Нова ера модних медіа - tochka.net\nНова ера модних медіа\nЮлія Монакова про те, що буде з пресою, яка пише про моду.\n14 травня 2015, 12:30\nНова ера модних медіа © tochka.net\ntochka.net і forbeswoman прагнуть познайомити своїх читачок із міркуваннями fashion-редактора та експерта Юлії Монакової, які вона наводить у своїй ще неопублікованій книзі.\nІнтерес до модної індустрії за останні роки настільки зріс, що популярність модних дизайнерів, головних редакторів видань, топ-моделей, fashion-блогерів можна порівняти хіба що з успіхом зірок кінематографа і видовищного спорту.\nНещодавно мер Лондона Борис Джонсон заявив, що, на його думку, мода стане одним із найважливіших секторів економіки в майбутньому. «У Великій Британії близько 900 000 осіб працює в модній індустрії, а прибуток за останній рік склав 49 мільярдів фунтів стерлінгів. Для нас це має величезне значення», - сказав Джонсон. Градоначальник Нью-Йорка Білл де Блазіо вторить своєму лондонському колезі, заявляючи, що в нинішніх економічних умовах саме модна індустрія демонструє живучість. «Нью-Йорк втричі збільшує інвестиції в модні ініціативи», - підсумував де Блазіо. А роком раніше проникливий італійський прем'єр-міністр Маттео Ренці на відкритті модної виставки Pitti Uomo у Флоренції сказав: «Моді слід стати центральною частиною нашої економіки». І навіть недвозначно пожартував, що у Стефано Річчі, директора Центру італійської моди, борода як у Карла Маркса, що, слава богу, ніяк не впливає на бізнес. На цей виступ моментально відреагувала міжнародний редактор Vogue і найвідоміший fashion-оглядач Сьюзі Менкес: «Про італійську модну індустрію Ренці говорив без папірця і мав вигляд людини, що глибоко знає справу, яка в політичних колах вважається легковажною».\nСьогодні напевно багато політиків змінили своє ставлення до «легковажного» бізнесу, а сама індустрія, і зокрема модна журналістика, стоїть на порозі дуже важливих змін і трансформацій. Якщо раніше експерти говорили про це зі скепсисом, то зараз стало зрозуміло, що цілком можливо, в найближче десятиліття fashion-видання у звичному для нас форматі залишаться в меншості. Що буде з пресою, яка пише про моду, якими будуть редактори і журналісти майбутнього, як медіа взаємодіятимуть із бізнесом і що вийде в результаті цієї співпраці - саме ці питання я розглядаю у своїй книзі про нову еру модних медіа.\nЗвичайно, довгі роки такі гіганти як Vogue, Elle, Harper's Bazaar, Marie Claire, L'Officiel та інші представники якісного глянцю були поза конкуренцією. Навіть підвищений інтерес до онлайн-видань не зміг суттєво вплинути на їхню популярність, навпаки, журнали обзавелися своїми прогресивними digital-майданчиками і активними соціальними мережами, що підтримувало їх авторитет. Але дві тенденції, безпосередньо пов'язані з економікою, змінили геть усе. По-перше, економічна криза змусила модні бренди серйозно переглянути свої бюджети і скоротити витрати на пряму рекламу. По-друге, незалежні медіа стали дуже залежати від рекламодавців. Як результат, ми отримали симбіоз реклами та редакційних матеріалів.