Кадетський корпус - де наша історія? Паралель з Італією. Новини Полтави та області.\nКадетський корпус - де наша історія? Паралель з Італією\nЛюбов живе доти, поки цього хочуть двоє. І тут нічого не потрібно доводити.\nЗ цим почуттям пов'язано багато історій, легенд, оповідань, віршів. Одна ж з найкрасивіших любовних історій регіону Емілья-Романья (Італія) пов'язана з італійським замком Торрекьяра (Світла вежа), що розташований в провінції Парма і вважається одним з найкрасивіших в цій країні.\nЧудово збережену фортецю XV століття знають усі молодята Італії. У День закоханих сюди прагнуть потрапити не тільки місцеві жителі, а й гості країни. Здається, що атмосфера замку досі зберігає історію яскравою і непростого кохання П'єра Марії Россі і Бьянкі Пеллегріні.\nСьогодні ми пропонуємо заглянути в цей замок і нашим читачам.\nЗамок Торрекьяра дав назву містечка Торрекьяра (комуна Лангірано), розташованому приблизно в 20 км на північний захід від Парми.\n2. Замок, яким ми його побачили, був побудований в період з 1448 по 1460 рік П'єром Марією Россі для своєї коханої Бьянкі Пеллегріні де Арлуно.\n3. Поруч із замком розташовано кілька будинків, в яких, за деяким винятком, живуть люди, що працюють в замку.\n7. А це виноробня Джузеппе Вікарі. Оскільки в маленьких італійських селах практично завжди все зачинено, ми вирішили зайти сюди до відвідин замку, скориставшись тим, що перехопили господаря на вулиці.\n8. Джузеппе Вікарі розповів про всі етапи виробництва і, звичайно ж, влаштував дегустацію.\n9. Усе невелике виробництво і магазин знаходяться в маленькому приміщенні.\n10. Ну а нам все-таки потрібно оглянути замок.\n12. На вході до замку зустрічаємося з галасливими діточками з літньої школи. У них якась історична гра (хоча все в сучасному одязі): хлопчиків називають кавалерами, а дівчаток - прекрасними дамами.\n13. А ось у цьому будиночку живе працівник каси замку. Непогано, так?\n14. Але повернемося до історії фортеці. Замок Торрекьяра був побудований кондотьером П'єром Марією II Россі (1413-1482), графом Сан-Секондо. У двадцять років П'єр Марія знав латинь, грецьку, іспанську та медицину, був хоробрим воїном і другом Франческо Сфорці.\n15. Він був настільки багатий, що міг змагатися з імператором і навіть Папою. При міланському дворі П'єр Марія Россі зустрів Бьянку Пеллегріні і закохався. Все б нічого, але Бьянка була заміжня, а П'єр Марія одружений.\n16. Незважаючи ні на що, вони вирішили не розлучатися і йти по життю разом. Саме для обожненої Бьянкі за вказівкою графа протягом 1448-1460 років був побудований замок Торрекьяра.\n17. Сам Россі жив на дві сім'ї, на два замки: з законною дружиною Антонією і дітьми - у Сан-Секондо, а з Б'янкой - в Торрекьяре. Чоловік Бьянкі Пеллегріні, який походив з менш відомого і впливового роду, ніж Россі, не став затівати війну і особливо перешкоджати цим стосункам.\n18. Багато залів замку розписані фресками. У розписах присутні натуралістичні, фантастичні теми, гротескний живопис.\n19. Дружина П'єра Марія померла від чуми в 1468 році, але одружилися чи закохані, невідомо. Можливо, чоловік Бьянкі був ще живий.\n20. П'єр Марія був похований в капелі Сан-Нікомед поруч зі своєю коханою. Правда, пізніше їх останки були перевезені в інше місце, куди - ніхто не знає.\n21. За часів П'єра Марії все гіпсові панелі на стінах були покриті золотом, але інші власники замку зіскоблили все золото і продали.\n22. Один із замків, зображених на карті, - замок Торрекьяра.\n23. У 2008 році замок був пошкоджений при землетрусі, але вже в 2010-му був відкритий знов після відновлювальних робіт.\n24. З балкона замку відкривається вид на виноградники, де якраз зріє виноград для вина, яке ми пробували у Джузеппе.\n25. Як і в кожному пристойному замку, в Торрекьяре є своє привид. Чудової краси жінка з'являється в замку, коли на небі світить повний місяць, а фортецю огортає туман. Кажуть, вона дарує незабутні поцілунки чоловікам, яких зустріне. Як свідчить переказ, вона була замурована заживо в одному з підвальних приміщень замку. Коли, ким і за яку провину - історія замовчує.\n26. В даний час замок належить муніципалітету.\n27. Життя в замку і сьогодні кипить - приїжджають гості, проходять свята, ллється музика ... Щороку тут проводяться фестивалі, в програму яких входить джаз, опера, костюмовані постановки. Ну а головна тема заходів, звичайно, вічна любов!\nЦікава й пізнавальна історія, чи не так? Але чому вона нас вчить? Передовсім, цінувати й любити. Як своїх ближніх, так і речі, що нас оточують.\nЧому ми завжди дивимося кудись далеко й не помічаємо, що найкраще - поруч, буквально в нас під ногами.\nІсторію Петровського Кадетського корпусу в Полтаві можна подати не менш яскраво й романтично. А свята й фестивалі можна проводити не на його руїнах, а в його стінах.\nТака в нас, на жаль, звичка, що вкорінилася століттям - чхати на все спільне, загальне. "Все общее, все ничее", - казали за "совка" й тим самим прищеплювали цілому поколінню безвідповідальність і меншовартісність "людині - ґвинтику в системі". І така політика дала свої плоди у вигляді нас, наших рішень, зокрема при виборі людей, яких ми обираємо на керівні посади.\nДва минулих міських очільники "потурбувалися" про те, аби все красиве й цінне було тільки на картинках у підручниках або десь за кордоном.\nПолтавцям звузили світогляд до цукру-гречки й шалених тарифів, до ТВ і кетчу, до передвиборчих пайків... Ми не помічаємо справжньої краси, яку міська влада своєю політикою під час каденції Матковського-Мамая свідомо й цілеспрямовано знищує!\nРуїни Кадетського корпусу, занехаяний будинок-палац у мавританському стилі Наума Бахмутського, спалені Музичні класи Базилевич, підпалений і знищений Матковським "Полтавський коровай".\nВладі не потрібні розвинені й освічені люди з гарним естетичним смаком. Таких не можна буде купити за цукор і гроші. Такі люди мислять, а отже діють і свідомо вирішують.\nМатковському й Мамаю потрібне тільки бидло, яке чекає, коли їм кинуть кістку, відбрану в собак. Таким вони бачать свій електорат.\nКоли кожен це зрозуміє, стане очевидним, що проблема не у конкретній владі, проблема в суспільстві, яке дає чинити наругу над собою і над нашими історичними пам'ятками. Проблема не в тих, хто купує, а в тих, хто купується і продає себе та свої цінності, своє серце й душу.


У засіданні взяли участь: заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади Сивенко О.І., керівник Прилуцької МРФ Чернігівського ОЦЗ Татарченко Л.О., голова профільної депутатської комісії міської ради Рожко А.М., начальник відділу економічного розвитку Прилуцької РДА Корнієнко В.С., представники Прилуцького Центру підтримки підприємництва, директор Прилуцького професійного ліцею Дорошенко А.А., заступник директора Прилуцького професійного ліцею Шевченко Ю.В., а також представники трьох найбільших Прилуцьких підприємств швейної галузі ПрАТ «Прилуцька швейна фабрика», ТОВ «Алітоні» та ТОВ «ПШФ «Корона»».\nУ ході засідання було визначено пріоритетні напрямки співпраці Прилуцького професійного ліцею та підприємств швейної галузі м. Прилук, зокрема:\n1. Створити спільно із органами місцевого самоврядування та підприємствами міста та району раду стейкхолдерів (об’єднання роботодавців) для визначення і формування регіонального замовлення на підготовку робітничих кадрів.\n2. Спільно із швейними підприємствами міста створити рекламний ролик для популяризації професії «Швачка. Оператор швацького устаткування».\n3. Спільно із органами місцевого самоврядуванняорганізувати проведення екскурсій на швейні підприємства міста учнів 9-х класів.\n4. Розробити протягом 2018- 2019 навчального року механізм впровадження елементів дуальної системи підготовки робітничих кадрів з професії «Швачка. Оператор швацького устаткування».\n5. Звернутись до ОЦЗ про можливість проведення перепідготовки фахівців швейної галузі у Прилуцькому професійному ліцеї.\nІнші матеріали в цій категорії: « Прилучани тренуються в Туреччині З Великоднем! »\n/Професійні перспективи ліцеїстіів


Конкурс стартапів та проєктів розвитку Миколаївського національного аграрного університету – Конкурс стартапів та проєктів розвитку Миколаївського національного аграрного університету\nПодати заявку Про конкурс\nобдарованої студентської молоді, сприяння її самореалізації та розвитку творчого потенціалу\nорганізації освітньої та науково-дослідної діяльності в університеті\nкоманд для участі у міжнародних олімпіадах, конкурсах, турнірах\nІнноваційних розробок у виробництво із залученням інвестицій\nНа базі Миколаївського національного аграрного університету триває конкурс стартапів та проєктів розвитку Миколаївського національного аграрного університету (далі – Конкурс).\nКонкурс проводиться з метою виявлення кращих стартапів, проєктів та проєктних рішень здобувачів вищої освіти, наукових та науково-педагогічних працівників; визначення та подальша підтримка кращих пропозицій, що вирішують конкретні проблеми МНАУ, відповідають актуальним запитам його стратегічного розвитку відповідно до вимог ринку і суспільства, спрямовані на розширення можливостей подальшого освітянського, науково-виробничого й матеріально-технічного розвитку МНАУ.\n– І етап – подання заявки та електронного портфоліо;\n– ІІ етап – бліц-презентація стартапів, проєктів та проєктних рішень (не більше 10 слайдів);\n– ІІІ етап – визначення та нагородження переможців.\nІ етап конкурсного відбору стартапів та проєктів розвитку Миколаївського національного аграрного університету триватиме з 15 квітня до 15 червня 2021 року.\nЗасновником Конкурсу є Миколаївський національний аграрний університет.\nУ Конкурсі можуть брати участь здобувачі вищої освіти, наукові та науково-педагогічні працівники МНАУ\nКонкурсі беруть участь стартапи, проєкти та проєктні рішення учасників, що виконані самостійно.\nКількість стартапів, проєктів та проєктних рішень та учасників не обмежується.\nДо участі у Конкурсі допускаються індивідуальні (1 учасник + 1 керівник) та колективні роботи (2-5 учасників + керівник).\nРоль керівника стартапів, проєктів та проєктних рішень, що подаються на Конкурс, має суто консультативний характер.\nСтартапи, проєкти та проєктні рішення мають відповідати номінаціям Конкурсу.\nКількість стартапів, проєктів та проєктних рішень від одного автора не обмежена.\nІ етап – подання заявки та електронного портфоліо;\nII етап – бліц-презентація стартапів, проєктів та проєктних рішень (не більше 10 слайдів);\nIII етап – визначення та нагородження переможців.\nДля участі у I етапі Конкурсу потрібно зареєструватися на сайті МНАУ: заповнити заявку та розмістити електронне портфоліо.\nОфіційне запрошення до участі у II етапі Конкурсу направляється на e-mail учасника від імені Оргкомітету за тиждень до початку II етапу.\nВимоги до стартап проектів:\nСтартап для освіти;\nСтартап для бізнесу;\nПроєкти розвитку МНАУ, інфраструктури об’єднаних територіальних громад, міста, регіону тощо;\nПроєктне рішення (створення ботанічного саду, створення IP-майданчику та ін.);\nПрезентацію стартапів, проєктів та проєктних рішень проводить автор.\nНа презентацію необхідно представити прототип продукту з мінімально-необхідним функціоналом, який можна буде протестувати, випробувати, спожити.\nЗа умовами Конкурсу кінцевий продукт стартапів, проєктів та проєктних рішень повинен вирішувати певну проблему та мати цільову групу (споживача).\nДля демонстрації стартапів, проєктів та проєктних рішень кожному Учаснику визначається місце його розміщення. Під час демонстрації учасники можуть скористатися допоміжними засобами за своїм вибором: ноутбуками, постерами, технічними моделями, макетами тощо.\nКонкурс оголошується наказом ректора МНАУ, в якому зазначаються склад Оргкомітету та строки проведення Конкурсу.\nКонкурсна комісія створюється наказом ректора МНАУ за поданням Оргкомітету, який визначає кількість та кандидатури членів конкурсної комісії залежно від кількості та тематики поданих стартапів, проєктів та проєктних рішень.\nЗаявки на участь у Конкурсі та портфоліо стартапів, проєктів та проєктних рішень, які пройшли реєстрацію, направляються на розгляд конкурсної комісії.\nКонкурсна комісія визначає стартапи, проєкти та проєктні рішення, які допущені до бліц-презентації.\nГолова Оргкомітету призначає дату проведення бліц-презентації стартапів, проєктів та проєктних рішень.\nЗа результатами бліц-презентації конкурсна комісія визначає переможців Конкурсу.\nРезультати ІІ етапу Конкурсу повідомляються Учасникам листом на електронну адресу, зазначену під час реєстрації, і розміщуються на сайті.\nОстаточне рішення щодо визначення переможців приймається простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів конкурсної комісії. У разі рівного розподілу голосів ухвальним є голос голови конкурсної комісії.\nРішення конкурсної комісії оформляється протоколом за кожною номінацією, який підписують голова, а в разі відсутності його на засіданні конкурсної комісії – заступник голови та секретар. Протокол і закриті конверти з …\nПерелік переможців за номінаціями, відзначених дипломами І, ІІ та ІІІ ступенів, затверджується наказом ректора МНАУ.\nПереможцям Конкурсу виплачується грошова винагорода за рахунок джерел, не заборонених чинним законодавством України.\nГолова – ректор, д.т.н., професор, академік НААН Шебанін В.С.;\nЗаступник голови – проректор з наукової роботи, д.е.н., професор Новіков О.Є.;\nСекретар – завідуюча сектором НТІ відділу технічних засобів навчання Кубінець О.І.;\n– директор ННІ економіки та управління, д.е.н., доцент Усикова О.М.;\n– в.о. декана обліково-фінансового факультету, д.е.н., професор Вишневська О.М.;\n– в.о. декана факультету менеджменту, д.е.н., професор Шебаніна О.В.;\n– в.о. декана факультету ТВППТСБ, д.с.-г.н., професор Гиль М.І.;\n– в.о. декана факультету агротехнологій, к.с.-г.н., доцент Дробітько А.В.;\n– в.о. декана інженерно-енергетичного факультету, к.пед.н., доцент Горбунова К.М.;\n– в.о. декана факультету культури й виховання, к.філос.н., доцент Димитров М.Ф.;\n– директор Інституту післядипломної освіти, к.т.н., доцент Кошкін Д.Л.;\n– завідувач НДВ Науково-дослідного інституту сучасних технологій в АПК Карпенко М.Д.;\n– завідуюча НДВ Науково-дослідного інституту нових агропромислових об’єктів та навчально-інформаційних технологій, д.е.н., професор Потриваєва Н.В.\nАдреса електронної пошти:(обов'язково)\nздійснює Науково-дослідний відділ інноваційних проектів (Потриваєва Н. В.)\nFax: (0512) 58-05-95\nАвторське право © 2021 Конкурс стартапів та проєктів розвитку Миколаївського національного аграрного університету


