете використовувати як в умовах квартири, так і приватного будинку. А для підвищення ефективності їх бажано поєднувати один з одним.\nЦей метод особливого представлення не потребує, так як їм хоча б один раз користувався кожен з нас. Головною зброєю в даному випадку є мухобойка або ж згорнутий журнал. Плюс у цього способу один – абсолютна безпека для всіх, крім мух.\nА от мінусів досить багато – це довго, складно, до того ж на стінах залишаються сліди. Крім того, комахи настільки швидко реагують на найменший рух, що вбити навіть парочку досить проблематично.\nДалі будуть перераховані народні засоби від мух, які можна використовувати безпосередньо для відлякування комах.\nГорілка. Вз всіх алкогольних напоїв мухи не переносять запаху саме горілки. Користуватися нею досить просто: необхідний розпорошити засіб в приміщенні, де є мухи. Якщо ж комахи докучають вам під час роботи на городі, то в такому випадку горілкою необхідно змастити відкриті ділянки тіла.\nЕфірні масла. Серед масел найбільш ефективними є олії евкаліпта, м’яти, лаванди, лимонника, цитронелли і гвоздики. Кілька крапель олії розвести в 100 мл води і розпилюємо в кімнаті.\nВажливо! Концентрований розчин ефірної олії використовувати небажано. Безсумнівно, ефективність такого засобу буде набагато вище, але пам’ятайте і про своє здоров’я – деякі аромати здатні викликати стійкі головні болі і запаморочення, особливо в спеку!\nСушена гвоздика. Насипте кілька бутонів гвоздики в блюдце і поставте його на столі в тій кімнаті, де літають мухи. Через кілька хвилин комахи повинні покинути приміщення. Сушену гвоздику можна також використовувати і по-іншому. Нею начиняють апельсин або лимон і отримують своєрідний відлякувач.\nЇх можна підвісити в зараженій кімнаті або просто покласти на тарілку і залишити в приміщенні, де постійно кружляють мухи\nЛосьйон для тіла. Для його приготування необхідно з’єднати половину склянки столового оцту з аналогічною кількістю відвару ліщини. Перемішуємо і додаємо приблизно 35 крапель евкаліптової ефірної олії. Використовуємо на відкритих ділянках тіла.\nДля боротьби з надокучливими комахами найчастіше використовують прості пастки, які працюють за принципом залучення. Все, що знадобиться для виготовлення такого домашнього кошти від мух, це привертає паразитів рідину і резервуар, в якому вона знаходитиметься, або обгортковий крафт-папір.\nОтже, в якості приманки можна використовувати:\nНаливаємо обрану рідина в банку. З паперу бажаємо конус і вставляємо його таким чином, щоб кінчик залишався сухим. Залучені ароматом комахи, через конус проникати в банку, але назад вже не виберуться.\nНа замітку! Замість паперового конуса можна використовувати пластикову воронку або ж просто накрити банку поліетиленовою плівкою, зробивши в ній кілька невеликих отворів!\nДля більшої ефективності в кімнаті слід поставити кілька подібних пасток і не забувати час від часу очищати від комах\nПроти мух досить добре працює суміш з столового оцту і рідини для миття посуду. Співвідношення компонентів 100:1. Готовий розчин необхідно налити в невеликі ємності і розставити їх в місцях скупчення комах.\nА наступна принада є згубною для мух. Діє вона не відразу, але, скуштувавши її, комахи все-таки гинуть через кілька годин. Для приготування такого засобу необхідно зварити цукровий сироп і додати до нього щіпку пекучого перцю. Суміш наливають в тарілку і залишають на столі.\nЩе один вид приманки – це так звана липучка, яка складається з приваблює мух рідини і крафт-паперу. Спочатку необхідно приготувати концентрований, цукровий сироп. Далі, нарізаємо з обгорткового паперу смуги, шириною приблизно 10 см, і замочуємо їх в трохи прохолола принаді. Через кілька годин просушуємо і розвішуємо в кімнатах.\nТакі пастки відмінно справляються з поставленим завданням як у квартирі, так і на дачі\nІ звичайно ж, від мух можна використовувати мухомор червоний. Кладемо гриб в блюдце з водою і залишаємо в приміщенні. Комахи будуть пити отруєну воду і засинати прямо в ємності. Тільки стежте за тим, щоб цю воду не пили ваші домашні вихованці.\nНа замітку! Цікавим є той факт, що мухи гинуть не через отруйних речовин, а з іншої причини. У капелюшка гриба містяться алкалоїди, які досить добре розчиняються у воді. Мухи п’ють цю рідину і просто засинають. Якщо ж комаха дістати і залишити на сухій поверхні, то через кілька годин воно прокинеться і полетить!\nГерань – одне з найбільш популярних кімнатних рослин, яке здатне відлякати не тільки мух, але і інших комах. Однак щоб створити надійний захист одного тільки рослини буде недостатньо. Паралельно з геранню з навалою мух добре справляється пеларгонія. Вона більш відома своїми лікувальними властивостями, але при цьому здатна також позбавити ваш будинок і від комах.\nІснують також рослини-хижаки, які живляться мухами. Серед найбільш відомих:\nА який запах не люблять мухи? Насправді таких досить багато. Крім цитрусових, гвоздики і деяких кімнатних квітів, описаних вище, для позбавлення від цих комах використовується:\nГарбузове бадилля – листя слід гарненько просушити, після чого підпалити і окур приміщення. Якщо мова йде про території за межами дому, то вам доведеться зібрати досить багато бадилля, але при цьому вона швидко принесе позитивний результат.\nТоматна бадилля – садити помідори по периметру ділянки і навколо будинку тут не потрібно. Досить використовувати листя рослини: розкладіть їх на підвіконні, на веранді і в інших місцях, де спостерігається скупчення мух.\nБазилік – пряне рослина, яка дуже активно використовується в кулінарії. Його листочки виділяють особливий аромат, який ми сприймаємо як приємний, а ось мухи так не думають. І перше, що можна зробити, це розкласти його гілочки в місцях скупчення комах. Якщо свіжої рослини під рукою не виявилося, то цілком можна використовувати і сушене.\nКрім того, базилік буде добре рости в горщику на підвіконні, а якщо ви живете в приватному будинку, то цю рослину можна висадити безпосередньо під вікнами\nПолин – також може використовуватися від мух. Розвісьте пучки висушеної полину в будинку або ж поставте живі букети у вази з водою, і полин гарантовано відлякає не тільки мух, але також кліщів і міль.\nПижмо – ще одна рослина, якого мухи намагаються уникати. Спеціально пижмо практично не вирощують, а знайти її можна на полях або вздовж доріг. Розвісьте пучки рослини по кімнатах і її аромат гарантовано відлякає як мух, так і міль, комарів, клопів і кліщів.\nЛавровий лист – його сушені листочки знайдуться на будь-якій кухні. У використанні він також дуже простий: розкладаємо купками в місцях скупчення мух, на підвіконні можна залишити гірку побільше, щоб комахи не змогли залетіти.\nЛаванда – тут можна використовувати як свіже рослина, так і сушене або його ефірна олія. Лаванда виділяє досить інтенсивний аромат, який не подобається мух, мошок і інших летючих паразитам.\nПоставте горщики з лавандою на веранді або на підвіконнях, а також у літній альтанці, і настирливі комахи вам більше не будуть докучати\nМ’ята – ще одна трава, добре відлякує мух. Зробіть із сушеного рослини саші і додайте в кімнатах свого будинку або наріжте свіжу м’яту і покладіть в блюдце з водою.\nКрім того, слід пам’ятати, що мухи не люблять темряви і холоду. Враховуючи ці факти, іноді позбутися від комах виходить досить просто: достатньо вранці провітрити кімнату, впустивши прохолоду, або ж зашторити вікна, залишивши відкритою лише кватирку, щоб мухи вилетіли на світ, покинувши ваш будинок.\nВсі перераховані народні засоби будуть незамінними і досить ефективними при невеликій кількості комах. А гарні вони насамперед тим, що безпечні для навколишнього середовища, людини та свійських тварин, особливо ті, в складі яких присутні звичні для нас продукти: цукор, варення і т. п. При сильному зараженні приміщення вони багато в чому будуть поступатися купівельними інсектицидів, але тут вибирати вам. Крім того, пам’ятайте, що отрути ви встигнете застосувати завжди, а для початку все-таки варто спробувати звернутися за допомогою до щадним народних засобів.


Коли гравець набуває додаток “Драконорожденный”, на його персонажа починають полювання послідовники Мирака – істинного драконорожденного. Коли головний герой рятується від переслідувачів, він знаходить на тілі одного з них записку про те, що вони прибули з Солстейма, куди і відправиться персонаж.\nВ Скайриме гробниця Валока знаходиться на острові Солстейм, де проживають переважно темні ельфи, або данмеры. На сході острова є гробниця, куди головному герою доведеться йти за завданням скаалов – це нордская народність, що проживає в глибині острова.\nДоступ до неї відкриється тільки тоді, коли головний герой врятує коваля скаалов. Після цього місцевий житель Тарстан звернеться за допомогою до персонажу, щоб той його охороняв під час подорожі до гробниці Валока в Скайриме.\nТаким чином вам відкриється шлях до місця призначення. Коли головний герой прийде в гробницю Валока в Скайриме, то всередині його вже буде чекати Тарстан. Цей персонаж абсолютно не призначений для битв, тому він просто надасть довакину робити свою роботу. Завдяки своїм багатим знанням, Тарстан вправно читає таблички, які написані на драконі мовою.\nУ першому приміщенні розташований величезний зал, посередині якого є люк. Цей люк призначений для жертвоприношень. Головному герою потрібно взяти будь-яке тіло, яке перебуває у залі, і перенести його на кришку люка. Табличка, яку прочитав Тарстан – під нею знаходиться важіль, потягнувши за який, жертва буде опущена вниз, тим самим прийнята.\nТепер відкривається хід по обидві сторони залу. Ці кімнати теж потрібно пройти, неважливо, в якому порядку. В кінці кожної з них будуть слова сили і половинки кігтя.\nДалі відкривається дорога, яка викладена блакитними плитами, але варто поспішити, бо плити будуть зникати, як тільки нога довакина торкнеться їх. Тільки після кінця подорожі міст залишиться назавжди.\nТепер перед очима персонажів постає двері, яка присутня у всіх стародавніх нордских гробницях. Завдяки Тарстану ми дізнаємося, що символи розташовані зверху вниз наступним чином – орел, вовк і дракон. На відміну від стандартних кігтів, це не дасть ніяких підказок, тому розглядати його немає сенсу.\nТепер відкривається фінальна локація – похоронний зал, де похований Валок Тюремник. По обидва боки від водойми розташовані квадратні плити, які насправді є смертоносними вогняними пастками. Тут знадобляться чоботи Азидала, які дозволяють ходити по воді. Ще біля стіни можна безпечно пересуватися.\nЯк тільки ви направитеся в бік труни, тут же з’явиться сам Валок. Бій з ним нічим не відрізняється від бою з драконьими жерцями, однак він не володіє унікальною маскою, як вони. Під час сутички варто частіше звертати увагу на простір під ногами, тому що є шанс потрапити в пастку в гробниці Валока в Скайриме.\nТепер можна просунутися далі, до стіни Слів, у якої можна вивчити крик “Лють бою”. Ось як пройти гробницю Валока в Скайриме.