\nЖурнали в пошуках нестандартних рішень почали створювати спеціальні брендовані додатки з якісним контентом. Дослідження показали, що до редакційного матеріалу читач ставиться набагато лояльніше, ніж до прямої реклами. Наприклад, Vogue Україна у вересневому номері вийшли зі спеціальним додатком, присвяченим мультибрендовому магазину Sanahunt Luxury Concept Store. Вийшов справжній брендований міні-журнал, з повноцінним рубрикатором. У номері навіть вийшло інтерв'ю з дизайнером Донателлой Версаче, а також fashion-зйомка від модної команди Vogue. Такі колаборації та проекти запускали більшість глянцевих модних видань у всьому світі, а «брендована журналістика» стала окремим джерелом прибутку для медіа і, звичайно, прекрасною можливістю для самих модних рітейлерів.\nАле найбільш сильним трендом розвитку fashion-медіа стало явище кастом-паблишинг. Простіше кажучи, бренди, компанії і рітейлери самі стають видавцями. Піонером у цій області вважається Colors magazine - видання, більше схоже на книгу або арт-альбом, створене в 1991 році фотографом Оівьеро Тоскані і дизайнером Тібором Калманом за підтримки популярного бренду одягу Benetton. Рекламний директор Benetton Паоло Ланді в інтерв'ю The Guardian розповів: «Ми створили Colors, щоб правильно подати філософію бренду витонченому покупцеві. Клієнти не реагують так добре на традиційну рекламу. Colors - справжній журнал про цікаві події у всьому світі, але також це прекрасний спосіб привернути увагу до ідеології компанії Benetton. Випуск журналу, як і раніше, немало нам коштує, але ми розміщуємо в ньому все більше і більше реклами, часто - наших конкурентів. Поки це не приносить прибутку, проте ми розраховуємо покрити деякі витрати». Слідом за Benetton, люксовий шведський бренд чоловічого та жіночого одягу Acne запустив проект видання Acne Paper, для обкладинок якого знялися Михайло Баришніков, Френ Лейбовіц і Річард Серра. Видання має свій офіційний сайт, і зазвичай його розкуповують у перші тижні після виходу. Завдяки цікавому дизайну і унікальному контенту воно вважається колекційним.\nЦе були перші спроби брендів створити власні модні видання, але незабаром ця практика стала повсюдною, і сьогодні відсутність у модного будинку власних медіа-ресурсів - швидше виняток із правил. Власний друкований журнал випускає Dior, повноцінні fashion-видання випускають лондонський універмаг Harrods, нью-йоркський Barneys, московський ЦУМ, мережа люксових бутиків у Санкт-Петербурзі BABOCHKA, український люксовий рітейлер Symbol; газету імені себе відкрив також модельєр Карл Лагерфельд, його The Karl Daily спочатку існувала в друкованому варіанті, а потім стала доступна онлайн. У сегменті мас-маркету кастом-паблишинг розвивається не менш активно, ніж у люксі: ідеальні приклади - журнал Topshop Magazine і газета The Event Paper бренду Stradivarius. Навіть інтернет-магазини модного одягу, такі як Asos і Net-a-Porter, обзавелися власними «паперовими» ЗМІ. І що найцікавіше, рівень матеріалів, зйомок, обкладинок в кастом-паблишинг виданнях часто не поступається авторитетним модним журналам. У новій ері модної журналістики рітейлери і бренди стають медіа і завойовують аудиторію, тобто нас, читачів.\nЯке місце в шкалі твоїх пріоритетів посідає мода?\n15 червня 2017, 17:53\nСоліст групи Depeche Mode знявся в рекламі Dior (фото, відео)