Смерть посла України в Таїланді Андрія Бешти: що відомо | Новини України - #Букви\nУ Таїланді загинув посол України Андрій Бешта: що відомо\nУ готельному номері був знайдений мертвим посол України в Королівстві Таїланд Андрій Бешта.\nНеділя, 30 травня 2021, 21:01\nПро це сповістили у пресслужбі Міністерства закордонних справ України.\n“30 травня на 45-му році життя відійшов у вічність Надзвичайний і Повноважний Посол України в Королівстві Таїланд Андрій Петрович Бешта. […]Міністерство закордонних справ України висловлює глибокі співчуття родині та близьким померлого у зв’язку з цією непоправною втратою”, — йдеться в повідомлені.\nТайська англомовна газета The Nation Thailand з посиланням на поліцію інформує, що Бешта, ймовірно, помер від серцевої недостатності. На його тілі не виявили травм або інших свідчень насильницького характеру смерті. Попри це, розслідування обставин його загибелі триватиме.\nНаразі відомо, що тіло посла виявили в номері готелю на курорті Bunga Resort (острів Ко Ліпе), де він відпочивав разом з 17-річним сином Остапом.\nСин Бешти розповів поліції, що ввечері суботи його батька нудило, а близько 4:30 ранку він втратив свідомість.\nБешта присвятив роботі в МЗС 22 роки. З листопада 2015 року обіймав посаду Надзвичайного і Повноважного Посла України в Королівстві Таїланд. З 2017 року був також послом України в Лаосі та М’янмі за сумісництвом.\n28 травня колишній голова Служби зовнішньої розвідки України Віктор Гвоздь загинув на курорті в Єгипті після дайвінгу.\nТеги: Андрій Бешта, посольство України, Реджеп Таїп Ердоган, смерть


Вечірній Київ :: У столиці можуть дозволити весною та влітку ганяти на авто\nУ столиці можуть дозволити весною та влітку ганяти на авто\nСтало відомо, що у столиці підготували список автошляхів, де з 1 серпня можуть встановити швидкісний режим для автівок на рівні 80 кілометрів на годину на весняно-літній період. Але спершу за відповідний документ має проголосувати Київрада. Адже у Києві діють обмеження швидкості – до 50 км\_год. Чи проголосують міські депутати за це – невідомо. Тому питання поки залишається дискусійним.\n-Проектом рішення Київради «Про перелік ділянок доріг, на яких дозволяється швидкість руху транспортних засобів до 80 км / ч в період з 1 квітня до 1 листопада», передбачається щорічне введення особливого режиму руху на зазначених ділянках в весняно - осінній період, - пише Пабат у Фейсбук. - Документ являє собою компроміс, створений на основі громадської петиції, напрацювань Департаменту транспортної інфраструктури, рекомендацій поліції і налічує 22 ділянки (межі 4х з них відредаговані патрульної поліцією столиці).\nНагадаю, що Київ має досвід організації зон особливого швидкісного режиму - в 2014 році, з подачі Державтоінспекції, було визначено 11 вулиць для руху зі швидкістю 80 км / год.\nТим алогічним, що пропонуючи повторити практику, що не досліджуються наявні напрацювання, головним чином - аналітика правопорушень на позначених дорогах, статистика ДТП на час введення особливого швидкісного режиму. Досвід США, на який ми так любимо озиратися, цілком однозначно натякає на «доцільність» хронічними пробками хоч в Лос-Анжелесі, хоч Сан-Франциско.\nВулиці Києва, де хочуть збільшити швидкість\n- проспект Перемоги (від Повітрофлотського шляхопроводу до вулиці Чорнобильської);\n- Велика Кільцева дорога (від вулиці Міської до перетину з вулицею Газопровідною і від вулиці Газопровідної до Мінського проспекту);\n- вулиця Міська (від вулиці Стеценка до Гостомельського шосе) – за умови капітального ремонту проїжджої частини;\n- Кільцева дорога (від проспекту Перемоги до вулиці Миколи Трублаїні);\n- проспект Оболонський (від вулиці Богатирської до вулиці Михайла Малиновського);\n- Автодорога Р-69 (від вулиці Озерної до межі Києва);\n- проспект Бандери (від просп. Оболонського до Московського моста);\n- проспект Шухевича (Ватутіна) (від Північного (Московського) моста до Керченської площі);\n- вулиця Набережно – Рибальська (від Гаванського шляхопроводу до вулиці Електриків);\n- Наддніпрянське шосе;\n- Набережне шосе (від Поштової площі до Наддніпрянського шосе);\n- Столичне шосе (до вулиці Заболотного);\n- вулиця Саперно-Слобідська (від вулиці Грінченка до Південного мосту);\n- проспект Бажана (від Південного мостового переходу до Харківської площі);\n- бульвар Дружби Народів (від Либідської площі до вулиці Ниманської);\n- проспект Броварський (від проспекту Визволителів до вулиці Братиславської і від вулиці Кіото до кінця населеного пункту Київ) – за умови капітального ремонту проїжджої частини;\n- вулиця Перова (від проспекту Визволителів до вулиці Алішера Навої);\n- вулиця Теліги (від вулиці Ольжича до вулиці Кирилівської);\n- проспект Космонавта Комарова (від вулиці Борщагівської до проспекту Леся Курбаса);\n- проспект Леся Курбаса (від проспекту Космонавта Комарова до вулиці Гната Юри);\n- вулиця Борщагівська;\n- проспект Соборності (за умови установки розподільного транспортного огородження).


Суддю, який відстрілювався від детективів Антикорупційного бюро, знайшли. Чекають на санкцію — Тексти.org.ua\nСуддю, який відстрілювався від детективів Антикорупційного бюро, знайшли. Чекають на санкцію\nСуддю, який стріляв, поки не можуть затримати, бо ж недоторканість. Як жартують у соцмережах, "пістолетом та імунітетом можна добитися більшого, ніж просто пістолетом".\nНаціональне антикорупційне бюро встановило місце перебування судді Малиновського райсуду Одеси, який напередодні відкрив вогонь по детективах НАБУ. Однак у бюро чекають на "вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів".\nУ вівторок детективи антикорупційного бюро викрили суддю на хабарі у 500 тис. грн, але він застосував вогнепальну зброю і втік.\nЯк пояснили ВВС Україна у НАБУ, судді мають статус недоторканих осіб, тож на їхнє затримання необхідна відповідна санкція - такі особливості українського законодавства.\n"Працівниками НАБУ та Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою встановлено місце знаходження судді Малиновського районного суду міста Одеси, який застосував вогнепальну зброю проти детективів НАБУ. Наразі проводяться слідчі дії та вирішується питання щодо застосування запобіжних заходів", - говориться у повідомленні бюро, оприлюдненому у вівторок ввечері.\nРаніше повідомлялося, що суддя через посередника вимагав півмільйона гривень "для винесення певного судового рішення у цивільний справі про стягнення боргу".\n"Під час проведення слідчих дій вказаний суддя чинив опір працівникам Національного бюро, застосувавши вогнепальну зброю на ураження. Після того залишив зброю та, скориставшись наявністю статусу "недоторканності судді", зник з місця події", - йшлося у повідомленні антикорупційного бюро.\nДетективи НАБУ розпочали досудове розслідування за статтею про хабарництво й провели обшуки.\nПеревіряється причетність до хабарництва заступника заступника голови Малиновського районного суду Одеси.\n"Операція підтверджує той факт, що зняття статусу "недоторканості суддів та депутатів" є невід'ємною частиною ефективної боротьби з корупцією", - відзначили у НАБУ.\nДиректор бюро Артем Ситник повідомив президента Петра Порошенка про ситуацію.\n"Президент доручив СБУ вжити всіх заходів для його затримання", - написав у Facebook речник глави держави Святослав Цеголко у вівторок увечері.\nмаразм корупція одеса малиновський суд


Надія Мейхер пригадала минуле з “ВІА Гра”: прихильники не оцінили | Сенсація\nНадія Мейхер пригадала минуле з “ВІА Гра”: прихильники не оцінили\nНадія Мейхер та Кирило Васюк вирішили підкорити хіп-хоп, але не склалося.\nУ чвертьфіналі проекту “Танці з зірками” учасники демонстрували відразу три танці. Перший – з партнером, другий – із суддями, а третій – за можливість залишитися у шоу.\nСаме за перший танець Надія Мейхер та Кирило Васюк отримали найбільше критики. Глядачам дуже не сподобався як образ учасниці, так і сам танець.\nУ них склалося враження, що співачка втомилася від участі в шоу. Дехто припускав, що стиль танцю, яких обрали Надія Мейхер та Кирило Васюк, не зовсім відповідає образу учасниці. Зауважимо, що для виступу на ефірі пара обрала хіп-хоп під пісню Мадонни.\nКрім того, прихильники Надії Мейхер звернули увагу на дуже дивний образ учасниці і зауважили, що для обраного стилю взагалі не підходить. Дехто навіть нагадав їй, що вона давно не у складі гурту “ВІА Гра”, щоб так одягатися. Підписники справедливо оцінили роботу стиліста у цьому ефірі на 2.\nА от судді здебільшого критикували сам танець Надії Мейхер та Кирила Васюка. Їм здалося, що техніки хіп-хопу взагалі не було, а сам танець вийшов якимось дуже важким. З таким зауваженням погодилися і деякі глядачі популярного танцювального проекту. Це вперше за всю участь у проекті співачці дісталося стільки ж критики, скільки до цього отримувала Ольга Фреймут.\nТака поведінка Надії Мейхер роздратувала декого з глядачів. Вони зауважили, що вона не професійна танцівниця, тож повинна мовчки слухати все, що їй говорять.\nНезважаючи на таку не дуже вдалу постановку і критику суддів та глядачів, Надія Мейхер та Кирило Васюк все ж продовжать боротьбу за перемогу у проекті “Танці з зірками”.\nЧИТАЙ ТАКОЖ: Ефір без глядачів, три танці і відвертий образ Тіни Кароль: чим запам’ятався 12 ефір «Танців з зірками»\nНагадаємо, Анна Різатдінова оприлюднила роман з Сергієм Мельником, а Надія Мейхер показала доньок: чим ще здивував “Родинний вечір” на “Танцях з зірками”\nВалентина Хамайко вперше показала своє обличчя без макіяжу: благородні зморшки та...\nОлег Винник відкрився журналістам, а Таюне припинила соромитися публічних проявів ніжності:...\nЗірка проекту “МастерШеф” розповіла про втрату дитини: халатність лікарів зруйнувала три життя\nСофія Самосадкіна - 23.02.2021 20:12\nЯрослава Максимюк - 28.10.2020 00:10


Дмитро Боярчук / Новое Время\nЧули про "дилему в’язнів"? Це коли вмовляєте оточуючих грати по правилам, а тоді "кидаєте" їх і заробляєте на цьому. Дилема вона лише тому, що "кинути" хочуть усі і, як наслідок, усі від цього програють. 0\nНавіщо нам економічні свободи\nМинулого року ВВП виріс на 2,3%. Це, без сумніву, дуже позитивний результат після трьох років війни\n10 квiтня 2017, 08:38