Через керченську трагедію в Криму запровадили режим НС | QHA Агентство Кримські Новини\n19 жовтня 2018 16:03\nВідповідне розпорядження підписав «голова» Криму\nВ анексованому Криму запровадили режим НС після вибухів і стрілянини у Керченському політехнічному коледжі, які сталися 17 жовтня. Про це йдеться у повідомленні «міністра з надзвичайних ситуацій» Криму Сергія Шахова, опублікованому на сайті «міністерства».\n— Для органів управління та сил територіальної підсистеми "Республіки Крим" єдиної державної системи попередження і ліквідації надзвичайних ситуацій з 22:00 17.10.2018 р. запроваджено режим функціонування «надзвичайна ситуація» регіонального рівня, — йдеться у повідомленні.\nЦе розпорядження підписав «голова» Криму Сергій Аксенов.\nQHA повідомляло, що у трагедії 17 жовтня в Керченському політехнічному коледжі загинуло 20 осіб і підозрюваний у скоєнні нападу, ще близько 50 осіб дістали поранення. Семеро постраждалих залишаються у вкрай тяжкому стані.\nСьогодні, 19 жовтня, у Керчі відбулася траурна церемонія прощання із загиблими у результаті трагедії у політесі. На церемонії попрощалися з 17-ма жертвами. При цьому, на міському кладовищі Керчі поховають тільки 16 чоловік, ще одного — у Горностаївці (Ленінський район Криму).\nкерч крим режим нс сергій шахов


Бажання їсти солоне може говорити про серйозну хворобу - дієтолог - Главред\nБажання їсти солоне може говорити про серйозну хворобу - дієтолог\n25 травня 2021, 05:31\nЕксперт порадила звернути увагу, як часто виникає бажання з'їсти щось солодке або щось солоне.\nДієтолог пояснила , що означає, якщо хочеться солоного / Фото pixaby\nНепереборне бажання з'їсти щось солодке або солоне, що виникає без видимих причин, має пояснення. Про що сигналізує ваш організм, розповіла кандидат медичних наук, гастроентеролог, дієтолог Ірина Бережна.\nЗа словами експерта, найчастіше хочеться солодкого після розумового або фізичного навантаження. Із солоним ситуація складніша, передає радіо Sputnik.\nПо-перше, слід звернути увагу, як часто виникає подібне бажання.\n"Можливо, в раціоні не вистачає хлору, тому що багато людей бояться солі та обмежують якимось чином свій раціон", - зазначила дієтолог.\nПо-друге, треба оцінити потребу солити їжу, тягу до пересолювання.\n"Якщо люди переїдають сіль, додають її все більше, але їжа все одно здається несолоною, то варто шукати серйозні захворювання. Як правило, це захворювання надниркових залоз", - пояснила Бережна.\nПри цьому вона додала, що "такі випадки бувають досить рідко".\nЯк повідомляв Главред, вживати солодке на порожній шлунок небезпечно - це підвищує ризик розвитку діабету. За словами медиків, солодощі містять швидкі вуглеводи, які краще вживати лише після основного прийому їжі.\nУчені з'ясували, що надмірне вживання солодкого призводить до агресії та нервово-психічних захворювань.\nЗараз ви переглядаєте новину «Бажання їсти солоне може говорити про серйозну хворобу - дієтолог». Інші новини медицини читайте в розділі «Здоров'я». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter\nТрагічно загинула 21-річна українська рекордсменка Катерина Долган Чому не можна роздавати свій одяг та взуття направо та наліво задарма Гороскоп на 23 червня 2021 для всіх знаків Зодіаку: особисті "перевороти" і прибуткові ідеї Для чого Моргенштерн пішов війною на СБУ Постріл у молоко: Лукашенко заявив, що Мінськ не прийматиме літаки з Києва


В день свята Вознесіння Господнього митрополит Філарет взяв участь в богослужінні в кафедральному соборі міста Алмати (Казахстан)\n9-10 червня 2021 року, на запрошення митрополита Астанайського і Казахстанського Олександра, митрополит Львівський і Галицький Філарет відвідав Православну Церкву Казахстану.\nНапередодні свята Вознесіння Господнього у Вознесенському кафедральному соборі Алмати було звершено всенічне бдіння, яке очолив Високопреосвященніший митрополит Олександр.\nЙому співслужили: вікарій Київської митрополії, намісник Свято-Успенської Києво-Печерської лаври, митрополит Вишгородський і Чорнобильський Павел; митрополит Володимир-Волинський і Ковельський Володимир; митрополит Львівський і Галицький Філарет; вікарій Астанайської єпархії єпископ Талдикорганський Нектарій; керуючий справами Казахстанського Митрополичого округу єпископ Каскеленський Геннадій; регент Митрополичого хору Києво-Печерської Лаври архімандрит Геронтій (Борисевич); духовенство собору.\nПісля богослужіння в управлінні митрополії відбувся прийом голови Православної Церкви Казахстану з архієреями Української Православної Церкви.\nПід час зустрічі, зважаючи на труди з розвитку взаємин між Православною Церквою Казахстану і Львівською єпархією УПЦ, митрополит Олександр нагородив митрополита Філарета Орденом преподобномучеників Серафима і Феогноста Алма-Атинських.\n10 червня, в день престольного свята Вознесенського кафедрального собору була звершена святкова Божественна літургія, яку очолив митрополит Астанайський і Казахстанський Олександр.\nПісля одпусту голова Православної Церкви Казахстану привітав архіпастирів Української Православної Церкви, вікарних єпископів, священнослужителів, ченців і парафіян зі святом.\nМитрополит Павел від імені делегації Української Православної Церкви тепло подякував митрополиту Олександру за радість спільної молитви в головному храмі Алмати, присвяченому Вознесінню Господньому. Намісник Києво-Печерської Лаври в своєму слові зазначив, що Вознесенський собор і головну чернечу обитель України духовно ріднить святитель Димитрій (Абашидзе), прославлений Церквою як преподобносповідник схіархієпископ Антоній Новий. Ієрарх підкреслив, що чесні мощі творця Вознесенського кафедрального собору - преподобносповідника Антонія - нині почивають у Ближніх печерах лаври.\nМитрополит Філарет очолив богослужіння в Свято-Костянтино-Єленівському соборі міста Нур-Султан\nВ Неділю 7-у після Пасхи митрополит Філарет взяв участь в Літургії в Успенському кафедральному соборі міста Нур-Султан (Казахстан)