Таємниці Керносівського ідола — Інститут Україніки - міжнародна громадська організація\nТаємниці Керносівського ідола\n| | Перегляди: 4806\nНещодавно в Археологічному музеї міста Аоста на Півночі Італії проходила міжнародна виставка "Бог і каміння". На ній виставляли європейські антропоморфні стели мідного віку. Був на цій виставці і Дніпропетровський експонат, точніше, Керносівський ідол.\nІталійці зацікавилися дніпропетровським експонатом неспроста.\n«Керносівський ідол» - без сумніву являється найбільш яскравою археологічною знахідкою, зробленою на території, прилягаючої до ріки Оріль.\nУ 1973 році в Керносівці під час риття силосної траншеї вже у відвалі виявили цю унікальну стелу, датовану кінцем третього -початком другого тисячоліття до нашї ери. А повідомлення про знахідку дійшло у музей тоді, коли силосна яма була зарита на зберігання силосу. Вчені після довгих суперечок віднесли Керносівський ідол до епохи енеоліту і остаточно визначились, що вона призначалась для культових потреб. Колись ідол височів на одному з курганів понад рікою Оріль. Висота статуї - 120 см, вага -950 кг. Нижня частина пісковикової брили мала загострену форму й закопувалася в землю на третину висоти, а верхня зображує кремезного бороданя, лисого, з опущеними кінчиками вусіа\nПобутовому сприйняттю образу заважає зумисна оголеність фігури; відсутність одягу, крім паска та взуття, дозволяє скульптурі підкреслити статевий орган спереду й хвіст іззаду, створити на площині спини з хребта та ребер символічне дерево, яке ніби виростає з хвоста.\nІснують припущення вчених, що Керносівський ідол може слугувати ілюстрацією до "Рігведи ". Що таке "Рігведа " ? Це зібрання індійських стародавніх міфів про створення світу, а наш ідол, на думку дослідників, втілює собою жерця - брахмана, який виконує молитву під час жертвоприношень.\nБагатьом, хто дивиться на цю скелю, зображення здаються просто хаотичним нагромадженням абсолютно непов'язаних між собою предметів. Але фахівці за цими зображеннями можуть скласти цілісну картину уявлень первісних людей, розповісти про їхнє життя. Під зігнутою лівою рукою ідол тримає лук з натягнутою тятивою і стрілою, а ось тут сцена полювання: людина з хвостом наздоганяє двох собак, які, напевно, переслідують здобич. У руках у людини зброя. Ось це - знаряддя праці -різноманітні сокири, внизу плити - двоє коней.\nТакож багато знаків знаходиться на спині ідола. Стержень зверху донизу і ялинка - це ніби хребет і ребра ідола, а разом з тим - символічне дерево життя. Над ребрами майже правильні коло та квадрат - це лопатки і одночасно символи сонця і місяця. Як бачите, всі зображення свідчать про ритуальне, священне призначення стели. Частина подібних зображень зустрічались вченим і раніше, але більшість: сцена полювання, дерево життя - вперше виявлені саме на цьому камені. Все, що раніше зустрічалось окремо в наскельних малюнках, орнаментах кераміки, амулетах, знайдених на Кавказі, в Казахстані, культурах стародавніх племен Європи і Азії, зібрано тут в єдину картину. Саме Керносівський ідол дає історикам можливість поглибити знання про духовну культуру людей тієї давньої епохи. Зображення на інших ідолах та стелах доповнюють епічний цикл діянь хвостатого героя, як версії міфу.\nМузей Аости славиться своєю колекцією кам'яної пластики, тому, мабуть, саме там і знайшлися ентузіасти, які захотіли забрати хоч на деякий час найцікавішу стародавню скульптуру з усього світу.\nСтели привозили з восьми країн: Румунії, Болгарії, Німеччини, Швейцарії, Франції, Італії. Керносівський ідол мав на виставці найбільшу популярність. Антропоморфних стел такої давнини, як наша, в Європі й Азії - одиниці. Вчені датують її серединою Ш тис. до н.е., коли в степах Північного Присамар'я проживали племена аріїв. Ці народи зайняли велику територію - від Дніпра до Південного Уралу. Вони залишили нам у спадок свої творіння, і завдяки далеким співвітчизникам ми тепер — найбагатші .