Козяче молоко - джерело здоров`я | Агропромисловий вісник\nПро користь козячого молока розказано ще в давньогрецьких міфах, адже малюка Зевса вигодувала коза Амалфея. З тих пір минуло 12 тисяч років, але молоко кози і раніше залишається одним з найбільш збалансованих і корисних продуктів на землі.\nВідео: 26.06.16 «Своя ферма». Козяче молоко\nІ не безпідставно. Ви, наприклад, знали, що в Японії сухі суміші для штучного вигодовування малюків і дитяче харчування роблять виключно з молока кози? Що знамениті швейцарські сири стали такими особливими і знаменитими завдяки додаванню в коров`яче молоко козячого? Що практично у всіх зоопарках кіз утримують на випадок відмови матері від дитини, оскільки воно підходить майже для всіх ссавців? Цей продукт ще й не так вас здивує - головне, почніть регулярно вживати його.\nУ чому цінність козячого молока?\nЩе на початку минулого століття, на Всесвітньому з`їзді дитячих лікарів в Франції, козяче молоко визнали найкращим природним замінником жіночого молока. Причини на те в лікарів знайшлися вагомі: молоко кози засвоюється практично на 100%, і практично в п`ять разів швидше, ніж молоко ВРХ. Це пояснюється тим, що в козячому молоці жири представлені дуже дрібними кульками, і, незважаючи на досить велику жирність (4-4,5%), легко засвоюються організмом і не викликають алергій.\nУ чому користь цього продукту, крім легкозасвоювані? Воно містить імуноглобуліни, зміцнює імунітет, виводить з організму радіонукліди, надає протипухлинну профілактичну дію. Звичайне козяче молоко допомагає при астмі, діатезі, алергіях, хворобах харчової системи, погіршення зору, обміну речовин, хворобах щитовидної залози і навіть туберкульозі.\nПорівняно з коров`ячим, молоко кози більш однорідне, містить багато -казеїну, більше білка, магнію, заліза, безбілкового азоту, сіалова кислоти (відповідає за імунітет), вітаміну А. Воно містить багато калію, настільки корисного для діяльності серцево-судинної системи. А кобальту в молоці кози в 6 разів більше, ніж у коров`ячому (він входить до складу віт. В12, який відповідає за обмінні процеси і кровотворні функції).\nВідео: Користь та шкода козячого молока\nДо всіх інших достоїнств, концентрація молочного цукру (лактози) в молоці кози набагато менше, ніж у коров`ячому, тому підійде для людей, які страждають від поганого засвоєння лактози, і не викликає діареї.\nЗавдяки бактерицидним властивостям козяче молоко здатне довго зберігатися (в холодильнику - до одного тижня).\nТрохи про смак козячого молока\nПро користь молока кози ми поговорили, але є у цього продукту і недолік - воно часто з запашком. Цей «козячий» запах лише у виняткових випадках може бути викликаний зовнішніми факторами (хворобами, неправильним вмістом або годуванням). Майже завжди специфічний запах молока кози є генетично успадкованої особливістю, від якої не позбудешся довіку, як чисто козу не вміст.\nЩо можна зробити? Вибирати при покупці козу без запаху! Звичайно, багато чого буде залежати від породи. У статті про те, як вибрати козу, ми вже писали, що для визначення «козячого запаху» потрібно почухати у тварини між ріжків і понюхати руку. Є запах - буде і в молоці запах.\nДля тих, хто не збирається купувати козу, але хоче забезпечити себе корисним козячим молоком, важливо знайти свого, постійного, перевіреного постачальника молока. Користь від молока буде тільки тоді, коли воно отримано від здорової кози - без маститу, фасциолеза, що міститься в чистому хліві, вчасно процеженное і охолоджене.\nз журналу "Здоров`я тварин и ліки", 11/2016 (№179)\nAnimalUkr.ru » Різне » Козяче молоко - джерело здоров`я


Податкова система: характеристика та принципи побудови\nВ умовах ринкової економіки податкова система є важливим елементом регулювання економічних і соціальних процесів у державі. Ефективність її функціонування визначається багатьма факторами і насамперед економічним становищем країни, розкладом політичних сил, рівнем податкової культури, досягненнями економічної науки тощо.\nЗміст і структура податкової системи визначаються податковою політикою, що є виключним правом держави, яка проводить її самостійно, відповідно до завдань соціально-економічного розвитку.\nПодаткова система – сукупність врегульованих правовими нормами податків і зборів, що стягуються з юридичних і фізичних осіб на території певної держави, принципів, форм і методів їх встановлення, зміни або відміни, а також дій щодо забезпечення їх сплати, контролю і відповідальності за порушення податкового законодавства.\nПодаткова система включає дві групи відносин: по-перше, відносини які регулюють сукупність податків і зборів; по-друге, відносини щодо встановлення, змін, відміни податків і зборів,\nзабезпечення їх сплати, організації контролю і відповідальності за\nпорушення податкового законодавства.\nВажливою складовою податкової системи є принципи її побудови, які розробляються виходячи із загальних принципів оподаткування, вироблених фіскальною теорією і практикою. Основоположником теорії оподаткування є шотландський економіст і філософ Адам Сміт. Він розробив чотири загальних принципи оподаткування, складання і класифікації: рівномірність, визначеність, зручність, дешевизна. Всі ці принципи набули особливої актуальності в даний час. Порушення їх приводить до обтяжливості податків, гальмує інвестиційні процеси, веде до серйозного розшарування суспільства.\nПодаткова система України встановлена Законом «Про систему оподаткування», прийнятим в 1991г. В даний час система оподаткування будується відповідно до Закону України «Про систему оподаткування» від 19.02.1997г. і подальшими змінами і доповненнями до нього. Цим законом визначені такі принципи побудови і призначення системи оподаткування:\nобов'язковість – впровадження норм щодо сплати податків і зборів, визначених на підставі достовірних даних про об’єкти оподаткування за звітний період, та встановлення відповідальності платників податків за порушення податкового законодавства;\nрівнозначність і пропорційність – справляння податків з юридичних осіб здійснюється у певній частці від отриманого прибутку і забезпечення сплати рівних податків і зборів на рівні прибутки і пропорційно більших податків і зборів - на більші доходи;\nрівність, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації – забезпечення однакового підходу до суб’єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб, включаючи нерезидентів) при визначенні обов’язків щодо сплати податків і зборів;\nсоціальна справедливість – забезпечення соціальної підтримки малозабезпечених верств населення шляхом запровадження економічно обгрунтованого мінімуму доходів громадян та застосування диференційованого і прогресивного оподаткування громадян, які отримують високі та надвисокі доходи;\nекономічна обгрунтованість – встановлення податків і зборів (обов’язкових платежів) на підставі показників розвитку національної економіки та фінансових можливостей з урахуванням необхідності досягнення збалансованості витрат бюджету з його доходами;\nєдиний підхід – забезпечення єдиного підходу до розробки податкових законів з обов’язковим визначенням платника податку і збору (обов’язкового платежу), об`єкта оподаткування, джерела сплати податку, збору (обов’язкового платежу), податкового періоду, ставок податку і збору (обов’язкового платежу), строків та порядку сплати податку, підстав для надання податкових пільг;\nСучасні податкові системи мають досить складну структуру, яка включає в себе різні види податків.\nСистема оподаткування в Україні складається із загальнодержавних і місцевих податків і зборів.\nЗагальнодержавні податки і збори складаються з чотирьох груп: прямі податки; непрямі податки; платежі за ресурси і інші обов’язкові платежі; збори до цільових фондів.\nподаток з власників транспортних засобів і інших самохідних машин і механізмів;\nподаток на нерухоме майно (закон ще не прийнятий);\nв) платежі за ресурси і інші обов’язкові платежі:\nзбір за геологорозвідувальні роботи, що виконуються за рахунок Державного бюджету;\nзбір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства (введений з червня 1999г.);\nєдиний збір, що стягується в пунктах пропуску через державний кордон України;\nзбір за проведення гастрольних заходів ;\nзбір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію;\nзбір у вигляді цільової надбавки до затвердженного тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності;\nг) збори до цільових фондів:\n21) збір на обов’язкове державне пенсійне страхування;\n22) збори до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;\n23) збір за забруднення навколишнього природного середовища;\nДо спрощеної системи оподаткування відносяться:\nєдиний податок (для малого підприємництва);\nфіксований прибутковий податок (для оподаткування фізичних осіб – суб’єктів підприємницької діяльності).\nДо місцевих податків і зборів відносяться:\nзбір з осіб, що беруть участь в грі на тоталізаторі на іподромі;\nзбір за право проведення місцевого аукціону, конкурсного розпродажу і лотерей;\nзбір із власників собак.


Зеленський ознайомився з ходом робіт з підйому танкера "Делфі", який зазнав аварії на узбережжі Одеси — Новини Одеси — УНІАН\n19:42, 04 липня 2020\nВ листопаді 2019 року в Чорному морі біля Одеси зазнав аварії танкер «Делфі» / president.gov.ua\nПрезидент Володимир Зеленський ознайомився з ходом робіт щодо підйому танкера «Делфі» (Delfi), який зазнав аварії на узбережжі Одеси в 2019 році.\nЧитайте такожВода в морі біля танкера Delfi абсолютно чиста - Одеська ОДА\nЯк передає кореспондент УНІАН, сьогодні главу держави на катері доставили до акваторії пляжу «Дельфін», де перебуває в напівзатопленому стані зазначений танкер.\nТакож з'ясувалося, що у танкера були проблеми з судновими документами. В якості однієї з версій обговорювалася можливість його участі в незаконній дозаправці судів. Але Держприкордонслужба цей факт не підтвердила.\nТеги: #новини Одеси#Володимир Зеленськийпогода в Одесі


Версія від 19:28, 11 серпня 2019, створена Brunei (обговорення | внесок) (→Керування транскрипцією)\nДомен карбоксильного кінця також є місцем зв'язування з комплексом кеп-синтезу і кеп-зв'язування. У еукаріотів після збірки 5'-кінця РНК, кеп-синтезуючий комлекс відщеплює гамма-фосфат від 5'-фосфата і приєднує до нього гуанозинмонофосфат з утворенням 5',5'-трифосфатного зв'язку. Синтезуючий комплекс потім відділяється і шапочка з ГТФ зв'язується з кеп-зв'язуючим комплексом, який у свою чергу зв'язаний з C'-кінцевим доменом РНК-полімерази. Шапочка на 5'-кінці еукаріотичних РНК важлива для зв'язування молекул РНК з рибосомами або з РНК-полімеразою, а також запобігає руйнуванню РНК.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=РНК-полімераза&oldid=25888833\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 19:28, 11 серпня 2019.


Рідне Закарпаття - Ужгород, Мукачево, Хуст, Берегове, Виноградів. Новини, історія, життя (35)\nСамые лучшие буры по бетону sds-max только у нас. Останні новини\nЯк не крути, а Указ Президента під гуманною назвою “Про заходи щодо забезпечення конституційних прав громадян та нормалізації життєдіяльності м. Мукачевого…” в основному приніс людям страх, напругу і неспокій. Якось … Далі\nЖиття вимагає переглянути взаємовідносини влади і бізнесу. Приблизно так нещодавно висловився президент Української спілки промисловців і підприємців Анатолій Кінах. Якщо вже пан Кінах так каже, то дійсно чиновники дістали підприємців … Далі\nКоли читав газетні публікації, в яких описувалися свавілля, брутальність, руко-прикладство деяких працівників міліції, то весь час ловив себе на думці: ні, це не можливо, журналісти перебільшують. Оцінював я нашу міліцію … Далі\nТе, що сьогодні до влади в місті над Латорицею рвуться не лише люди із “підмоченою” репутатцією, але й відвертий криміналітет, доводити вже не варто нікому. Вистачає лише згадки шовгора Медведчука … Далі\nЧерез кілька днів у Мукачеві відбудуться повторні вибори міського голови. Викликані вони Указом Президента, яким той змістив законно обраного мера Василя Петьовку, а замість нього виконувачем обов’язків призначив члена СДПУ(о). … Далі


Відео огляд матчу УПЛ Зоря - Шахтар 16 березня 2019 | СЬОГОДНІ\nУкраїна планує відкрити в Єрусалимі офіс інновацій – посол\n20 серпня, 20:01 Політика\nПеремога лідера: огляд матчу "Зоря" – "Шахтар"\n16 березня, 20:01\nДонецький клуб здобув мінімальну перемогу і ускладнив луганчанам боротьбу за бронзові медалі\nУ суботу, 16 березня, в Запоріжжі відбувся поєдинок 22 туру чемпіонату України з футболу між луганською "Зорею" і донецьким "Шахтарем". Це була остання гра для команд на першому етапі УПЛ. Обидва клуби в першій шістці, яка буде боротися за нагороди і місця в єврокубках, а значить їм належить ще дві зустрічі до кінця сезону. Сьогодні перемогу здобув "Шахтар", завдяки голу в першому таймі Жуніора Мораеса.\n"Зоря" – "Шахтар" – 0:1\nГол: Мораес (25)\n"Зоря": Луїс Феліпе, Вернидуб, Тимчик, Литвин, Арвеладзе, Чеберко, Хомченовський (Будковський, 46), Сілас, Громов (Ледньов, 76), Караваєв, Кабан (Луньов, 67).\n"Шахтар": П'ятов, Хочолава, Кривцов, Ісмаїлі, Степаненко, Коваленко, Марлос (Соломон, 90 + 3), Алан Патрік (Малишев, 83), Болбат, Тайсон, Мораес(Тотовицький, 91).\nПопередження: Чеберко (10) Литвин (60), Луньов (77), Вернидуб (86) – Мораес (19), Тайсон (70), Кривцов (81).\nОгляд матчу "Зоря" – "Шахтар":\nНагадаємо, що сьогодні пройшов ще один матч в Прем'єр-лізі. "Олександрія", что бореться за бронзові медалі, на виїзді розгромила "Чорноморець". І тепер в турнірній таблиці "Олександрія" випереджає "Зорю" на дев'ять очок.\nРаніше ми писали, що перед грою з "Зорею" "Шахтар" представив новачків Тете і Маркоса, які, за словами гендиректора "гірників" Сергія Палкіна, "В майбутньому стануть зірками європейського футболу".\nчемпіонат України Шахтар Донецьк Зоря Луганськ\n"Динамо" з Михайличенком опустили вже на п'яте місце в УПЛ: киян потіснила команда з селаЧУ з футболу 2019\nДе дивитися матч української Прем'єр-ліги "Львів" – "Шахтар"ЧУ з футболу 2019