14 листопада 2018, 14:12\nАндрій Верхогляд, ротний 72-ї бригади\nПосмішка юнака і очі зрілого чоловіка. У свої 23 роки командир 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону 72-ї бригади імені Чорних запорожців Андрій Верхогляд має досвід керування підрозділом в умовах війни. Він знає, що таке втрачати побратимів і сам носить у своєму тілі осколки. Він називає справу, якій служить, «роботою». Радіо Свобода записало інтерв’ю із старшим лейтенантом, народним Героєм України, лицарем ордена Богдана Хмельницького ІІІ ступеня Верхоглядом під час його відпустки.\nАндрій Верхогляд в Українській редакції Радіо Свобода. Київ, жовтень 2018 року\n– Я у зоні бойових дій – з березня 2016 року і до цих пір. От, поки є можливість, приїхав у відпустку.\n– Як вам тут – у мирному житті? Де вам легше?\n– Там. Там якось все зрозуміліше. Світ поділений на біле і чорне. Ти прокидаєшся і знаєш, що ти на боці «білих», а там – десь за 600 метрів – «чорні». І ти всі свої дії та вчинки підпорядковуєш тому, щоб «біле» перемогло «чорне». А тут – у мирному житті, окрім білого та чорного, є безліч відтінків. Важко на це перелаштуватися.\nДо того ж, як кажуть, у людей із ПТСР (посттравматичний синдром – ред.) загострене відчуття справедливості. І приїздить людина з фронту на мирну територію і розуміє, що ця справедливість тут нікому і не треба. Вірніше, вона може і треба, але ніхто нічого для неї робити не хоче.\n– Ви впевнені, що ніхто?\n– Я знаю, що є люди, яким це треба, але більшості – ні. Здебільшого чуєш: «І нащо ти тут, такий правильний?! Приїхав і вчить жити». Тому, я і кажу, що там легше, бо там простіше. Чи чесніше, не знаю...\n– Що вас ображає чи ранить найбільше тут?\n– Знаєте, я намагаюся менше бути тут. Приїжджаю один раз на два місяці, відпочину днів десять чи два тижні, і назад. Я стараюся не перейматися, а просто відпочити. Їжджу в інші місця – у Львів чи в Карпати – насолоджуюся відпочинком і стараюся менше спілкуватися.\nЯк почнуть мені розповідати про дорогий газ, «комуналку», солярку і бензин, то я навіть не знаю, що казати.\nБо я прокидаюсь зранку і радію, що живий!\nСонце світить – прекрасно, дощ іде – можна одяг попрати:). Якщо дощу немає, а вітер – чудово! Бо теж колись має бути і вітер, і сніг, і спека.\nЯ радію цим простим, для більшості банальним речам, і не розумію, як можна переживати від того, що «соляра» по 33 гривні.\n– Це війна змінила так сприйняття проблем?\n– Війна показала, що справді варте того, щоб переживати. Бо коли я чую стандартні фрази, що «життя погане», то я дивлюсь і думаю: «Ти живий, і Слава Богу! Які проблеми?».\nЯ прокидаюсь зранку і радію, що живий! Сонце світить – прекрасно, дощ іде – чудово!\nХоча, я ж чудово розумію, що у житті всякого багато. І проблеми обсідають з усіх сторін. І у мене бувають такі моменти, коли втрачаєш на якусь мить розуміння. Наприклад, коли стикаєшся із «совком».\nТи ж розумієш, яка вже велика робота зроблена, і ти намагаєшся щось змінити в цій армії і в цих бойових діях, а тут приїжджають такі якісь люди дивні і тягнуть тебе – нас усіх у те «болото» назад. І такі думки проскакують: «П’ятий рік іде війна! Ну, от навіщо це все, якщо ось такі от були і є?!»\nАле потім воно попускає, бо розумієш, що їхній час минає.\nАндрій Верхогляд – зліва, а праворуч – його бойовий товариш Андрій Кизило, який загинув 27 січня 2017 року під Авдіївкою\nЧитайте ще тут: Перервані життя: ким були загиблі під Авдіївкою вояки?\n– Ви брали участь у міжнародних військових навчаннях. Що, на вашу думку, відрізняє українського військового від вояка НАТО?\n– Коли я ще вчився в школі, то мені казали: «У нас вчать усьому. У США і Європі ж більше спеціалізації».\nВ армії те саме. Ось, наприклад, якщо я – офіцер командник-піхотинець, то це не означає, що я маю знати тільки БМП. Ми вчили і танки, і зенітки, артилерію усю.\nІ мені здається, що це великий плюс нашого сучасного українського воїна, що він – універсальний солдат. Бо може усе, що від нього вимагає конкретна ситуація, а як не може, то знайде спосіб змогти.\nМи ж на навчаннях спілкувалися із водієм-американцем, просили його розповісти що до чого. Нас цікавила американська техніка. А він каже: «Ідіть до механіка, він вам розкаже. А я – водій, моя справа кермувати».\nА наш «Вася», «Коля» і «Петя» – він і водій, і механік, і електрик, і зварювальник, він може скрутити зібрати все, що треба, і ще постріляти в розрахунку СПГ (станковий протитанковий гранатомет – ред.).\nЄ у мене ще багато таких бійців. Наприклад, він на своїй посаді гранатометник, але він не може бути просто гранатометником, йому ще подобаються і кулемети, і станкові протитанкові гранатомети, і з гармати він хоче постріляти. Йому все це цікаво. А якби дали мільйон безпілотників (безпілотні літальні апарати – ред.), то він би ще й ними управляв.\nМи різнопланові, ми не можемо зациклюватися на одному. А ще демонструємо нестандартність підходу. Є завдання зробити так, а ми подумаємо, «покрутимо» її «викрутити», бо можемо і по-іншому зробити. А взагалі у них є шаблон.\nЗ одного боку – це погано, бо солдат стає фахівцем у всьому, але не є професіоналом там, де має бути, а з іншого боку – ми ж з вами не в американській армії, де у нас мільярд із бюджету виплачують на армію. У нас немає вертольотів, немає «Апачів» (бойовий вертоліт американської армії – ред.), літаків С-130 і штурмовиків «Тандерболт». У нас цього всього нема. У нас БМП-2 1986-го року 5-го покоління, УРАЛ, ЗІЛ 131-й (радянська вантажівка – ред.). І якщо це все їздить і працює, то тільки на ентузіазмі людей, тому що хтось уміє і робить набагато більше, ніж йому треба за штатним розкладом. Ми просто звикли «викручуватися» з усіх наших проблем.\nНам американці розповідають: «От ми зачищаємо населений пункт в Іраку чи Афганістані, перекриваємо «повітря», заїжджаємо на «Хаммерах» (американський автомобіль – ред.) мобільними групами у село, робимо роботу, а потім на вертольотах і «Хаммерах» повертаємося». А у нас немає вертольотів і «Хаммерів». У нас – один ЗІЛ, в який треба завантажити 30 людей, і зробити все, щоб люди доїхали, куди треба, зробили все, що потрібно, а тоді – цілі на тому ж ЗІЛі повернулися.\nЧерез те, що у нас немає багато того, що є у сучасних арміях, ми «викручуємося», тобто підходимо нестандартно до вирішення проблем, ми кожного разу по-іншому підходимо до ситуації, ми не працюємо «по шаблону».\nА відтак, ніхто ніколи не знає, що «ці українці цього разу придумають», як вони цього разу «викрутяться». Тут працює «народна смекалка», а про це у підручниках не пишуть.\n– А що є такого у натівській армії, чому ви заздрите?\n– Я думаю, що там, як мені здається, дають дорогу молодим. От зараз, наприклад, часто я чую: «Чого не поставити цю людину на ту посаду у штабі? Чи на посаду командира батальйону?». Відповідь: «Він дуже молодий, йому 25-26 років». Ну то й що, що йому 25 років! У нього вже є реальний бойовий досвід, він показав, що може. А те, що він, можливо, буде робити помилки – так хто їх не робить?!\nВмотивовані люди не просто роблять помилки, вони на них реально вчаться. Питання ж не у віці. Навіщо ставити дурня лише тому, що йому більше років. Так, він по роках доріс до цієї посади, але перед цим до 2014 року він крав «солярку», білив бордюри, міняв газони і рубероїд на дахах у армії, що самознищувалася. Нащо його ставити на цю посаду? Що кардинально змінилося у ньому за ці 4 роки?\nВін – не комбат у бойовому підрозділі, не заступник командира бригади чи начальник штабу бригади. Це не його. Поставте молодого і навчіть його так, як треба! Навіщо ставити людину із старим мисленням!\nВи розумієте, вже 5-й рік іде війна, а молоді й завзяті йдуть. Значить, щось «не так у цьому королівстві»! Старі «бордюрно-рубероїдні» кадри вертаються, а нові з бойовим з досвідом ідуть.\nНародні Герої України Роман Дармограй та Андрій Верхогляд, журналіст Володимир Рунець (праворуч)\n– Ви ж ще не ідете? Які ваші підходи до керування підлеглими?\n– У мене ще 2 роки контракту. Стараюся до будь-якої ситуації підходити і як командир, і як людина. І між цими позиціями треба завжди знаходити «золоту середину». Не можна, щоб тобі вилазили на голову і звішували ноги, але й не треба займатися самодурством.\nЯсно, що це уміння знаходити правильний підхід приходить із досвідом. Тобто, це не так, що ти прийшов такий «молодой, озорной и давай шашкой махать» – і одразу всі тебе слухають. Все не так. Авторитет треба набути і набувається він у реальних справах.\nЛюдям старшого віку зазвичай ти показуєш, що ти щось знаєш, що ти не самодур, чи ти здатний діяти чітко і розважливо, що ти бережеш життя людей. Кажеш: «Якщо ти зробиш так і так, то це, може, матиме ось такий результат. Якщо у нас все вийде, то наступного разу ми зможемо зробити ще краще, бо навчимося на цьому досвіді». Люди бачать, що ти цінуєш їхню думку, але й маєш свою власну.\nНічого тут особливого такого немає, ти просто розумієш, що це живі люди, у них родини, дружини, діти, батьки. Якщо ти до людини по-людськи, а не лише по «синій книжці» (статут Збройних сил – ред.), то відносини нормальні складаються. Зрозуміло, що статут усім керує в армії, але якщо у підрозділі нормальна атмосфера, то бойові завдання виконуються краще.\nА там, де «золотої середини» немає, то є крайнощі, або поблажливість і хаос, або муштра і усі живуть «по синій книжці». У першому варіанті командира називають «слабаком», а у другій – «дураком».\nЯкщо ж вдається знайти цю «золоту середину», то воно потім саме налагоджується, й люди самі тягнуться.\nАндрій Верхогляд, командир 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону 72-ї бригади імені Чорних запорожців\n– А участь у боях змінює людей?\n– Швидше проявляє, аніж змінює. Багато прикладів, коли людина була тихенька, непримітна, але у бойових діях показала себе надзвичайно героїчно.\nЄ ж у нас у кожного всередині «ручне гальмо», яке нас зупиняє, а є те, що підштовхує, тож в екстремальних ситуаціях може бути все що завгодно. І є люди, які, як кажуть, «рвали на собі тільняшку» і казали: «Да я, да я...», а у важкі моменти їх не видно і чути.\n– Розкажіть про тих, хто проявив свій характер.\n– Є у мене двоє таких бійців. Один уже звільнився, а один ще служить. Медик Рома Чайка, він зараз служить у батальйоні. А ще служив Валік Василюк на посаді оператора. От вони у нас були ніби такі тихі хлопці. Але у реальній бойовій ситуації, вони проявили себе справжніми бійцями.\nВалік отримав поранення: йому осколок попав під руку, ми його перемотали, вивели, але він рвався назад. У госпіталі його поклали під крапельницю, а він потім розповідав: «Лежу, а у мене таке відчуття, як мені по морді дали, а я нічого не зробив. Таке бажання повернутися назад…».\nА Рома, він мій одноліток, ще тихіший. Але тоді, у зимових боях, він показав себе надзвичайно сміливою людиною. Ми з ним разом витягували «двохсотих». Надзвичайно героїчна людина, хоча тиха та спокійна.\nТепер усі знають, що на Рому можна покластися у будь-якій важкій ситуації. А є люди, від яких шуму багато, і на словах вони багато чого кажуть, але казати – це ж не мішки тягати.\n– От це якраз не дуже героїчна історія. Пізніше я отримував і інші поранення, але вони документально не зафіксовані. А тоді, 29 жовтня, як виявилося був мій другий день народження, бо граната з СП влучила у контейнер, в якому колись була апаратура для вишок зв’язку, а знаходився від того контейнера за 3 метри. І у мене прилетіло 19 осколків: 4 залишилося у мені назавжди. І у боях на «промзоні» я ще 2 осколки взяв у себе. Один залишився, а другий зрізали на місці, бо не було бажання лежати у госпіталі. Це зайва витрата часу і нервів. Різав не Рома Чайка, а у «стабцентрі» в Авдіївці. Тоді був самий розпал боїв, і куди ж їхати «відпочивати».\n– Ви знаєте напевне з ким ви воюєте?\n– На початку березня-квітня 2016 року, коли ми були біля Докучаєвська, я не можу сказати точно, хто там був. Думаю, що там стояло так зване «ополчение Донбасса». Під Авдіївкою у 2016-2017 роках – «востоковцы», бригада «Гіві», бригада «Мотороли», і російські «кадровики» (кадрові військові РФ – ред.). У зимових боях там були і «кадровики», і «внутрішні війська» «ДНР». Писали, що мають ще з’їхатися кадировці, але не знаю, чи вони були, я не бачив їх.\n– Як ви ідентифікували, хто де?\n– Із «востоковців» я особисто знімав нашивки. «ВВшники» стояли навпроти нас. Ми весь час слухали їхні переговори в ефірі, вони там про все говорили: хто – в магазин, хто – за цигарками. Було видно, що не кадрові військові, так – усіляка «шушара».\nА кадровиків одразу видно і чути. Вони команди віддають тільки щодо управління і взаємодії. Чітко, лаконічно. І в принципі ведення бойових дій відрізнялося. Якщо у тих перших стрільба хаотична, хто куди попаде, з «кадровиками» воювати цікаво. У них є чому повчитися. І серед «ополченців», звісно, трапляються ті, хто воює грамотно.\nНіколи не треба недооцінювати противника, та й нам є ще над чим працювати. Але «кадровиків» видно відразу. По тому, як ведуться бойові дії, ти одразу розумієш, що це підготовлені хлопці.\n– Чи є розуміння, за що воюють?\n– У 2017 році ми взяли 4-х полонених. Один помер від ран, двоє теж були поранені, а один був цілий. По їхніх військових квитках було видно, що ті двоє з Макіївки, а цей з Харцизька. Я йому кажу: «Старий, ну на хера?», а він каже: «Все порізали, роботи немає, а тут хоч 5 тисяч платять». Кажу: «А ти не думав повернутися на мирну територію?» А він каже: «Та мені один хрен, що триколор, що жовто-синій».\n– А за що ви воюєте?\n– Знаєте, я не вважаю себе патріотом. Бо, на мій погляд, патріот – він сліпий. У чужому оці скалочку бачить, а у своєму дров не помічає. Я не з тих, хто вишиванку вдягнув, гімн заспівав і вже патріот.\nМожливо, це не правильні думки. Але я про себе думаю, що я просто роблю свою роботу, яку кожен мав би робити. Я не вважаю себе героєм. Я роблю, що маю робити.\nА от пояснити чому я це роблю спробую. От, приміром, живеш ти в квартирі, а до тебе приходить якийсь тип і і каже, що твоя кухня чи вітальна «не твоя» і він там буде жити. То що робити: зібрати речі і піти, чи цього типа примусити залишити твоє житло? Я б викинув цього мужика. Тож не треба розказувати ні про «фашистів», ні про русофобію – це наше і все. Це ви забрали Крим і влаштували тут оце все.\nТож спочатку все своє треба повернути, а тоді вже братися за ремонт.\n– Що б ви змінили в українській армії?\n– Перше, щоб я змінив, то це ставлення до солдата. Найважчу, найбруднішу, найнебезпечнішу роботу робить простий боєць. А ті, хто носить генеральські погони, часто про це забувають або ж навіть не думають про це. Саме про простого рядового треба думати, про нього треба дбати. Бо офіцери мають якісь привілеї, хоча на передовій усі «в одному казанку варяться». Але саме простий солдат має відчувати, що якщо він приходить в армію, то він потрапляє в елітну структуру.\nУ нас зараз десь 30% таких – справжніх, а інші – заробітчани. І з кожним роком тієї «вмотивованої еліти» стає менше, а заробітчан більше.\nЧому так? Різні причини. Одна з них – житло. Якщо людина хоче присвятити своє життя армії і служити на совість, вона має знати, що її родина зможе жити в нормальних умовах.\nЯ з 72-ї бригади, то ми ж хоч маємо де жити, а бригади, що починаються на цифру 5 (54, 56, 57) у них же реально навіть нормальних казарм немає. Деякі з них скитаються по полігонах, живуть у наметах. І якщо людина має родину, то вона куди її діне…чи буде без неї жити?!\nЗвісно, що є такі, хто приходить тільки, щоб воювати, їм все одно де жити. Але таких небагато. Та й, врешті, ми ж не бордюри прийшли фарбувати. Контрактник в українській армії зараз приходить, щоб навчитися воювати і воювати. То, може, вже пора на усі господарські роботи наймати цивільних чи компанії спеціальні, а солдати мають своєю справою займатися.\nЯ от думаю, чи дочекаюся, що таке відбулося, щоб не «армія» траву косила і сніг чистила.\nМатеріальне забезпечення випливає із ставлення до простого солдата. Якщо буде нормальне ставлення, то все стане на свої місця. І я тут не про грошове забезпечення кажу. Звісно, зарплата – це фактор, але не такий великий.\nТреба щось міняти в нагородній системі\nГрошове забезпечення точно ні, бо я знаю людей, які не за гроші працюють. Це є фактором, але невеликим.\nПо-друге, треба щось міняти в нагородній системі. І хоч справжні бійці воюють не за медалі, але немає нічого більш демотивуючого, як несправедливість у нагородженні.\nЧитайте ще: «Через хлопців, які загинули, не маєш права відійти ні на крок» – Герой України Василь Тарасюк\nУ мене є люди, що пройшли бої у 2014, 2015, 2016 роках і не отримали жодної державної відзнаки. Жодної! Якщо людина заслужила, вона повинна бути відзначена – це справедливість.\nПодання на них написані, але я чую різні «відмазки», чому «ні». А буває, що людина повела себе героїчно, заслуговує нагороди, а тобі кажуть: «Він вже у тому році отримував, а державну нагороду можна отримувати тільки раз на рік». Що?! То йому ховатися під час бою, бо на нагороди за героїчні вчинки ліміт закінчився?!\nДо того ж, я знаю таких, які отримували одну державну нагороду, а через місяць ще одну і потім ще «нагородний пістолет».\nІ я вам кажу: не так те, що нагород не дають, як несправедливість нагород – це головний демотивуючий фактор.\nЩе я б попрацював над тим, як підняти імідж армії в очах людей\nЩе я б попрацював над тим, як підняти імідж армії в очах людей. Бо у 2014 році був такий підйом. Тоді усі, хто йшов на фронт, були героями. Але 4 роки пройшло і давайте дивитися правді в очі – війна уже всіх дістала. Навіть до смертей вже звикли.\nЗвісно, тут щось робиться вже. Ми вже дійшли до того, що у нас висять білборди про армію, крутять ролики по телевізору, в інтернеті. Ми вже фільми нормальні почали знімати. Але цього мало.\nАрмія повинна стати справжньою елітою, щоб туди прагнули потрапити і пройти усі відбори, щоб з гордістю носили прапор на формі, а інші ставилися з великою повагою, щоб дякували за службу. Часу довго все розтягувати у нас немає, нам треба все робити дуже швидко.\n– А на ваших очах щось змінилося в українській армії?\nБагато чого реально змінилося. Але ці зміни ідуть дуже повільно... Уже 5-й рік війни, а «совок» в армії все ще є, нікуди не подівся\n– Змінилося. Багато чого реально змінилося. Але ці зміни ідуть дуже повільно. Розумієте, ті, хто пішли у 2014 році, очікували, що кардинальні зміни будуть дуже швидкими. І тепер вони розчаровані. Це – теж фактор, що примушує їх іти з армії.\nОт ти дивишся на все і думаєш собі: «Ну, у наступному році вже явно буде все краще». Але рік іде за роком, і ось уже 5-й рік війни, а «совок» в армії все ще є, нікуди не подівся!\n– Як думаєте, що Україну очікує?\n– Ми – така нація, що якщо нас притиснуть дуже, то ми усі збираємося і даємо відсіч. Тож, я думаю, що якщо Путін розпочне повномасштабні воєнні дії, то дома ніхто не буде сидіти. Хтось, звісно, втече за кордон, але будуть такі, що як і у 2014-му кинуть там свою хороші роботи і повернуться додому країну захищати.\nМоже, це і патріотичність. Але я це називаю інстинкт збереження. Ти просто відчуваєш серцем, що треба так зробити і ніяк по-іншому. Тому в разі наступу буде затятий спротив. Не знаю, що у нас вийде, але ми точно спробуємо зробити все можливе, щоб «бліцкригу» у Путіна не вийшло.\nЦе краще, ніж скласти зброю і потім, щоб діти, внуки, правнуки казали: «А що ж ви зробили?!\nМи зараз могли б вийти на кордон з Ростовською областю, могли б. Але ж що робити з головами тих людей?! Може, вони зараз вже не думають, що ми їх поїмо, але вони все одно дуже задурманені російською пропагандою. І що мені видається найгіршим, що вони ж отруюють свідомість дітей. З дорослими ти уже нічого не вдієш. Навіть ті, хто зрозумів, що їх обманули…Людині важко зізнатися самій собі, що ти ідіот. А от діти…дітей дуже шкода. Не знаю, що треба буде робити, щоб змінити те, що їм уже в голову вбили.\n– Ви бачили фільм Лозниці «Донбас»?\nЛозниця показав все, що я бачив на свої очі. Весь той абсурд, який в «ЛДНР» відбувається, у фільмі показаний\n– Так. Я сміявся. Лозниця показав все, що я бачив на свої очі. Весь той абсурд, який в «ЛДНР» відбувається, він у фільмі показаний. Дивишся і розумієш, що це не вигадана історія і ти бачив цих людей, які стоять у шубах і кажуть: «Нам нема що їсти!». Ти їм роздаєш гуманітарну допомогу, а вони ставляться так до цього, ніби ти їм щось зобов’язаний.\nТакі люди є всюди. Їх багато і у мирних, неокупованих містах. Вони є не тільки на Донбасі, а у Києві, чи на Західній Україні, їх може бути навіть набагато більше, аніж в Донецьку.\nДумаю, Лозниця дуже добре це показав.\nLIVE | Загиблі оборонці Авдіївки. Прощання