11.3.1. Податки, які надходять в дорожні фонди: У цю групу входять податки, встановлені Законом РФ від 18 жовтня\nУ цю групу входять податки, встановлені Законом РФ від 18 жовтня 1991 р. № 1759-1 «Про дорожніх фондах в Російській Федерації».\nПодаток на реалізацію паливно-мастильних матеріалів сплачується на основі ціни угоди підприємствами та підприємцями, які реалізують (у тому числі перепродують) певні види нафтопродуктів.\nПодаток на користувачів автомобільних доріг сплачують всі юридичні особи незалежно від фактичного користування автошляхами. Базою для обчислення податку залежно від виду діяльності платника податків є виручка, одержана від реалізації продукції (робіт, послуг), або сума різниці між продажною і покупної цінами товарів.\nПодаток на придбання автотранспортних засобів сплачують підприємства та підприємці, які купують у власність автотранспортні засоби шляхом купівлі-продажу, міни, лізингу і внесків до статутного капіталу. Податок обчислюється у відсотках від суми угоди. У разі придбання автотранспортних засобів за межами Російської Федерації податок обчислюється за встановленими ставками від їх митної вартості.\nПодаток з власників транспортних засобів сплачується щорічно власниками автомобілів, мотоциклів, моторолерів, автобусів та інших самохідних машин і механізмів на пневмоходу при проходженні обов'язкового технічного огляду. Розмір податку залежить від потужності двигуна автомобіля.\nСлід зазначити, що стосовно легкових автомобілів з великим робочим об'ємом двигуна діє податок на окремі види транспортних засобів, що зараховується до федерального бюджету.\nАкцизи на реалізацію легкових автомобілів сплачують заводи-виробники з дотриманням умов, встановлених Законом «Про акцизи».\nІнформація, релевантна " 11.3.1. Податки, які надходять в дорожні фонди "\nподатків, серед яких найбільш значними є податки, що надходять в дорожні фонди, єдиний податок на поставлений дохід, податок з продажів і земельний\nподатку з доходів, отриманих від підприємницької діяльності. Підготуйте відповіді на наступні питання. «Що є об'єктом оподаткування у фізичних осіб, які займаються індивідуальною підприємницькою діяльністю? - Чи підлягають включенню в оподатковуваний дохід підприємця аванси, отримані ним під майбутню поставку товарів (виконання робіт, надання послуг)? - Якими\nналогічная набір повноважень можна зустріти і в статутах інших муніципальних утворень. Планування роботи місцевої адміністрації. Робота місцевих адміністрацій ведеться на плановій основі. Так, діяльність адміністрації м. Копейска Челябінської області здійснюється на основі поточних і перспективних планів і програм. Адміністрація планує проведення своїх нарад, засідань,\nналогічная недержавним пенсійним фондам. Конкуренція може викликати появу інших нових способів і форм залучення грошових коштів фізичних і юридичних осіб. Правовий режим грошових коштів на розрахункових і поточних банківських рахунках. Здійснення підприємницької, як і будь-який інший господарської діяльності, неможливо без банківського рахунку. Тому юридичні особи та громадяни\nподаткова політика у сфері агропромислового виробництва; 3) захист інтересів вітчизняного товаровиробника при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності; 4) розвиток соціальної сфери села; 5) розвиток науки і здійснення наукової діяльності в сфері агро-промислового виробництва. В основі формування ринку сільськогосподарської продукції, сировини і продовольства лежать принципи\nподатків і зборів і т.д. "Вищим" посадовою особою громади був сільський староста, до компетенції якого відносилося не тільки оперативне вирішення питань місцевого значення, а й здійснення адміністративно-поліцейських функцій. Про істотну роль старости свідчить також і те, що рішення сільського сходу, як правило, не могли прийматися за відсутності старости. На рівні губернії і