Купити Лялька BABY BORN "Ніжні обійми" - МИЛИЙ ЄДИНОРІГ (43 cm, з аксес) 828847 по цене 2299 грн. в магазине Країна чудес\nЛялька BABY BORN "Ніжні обійми" - МИЛИЙ ЄДИНОРІГ (43 cm, з аксес) 828847\nЛялька BABY BORN "Ніжні обійми" - МИЛИЙ ЄДИНОРІГ (43 cm, з аксес)\nЗустрічайте новинку від творців BABY born! З новою лялькою серії «Ніжні обійми» - МИЛИЙ ЄДИНОРІГ грати стало ще цікавіше і веселіше, адже у неї тепер дуже ніжне тіло, яке так приємно обіймати! Малятко - справжнісінька модниця, любить гарні сукні і прикраси.\nМодний наряд в стилі єдинорога сподобається кожній дівчинці! У наборі шапочка, плаття, взуття і легінси.\nВідомі функції запускаються набагато простіше, ніж коли-небудь\nЗамість лівої руки, натисніть на м'які груди BABY born і вона заплаче\nДуже зручне і легке переодягання завдяки рухливим ручкам і ніжкам\nАксесуари: 1 порція кашки, тарілочка з ложкою, підгузник, пустушка, горщик, ланцюжок до пустушки, пляшечка, браслети, ID-картка\nКод товару: ZAPF CREATION 828847\nМатеріал: комбіновані матеріали - пластик, полімерні, ПВХ, метал, текстильні матеріали


Цей день в історії - 26 листопада - Новости Спектр\nЦей день в історії - 26 листопада\n26 Ноя 2020 08:53:00\n331-й день року за Григоріанським календарем - до закінчення року залишилось 35 днів. Іменинники - Антон (Антонін), Герман, Іван, Никифор. В Монголії відзначають День проголошення держави, у США — День братства.\n• Битва на Березині, 1812\nВсі події 26 листопада\n634 • На березі Єфрата недалеко від Куфи армія персів під командуванням Бахмана Джадхуїха завдала поразки війську мусульман, очолюваним Абу Убайда аль-Такафі. Як показало майбутнє, це була єдина перемога Держави Сасанідів під час арабського завоювання Персії.\n1476 • Влад Цепеш за підтримки угорських і молдовських військ захопив Бухарест і втретє став господарем Валахії.\n1812 • Відступаючи з-під Москви, французькі війська дістались західних рубежів Росії, де були атаковані при переправі через Березину. Вирватись з оточення вдалось ціною величезних втрат за три дні боїв, й до Вільно дісталось лише 50 тисяч чоловік з колись понад півмільйонної Великої армії Наполеона.\n1917 • У Монреалі власниками клубів «Монреаль Канадієнс», «Монреаль Вондерерс», «Оттава Сенаторс» та «Квебек Бульдогс» заснували Національну хокейну лігу (НХЛ), до якої згодом приєдналась команда «Торонто Блушіртс» (переймонована пізніше у «Торонто Арінас»).\n1918 • Велика народна скупщина Чорногорії, що зібралась у місті Подгоріца, прийняла рішення про входження Чорногорії до складу Королівства Сербія.\n1919 • В умовах ворожого оточення, відомого як «Трикутник смерті», в Старокостянтинові відбулася інформаційна нарада за участі головного отамана Симона Петлюри, прем'єр-міністра Ісака Мазепи та членів уряду і військових. Вона засвідчила прагнення політичного керівництва продовжувати боротьбу за незалежність, однак продемонструвала радикалізацію настроїв окремих загонів.\n1922 • Британські археологи лорд Карнарвон і Говард Картер стали першими за останні 3 тисячі років людьми, що увійшли в усипальницю єгипетського фараона Тутанхамона. Те, що вони там знайшли було згодом назване "найбільшою археологічною знахідкою всіх часів".\n1924 • Великий народний хурал (парламент) проголосив Монголію народною республікою і прийняв конституцію країни.\n1939 • В районі міста Майніла відбувся збройний інцидент, який став приводом до початку Радянсько-фінської війни — за офіційцним повідомленням уряду СРСР о 15:45 фінська артилерія випустила сім снарядів по позиціях 68-го стрілецького полку на радянській території, що привело до загибелі чотирьох чоловік. Жодних документальних підтверджень цьому інциденту немає, проте того ж СРСР звернувся з нотою протесту до уряду Фінляндії і зажадав відводу фінських військ від кордону на 20-25 км.\n1941 • З бухти Ітуруп (Курильські острови) в умовах повної "радіотиші" під командуванням віце-адмірала Чуйчі Нагумо в море ввийшли 6 японських авіаносців з 400 літаками і прикриттям з 2 лінкорів, 3 крейсерів, 9 міноносців, котрі, згідно з планом адмірала Ісороку Ямамото, мали нанести несподіваний і потужний удар по американській базі Перл-Харбор.\n1942 • В Нью-Йорку відбулась прем'єра одного з кращих фільмів світового кіно «Касабланка» з Хемфрі Богартом та Інгрід Бергман у головних ролях. «Касабланка» виграла три «Оскари», у тому числі у категорії «найкраща картина». Персонажі, діалоги й музика стали світовими культурними символами.\n1944 • Глава СС Генріх Гіммлер віддав наказ про знищення газових камер в концтаборі Освенцим — командуванням табору було розстріляно останніх 204 чоловік, котрі займались похованням страчених в цих камерах людей.\n1949 • Індія прийняла нову конституцію, що проголошувала її суверенною федеративною республікою в складі Британської Співдружності націй.\n1950 • Війська Китаю втрутились у збройний конфлікт в Кореї, виступивши на боці комуністичної Півночі. Китайська 300-тисячна Визвольна народна армія почала контрнаступ на 40-кілометровій ділянці фронту і до початку грудня змусила війська ООН відступити з території КНДР. Це розвіяло сподівання на швидке припинення громадянської війни в Кореї, котра тривала ще протягом наступних двох з половиною років.\n1965 • З космодрому на півдні Алжиру в пустелі Сахара Франція запустила штучний супутник "Asterix-1" масою 42 кілограми, виведений на орбіту ракетою "Diamant-A", і стала третьою у світі космічною державою. І супутник і ракета-носій були створені в Національному центрі космічних досліджень (CNES), створеному в 1962 році за ініціативою президента Шарля де Голля.\n1966 • У Бретанії (Франція) президент Шарль де Голль урочисто відкрив першу в світі приливну електростанцію.\n1968 • У концертному залі «Альберт-холл» в Лондоні відбувся останній концерт «Cream», першої в історії рок-музики супергрупи, до якої входили три видатні музиканти — Ерік Клептон, Джек Брюс і Джинджер Бейкер. Вони мали різні музичні й світоглядні уподобання, важко уживалися в одній групі, яка розпалася у 1968 році по двох роках діяльності.\n1974 • Прем'єр-міністр Японії (з 1972 р.) Какусі Танака був змушений піти у відставку у зв'язку зі звинуваченнями у хабарництві і спекуляції землею. Пізніше він також пішов і з поста голови Ліберально-демократичної партії.\n1976 • Британська панк-група Sex Pistols випустила свій перший сингл «Anarchy in the UK», який досить швидко вийшов на 38-у позицію британських чартів, хоча із цензурних міркувань не транслювався радіостанціями.\n1992 • Уряд Великобританії повідомив, що королева Єлизавета II сама забажала платити прибутковий податок з власних доходів.\n1998 • Тоні Блер став першим за всю історію прем'єр-міністром Великої Британії, що виступив у ірландському парламенті. Він запевнив, що зусилля, котрі докладаються для встановлення миру в Північній Ірландії, будуть неминуче успішними, оскільки співробітництво між Британією та Ірландією стає дедалі тіснішим.\n2003 • Відбувся останній політ літака «Конкорд» — вилетівши з лондонського аеропорту Хітроу, літак пролетів на Біскайською затокою і приземлився в місті Брістоль.\n2005 • З цього дня 2005 року остання субота листопада є Днем пам'яті жертв голодомору 1932—1933 років.\n2008 • Віктор Ющенко обраний головою партії Наша Україна.\n2010 • Відбулась світовова прем’єра фільму «Промова короля» з Коліном Фертом та Геленою Бонем Картер у головних ролях. На 83-й церемонії вручення премії «Оскар», фільм «Промова короля» номінувався в 12 категоріях і отримав перемогу в номінаціях на «найкращий фільм», «найкращу режисерську роботу» (Том Гупер), «найкращу чоловічу роль» (Колін Ферт) та «найкращий оригінальний сценарій» (Девід Сейдлер).\n2011 • Бойові вертольоти НАТО вторглися з території Афганістану в повітряний простір Пакистану і нанесли удар по блокпосту в племінній області Мохманд, загинули 28 пакистанських військовиків, ще 14 поранено. У відповідь влада Пакистану закрила північний маршрут доставки вантажів для військ НАТО в Афганістані через Хайберський прохід, і зажадала від США в 15-денний термін звільнити базу Шамсі у Белуджистані\n2011 • З космодрому на мисі Канаверал ракетою Атлас V запущена наукова лабораторія «Mars Science Laboratory» з марсоходом «К'юріосіті» для здійснення повноцінного аналізу марсіанських грунтів і компонентів атмосфери і встановлення можливості існування в минулому життя на Марсі.\n2018 • О 21-54 за Київським часом на поверхню Марса в районі нагір'я Елігій здійснив посадку модуль InSight, запущений американським аерокосмічним агентством НАСА 5 травня. Місія InSight, розрахована на 720 днів, протягом яких модуль, що представляє собою автономну лабораторію, буде досліджувати внутрішню структуру планети, реєструючи сейсмічні поштовхи на її поверхні.\n1607 - 14 вересня 1638 • Джон Гарвард, англійський місіонер і меценат, на честь якого названий Гарвардський університет.\n1806 - 26 вересня 1879 • Пилип Семенович Морачевський, український письменник, педагог («Священної історії»), поет («Чумаки, або Україна з 1768 року», «До чумака, або Війна янгло-хранцузо-турецька»), філолог, перекладач ( «Діяння Апостолів», «Апокаліпсис», «Псалтир»).\n1852 - 20 травня 1924 • Йосип Андрійович Тимченко, український механік-винахідник; винахідник кінопроектора.\n1894 - 18 березня 1964 • Норберт Вінер, американський математик, основоположник кібернетики.\n1910 - 19 жовтня 1995 • Ярослав-Богдан Рудницький, український славіст, мовознавець, фольклорист. 110 років з дня народження.\n1912 - 28 березня 1994 • Ежен Іонеско, французький драматург румунського походження; один з основоположників драми абсурду (Урок, Лиса співачка, Повітряний пішоход).\n1939 • Тіна Тернер (Енні Мей Баллок), американська поп-співачка (What’s Love Got to Do with It, Private Dancer, We Don’t Need Another Hero, Theme from Goldeneye, A Fool in Love, Proud Mary), лауреат "Гремі" (1985). Сьогодні 81-а річниця.\n1951 • Ілона Сталлер (Елена Анна Сталлер), італійська кіноактриса, угорського походження, зірка порно під іменем Чічоліна (Випускниці, Емануель з Гоноконгу, Порнопокер), депутат парламенту Італії (1987-92 рр.). Сьогодні 69-а річниця.\n1963 • Андрій Васильович Шкіль, український політик. Сьогодні 57-а річниця.\n1963 • Дмитро Володимирович Табачник, український політик, глава адміністрації президента України (1994-96 рр.). Сьогодні 57-а річниця.\n399 • Сиріцій, тридцятий восьмий папа Римський (384-399 рр.). 1621 рік тому, у 79 років (нар. 320 р.).\n1504 • Ізабелла Трастамара, королева Кастилії і Леону (з 1474), покровителька подорожей Христофора Колумба; дружина Фердинанда II Арагонського, династичний шлюб з яким став початком об'єднання Іспанії. 516 років тому, у 53 роки (нар. 22 квітня 1451 р.).\n1855 • Адам Міцкевич, польський поет (Пан Тадеуш, Дзяди) і громадський діяч. 165 років років тому, у 57 років (нар. 24 грудня 1798 р.).\n1926 • Джон Мозес Браунінг, американський конструктор-винахідник ручної стрілецької зброї. 94 роки тому, у 71 рік (нар. 21 січня 1855 р.).\n1981 • Макс Ейве, голландський шахіст, 5-й чемпіон світу (1935-37 рр.), президент ФІДЕ (1970-78 рр.). 39 років тому, у 80 років (нар. 20 травня 1901 р.).\n2018 • Бернардо Бертолуччі, італійський поет, драматург, кінорежисер, лауреат премії «Оскар» ("Останній імператор" ; "Швидкоплинна краса", "Маленький Будда", "Останнє танго в Парижі"). 2 роки тому, у 78 років (нар. 16 березня 1940 р.).