Марія Сергіївна понад усе на світі любила свою маленьку онуку Софійку, але невістка 3абор0няла їм бачитись. — Джерело\nМарія Сергіївна понад усе на світі любила свою маленьку онуку Софійку, але невістка 3абор0няла їм бачитись.\nАвтор Yuliia MytskoВремя чтения 8 мин.Просмотры 261\nМарія Сергіївна понад усе на світі любила свою маленьку онуку Софійку, але невістка забороняла їм бачитись. Кожного дня в певній годині жінка брала свого улюбленця Джекі й вирушала на прогулянку до дитячого садочку, який відвідувала онука. Вона сподівалася побачити її під час прогулянки на яку діти виходять перед обіднім сном.\n«Ось і моя маленька дівчинка! Ну до чого ж красива та як схожа на свого батька! Якою ж я була дурепою, коли думала, що ти нам не рідна!»\nМарія Сергіївна зі сльозами на очах дивилась на маленьку дівчинку та картала себе за все, що накоїла. Вона страшенно шкодувала про свої вчинки, але змінити минуле було не можливо. Джекі звик, що кожного дня вони щонайменше на пів години затримуються на цьому місці, а тому чемно чекав на господиню. Після того вони неодмінно йдуть до парку і він має змогу досхочу набігатись з іншими собаками.\nДорогою назад жінка подзвонила до сина:\n— Андрію, любий, ти вже поговорив з Оксанкою? Вона не заперечує, якщо я прийду до вас у гості? Я дуже хочу побачитись зі Софійкою!\n— Так, я поговорив, але на жаль, нічого не вийде. Оксана навіть чути нічого не хоче. Мені дуже шкода, але я не можу вплинути на її рішення. Сподіваюсь, колись усе налагодиться…\nПоки Софійка була ще маленька, батько часто привозив її до бабусі та дідуся, щоб ті могли провести з нею час. Оксана про це, ясна річ, нічого не знала.\nЙшов час, дівчинка підросла і тепер неодмінно розповідала матері про свою поїздку до бабусі та дідуся, чим вони займались та де бували. Оксана дуже сердилась на чоловіка і навіть погрожувала подати на розлучення. Андрій боявся втратити дружину та доньку, а тому візити дівчинки до бабусі та дідуся припинились.\nБіля будинку на Марію Сергіївну вже чекав чоловік. Він сидів на лавці та розгадував кросворди. Через спадковість, декілька років тому у чоловіка почали боліти ноги й тепер він не міг відходити далеко від дому.\n— Марійко, я вже тебе зачекався! — вигукнув чоловік — Ти телефонувала Андрію? Невістка дозволила нам зустрітись з Софійкою?\n— Ні, не дозволила — тільки промовила жінка і знову гірко заплакала.\nЩе з пів години вони просиділи на лавці, поки жінка не заспокоїлась, а тоді піднялись у квартиру. Марія Сергіївна заварила собі та чоловіку чаю, а тоді подзвонила до близької подруги. Жінка сподівалася почути слова підтримки, мовляв, невістка надто жорстока до неї, проте Олена Василівна і не думала її жаліти:\n— Марійко, ну годі вже умиватись сльозами! Ти ж і так прекрасно знаєш, що вся вина лежить на тобі! Хіба ж не ти забороняла їм з Андрієм зустрічатись, а потім і з квартири вигнала? А коли Оксана завагітніла, хто її змушував перервати вагітність? Хто її по лікарнях таскав? Так Марійко, то була ти! Добре, що їй вдалось тоді втекти від тебе, а то б і не було зараз на світі Софійки. А ти пригадуєш, як вигнала її з дому, коли вони з Андрієм прийшли сказати тобі про весілля? А як принижувала її за те, що батька немає, а матір проста прибиральниця? А згадай, як ти переконувала сина, що Софійка не його донька! Добре, що Андрію розуму хватило не вірити цій маячні! І після того сама Оксана тебе на хрестини запросила, а ти навіть не прийшла. Скажи, Марійко, чим та юна дівчина заслужила собі таке відношення? Що вона тобі зробила? Оксана дівчина хороша і не важливо, що з бідної сім’ї. Ти накоїла стільки всього, що пробачення і до кінця життя не випросиш. Но в Оксани добре серце, тому сподівайся, що з часом вона таки зможе тебе пробачити.\nМарії Сергіївні було нестерпно чути докори від подруги, але все ж її слова мали ефект. Саме в той момент, пані Марія ледь не вперше усвідомила, скільки ж біди накоїла власними руками. Їй згадалось, як вона переконувала сина, що Оксана гуляща і дитина насправді не його. І страшно подумати, що було б, якби вона таки змусила Оксану перервати вагітність. Ох, як добре, що Андрій з характером і таки настояв на своєму.\nЖінка повністю віддалась спогадам. У пам’яті сплило, як вона гуляла парком з Джекі й перед нею різко зупинився молодий чоловік з коляскою. Жінка вже хотіла була його обійти, але впізнала в ньому Андрія. Вони не бачились вже півтора року.\n— Андрійку, невже це справді ти?!\nМимоволі жінка поглянула в коляску, де лежала маленька дівчинка. Вона була точною копією Андрія! Круглолиця, з великими карими очима та кирпатим носиком.\n— Не можу повірити своєму щастю, що зустріла вас! Яка ж у мене гарненька внучка! Як назвали?\nТой день Марія Сергіївна назавжди запам’ятала. Кожен раз, коли вона згадувала свою першу зустріч з внучкою, то почувалась дуже щасливою.\nВдома жінка поділилася новиною зі своїм чоловіком. Пара відразу ж вирушила до дитячого магазину, накупили одягу та іграшок, а тоді поїхали у гості до внучки, але Оксана їх і на поріг не впустила. Жінка була настільки категорична, що її не зміг переконати навіть Андрій.\nСпершу батько трохи привозив Софійку в гості до бабусі та дідуся, але коли дівчинка почала говорити, то зустрічі припинились. І від того часу Марія Сергіївна щодня виходить на прогулянку біля дитячого садочку, який відвідує Софійка та любується нею.\nЦя ситуація усіх робила лише нещасними. Пані Марія з чоловіком страждали, бо єдина можливість побачити внучку була лише через паркан, що огороджує садочок. Андрій розривався: з одного боку, йому шкода батьків, які мріють зустрітись з онукою, а з іншого, дружина вже вдосталь настраждалась через його матір. Нещасливою була й Оксана, яка хоть і була добродушною, але все ж ніяк не могла пробачити свекрусі її витівки.\nОдного разу Оксана обідала у кафе зі своєю подругою і якось слово за слово розповіла, що ніяк не може пробачити своїй свекрусі. Чоловік у подруги навчався на священнослужителя, тому вона порадила Оксані поговорити з ним і дівчина погодилась. Вже через якусь годину хлопець під’їхав до них у кафе й Оксана розповіла йому свою історію.\nТрохи подумавши він сказав:\n— Ти не тримай зла на своїх родичів. Повір, твоя свекруха покаялась за свої гріхи, бо в іншому разі не шукала б зустрічі з внучкою та не просила б Андрія поговорити з тобою. Тримаючи образу у своєму серці, ти грішиш значно більше. Твоя донька не повинна страждати через ваші конфлікти, вона ні в чому не винна. Ти й сама розповідаєш, що Софійка постійно розпитує, де її бабуся та дідусь. Забороняючи спілкуватись доньці з бабусею та дідусем ти береш на себе великий тягар. Пробач свекрусі минулі образи та живи теперішнім.\nУсю ніч Оксана обдумувала почуте. Численна кількість думок роїлось у її голові й під ранок жінка нарешті прийняла важливе рішення. Того дня Оксана вирішила забрати доньку з садочку швидше і вони пішли у новому для дівчинки напрямку.\n— Матусю, ми хіба не йдемо додому?\n— Сьогодні ми зайдемо ще до бабусі та дідуся у гості — з посмішкою сказала Оксана.\n— Справді? — здивовано спитала Софійка.\n— Так сонечко. Ти хіба не рада?\n— Я дуже рада, матусю, але хіба вони вже повернулись зі свого відрядження?\n— Так і дуже чекають зустрічі з тобою.\n— Ой, як чудово! — радісно вигукнула дівчинка. — Я як раз маю для них подарунок, сьогодні намалювала. — дівчинка дістала листок паперу і показала матері.\nНа малюнку по центрі стояла Софійка, по одну сторону мама і тато, а по іншу бабуся та дідусь.\n— Впевнена, що бабуся та дідусь будуть дуже раді такому подарунку, — з усмішкою зауважила Оксана.\nМарія Степанівна з чоловіком як раз сідали пити чай, коли у двері хтось подзвонив.\n— Хто б це міг бути? — здивувалась пані Марія.\nКоли жінка відчинила двері, то так і завмерла з відкритим ротом.\nЇй в обійми кинулась Софійка:\n— Бабусю, я так сумувала за тобою! А де дідусь? Ви тепер залишитесь тут?\n— Так, сонечко, ми тепер нізащо не поїдемо від тебе.\nСофійка побігла шукати дідуся, а пані Марія сказала:\n— Оксанко, рідненька, вибач мені, благаю! Я була такою дурепою та стільки всього натворила…\n— Ви мені також пробачте — сказала Оксана. — З мого боку було дуже егоїстично забороняти вам бачитись з онукою. Софійка вас обожнює, і дня не проходило, щоб вона не згадала про своїх бабусю та дідуся. До речі, ось малюнок, який вона сьогодні намалювала.\n— Він просто чудесний! Я зараз же повішаю його на видне місце! — сказала Марія Степанівна зі сльозами щастя на обличчі. — Пішли на кухню пити чай! Я про стільки хочу вас роспитати…