Ця мила собака з тілом тер’єра, мордочкою бульдога і характером пуделя була виведена в Америці. Бостон тер’єр – прекрасний вибір для початківців собаківників. Догляд за ним не створить проблем в неквапливої повсякденного життя пенсіонерів і принесе море радості маленьким дітям.\nБостонські тер’єри були виведені в 70-е роки XIX століття. Перший представник породи, в якому змішалася кров англійського бульдога і тер’єра, жив у Р. Хупера в місті Бостоні, штат Массачусетс, США. За легендою, власник купив цуценя у матроса судна, що прибув з Англії.\nАКС визнала бостон тер’єрів в 1893 році, і з тих пір їх популярність почала швидко зростати. В Америці ця порода так полюбилася, що з 1979 року є символом штату Массачусетс.\nУ минулому столітті попит на бостон тер’єрів був так великий, що собачники пускали в розведення хворих виробників заради грошової наживи. Кілька підпільних розплідників в Америці закрили, а напівсліпих тварин віддали бажаючим людям. Деяким бостон тер’єра пощастило, їм зробили операції по відновленню зору. В наші дні хворі тварини до розведення не допускаються, заводчики зобов’язані робити виробникам ДНК тест на катаракту.\nЗовні бостон тер’єр, французький бульдог мають незначні відмінності. Бостони набагато різноманітнішим і грайливіше, менше важать, їх зростання приблизно 40 см, довжина така ж. Розумні, виразні очі, ніби запитують оточуючих про щось. Бульдоги набагато масивніший і приземкуваті, спокійнішими і розважливими.\nЗовнішність бостон тер’єрів приваблива і мила, але популярністю вони зобов’язані більшою мірою своїм характером.\nСобаки неймовірно доброзичливі, весь час прагнуть бути в центрі уваги. Бостони дуже люблять проводити час на руках у господаря, грати з дітьми. Вони можуть пробачити навіть випадково заподіяну дитиною біль, ніколи не укусять і з обожнюванням відносяться до всіх членів родини, нікого особливо не виділяючи.\nТривалість життя представників породи – 14 – 15 років. Уваги вимагають очі, які легко травмуються. Коротка морда заважає нормально дихати у сні.\nЦю доброзичливу собаку зручно утримувати у міській квартирі завдяки маленьким розмірам і невибагливості. Порода декоративна, але відрізняється розумом і добре навчається, навіть розучує циркові трюки.\nМ’який і врівноважена вдача бостон-тер’єра робить його загальним улюбленцем.\nВін охоче дає себе погладити незнайомим людям і може спокійно піти від господаря. У собаки міцна нервова система, не буває поганого настрою, вона завжди весело і оптимістично налаштована.\nПредставники породи – чудові компаньйони, вони не проявляють агресії до людей і інших тварин. Собаки призначені в якості кімнатної улюбленця для сімей з дітьми, одиноких людей, пенсіонерів.\nБостонський тер’єр має міцне тіло невеликих розмірів. Висота собаки в холці дорівнює довжині тіла. За вагою бостон тер’єри діляться на три типи – маленькі (до 6,8 кг), середні (до 9 кг) і великі (до 11,5 кг).\nЗагальний опис і вимоги стандарту:\nшироко розташовані темні очі, трохи опуклі, великі;\nморда без складок, коротка;\nсильна спина, коротка;\nхвіст короткий, не купірується;\nпередні і задні кінцівки прямі, міцні;\nДля тварин характерний тигровий окрас, зустрічається також темно-бурий або чорний з білими плямами. Дисквалификационным ознакою вважаються блакитні очі і світле мочка носа.\nПри купівлі цуценя в розпліднику, у заводчика потрібно попросити тест ДНК на катаракту, зроблений батькам посліду. Це спадкове захворювання властиве породі.\nЗаводчик зобов’язаний віддати покупцям акт купівлі-продажу і щенячью карту, яку вони потім поміняють на родовід у кінологічної організації.\nПотрібно поцікавитися щепленнями цуценя – першу вакцинацію проводять приблизно в два місяці, потім ревакцинацію, і після неї має пройти 10 днів карантину. Хороший заводчик дасть поради по годівлі собаки в перший час – чим годувати, скільки разів. Різко змінювати режим харчування і раціон небезпечно для здоров’я цуценя.