У Малинському районі 3-річний хлопчик спалив три будівлі | Вголос.zt\nУ Малинському районі 3-річний хлопчик спалив три будівлі\nДитячі пустощі із сірниками.\nУ селі Недашки Малинського району 13 серпня трирічний хлопчик підпалив сірниками сіно в господарській будівлі. Дитина злякалась і побігла розказувати про це батькам. Останні одразу викликали рятувальників. Про це повідомила пресслужба управління ДСНС України у Житомирській області.\n“По прибуттю чергового караулу вогнеборців до місця виклику полум’ям було охоплено гараж, літню кухню та господарську будівлю, які знаходились під одним дахом. Силами бійців ДСНС пожежу ліквідовано. Внаслідок надзвичайної події загиблих та травмованих не виявили. Вогонь устиг знищити усі палаючі будівлі. Однак вогнеборці не допустили перекидання полум’я на оселю, що знаходиться у трьох метрах від осередку займання”, – йдеться у повідомленні.


Та сьогодні дещо особливий день! Адже, хоча шкільний освіті у селі Гвіздівці вже більш, як 200 років (а може, й набагато більше), та рівно 50 років тому вперше відкрила свої двері для школярів новозбудована гвіздовецька «десятирічка» – новозбудована школа з повним курсом середньої освіти, яка й досі виконує цю благородну освітню функцію.\nТому, сьогодні на честь 50-тиріччя цієї вкрай важливої для села події і на честь загальношкільного свята – Дня знань, ми публікуємо уривок з підготовленої для публікації книги О. Кучерявого і О. Мандзяка «Гвіздівці. Шляхами століть», який стосується становлення й розвитку освіти в селі в період з 1918 року.\nОдночасно ми супроводжуємо цю історичну публікацію фотознімками сучасного святкування Дня знань у школі села Гвіздівці, а саме сьогодні – 1 вересня 2016 року.\nГотові йти до школи\nПісля того, як Бессарабія у 1918 р. увійшла до складу Румунії, шкільна освіта у краї піддалася значним змінам. Майже з самого початку за указом нової влади почали діяти органи освіти у формі повітових ревізоратів. Вони намагалися «навести лад» в освіті. Щоправда, виходило у них це дуже важко. Це був час державної адаптації Румунії в Бессарабії, який характеризується масовими хвилюваннями населення, яке не визнавало національної політики уряду. Уряд, в свою чергу, не виділяв коштів на освіту. Відомо, що восени 1918 р. і на початку 1919 р. у Гвіздівцях як й у деяких інших селах Сокирянщини діти практично не ходили до школи, а місцеві вчителі думали не про навчання школярів, а про те як прожити на жалісне жалування, за отриманням якого вони ще й їздили до м. Сокиряни.\nЗ другої половини 1919 року «Гвіздовецька початкова змішана державна школа» діяла відповідно до закону «Про початкову освіту» від 29 липня 1919 р. та була підпорядкована Генеральному директорату освіти Бессарабії в м. Кишиневі, з 1923 р. − ХІV окружному шкільному інспекторату та директорату освіти та віросповідань.\nШкола мала статус «початкової» («Шкоала примаре», рум. – Şcoala Primară) і була чотирикласною. Вчителем, за даними на 1917 р. і пізніше був Мефодій Подлєсний. Відомо, що з 1896 року він був вчителем у Білоусівській церковно–приходській школі, а в 1899 році його перевели на посаду вчителя в Ходороуцьку школу.\nШкола готується до зустрічі школярів\nУ Гвіздівцях М. Подлєсний залишив після себе не самі ліпші спогади – занадто любив усе румунське, а більше того – владу. Він дуже старанно вислужувався перед румунами, говорив виключно румунською мовою, від всіх також вимагав, щоб спілкувалися лише румунською, був дуже жорстоким. Він та інші румунські вчителі під час навчання щоденно застосовували до дітей тілесні покарання за найменші провини. Діти часто через це кидали навчання в школі. \nВзагалі про таких вчителів і чиновників тоді на Сокирянщині казали: «Хто не поклонився, той провинився». Це через те, що подібно до жандармів, вони дуже любили, щоб при зустрічі, селяни віддавали їм уклін, – акт демонстрації поваги.\nОсновними дисциплінами навчання стали: Закон Божий, математика, румунська мова, анатомія, гігієна, праця, фізичне виховання, природознавство, малювання, історія, географія, сільськогосподарська практика.\nЗакон Божий викладав місцевий священик Михайло Холдевіч, який принципово говорив тільки російською і спілкувався з учнями лише нею. В перші роки румунщини на Сокирянщині і у всьому Хотинському повіті чиновники на це ще «заплющували очі». Але при цьому, в школах інспектори проводили активну агітаційну роботу серед учнів про необхідність навчання румунською мовою.\nВ 1924 році було прийнято закон про державну початкову освіту, в якому визначено мету роботи школи, типи навчально–виховних закладів, зміст освіти і організаційно–правові засади освіти, оголошено початкову освіту обов’язковою і безкоштовною. Головною метою початкової школи було отримання учнями мінімуму знань, необхідних у повсякденному житті.\nРазом с цим, закон про освіту 1924 року можна вважати початком активної фази румунізації слов’янського населення, його денаціоналізації. Відомий славіст–мовознавець, історик української літератури, професор Ю.В. Шевельов (1908–2002) на цьому акцентує особливу увагу. Він пише:\n«Другим важливим законом був закон ч. 176 (декрет Міністерства освіти 4.2571) з 24 липня 1924 p., що стосується до тих румунів, які «забули свою рідну мову». У §8 читаємо: «Громадяни румунського походження, які забули [au pierdut — буквально «загубили»] свою материнську мову, зобов’язані давати своїм дітям освіту тільки в державних або приватних школах з румунською мовою викладання» (Colectiune 530). Закон не уточнює, чи мова йде про окремі родини, що живуть поза Румунією, чи про групи населення в країні, формулювання його нарочито двозначне. Одначе, це був секрет полішинеля, адже зрозуміло, що уряд мав на увазі українців. Закон офіційно запроваджував поділ національних меншин на дві групи: тих, які мали право зберегти свою мову (угорці, німці — про них прямо сказано в §7), і тих, які цього права не мали (передусім українці). Підвести українців під цей закон було тим легше, що румунські історики «доводили» маразматичну теорію, наче українці насправді є слов’янізованими румунами. В дійсності закон тільки легалізував повсякденну практику…». [170, с. 153]\nОголошення відкриття свята\nВ 1927 році були опубліковані матеріали реформи освіти, в яких відмічено, що головною метою школи є розвиток повноцінно–здібного молодого покоління. Цей закон був прогресивним кроком у розвитку початкової освіти, але, як і попередні закони, виконувався не повністю. Та й не зважаючи на всі зусилля держави, успішність і відвідування в школі залишалось дуже низькими. У Гвіздівцях велика кількість селян неохоче віддавали до школи своїх дітей, а незнання румунської мови гальмувало і якісні, і кількісні показники навчання.\nУ 1930–х роках румунський уряд посилює процес румунізації населення Бессарабії. 8 грудня 1933 року в своїх циркулярах Міністерство освіти Румунії зобов’язує директорів шкіл не допускати в школах ніякої іншої мови, крім румунської. Наказом начальника румунського гарнізону м. Секуряни адміністрація шкіл була зобов’язана організувати щоденне виконання румунського гімну. Спеціальні інструктори міністерства освіти та місцеві жандарми пильно слідкували за тим, щоб жодна з мов, окрім румунської, не звучала в школі. [53, с. 123]\nСаме в цей час від викладання в Гвіздовецькій школі остаточно відходить священик Михайло Холдевіч. Вчителями у школі залишилися син Мефодія Подлєсного – Павло і його дружина – Елеонора Подлєсна, які згодом – у 1940–му році емігрували до Неміччини.\nНа покладання квітів до пам’ятника односельчанам, що загинули під час Великої Вітчизняної війни\nУ червні 1938 року був затверджений новий навчальний план для початкових шкіл, який, як пише історик і педагог В.В. Тадіян у своїй праці «Розвиток початкової освіти в Бессарабії (1918 – 1944 рр.)», «передбачав комплекс практичних занять, що включали роботу в майстернях. Навчальним планом були передбачені такі розділи: виховання здоров’я (фізичне виховання) – анатомія, гігієна та спортгімнастика; розумове навчання – географія, фізика, хімія (елементарна), математика, історія, рідна мова (румунська); художнє виховання – позакласне читання, декламування, діалог, театр, співи, малювання, каліграфія, релігія; практичне навчання – робота в майстернях; години для участі в роботі організації «Стража церій» (Охорона держави). Програма для початкових класів рекомендувала учителям залучати всіх учнів у дитячу організацію «Стража церій», де були створені всі умови для здійснення їхнього релігійного, морального і громадянського виховання». \nОрганізація «Стража церій» була утворена королівським декретом від 6 травня 1934 року. В школах один день в тиждень відводили для заходів цієї організації: прогулянки, екскурсії, військові заняття і ігри, співи національних румунських пісень, зустрічі з солдатами і офіцерами Румунської армії. [11, с. 50] Відомо, що 1939 році у Гвіздівці вчитель місцевої школи запросив прикордонників, які несли варту на берегах Дністра. Останні окрім Гвіздівців навідували також с. Мендиківці і с. Коболчин.\nВ 1939 р. румунський уряд видає новий шкільний закон, в якому йдеться про посилення націоналістичного впливу на учнів, про вдосконалення навчання дітей трудящих та нерумунського етнічного походження у середніх та вищих навчальних закладах, про перехід на навчання виключно румунською мовою. Один раз на тиждень, протягом дня (четвер) діти повинні займатися в організації «Стража церій», головною метою якої було підготувати молодь, цілком віддану існуючій владі. Школи, при цьому, працювали за планами 1938 року. \n28 червня 1940 року на територію Бессарабії були уведені частини Червоної Армії. Бессарабія була приєднана до СРСР. З перших місяців дії нових радянських законів на Сокирянщині як і в усій Бессарабії широко розгорнулася робота по ліквідації неписьменності і малописьменності, відкривалися дитсадки і дитбудинки, сільські клуби і будинки культури, бібліотеки і хати–читальні, кінотеатри, музеї.\nПо суті, «1940–1941 рр. – це період ліквідації неписьменності, відкриття вечірніх шкіл, зріст початкових шкіл, охоплення майже всіх дітей школою, пошук нових методів роботи школи, який на декілька років був зупинений Великою Вітчизняною війною.\nВ школах була введена радянська система навчання. Навчання переводиться на російськомовне викладання, але викладалася й українська мова, якій на Хотинщині, у всій Південній Бессарабії й Північній Буковині було надано того самого статусу що й в радянській Україні.\nПершим вчителем «радянської школи» у Гвіздівцях та її директором у 1940–1941 роках став присланий за направленням Василь Степанович Копійка (або Копєйко, або Копєйка) (ор. 1920 р.н.). Восени 1940 р. до школи прибула, також за направленням, молода вчителька Софія Наумівна Кумейко.\nРозвиток народної освіти був перерваний віроломним нападом фашистської Німеччини на нашу країну у 1941 р.\nЯкщо дивитися загалом, то цей невеликий період мав велике позитивне значення в розвитку освіти, як в Гвіздівцях, так і взагалі на Сокирянщині. До негативного епізоду можемо віднести тільки очищення бібліотек і книгарень від так званої «шкідливої» літератури, тобто від набутків світової літератури та творів місцевих авторів, які не вписувалися в прокрустове ложе комуністичної ідеології. Так, уже 3 січня 1941 р. бюро Чернівецького обкому компартії України розглянуло питання «Про вилучення шкідливої літератури». Бюро затвердило поданий обллітом список літератури місцевих авторів, яку пропонувалося вилучити як шкідливу і застарілу. Облліт зобов’язали провести вилучення цієї літератури з усіх бібліотек та з книготорговельної мережі. Вилучені книги або ж вивезли до Москви, або ж спалили в печах облліту. [156, с. 85]\nВиконувач обов’язків директора школи оголошує наказ про зарахування до школи першокласників\nЗ початком Великої Вітчизняної війни у 1941 р. і окупації території Бессарабії румунськими військами, діяльність Гвіздовецької школи на деякий час припинилася. Відомо, що в 1941 році більшість шкіл краю було закрито.\nНа початку серпня на території Секурянської волості, відповідно до постанові уряду «Про адміністративну організацію території Буковини» від 30 липня 1941 р., почали діяти волосні шкільні інспекторати, котрі підпорядковувались Дирекції національної освіти та віровизнань, яка з 3 вересня 1941 р. перейменована у Директорат освіти та віровизнань. Секурянський волосний шкільний інспекторат (Inspectoratul şcolar al plăsii Secureni) знаходився у Сокирянах. Інспекторати виїжджали по сільських школах, здійснювали керівництво шкільними радами та початковими школами. Вони слідкували за порядком оплати праці вчителів, забезпеченням шкіл підручниками і паливом, за влаштуванням безпритульних дітей, ремонтом шкіл, за інвентаризацією майна, за мобілізацією вчителів до армії, за підпискою на військову позику тощо. [30, с. 303]\nПротягом першої половини 1942 р. інспектор із Сокирян став постійним гостем в Гвіздівцях. Він постійно підганяв місцевого примаря, щоб у навчальному 1942–1943 році Гвіздовецька школа стала «статистичною одиницею діючих навчальних закладів». Так воно і сталося. Вже в 1942 р. двері школи були відкриті для учнів.\nПевно, що навчання таки знову переводиться на румунську мову. За румунською системою навчання того часу середня освіта поділялася на три ступеня:\nI ступінь — початкова школа («школа примар») з 4–річним строком навчання (I,II,III та IV класи).\nII ступінь — гімназія, також з 4–річним строком навчання (I–IV класи).\nIII ступінь — ліцеї з 4–річним строком навчання (V, VI, VII, VIII). [75, с. 98]\nУ Гвіздівцях діяла початкова школа з чотирьохрічним строком навчання (I, II, III та IV класи), яка охоплювала дітей у віці від 7 до 14 років.\nВчителями в Гвіздовецькій школі в той воєнний час були: старий Мефодій Подлєсний, Остропець з Окниці, Гангал з с. Клокушни та ще хтось один. [329; 331]\nПершачки і їх перший вчитель\nЩо то за навчання було, відомо зі спогадів гвіздівчан. Так, наприклад, педагог Наталія Іванівна Столока, яка народилася в Гвіздівцях, переказує: «Батько розповідав, що навчання в школі знову почали вести румунською. Маминою мовою можна було розмовляти перших півроку навчання, а далі, якщо не встигав за вимогами вчителя, – замашні різки… Пам’ятає, як вчитель (з ним всі віталися – дорослі і малі, знімаючи шапку та вклоняючись) звелів вирізати і принести прутик та тим самим прутиком і відшмагав по руках. Писали на грифельних дошках – знайти клаптик паперу було за щастя». \nГвіздівчанин Кучерявий Петро Парфенійович пригадує: «У 1943 році, коли мені було трохи більше 7–ми років, я вперше пішов у школу. У перший день, коли я щось не так зробив, вчитель Куркодєл (може то було прізвище, а може й прізвисько) наказав мені покласти руки на парту. Коли я поклав, він ребром лінійки вдарив мене по пальцях. Було дуже боляче… Я прийшов до дому, розповів про це батькові. Він сказав: «Не ходи більше. Скоро руські прийдуть, тоді підеш». То я більше і не ходив до школи, аж до повернення радянської влади».\nПісля звільнення Бессарабії від фашистської румунсько–німецької окупації у березні 1944 р., на території Сокирянщини знову почали діяти закони СРСР. Новому керівництву району була поставлена задача в короткий строк відновити шкільну освіту. Шкільна програма в перших післявоєнних роках, як і в навчальному 1940–1941 році у Гвіздівцях відповідала чотирьохкласній початковій школі, учнів навчали 2 – 3 учителі. Навчалися діти у приміщенні будинку колишнього Гвіздовецького поміщика Платона Бібері.\nДо школи пішли діти самого різного віку, а з ними і дехто із тих, кого з великою натяжкою можна назвати дітьми. Бувало, що восьмирічні сиділи за однією партою з 17–ти річними. При цьому, особливо на початку навчального процесу не було на чому писати – писали огризками олівців на газетах по між рядків газетного тексту. Згодом почали з’являтися пір’яні ручки, але чорнила всі учні робили самі – з ягід.\nНавчання мало вестися українською мовою, але фактично у перші роки велося змішано, адже не всі надіслані з різних регіонів СРСР вчителі тоді її знали. Та українська і російська мови від початку були обов’язковими предметами. Поступово навчання повністю стало україномовним, хоча, безумовно, як і у всьому Радянському Союзі, вивчення російської мови і російської літератури було обов’язковим в якості окремих предметів.\nСлово від батьків першокласників\nЗ самого початку навчального 1944–1945 року, як вже зазначалося, за направленням, у Гвіздовецькій школі почала працювати уродженка Чернігівщини Катерина Іванівна Лісогор. Деякий час вона була завідуючою 4–класної Гвіздовецької школи, згодом вчителем і заступником 7–ми річної сільської школи. [168, с. 71] До речі, вона за направленням мала їхати не на Сокирянщину, адже її перше розподілили на Івано–Франківщину. Та І. Мех – майбутній завідуючий райвідділом народної освіти, який навчався в одному інституті з К.І. Лісогор, підговорив її попроситися у Сокирянський район. Як потім з’ясувалося, ту дівчину–педагога, яка поїхала заміст Катерини Іванівни на Івано–Франківщину, вбили бандерівці.\nПісля завершення війни на роботу до школи вчителем прийшов чоловік Катерини Іванівни – поранений фронтовик Михайло Федорович Лісогор.\nПодарунок школі на честь 50-тиріччя від райвідділу освіти – ноутбук\nВ 1945 році, після навчання була направлена на роботу до школи с. Гвіздівці уродженка Сумщини, педагог Галина Андріївна Зубенко. Тут вона працювала 10 років. А далі, з 1956 року і до виходу на заслужений відпочинок була вчителем початкових класів у Сокирянській середній школі № 1. [168, с. 57–58]\nЗ того ж, 1945 р. до школи за направленням також прибула Олійник (в подальшому – Гангал) Ніна Григорівна – донька учасника Хотинського повстання, який після завершення Громадянської війни проживав у Київській області. Вона все життя пропрацювала у Гвіздовецькій школі. Одною з перших вчителів початкової школи також була Горб Ольга Тимофіївна.\nЗ 1 серпня 1946 р. директором школи став І. Нестеренко. А у 1947 році директором було призначено Павла Леонтійовича Смірнова, який працював на цій посаді до 1952 року. Під керівництвом І. Нестеренка і П. Смірнова працював колектив вчителів, до якого, крім Катерини Іванівни і Михайла Федоровича Лісогорів, Н.Г. Олійник (Гангал) та О.Т. Горб, входили: Петро Павлович Владковський (агроном за спеціальністю, син колишнього керуючого помістям Бібері), Євгенія Павлівна Владковська, Любов Н. Владковська, Галина Іванівна Голяк, Галіна Андріївна Зубенко, Г.А. Саміло, Г.І. Груба, А.В. Матусевич, Л.В. Зеленська–Покрийчук, М.О. Клюс, Г.Г. Вацак, Л.А. Маркевич, О.І. Маркевич, Т.В. Баутіна, П.М. Бацура, З.П. Пижівська, Л.В. Москалюк, М.О. Бакал, В. Букарь. [137, с. 161] Не всі вони працювали одночасно – колектив поступово поповнювався та змінювався.\nПершокласники та одинадцатий клас\nП.Л. Смірнов був великим ентузіастом своєї справи. Він не лише забезпечив навчальний процес на належному рівні, а й активно займався розвитком учнів понад учбовою програмою. Зокрема, у школі було створено дуже гарний хор, духовий оркестр,запрацювали кружки: драматичний, юного техніка, мотоциклетний, тощо.\nВ 1949 році відбувся перехід до загальної обов’язкової семирічної освіти. Країна приступила до реалізації семирічного «всеобучу», повсюдного поширення мережі шкіл–семиліток, створення кращих умов для відвідування дітьми семирічних шкіл (організація підвозу учнів, створення пришкільних інтернатів для дітей, які живуть удалині від школи, тощо).\nВ жовтні 1952 року директором школи призначили В.В. Зубченка. В той самий рік у Гвіздівці приїжджає працювати до місцевої школи Зінаїда Михайлівна Бурченко. Її спогади (записані В.