Запечені баклажани в яєчно-вершковій суміші із зеленню\n111 відгуків / Приготували: 1 раз\nЗапечені баклажани можна приготувати сотнями різних способів. Один з них – попередньо обсмажені баклажани запікаються в яєчно-вершковій суміші із зеленню.\nЗ підготовлених і обсмажених баклажанів готують всілякі страви. На Балканах, в країнах Середземномор’я, в Карпатах – баклажани частий гість в меню, особливо в літньому. Наприклад, дивовижне лечо, виняткова закуска. Або вишукана східна страва- імамбаялди, що відправила в непритомний стан духовного лідера. Всілякі рулети з баклажанів.\nБаклажани (Solánum melongéna) – пасльонові рослини. Темно-фіолетові плоди баклажана у нас часто називають «синенькими». На грецькому баклажан називається μελιτζάνα (мелідзана), походити від melas – «чорний» і genesis – «походження», тобто «породжує чорноту».\nВ італійській кухні баклажани використовують всюди. Наприклад, у Флоренції, столиці Тоскани, одному з найкрасивіших міст Італії, батьківщині Амеріго Веспуччі, Леонардо да Вінчі, Бенвенуто Челліні, запечені баклажани з яєчною заливкою готуються особливо і надзвичайно смачно.\nЗапечені баклажани по-флорентійський\nза смаком Чебрець, перець чорний, сіль\nПеревірений рецепт закуски – запечені баклажани\nЗапечені баклажани готуються з молодих темно-фіолетових плодів із несформованими насінням. Баклажани вимити, видалити зелену плодоніжку і нарізати на кружечки товщиною 5-6 мм. Якщо не впевнені, що баклажани не гірчать, треба пересипати нарізані баклажани крупною сіллю і залишити на 30 хв, щоб з баклажанів витік гіркий сік. Після цього баклажани промити в проточній холодній воді і віджати, потім висушити серветкою.\nМолоді хороші баклажани\nБаклажани необхідно обсмажити в оливковій олії з обох боків до появи рум’яної скоринки. Варто відзначити, що баклажани при смаженні вбирають масло як губка, і калорійність і жирність страви буде дуже висока. Якщо це неприйнятно, можна скористатися іншим способом. Нарізані і підготовлені до смаження баклажани скласти в миску і полити 2 ст.л. оливкової олії. Ретельно перемішати, щоб кружечки баклажанів вкрилися плівкою масла. Потім смажити баклажани в великій і глибокій сковорідці (сотейнику), перемішуючи як смажену картоплю. При такому способі баклажани прекрасно обсмажуються навіть в невеликій кількості олії.\nБаклажани нарізати і обсмажити\nОбсмажувати шматочки баклажанів треба до м’якості і утворення рум’яної скоринки. Ні в якому разі не можна пересмажити баклажани. Готові баклажани скласти в миску і накрити серветкою.\nЗмішати яйця, вершки, спеції\nВикласти смажені баклажани в форму\nЗалити баклажани яєчно-вершковою сумішшю\nПоставити форму з баклажанами в розігріту духовку\nЗапечені баклажани по-флорентійськи розрізати на частини і подавати гарячими, посипавши додатково зеленню.\nБаклажани розрізати на частини і подавати гарячими\nВечеряЗа годинуЗакускаІталійська кухняОбідОвочіСередньої складності


Тато тремтячими руками схопив телефон і подзвонив у швидку. Потім узяв маму на руки і поклав на диван. Він обіймав її і плакав, тьопав по щоках і кричав – «Тільки не йди, лікарі вже їдуть» Я не розумів що відбувається – Особлива\nЯ злякався і побіг за татом подивитися що там трапилося. Мама лежала на підлозі не рухаючись, а з рота текло щось червоне.\nМамочка завжди грала зі мною. На дитячому майданчику ми грали з нею в догонялки, будували замки з піску, лазили по драбинках і каталися на гірці. Найбільше мені подобалося тікати від мами на самокаті, але вона у мене така швидка, що зі швидкістю світла наздоганяла мене, хапала на руки і підкидала в космос як космонавта. Джерело\nШвuдка допомога приїхала дуже швидко, поклали маму на носилки і понесли в машину. Тато відвів мене до бабусі Маші, нашої сусідки, і поїхав теж.\nЯ стояв біля підвіконня і дивився у вікно. Грати мені навіть не хотілося, я дуже сумував за мамою. Переживав, що лiкар в білому халаті зараз напевно їй ставить дуже бoлячий укол.\nВін розповідав їй, що матуся моя хвopіла на лeйкeмію і коли її привезли в лікapню, вона впала в якусь кoму. Лiкарі сказали, що не дають ніяких гарантій, повернеться вона до нас чи ні.\nМинуло вже два місяці. Мамочка ще в лікaрні, тато їздить до неї щодня, а я її не бачив, тато сказав що до неї не пускають лiкарі.\nАле ось настав той день, подзвонили з лiкарні і сказали щоб ми всі приїхали до мами. Я дуже зрадів, що побачу матусю, а тато чомусь сильно плакав.\nМи вирушили до лiкарні. Приїхавши туди, тато взяв мене за руку, підвів до маминої палаті і сказав:\nЯ зайшов в палату. Мамочка лежала на лікapняному ліжку з закритими очима. Скрізь були якісь трубки. Я ледве стримував сльози, розуміючи, що зараз повинен бути сильним як ніколи і взяв її за руку.\nЧитайте також: – Якби я був дуpним, попросив би, щоб мама з татом повернулися. Але я не дуpень, все розумію. Тому, якщо ти справжній Дід Мороз, зроби, щоб мене в дитбудинок не забрали! Зможеш? І ось тут я зрозумів, що облажався. А потім, сам того не очікуючи, зробив неймовірне


Ці 4 знаку Зодіаку в травні чекає казковий успіх — УНІАН\nАстрологи назвали 4 знаки Зодіаку, на яких у травні чекає казковий успіх\nАстрологія 3 хв. 104813\nТравень ще встигне приємно здивувати кілька зодіакальних представників.\nЗ'явився гороскоп на травень / фото slovofraza.com\nНе варто зневірятися, якщо життя перестало давати вам бонуси, а обставини складаються проти вас. Травень ще встигне приємно здивувати кілька зодіакальних представників.\nГороскоп назве 4 знаки зодіаку, для яких останній місяць весни стане найуспішнішим, пише slovofraza.\nЧитайте такожГороскоп на вівторок, 5 травня: кому пощастить, а кому варто побоюватися неприємностей у дзеркальну датуДля Овна травень стане неймовірно вдалим і успішним місяцем в цьому році. По суті, Всесвіт надасть можливість значно просунутися вперед у всіх сферах життя і досягти неймовірних успіхів. Навіть самі ледачі й апатичні зодіакальні представники будуть випереджати суперників, тому що вас підштовхує вперед доля. Овен – природжений лідер, тому в останній місяць весни вам судилося взяти на себе відповідальність за команду і складний проект. Не бійтеся, оскільки ви блискуче впораєтеся із завданням. Це стане проривом у професійній діяльності і допоможе вам зайняти нову посаду. Головне не боятися відповідальності і погоджуватися натрапляти на труднощі. Контролюйте спонтанність, особливо в робочому плані.\nГороскоп радить знаку зодіаку Близнюки поводяться максимально активно в соціальному плані в травні. Цей період допомагає вам розкритися і притягувати до себе людей, тому намагайтеся розширювати коло знайомих. Люди будуть бачити в вас цікавого співрозмовника і талановитого бізнесмена, тому зможете зустріти, як любов, так і завести нові ділові відносини. Саме нові зв'язки дозволять вам просунутися по кар'єрних сходах і навіть створити власну справу. Сильно щастить і самотнім Близнюкам, адже доля готує романтичну зустріч зі спорідненою душею. Вам потрібно дозволити розвиватися цим відносинам, адже конкретна людина стане головним наставником і натхненником для вашого розвитку.\nЧитайте такожАстрологи назвали знаки Зодіаку, у яких в дзеркальну дату 05.05.2020 настане біла смугаТравень перетвориться для Скорпіона у вдалий період, коли кожен день трансформується в можливості і шанси зробити життя максимально насиченим, цікавим та продуктивним. Цілеспрямований і напористий зодіакальний представник без проблем впорається з конкурентами і зможе вразити колег і начальника унікальними ідеями. Обов'язково хапайтеся за можливість реалізувати складну ідею або проект, адже це шанс заявити про себе і продемонструвати прихований потенціал. Звичайно, вам доведеться гарненько постаратися і максимально викладатися, але удача на вашій стороні. B результаті, ви можете розраховувати на зростання зарплати і нову посаду.\nАстрологічний прогноз називає знак зодіаку Риби справжнім щасливчиком, адже останній місяць весни виявиться для вас неймовірно успішним. Можливо, вам буде важко орієнтуватися і зрозуміти, що потрібно робити. Однак Всесвіт на вашому боці, тому буде м'яко підштовхувати до правильних рішень. По суті, Рибам потрібно всього лише плисти за течією, збирати бонуси і братися за очевидні перспективні можливості. Прислухайтеся до інтуїції, яка завжди підкаже, як вчинити в складній ситуації і зробити правильний вибір. Також внутрішній голос допоможе орієнтуватися в романтичних стосунках і зустріти другу половинку.