П. Сандуляк), передають нам розуміння – як в ті роки проходило виховання школярів, про щиру, важку і дійсно самовіддану працю вчителів у той непростий час:\n«Я приїхала у село у 1952 році після закінчення Чернівецького учительського інституту. Класи розміщались у кількох приміщеннях. Учнів було дуже багато. Навчалися у дві зміни. Увечері у класах запалювали гасові лампи, палили грубки. Їдальні не було. І діти, і вчителі брали з собою сухий пайок, мамалигу, хліб з повидлом. Учні були голодні. Бувало, заховається дитина під парту. Питаю: «Що ти тут робиш?» – «Ручка впала», – чую у відповідь. А сама знаю: бідне, не може дочекатися перерви, їсть хліб.\nШкола тоді була семирічною, на роботу мене приймав директор Павло Леонтійович Смірнов. У випускному класі тоді навчалися Петро Парфенійович Кучерявий (нині підполковник МВС у відставці) – зараз з ним ходимо на засідання виконкому, а також Михайло Васильович Мафтуляк. Кожен з випускників знайшов своє місце в житті. Більшість тоді йшли на ферму, у колгосп.\nУ перший раз – до першого класу, разом з одинадцятикласниками…\nДіти ходили до школи босі. Потім і на роботу йшли без взуття. Зимою – кирзові чоботи, фуфайка. Дуже скромно одягалися і вчителі. Вони багато виконували неоплачуваної роботи. Кожен з нас мав 5 неписьменних, до яких ми ходили додому навчати грамоті.\nДо школи ставилися всі з великою повагою. Батьки виховували своїх дітей у строгості, і вчителів просили, щоб вони були вимогливими. Ми жили на квартирі разом з Галиною Феодосіївною Кучерявою (згодом їй присвоїли звання заслуженого вчителя.) Як ми готувалися до уроків! Я їй розповідала історію, вона мені українську літературу…\nКожного із учительського колективу 50–х років я б характеризувала, як незвичайну особистість. Дуже цікаво, змістовно, з особливими почуттями працювали: Марія Іванівна Олійник, Ніна Григорівна Гангал, Ольга Макарівна Ткач, Ганна Іванівна Трофанюк, подружжя Бацури, Петро Маркович мав при собі усі цифри – показники по колгоспу, готовий був виступити у будь–яку хвилину, і в будь–якому колективі. Ми ж усі були агітаторами, лекторами, пропагандистами. Кожен клас мав свій корівник, прикрашали його. А вчителі оформляли соціалістичні зобов’язання.\nМи цілими днями і вечорами «пропадали» на роботі. Мені не раз сусідка зауважувала: у вас бур’яни на городі. Я ж не те, що город часто недоглядала, а рідну дитину мало бачила». [137, с. 162–163]\nЗ 1954 року Міністерство освіти Української РСР приступилося до введення в загальноосвітні школи виробничого навчання. У цих школах учні VIII–Х класів поряд із засвоєнням основ наук проходили виробничу практику на промислових підприємствах, у МТС, колгоспах і радгоспах. Вони одержували загальну середню освіту, яка відкривала шлях до вищого, і в той самий час готувала до практичної діяльності в різних галузях народного господарства по отриманій ними спеціальності.\nУ 1957 р. директором школи призначили В.А. Марковича.\nВ 1958 році Верховна Рада СРСР прийняла закон «Про укріплення зв’язку школи з життям і про подальший розвиток системи народної освіти в СРСР», який встановив у країні загальну обов’язкову восьмирічну освіту. У Гвіздівцях восьмирічка починає працювати з 1959 р., а її директором призначено М.Ф. Черняка. Він прослужив на цій посаді до 1963 р., а далі його змінила вже згадана З.М Бурченко (1963–1965 рр.), після якої, в свою чергу, на цій посаді був Б.Й. Яворський (1965–1966 рр.).\nІ усі за ними – за парти\nУ 1966 році в селі було відкрито Гвіздовецьку середню школу (СШ). 18 серпня 1966 року до обов’язків директора «новоспеченої» середньої школи приступив Анатолій Тимофійович Гевліч, якого перевели на цю посаду з посади директора Ожевської восьмирічної школи. За наказом № 08 від 31 серпня 1966 року він зарахував до 9–го класу середньої школи 60 учнів жителів села Гвіздівці та Олексіївки. Було відкрито гуртожиток для 25–ти учнів.\nВже у 1968 р. 48 першим випускникам вручили атестати, серед них перша медалістка Людмила (Ліда) Ткач, Микола Бабій, Василь Блинда, Надія Видиш та інші.\nДоброю навчальною активністю відзначилися учні наступних років: Петро Препелиця, Леонід Кулій, Віктор Потульницький, Людмила Бацура, Анатолій Козловський (2 випуск); Микола Ткачук, Валентина Петренюк, Людмила Голяк, Марія Гангал (3 випуск); Тамара Бурченко, Лідія Мартинюк, Борис Препелиця (4 випуск) та багато інших. [137, с. 163]\nВ 1970 році в СРСР був прийнятий новий Статут середньої загальноосвітньої школи. На основі цього державного документу випускники восьмирічних шкіл могли продовжувати освіту: у загальноосвітніх повних середніх (десятирічних) школах ( IX–Х класи), у середніх спеціальних навчальних закладах–технікумах (3–4 роки навчання), у середніх професійно–технічних училищах (ПТУ) (3–4 роки), а також у школах робочої й сільської молоді (IX–XI класи). Всі ці навчальні заклади давали повну середню освіту й «атестат зрілості», як тоді називали документ про середню освіту. Таким чином, була вирішена проблема одержання повної середньої освіти в сполученні із професійною підготовкою молоді до праці в народному господарстві країни.\nШматочки короваю – батькам…\nЗгодом – 20 червня 1972 р. вийшла Постанова ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР «Про завершення переходу до загальної середньої освіти молоді і подальшого розвитку загальноосвітньої школи», спрямована на ще більший охват молоді повною середньою освітою, хоча все ж обов’язковою вона не була. Якщо до цього часу із гвіздівчан тільки одиниці здобували вищу освіту, то далі їх число почало значно збільшуватися.\nЗ 1974 р. Гвіздовецька школа перейшла на кабінетну систему навчання, що дозволило підвищити ефективність навчання. З переходом у нову будівлю школи істотно зміцнилося матеріально–технічне забезпечення навчального процесу. У школі з’явилися 6 кінопроекторів, 15 магнітофонів, 15 програвачів грампластинок, 20 діапроекторів, 5 епідіаскопів, 1 кодоскоп. Фільмоскопи були у кожному кабінеті. \nПершачки освоюються в класі\nНапевне, розповідь про шкільне навчання буде неповною, якщо не згадати про дитячо–юнацькі молодіжні організації, які існували при школі. Вже в першому та другому класах дітей приймали у жовтенята. Вони носили значки у формі зірочки з портретом маленького Леніна у середині. Жовтенята об’єднувалися у групи – ланки, по декілька ланок у кожному класі, всі ланки одного класу об’єднувалися у загін, яким керували вожаті з числа більш представників більш старшої дитячої організації – піонерів. Перебування в жовтенятах фактично було підготовкою до вступу у піонери. Зазвичай, ця підготовка проводилася у ігровій формі. Одним з головних гасел жовтенят було: «Жовтенята – дружні хлоп’ята, читають і малюють, граються й співають, весело живуть».\nДля жовтенят і взагалі молодших школярів видавалася українська газета «Зірка» і дуже цікава загальносоюзна газета «Юний ленінець», яка виходила 2 рази на тиждень і підписатися на яку можна було за бажанням на українській або російській мові. Річна підписка коштувала трохи більше 1–го карбованця. Одним з найкращих в СРСР журналів для дітей молодшого віку, завжди був український «Барвінок». Тиражі цих видань були мільйонні.\nНаступним кроком, як правило – у 3–4–му класах, а не раніш як з 9–ти річного віку, був вступ до Всесоюзної піонерської організації імені В.І. Леніна – саме так вона називалася. Піонери мали своє самоврядування, були згуртовані у загони – в кожному класі свій загін. Вони регулярно проводили збори, на яких обирали раду загону, голову ради загону (командира загону), приймали до своїх лав нових піонерів (іноді і виключали, але то було дуже ганебно для будь якого піонера і застосовувалося таке покарання вкрай рідко), брали на себе зобов’язання, давали рішенням зборів доручення окремим піонерам. Ці зобов’язання стосувалися покращення навчання, допомоги одне одному в навчанні, допомоги старшим, зокрема – ветеранам війни у вирішенні дрібних побутових проблем. Керували піонерськими загонами виборні командири. Всі піонерські загони школи були об’єднані у піонерську дружину, яка мала свій прапор. Вищим керівним органом дружини був піонерський збір, який обирав раду дружини. Рада дружини, спільно з радами загонів обирала голову ради дружини (піонервожатого). Піонервожатими дружин завжди були комсомольці. У великих школах це була навіть звільнена, тобто оплачувана посада від райкому комсомолу і саме райком комсомолу пропонував піонерській дружині кандидатуру такого вожатого. Під час перебування у піонерських таборах, дитячих санаторіях, піонери, під керівництвом вожатих створювали тимчасові піонерські дружини, які діяли за тими ж принципами.\nДля піонерів по всьому Радянському Союзу було створено багато піонерських таборів, до яких піонери мали змогу виїжджати на відпочинок влітку. Вартість перебування у таборі була дуже низькою – більшість витрат брала на себе держава або підприємства, яким ці табори належали, або які надсилали до них на відпочинок дітей своїх працівників. Багато Гвіздовецьких дітей відпочивали у таких таборах протягом 60–80 років ХХ ст., в тому числі – за оплатою колгоспу. Таким саме чином дітей, які потребували санаторно–курортного лікування, відправляли у спеціальні дитячі санаторії.\nКрім того, школи, а здебільшого – підприємства періодично влаштовували для піонерських загонів або кращих піонерів різноманітні екскурсійні поїздки. Виїжджали у такі поїздки і Гвіздовецькі піонери, наприклад – у м. Москву. Самостійно піонери (але під контролем вчителів або вожатих) влаштовували різноманітні походи по рідному краю.\nТеж хоче вчитися…\nУ піонерів була загальна форма одягу, яка складалася з білої (іноді блакитної) піонерської сорочки з погончиками й нашивкою на рукаві, синіх штанів для хлопчиків і синьої спідниці для дівчинок, трикутної червоної піонерської краватки і піонерського значку у формі зірки з полум’ям й барельєфом Леніна. Улітку (особливо в літніх піонерських таборах) у хлопчиків штани замінялися на піонерські шорти, зазвичай, синіх кольорів. На додаток був спеціальний піонерський ремінь, зазвичай, ясно–коричневих кольорів. У парадних випадках надівалися білі носки або гольфи. У деяких великих піонерських таборах носіння піонерської форми було обов’язковим, а також у різних загонів уводилися свої модифікації піонерської форми (наприклад – в Артеку). Використовувалася форма переважно у святкові дні та під час урочистих заходів. У будні дні, в тому числі у школах піонери, здебільшого, обмежувалися носінням звичайної шкільної форми з піонерською краваткою і піонерським значком.\nГоловним печатним органом піонерів була газета «Піонерська правда», яка також видавалася і на українській мові, коштувала 1 коп. за один номер, річна підписка також трохи більше 1 карбованця. Піонери були зобов’язані підписатися на цю газету. Окрім газети був також спеціальний журнал – «Піонерія» та нього підписка не була обов’язковою. Крім того, в кожній районній газеті періодично (раз на тиждень або на 2 тижні) друкувалася піонерська сторінка. З 1969 року така сторінка під назвою «Юний барабанщик» з’явилася і в сокирянській районній газеті «Дністрові зорі».\nКомсомольців ми вже згадували – як була створена в селі перша комсомольська організація і, як перших комсомольців ледве не розстріляли румунські окупанти. З розвитком освіти початок прийому у комсомольську організацію перемістився до школи. У комсомол вже приймали групами, але не відразу всіх і взагалі не всіх підряд. Для вступу було потрібно себе хоча б непогано зарекомендувати у навчанні, поведінці, бажано бути активним у піонерському житті. Потрібно було також підготуватися – вивчити Статут комсомольської організації, історію комсомолу, знати основи державно–політичного устрою держави. Спочатку проводився попередній прийом у шкільному комітеті комсомолу, на якому перевіряли знання, потім остаточний прийом у бюро районного комітету комсомолу.\nКомсомольцям видавали комсомольські квитки, вони сплачували членські внески. Для школярів членські внески становили 2 копійки на місяць. Кожен член організації був зобов’язаний носити відповідний значок (коштував 10 коп., як і значки піонерів; значок жовтенят коштував 5 коп.), зачеплений на одягу. Комсомольці регулярно проводили зібрання своїх класних організацій, які, зокрема обирали керівника класної комсомольської організації – комсорга (комсомольський організатор). Періодично, 1–2 рази на рік, проводилися шкільні комсомольські зібрання, які вирішували питання шкільного комсомольського життя, обирали комсорга і комсомольське бюро школи, делегатів на щорічну районну комсомольську конференцію. Та в свою чергу вирішувала питання районного комсомольського життя, обирала бюро райкому комсомолу, в тому числі – першого і другого секретарів райкому, а також делегатів на обласну конференцію, кандидатів в делегати на всеукраїнській і всесоюзний з’їзди. Робота в райкомах комсомолу і вищестоящих комсомольських органах була оплачуваною за рахунок коштів ВЛКСМ.\nСеред головних завдань дитячо–юнацьких організацій в цілому було виховання дітей та молоді у дусі радянського патріотизму, вірності ідеалам соціалізму, колективізму, їх виховання у відповідності до моральних принципів «будівельника комунізму», а також атеїстичне виховання.\nШкільні організації жовтенят, піонерів і комсомольців сприяли покращенню навчання у школі, адже тих, хто погано навчався, або вчиняв будь які погані вчинки, заслуховували на відповідних зборах ланки, загону, дружини, комсомольського бюро. При цьому інколи призначали покарання у вигляді догани, а за деякі вчинки могли навіть виключити з організації, що було дуже ганебним для такого покараного і в деяких випадках могло істотно вплинути на життя протягом багатьох років.\nЧастина вчителів теж були комсомольцями. Вони мали свою окрему вчительську комсомольську організацію, яка підпорядковувалася райкому комсомолу і районній комсомольській конференції, одночасно перебуваючи під впливом партійної організації школи. Вчительська комсомольська організація також активно працювала над покращенням навчально–методичної роботи вчителів, контролювала якість їх роботи, моральний облік.\nДо речі, такі ж комсомольські організації були у колгоспах, на всіх промислових підприємствах, у всіх інших організаціях і установах, де працювала молодь. І не зайвим буде коротко зазначити, що дуже часто комсомольці, за дорученням партійних органів, надавали значну допомогу у вирішенні як місцевих так і загальнодержавних питань. Зокрема, такими напрямками комсомольської діяльності були підвищення продуктивності праці у всіх галузях народного господарства через так зване, «соціалістичне змагання» і забезпечення (але виключно на добровільній основі) участі комсомольців у великих комсомольсько–молодіжних будівництвах, як наприклад – будівництво Байкало–амурської магістралі (БАМ). Виїжджали на будови за направленням комсомольських органів і Гвіздовецькі комсомольці.\nГоловним друкованим виданням комсомольців була газета «Комсомольська правда», підписка на яку теж була для комсомольців обов’язковою. Були і обласні комсомольські видання, як, наприклад, чернівецький «Молодий Буковинець».\nУ всіх цих організаціях діяли принципи виборності знизу – до верху, підпорядкування меншості – більшості та демократичного централізму.\nА колись школа виглядала так…\nПісля оголошення незалежності України в 1991 р. школа піддалася реформам. Комуністичні дитячо–юнацькі організації жовтенят, піонерів і комсомольців припинили свою діяльність в школі. Вводилось вивчення нових предметів: «Географія України», «Народознавство», істотно збільшився курс предмету «Історія України».\nУ 1991 р. Верховна Рада ухвалила Закон України «Про освіту», який визначив школу як основу духовного та соціально–економічного розвитку держави. З 1996 р. реформа освіти в Україні набула конституційного забезпечення. Повна загальна середня освіта визначалася в ній не тільки гарантованою (то було і в радянських Конституціях), а й обов’язковою. Віхою на шляху реформування освіти в Україні став закон «Про загальну середню освіту», ухвалений Верховною Радою України 13 травня 1999 р. Цей закон визначив правові, організаційні та фінансові засади функціонування й розвитку системи загальної середньої освіти в нових умовах. В ньому дається визначення загальноосвітніх навчальних закладів різних типів: середньої загальноосвітньої школи, спеціалізованої школи, гімназії, ліцею, колегіуму, загальноосвітньої школи–інтернату, спеціальної загальноосвітньої школи, загальноосвітньої санаторної школи, школи соціальної реабілітації, вечірньої (змінної) школи, інших навчальних закладів системи загальної середньої освіти, навчально–виховних комплексів.\nНа жаль, не обійшлося і без сучасного варіанту полювання на відьом: під проводом і з наполягання колишнього керівництва районного відділу освіти (зрозуміло – що це була політика Міносвіти України), було ліквідовано значну частину Гвіздовецької сільської бібліотеки – з неї були видалені чимало дуже цікавих видань радянського періоду. Щоправда, у працівників бібліотеки не піднялася рука на фактичне знищення та вони просто роздали книжки, які не узгоджувалися з «новою політикою».\nУ діючих Законі «Про освіту» і «Положенні про середній загальноосвітній навчально–виховний заклад» зазначено про триступеневу школу:\nI ступінь — початкова школа (3 роки);\nII ступінь — основна школа (5 років);\nIII ступінь — середня загальноосвітня школа (2—3 роки).\nУ Гвіздівцях діє загальноосвітня школа (ЗОШ) І–ІІІ ступенів. В 1993 році її директором було обрано Олександра Васильовича Дячука, але вже у 1994 році посаду директора зайняв Іван Антонович Михалевський. У 2007 році директором призначена Галина Леонідовна Бахман, а з 2008 року директор школи Олександр Васильович Дячук – корінний гвіздівчанин, вчитель фізики, «спеціаліст вищої категорії», «старший вчитель».\nНа цей час, нажаль, питання про постійного директора поки що не вирішене.\nПродовжувачем добрих традицій став педагогічний колектив у числі яких є і були 20 випускників школи. Справжніми майстрами педагогічної праці стали вчителі – методисти: М.М. Жмурко, М.С. Михалевська, І.А. Михалевський: старші вчителі: Л.В. Бойко, Р.О. Бандурак, Л.В. Домітращук, П.Б. Грушецька, Л.М. Оксимчук, О.А. Олійник, Н.В. Одажів. [137, с. 163] Школа прийняла у свою сім’ю молодих педагогів, недавніх випускників – М.А. Гуйду та А.А. Козловську. Колектив має гідну зміну в особі таких вчителів як О.Б. Сандуляк, О.В. Блинда, заступника директора з навчально–виховної роботи, вчителя математики, «спеціаліста І категорії» Руслана Володимировича Мудрика.\nВеликий педагогічний досвід у Валентини Павлівни Сандуляк – заступника директора з виховної роботи, вчителя української мови і літератури, «спеціаліста вищої категорії», відмінника освіти України, «старшого вчителя».\nЗа 45 років існування Гвіздовецької школи із її випускників вузи закінчили 330, технікуми – 470 чоловік. Першим з гвіздівчан отримав вищу освіту Грушецький Микола Семенович, середню спеціальну освіту першим здобув Кучерявий Михайло Парфенійович.\nЗа роки роботи школа випустила більш 80-ти медалістів.\nВикористані в цій публікації на сайті першоджерела не зазначені через розбіжності між форматом сайту і версткою книги, але вони зазначені у верстці самої книги, відповідно до вказаної нумерації.\nУсі фото можна збільшити кліком мишки.\n На території Північної Буковини, до якої входили також волості Хотинського повіту і Герцаївська волость Дорохойського повіту, були створені 14 волосних шкільних інспекторатів (Бричанський, Вашківецький, Вижницький, Заставнянський, Герцаївський, Кельменецький, Кіцманський, Липканський, Новоселицький, Селятинський, Сокирянський, Сторожинецький, Хотинський і Чернівецький).\n Г.А. Зубенко 18.08.1978 року одержала звання «Заслуженого вчителя України».\n Всеобуч (від рос. «всеобщее обучение» – загальне навчання) – обов’язкове навчання дітей шкільного віку.\n Епідеаскоп – прилад для демонстрування на екрані сильно збільшеного зображення предмету.\n Кодоскоп – графічний проектор.\n Після школи вступив до Кам’янець-Подільського педагогічного інституту на факультет фізики.