Фестиваль екстремальних видів спорту в Закарпатті ледь не закінчився трагедією | Останні новини України та Світу сьогодні\nФестиваль екстремальних видів спорту в Закарпатті ледь не закінчився трагедією\nПротягом трьох днів неподалік від закарпатського селища Воловець в гірському масиві Боржава проходив фестиваль екстремальних видів спорту "Боржава Fly-in 2005", що зібрав любителів парапланеризму, дельтапланеризму, парашутистів. Організатори фесту гарантували, що подбають про безпеку заходу, але проте без неприємностей, на жаль, не обійшлося. На другому фестивальний день по дорозі на Боржаву розбився вантажний автомобіль ГАЗ-66, в якому перебували журналісти, що висвітлювали захід.\n- Три вантажівки піднімалися по вузькій дорозі на гірський хребет, - розповіла "Фактам" журналіст служби новин Першого Національного каналу Ірина Герасимова. - Журналісти - камери Першого каналу, "5-го каналу" і "Нового" - їхали в останній машині. Підйом був досить крутий, і вантажівка йшов на невеликій швидкості. До вершини залишалося сім кілометрів. Нас у відкритому кузові було близько 20 чоловік. Хто сидів, хто стояв. Багато апаратури, штативи і до того ж спорядження дельтапланеристів і парашутистів. Деякі з них теж їхали в нашій машині.\nРаптом ми відчули, що машина стала повільно котитися назад. Потім зрозуміли, що відмовили гальма. Чесно кажучи, злякатися навіть не було часу - так швидко все сталося. Правда, кілька секунд таки було страшно. Вантажівка скотився в рів і перекинувся на правий бік. Якби машина звернула в інший бік дороги, то ми б впали в глибокий обрив. Потім сказали, що всі, хто знаходився у вантажівці, народилися в сорочці.\nСлава Богу, всі залишилися живі. Звичайно, багато хто отримав травми. Я впала і сильно забила плече. Нашому оператору Артему Багрову камінь глибоко розрізав руку. Журналістці з\n"5-го каналу" лікарі зреагувала "швидкої" зашивали голову. Їх камера ("5-го каналу". - Авт.) Була повністю розбита. Кореспонденти "Нового каналу", що знаходилися в кабіні разом з водієм, не постраждали. Через сорок хвилин після аварії з найближчого села до нас приїхали машина швидкої допомоги і дві вантажівки. Так що ми все-таки дісталися до вершини і відзняли репортаж ...


Ігор Овчар: Три роки ницої брехні » УКРАЇНСЬКА ПОЛІТИКА\nПолітик UA » Політика » Ігор Овчар: Три роки ницої брехні\nІгор Овчар: Три роки ницої брехні\nБудь-який здоровий (непідконтрольний олігархічним стовпам нинішньої квазі держави) ліберальних рух нинішні владні квазі ліберали та квазі демократи знищують в зародку. Те саме вони роблять зі здоровим правим рухом, просто методи інші. Ліберальну молодь нищать медійно, репутаційно, а націоналістичну – ще й саджають.\nНам потрібна здорова конкуренція нових, справді ідеологічних партій в сукупності з гарантованими свободами для всіх, хто прагне до самореалізації, наприклад, в бізнесі. Однак ключові нині Пєтя з «папутчікамі» та Юля з «соратнікамі» – це хоч і позавчорашнє дно дна без жодної ідеології та державостворюючих, націєоб’єднуючих результатів «роботи», але це позавчорашнє і досі диктує всьому суспільству ті правила по яких ми не живемо, а виживаємо, не йдемо вперед, а скніємо, як нація, як держава, як економіка тощо. Але за цей час виросла українська молодь. Не така перелякана, чи заморочена, як ми. Наші діти вже готові стріляти не лише в москалів-імперців на фронті, вам не здається, панове? Певен, що і ви це теж бачите. Я дуже цього не хочу, але я бачу, що дітям не залишено шансів. Дуже значна частина дітей за останні роки виїхала з Батьківщини. Фактично назавжди. Це просто до болю сумно. Інша частина – готова стріляти, бо не розуміє чому їхня країна, їхня Батьківщина – зовсім не їхня держава. Але ключові «рєшали судєб» знову нині ті ж самі та знову і знову покладаються на меншовартісну, ницу, але дуже прибуткову «стратегію» проскочити «поміж крапельками», та зберегти статус-кво, тобто себе у владі. Три роки ницої брехні після двадцяти двох років ницої брехні. На що ще можна сподіватись? Навіщо шкодувати цих брехунів? Заради чого? Поясніть хоч хтось мені?\nІгор Овчар: «Референдум наблизить смерть України як держави»\nІгор Овчар: «Росія пристрілила й поховала свободу слова»


Цікаво — NEXT INFO\nЦей тест заснований на принципі оптичних ілюзій. Все, що вам потрібно зробити, це поглянути на зображення. Коли ви подивіться на зображення, вам потрібно буде запам’ятати те, що ви побачили спочатку! […]\n15/05/2021 admin Цікаво\nСтара радянсьkа загадка: А ви зможете знайтu на зображенні зайця?\nВсім любителям головоломок і тестів на уважність пропонуємо спробувати свої сили у вирішенні однієї з найпопулярніших радянських загадок. Хлопці вийшли на прогулянку в ліс. Назустріч їм вибіг заєць, злякано присів […]\nЗнайшов в будuнку стару консерву, якій майже 60 років. Вuроблена ще за СРСР. Проnоную вам nоглянутu, що всередuні\nОдин мій давній товариш не вміє сидіти на місці і постійно подорожує по країні. Цей цікавий персонаж (Сашко, привіт тобі, якщо теж читаєш!) Не залишає без уваги старі зруйновані будинки, […]\nСкорпіон Скорпіони відрізняються тягою до влади, бажанням управляти всім, що відбувається навколо них. Ці дчата постійно проявляють лідерські якості, без праці стають керівниками. Всі їхні вимоги і доручення підлеглі виконують, […]\n14/05/2021 admin Цікаво\nНа що потрібно звертати увагу, щоб визначити чи жінка охайна\nКуди дивитися: – дзеркала – кухня – санвузол – коридор Коли ви переступаєте поріг дому й одразу в очі впадає взуття. Якщо воно лежить хаотично, багато пар, а деякі ще […]\nНaдзвuчaйно сuльні слова священuка, якi вaрто nрочuтатu кoжному і закарбуватu на все жuття\nОдин шанований людьми священик, що служив на маленькій парафії, завжди вельми старанно готувався до недільної проповіді. Якось у храмі — то був Великодній ранок — він зійшов на казальницю. А […]\nГосподаря дратував нескінченнuй гавкіт собакu, але тільки до тих пір, поки він не побачив, що турбує вихованця\nНюх собаки в 10 000 разів кращий, ніж у людини, завдяки тому що у неї більше 220 мільйонів чутливих рецепторів. Таким чином, неймовірно потужний ніс цієї тварини може допомогти нам […]\nЗнайшлu телефон. Там було тількu два контактu: «Мама» і «Тато». Недовго думаючu, я набрав тата\nВипадок в таборі, який я довго не забуду. Відвідував сина в таборі, гуляли з ним по території корпусу, і знайшли телефон. Гаджет був ще зовсім теплим, тому у мене цілком […]\nНайбільш жіночні та найчарівніші жінки за знаком Зодіаку\nРак Жінка-Рак схожа на господиню, у якої завжди прибрано, а на столі стоїть гарячий обід. Вона завжди піклується про своїх близьких, стежить, щоб вони завжди були нагодовані і напоєні. В […]


Громадський транспорт в Україні запропонували перевести на водень — Тарасова правда Черновцы\nГромадський транспорт в Україні запропонували перевести на водень\nУкраїна може перевести свій громадський транспорт на водень, користуючись прикладом Європи, яка вже використовує автобуси на паливних елементах.\nПро це в інтерв’ю Kosatka.Media заявив експерт з поновлюваних джерел енергії, директор Інституту відновлюваної енергетики НАН України Степан Кудря. За словами вченого, в розвинених країнах існують не тільки автобуси, але навіть електрички на водні.\nВодневий автобус Toyota Sora\nУ Європі з’явилися "зелені" автобуси на водні: всі подробиці\n"Зараз транспорт на водні працює за технологією, як транспорт на стиснутому газі метані – балони на даху. Але це не зовсім ефективно з точки зору коефіцієнта перетворення енергії. Краще це робити в паливних елементах – їх ККД 60-80%. А ККД двигуна внутрішнього згоряння – максимум 40%", – підкреслює експерт. За його словами, "в цьому напрямку вже працюють".\nВ Україні розвиток електротранспорту вже йде, і в подальшому можна очікувати на нові напрацювання в цій сфері, підкреслив Кудря. "Електричний транспорт буде від бензинового відрізнятися тим, що замість акумулятора буде встановлюватися паливний елемент і балони", – уточнив він.\nВчений нагадав, що в Німеччині вже ходять електрички на водні, оскільки "це дешевше, ніж прокладати лінії електропередач". "У Канаді, в основному, великі вантажні автомобілі працюють на водні, на паливних елементах", – впевнений Кудря.\nЕксперт також розповів, що державна політика Південної Кореї передбачає перехід на "зелену" енергію, для чого буде побудовано 23 заводи для виробництва водню. Завдяки цьому щорічно країна буде випускати 6,1 млн авто на водні.\nНагадаємо, раніше OBOZREVATEL розповідав:\nАвтомобільний концерн Hyundai в Південній Кореї показав перший концепт вантажівки на водневих паливних елементах.\nУ США вчені працюють над проектом по використанню водню в якості палива для танків та іншої військової техніки.\nКомпанія FlixBus анонсувала перші тести міжміських автобусів з водневими паливними елементами в Європі.\nУ Монако концепт екологічної супер-яхти "Аква" для мільярдерів, яка працює на рідкому водні.\nКомпанія Mazda працює над створенням спорткара з роторним двигуном, що працює на водні.\nБудь у «зеленому» тренді: слідкуй за нашими новинами в Telegram\nЧитайте всі новини по темі "Електротранспорт" на сайті "OBOZREVATEL".\nДжерело статті: “https://www.obozrevatel.com/ukr/green/transport/gromadskij-transport-v-ukraini-zaproponuvali-perevesti-na-voden.htm”


03.06.2020 19:43 Джерело: TeNews\n1 червня у Міжнародний день захисту дітей на офіційній сторінці Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації тернополяни побачили відеоролик, який створили з малюнків дітей. 38 малюнків прислали діти на заклик співробітниць центру. Коментує одна з ініціаторок події Олена Коваль, організатор культурно-дозвіллєвої діяльності Центру: "Я дуже хочу, щоб здорові діти сприймали дітей з інвалідністю рівними собі, щоб між ними налагоджувались дружні відносини, не було б прив'язки до інвалідності, а діти б товаришували між собою, тому що іх єднає дитинство. Дитинство немає обмежень! Дитинство одне для всіх!"\nНа малюнках, які діти прислали у відповідь на заклик прийняти участь у флешмобі ""Ми разом!" Діти з інвалідністю - це в першу чергу діти!" зображені різні діти, у тому числі і діти з інвалідністю, на візочках, але більшість малюнків присвячена темі єднання усіх дітей у грі, у колі. Яскраві і позитивні малюнки будуть прикрашати стіни центру та сторінки дитячого журналу. Побачити їх зможуть вихованці центру після 22 червня.\nОрганізатори флешмобу рух "Життя Без Меж" та Тернопільський обласний центр комплексної реабілітації.\nМіжнародний день захисту дітей у світі відзначають щорічно починаючи з 1956 року. Ініціатором цього свята стала Генеральна Асамблея ООН. В Україні цей день відзначають вже 22 роки поспіль. 1 червня у першу чергу намагаються привернути увагу захисту прав дітей, покращення їх благополуччя.\nНаталя Шкляр, фахівець зв’язків з громадськістю: "Варто зазначити, що незважаючи на присутність статусу інвалідності, усі діти вважаються рівними між собою.\nНе варто робити різниці між ними. Адже дитинство одне у всіх! І в цей день хочеться взятися усім за руки і промовити: "Ми Разом!" Ми щиро вдячні усім, хто долучився до нашого флешмобу! Хочеться висловити подяку творчій майстерні "Акварельки", дитячому дошкільному закладу №3, дитячій студії "Дивотворчики", учням молодших класів загальноосвітніх навчальних закладів міста Тернополя та усім діткам, які відправили нам частинку свого серця!"\nДжерело: TeNews Теги: #тернопіль, #новини тернополя, #новини тернопільщини, #тернопільські новини, #дитина, #малюнок


09 жовтня 2012, 09:50\nТі, хто стверджує, що влада в Україні нічому не вчиться, глибоко помиляються. Вона не вчиться нічому, що б допомогло розвивати країну. Проте екзамен на утримання влади під час місцевих виборів 2010 року вона здала «бездоганно». І на виборах до Верховної Ради 28 жовтня 2012 року збирається підтвердити «відмінний» результат.\nЩо нові вибори в Україні, то досконаліші маніпуляційні технології. До сьогодні усі експерти вважали піком досконалості маніпуляцій з голосуванням президентські перегони 2004 року. Проте тоді саме об’єктивна соціологія показала людям і міжнародній спільноті, що голосування сфальсифіковано майже на 10 відсотків. Це й стало після першого туру виборів початком кінця для команди Кучми-Януковича.\nНинішній передвиборчий штаб Партії регіонів – це своєрідна копія штабу Януковича 2004 року. І той прокол із соціологією ними добре засвоєний. Тепер вони заздалегідь готуються і оприлюднюють зручні для них рейтинги від різних компаній та соціологічних груп, щоб потім на них посилатися: мовляв, фальсифікації не було.\nОднак цікаво: що ж це за «особлива» соціологія по-українськи, яка робить такі «гімнастичні кульбіти» з цифрами, які не вкладаються в рамки жодного підручника із соціології? Адже усі провідні соціологи світу стверджують: щоб рейтинг політичної сили чи лідера раптово зріс на кілька пунктів чи навпаки – впав, необхідне публічне масштабне підґрунтя або подія, яка стосуватиметься значної частини електорату.\nЯка ж публічна масштабна подія сталася із опозиційною «Батьківщиною», що вона з рейтингу близько 26 відсотків підтримки виборців у кінці серпня (дані Фонду «Демініціативи» спільно з Центром Разумкова) опустилась до 15,1 відсотка (дані Фонду «Демократичні ініціативи» та Київського міжнародного інституту соціології) підтримки у середині вересня? Ніяка! Жодних підстав! Адже електорат, який підтримує «Батьківщину» і саму Тимошенко, настільки протестний і непримиренний до самої постаті Януковича, що важко навіть уявити його стрімке перетікання невідомо куди, тим паче за такий рекордно короткий термін у двадцять днів!\nНатомість електорат Партії регіонів не лише не знизився (на думку кишенькових експертів) у порівнянні з весною, а навіть трохи збільшився!? Це ж якісь соціологічні чудеса: зріс після проголосованих за цей період закону про мови, часткового зняття пільг із чорнобильців та афганців, зменшення стипендій, знищення свободи слова і багато іншого. То ми що – нація «мазохістів» і «камікадзе», раз після всього цього рейтинг Партії регіонів зріс?\nЗріс і рейтинг УДАРУ. Але навіть експерт-початківець вам скаже: цей електоральний приріст ніяким чином не залежить від росту чи падіння рейтингу «Батьківщини». Отже ніякого перетікання просто не могло статися. Ще з часів президентських перегонів 2010 року є достатньо значний електоральний запит на треті сили. Всі пам’ятають про рейтинг Тігіпка майже у 13%. Після його злиття з Партією регіонів рейтинг упав до 2%. Цей електорат частково міг перейти до УДАРУ в очікуванні нової політики і нових облич. До того ж залишається значним показник тих, хто не визначились. Ось ці електоральні категорії і дають в основному приріст УДАРУ.\nДозволю зупинитися ще на одному цікавому факті. Починаючи з травня усі соціологічні опитування залишали за межею прохідної частини серед інших партій «Свободу» та «Україна – Вперед» Королевської, даючи їм від 3% до 4% (дані Фонду «Демініціатив» спільно з Центром Разумкова) . Цей рейтинг, за даними й інших соцопитувань (група «Рейтинг») , залишався незмінним і однаковим для обох партій протягом усього літа аж до середини вересня.\nПроте за останніми оприлюдненими соцопитуваннями, проведеними агентством PolitLab, «Свобода» залишилася на своїх стабільно непрохідних 3,8%. А Королевська («Україна – Вперед») зробила не просто крок вперед, а якийсь неймовірний «стрибок кенгуру», і вискочила аж на 6,9% (дані агентства PolitLab; схожі цифри оприлюднили і New Image Marketing Group). З чого б це? Усі гламурні білборди висять аж з весни (думаю, люди їх уже і не помічають). А яскраві зірки спорту і сцени приєдналися ще влітку (проте це не додало тоді жодного відсотка). Що ж сталося насправді? Мабуть, спонсори вирішили зробити собі приємно і намалювали цю «шістку» в соцопитуванні.\nНатомість за останніми результатами соціологічних досліджень, проведеними Фондом «Демократичні ініціативи» спільно з Київським інститутом соціології склалося все навпаки: ВО «Свобода» вже набирає 5,1%, а «Україна вперед» Королевської знизилася до 3%.\nУпродовж останніх кількох днів навіть «Наша Україна» зробила неймовірне: підскочила з 0,7% (за даними Фонду «Демініціативи» спільно з Центром Разумкова на кінець серпня) до 4,5% (за даними Інституту соціологічних та маркетингових досліджень станом на 03.10.2012). Проте вже 08.10.2012 року «Наша Україна» повернулася до 2% – такі дані оприлюднив Фонд «Демократичних ініціатив».\nНині вже просто якась пошесть рейтингів пішла: що не день, то нові чудеса з цифрами відбуваються. То одна партія долає прохідний бар’єр, то навпаки – інша. Замовність оприлюднюваних результатів маловідомими соціологічними компаніями стала настільки очевидною, що навіть експерти та журналісти починають свій аналіз рейтингових відсотків із посилання: якій політичній силі чи замовнику вигідні ті чи інші результати. Скоро дійде до того, що політичну рейтингову соціологію взагалі перестануть сприймати як можливий варіант об’єктивності.\nОпитування вуличне і в помешканні\nІ навіть якщо якась із соціологічних компаній намагалася проводити соцопитування хоча б із частковою долею об’єктивності, то чи враховувалися фактори «вулиці» і «дому» в останніх соцопитуваннях? Навіть до початку виборчої кампанії (коли ще не було такого тиску з боку влади), при вуличних опитуваннях рейтинг «Батьківщини» сягав майже 28%, натомість вдома лише 26,2% людей зізналися, що голосували б за «Батьківщину» (дані Центру Разумкова про одночасне опитування – вуличне і в помешканні – за червень 2012 року).\nЗа тим же опитуванням Центру Разумкова, з рейтингом Партії регіонів було все навпаки: при вуличних опитуваннях він складав близько 23,9%, а вдома люди дали аж 28,3% (боячись, що це влада збирає інформацію).\nТепер ми можемо вирахувати справжні рейтинги: 28% підтримки «Батьківщини» проти 23,9% Партії регіонів.\nІз кожним днем стає відчутніше, що страх повертається до наших осель… І якщо опитувач прийде до людини додому з питанням «За кого ви проголосуєте?» – об’єктивності годі й чекати. Люди можуть просто побоятися сказати, що голосуватимуть за опозицію.\nПідтвердженням цього може слугувати один життєвий факт. Нещодавно я зустрічався із виборцями по вулиці Татарській у Києві. До мене на зустріч прийшла вчителька у поважному віці, яку я знаю ще з 2001 року, щоб розповісти історію про «опитування». Хоча їй здалося, що це не опитування, а влада просто збирає інформацію.\nДо цієї вчительки подзвонили у двері, представились опитувачами із телеканалу. На запитання «З якого телеканалу?», відповіли, що не знають, бо їх тільки найняли. На прохання показати посвідчення чи довідку – сказали, що нічого не мають. Натомість задали два питання:\n1) За кого будете голосувати?\n2) Скільки виборців живе у квартирі?\nА також записали домашню адресу.\nПані віднеслася із підозрою до цього і відповіла, що з голосуванням не визначилася (але насправді підтримує «Батьківщину»).\nМожливо, це опитування дійсно проводила якась соціологічна група, і просто робота була зовсім не організованою. Проте через підозри і внутрішній страх людина дала неправдиву відповідь!\nА тепер уявіть, який відсоток невідповідності може бути в масштабах країни! І якщо влада знає справжній рейтинг опозиції, а також цей – із сумнівною об’єктивністю, то вона легко визначить люфт для вкидання бюлетенів на свою користь.\nДумаю, що для нинішньої влади так важливо оприлюднити і нав’язати суспільству необхідну соціологію ще й тому, щоб після виборів взяти ці «цифри» і поїхати до Європи. Мовляв, бачите: все ж зійшлося, як в пасьянсі! Бо коли 29 жовтня закінчаться усі авральні передвиборчі соціальні ініціативи, державна казна спорожніє так, що без грошей МВФ і до дефолту рукою подати…