Швидкий кар`єрний ріст: Тренер Кароліни поставив в рамку водія льодовозаливної машини. Відео ᐉ UA-Футбол\nХокей 23 лютого 2020, неділя. 12:45\nДійсно унікальний випадок\nУ матчі Національної хокейної ліги між командами "Кароліна" та "Торонто" трапився унікальний випадок. У середині гри Х`юрікейнс залишились без голкіпера. Спочатку рамку воріт команди захищав канадець Джеймс Раймер (він відіграв 6 хвилин 10 секунд і травмувався), потім на зміну йому вийшов чех Петр Мразек (відіграв 25 хвилин і 9 секунд і також отримав пошкодження).\nТретього голкіпера у команді не було, в той час як за правилами дозволяється виставити резервного воротаря. Не довго думаючи, тренери "Кароліни" запропонували цю вакантну посаду 42-річному водієві льодово-заливальної машини Девіду Ейрсу, який до цього, зрозуміло що в НХЛ не грав.\nПочалося для нього все невдало: два пропущених голи після перших трьох кидків і вже 4:3 до кінця другого періоду. Але в третій двадцятихвилинці він зробив сім сейвів і не дав господарям більше забити, а ось "Кароліна" змогла відзначитися ще двічі. І, з огляду на, що обидві команди борються за плей-офф, ці порятунку були неймовірно важливі в турнірному плані. Ось такий кар`єрний стрибок.\nРаніше команда "Чикаго Блекхокс" підписала воротаря на один день.\n10:23 Весь спорт Покуштував суперника: Ф`юрі спробував кров Уайлдера на смак і це не жарт. Відео\n08:16 Весь спорт Та він ще й співати вміє: Тайсон Ф`юрі після перемоги над Уайлдером виконав хіт. Відео 1


Як грати в пасьянс |ЯкПросто\nКарткові ігри з давніх часів є популярним в народі способом скоротати час і отримати задоволення від спілкування з іншими людьми в процесі гри. Одним із способів з цікавістю провести дозвілля, використовуючи гральні карти, є складання пасьянсу. Особливість пасьянсу — в тому, що для нього не потрібно кілька гравців, і будь-яка людина може розважитися, складаючи пасьянс, поодинці, поки він не зійдеться. Ось кілька найпоширеніших видів пасьянсу і способів їх розкладки.\nПерший вид пасьянсу має назву «Баян», і його мета — зібрати карти в одну стопку. Для розкладки пасьянсу вам потрібна колода з 52 карт. Викладіть карти в 6 горизонтальних рядів сорочками вниз.\nДивіться, які карти знаходяться один поряд з одним. Якщо праворуч від карти лежить карта тієї ж масті й гідності, покладіть її на ліву карту. Таким чином, формуйте стопки карт, зрушуючи вліво на звільнені отвори пасьянсу залишилися стопки.\nЩе один вид пасьянсу називається «Двічі два». На відміну від попереднього пасьянсу, тут ваша мета — навпаки, розкласти всю колоду. Візьміть з колоди чотири карти і покладіть в лінію сорочкою вниз. Якщо у карт збігається масть, покрийте їх двома картами, витягнутими з колоди. Ви повинні викласти в пасьянс всю колоду.\nЩоб скласти пасьянс «Ялинка», вам буде потрібно колода з 52 карт. Викладіть дві «ялинки», в кожній з якої має бути 16 карт. Мета гри полягає в тому, щоб розібрати обидві ялинки, перенісши всі карти з них у загальну колоду.\nНа кожну ялинку здайте по одній карті з колоди. У нижніх відкритих картах кожної ялинки повинні бути карти, менше або більше на одне очко, ніж карти, здані з колоди. Якщо такі карти є — перенесіть їх в стопку на карту, яку ви витягли з колоди. Продовжуйте викладати на стопку карти з ялинок, що відрізняються в більшу або меншу сторону на одне очко від карти, що лежить на стосі.\nСхожий принцип лежить в основі практично всіх пасьянсів — їх потрібно розкладати так, щоб пасьянс зійшовся, і карти або зійшлися в загальну колоду, або, навпаки, колода повністю лягла в розклад.


Забороняти заборонено. Травень 1968-го у фотографіях\n«Травневі події», як до сьогодні називають студентські бунти у Франції 1968 року, розпочалися з вимоги, усю серйозність якої зараз зрозуміти важко. Студенти Університету Париж X – Нантер вимагали, щоб їм дозволили займатися сексом в гуртожитках. Студентам-соціологам на чолі з Даніелем Кон-Бендітом вдалося перетворити обмеження сексуальної свободи (чоловікам був закритий доступ до жіночих гуртожитків) на символ політичного і духовного гноблення.\nСьогоднішній Університет Париж X – Нантер був відкритий у 1964-му як іще один факультет Сорбонни, покликаний впоратися зі збільшенням кількості студентів (у 1968 році у вищих навчальних закладах Франції навчалося 605 тисяч студентів, порівняно з 240 тисячами у 1961 році). Нантер швидко отримав лівий політичний ухил і став центром анархізму. Саме тут 22 березня 1968 року студенти зайняли адміністративні приміщення. Нантер був закритий, Кон-Бендіта звинуватили в «незаконній агітації» і пригрозили виключенням з університету.\nДемонстрація на підтримку Кон-Бендіта і студентів Університету Нантер була запланована на 3 травня у дворі Сорбонни. Праворадикальна група «Оксідан» пригрозила учасникам демонстрації нападом, розгорілися пристрасті. Поліція спочатку затримала «оксіданівців», а потім почала методично виганяти з Сорбонни послідовників Кон-Бендіта, прихильників лівих рухів. Присутнім обіцяли, що всіх відпустять, але близько 400 осіб все ж затримали. Сорбонну також закрили. На вулицях почали збиратися студенти.\nПідтягнувся CRS – французькі спецпризначенці поліції. Був застосований сльозогінний газ. Дісталося вже не тільки студентам, що кричали «заборонено забороняти» (таке було одне з головних гасел революції), але і журналістам, перехожим, випадковим туристам і навіть відвідувачам кафе, які сиділи на вулиці і з цікавістю спостерігали за тим, що відбувається. Багато хто з них через обурення приєднався до протестів.\nЗа ніч весь п’ятий округ Парижа був вкритий барикадами. Їх продовжували зводити і в наступні дні.\nСтуденти озброювалися камінням, розбираючи бруківку, хоча зараз, дивлячись на фотографії, можна подумати, що вони просто ілюструють своє гасло «Під бруківкою – пляж».\n13 травня одноденний страйк і демонстрацію оголосили профспілки. Воєнізовану поліцію з вулиць відкликали, на Лівому березі Сени відбулася грандіозна об’єднана демонстрація робітників і студентів. Страйк, однак, одним днем не обмежився. Вісім мільйонів робітників вирішили зробити його безстроковим, і він досі залишається найбільшим у французькій історії.\n14 травня агентство AFP передавало: «Сорбонна окупована. Бастіон науки, який пустував протягом восьми днів, за останню добу перетворився на осередок безперервних і дуже пристрасних дискусій. Всі аудиторії заповнені повністю. Сотні молодих людей сидять на сходах і в коридорах, годинами обговорюючи проблеми університету та проблеми суспільства. Якимось ораторам несамовито аплодують, інших настільки ж несамовито освистують. Тема дискусії в аудиторії Рішельє – «Університет як критика», в аудиторії Декарта тема заявлена як «боротьба робітників, боротьба студентів», в аудиторії Ґізо мова йде про міжнародний студентський рух, в аудиторії Мішле – про університет і владу».\nСтіни університету вкриваються гаслами і оголошеннями, всюди розвішані червоні прапори. Фотографія Мао повинна нагадати, що є на землі країни, де перемогла соціальна справедливість.\nПеред студентами виступає головний французький маоїст тих років, великий Жан-Поль Сартр.\nДо Парижа долучається провінція, вуличні акції не припиняються. 24 травня бунтівники намагаються підпалити паризьку біржу, на площі Сен-Мішель горять машини. Сутички з поліцією тривають.\nСтуденти виступають на підтримку робітників.\nНа Лівому березі всюди точаться дискусії. У театрі Одеон, що в Люксембурзькому саду, влаштовують цілодобові дебати про майбутнє людства.У них беруть участь робітники «Рено», студенти, прибиральниці, туристи,знамениті письменники та бізнесмени.\n29 травня президент Де Голль від’їжджає в Баден-Баден. Містом повзуть чутки про те, що він подав у відставку. Інші ж говорять про військовий переворот. Насправді Де Голль проводив консультації з військовим командуванням, щоб упевнитися в його підтримці.\nНаступного дня на Єлисейських полях проходить масова демонстрація прихильників Де Голля. Президент оголошує дострокові вибори, на яких він через місяць впевнено переможе. Профспілки тим часом приймають щедру пропозицію уряду: десятивідсоткове збільшення всіх зарплат, збільшення мінімальної зарплати на 35%, скорочення робочого тижня і обов’язкові консультації працедавців із трудящими.\nДо кінця травня стихають і студентські демонстрації.\n16 червня поліція «звільняє» Сорбонну від студентської окупації, знімає всі червоні прапори і обшукує приміщення. Шукають зброю, але знаходять лише купу кийків, гори протигазів і кілограми листівок та прокламацій.\nНастання утопії відкладається на невизначений термін.\nМинуло півстоліття, але французьке суспільство залишається поляризованим в оцінці травневих подій 1968 року. Президент Франції Емманюель Макрон було запропонував відзначити ювілей дискусією про те, як із політики зникли ідеали, але зіткнувся з нерозумінням самих політиків. Лоран Вок’є, новий лідер правоцентристської партії «Республіканці», назвав студентські демонстрації травня 1968 року «початком деконструкції» і додав, що з більшою охотою відзначив би перемогу Наполеона в битві під Аустерліцем. Колишній президент Ніколя Саркозі давно проголосив, що хотів би «ліквідувати спадщину 1968 року». Лідер студентських протестів Даніель Кон-Бендіт, який зробив політичну кар’єру в німецькій партії «Зелених» і закінчив її депутатом Європарламенту, висловив сподівання, що більшість французів все-таки сприймає травневі події 1968 року позитивно, тому що вони мають символізувати «ідею більш справедливого суспільства».\nСтуденти університету Нантер, де Кон-Бендіт колись почав революцію, обмежили ювілейні святкування організацією виставки.


На вихідних у Рівному знову очікують погіршення погоди | ВСЕ - сайт чесних новин\nНа вихідних у Рівному знову очікують погіршення погоди\nОпубліковано Марія Цвіт Птн, 29/03/2013 - 15:33 За інформацією Українського гідрометеорологічного центру, у суботу, 30 березня у Рівному вночі йтиме мокрий сніг, температура повітря становитиме -1..1 оС, вітер - південно-східний 7-12 м/с. Вдень очікується дощова погода, повітря прогріється до +3..5 оС, вітер - південно-східний 7-12 м/с.\nУ неділю, 31 березня вночі у місті синоптики опади не прогнозують, температура повітря становитиме -1..1 оС, вітер - східний 7-12 м/с. Вдень рівнянам слід не забувати про парасольки, адже йтиме дощ зі снігом. Температура повітря становитиме +3..5 оС, вітер - східний 7-12 м/с.\nОкрім цього Український гідрометеорологічний центр оголосив на 30 березня штормове опередження. У суботу в північних областях синоптики прогнозують місцями сильні опади, налипання мокрого снігу і ожеледь, вночі на Закарпатті сильний дощ з мокрим снігом; на дорогах північно-західної половини країни ожеледиця; в Україні, крім заходу і сходу, місцями пориви вітру 15-20 м/с.\nКлючові слова: Рівне погода прогноз Український гідрометеорологічний центр 295 переглядів