\nВажкого догляду порода бостон-тер’єр не вимагає. Собака прекрасно веде себе, залишаючись вдома одна. Але без довгого спілкування з господарем починає нудьгувати, втрачає апетит.\nУвагу потрібно приділяти очам, під час прогулянки в них потрапляє пил. Бажано протирати їх після кожного вигулу ватним диском, змоченим в чистій кип’яченій воді або відварі ромашки.\nВранці морду тер’єра протирають вологою серветкою або ватяним диском.\nКігті стрижуть когтерезкой 1 раз в місяць.\nВуха протирають 1 раз в тиждень ватним диском, змоченим в спеціальній рідині.\nКупають раз в місяць.\nРозчісують 1 – 2 рази на тиждень.\nЗ весни до осінніх заморозків щомісяця обробляють вовну препаратами від кліщів і бліх. Це можуть бути краплі на холку – «Фронтлайн», «Вектра», «Рольф Клуб», «Хартц», спеціальний нашийник або таблетки. Для цуценят існують обмеження, треба читати інструкцію до засобу захисту від паразитів.\nЧастота годувань залежить від віку собаки. Цуценяті в 3 місяці потрібно поїсти 5 – 6 разів на день, дорослому собаці достатньо 2 прийомів їжі. Годувати краще сухим собачим кормом суперпреміум класу. Собаки добре їдять натуральний і сухий корм, тому в цьому питанні все залежить від переваги господарів.\nДовгих прогулянках бостони не потребують, досить буде двох раз – вранці і ввечері за 30 хвилин. Собаки погано переносять спеку та холод. У холодну пору року зігріти вихованця допоможе собача одяг – комбінезон, светр, куртка. Влітку на сонці довго гуляти не можна, перегрів небезпечний для здоров’я собаки більше, ніж холод.\nКрім основних моментів догляду, необхідних усіма собаками, потрібно звернути увагу на правильну постановку вуха в цуценячому віці.\nЯкщо вушка у цуценяти висять, їх починають підклеювати в 3 – 4 місяці:\nДля цього з пластику вирізають каркас за формою вух, приклеюють до нього медичний дихаючий пластир.\nВуха цуценяти протирають «Хлоргексидином», висушують паперовим рушником.\nЗ внутрішньої сторони за допомогою пластиру клеять зроблені пластикові формочки.\nЩеня носить таку конструкцію 5 днів, потім роблять перерву 2 дні. Зазвичай тижні достатньо для того, щоб вуха прийняли правильне вертикальне положення.\nВетеринарні лікарі рекомендують включати в раціон дитячого спеціальні вітаміни (Polidex Gelabon Plus, «Канвит Хондро» і т. д.), давати ошпарені хрящі, харчовий желатин і колаген. Все це буде сприяти зміцненню хрящової тканини вух.\nСобаки кмітливі і добре піддаються дресируванню. Утруднення може доставляти їх непосидючість. Монотонне навчання швидко набридає енергійному вихованця, і він намагається переключитися на гру.\nНайкраще навчання бостон-тер’єра починати відразу, як тільки щеня потрапить в будинок.\nЗ трьох місяців можна освоювати з ним основні команди: «До мене!», «Лежати!», «Сидіти!», «Місце!», «Фу!». Для заохочення під час навчання використовують ласощі або іграшку. Недопустимі грубі окрики і покарання, кращого результату можна домогтися похвалою.\nБостон тер’єри – це хороші собаки-компаньйони. До недоліків породи можна віднести нічний хропіння, який викликаний особливою будовою мордочки пса.\nПереваги бостон тер’єрів:\nдовго живе, майже не хворіє;\nдоброзичливо ставиться до людей і домашнім тваринам, які живуть разом з ним;\nбезмежна довіра до людини, легко звикає до нового хазяїна;\nне вимагає складного догляду і багато місця для змісту.\nне має охоронними якостями;\nне може жити на вулиці;\nпогано переносить спеку і холод.\nЯкщо собака сподобалася, всі її недоліки стають достоїнствами. Взимку на бостон-тер’єра можна надягати забавну собачу одяг, під тихий собачий хропіння затишно і спокійно засипати, а емоції, які зустрічаються на собачій морді, приносять господареві величезне задоволення.


Роберт Кох – відкривач збуджувача туберкульозу – Карпатський Оглядач\nРоберт Кох – відкривач збуджувача туберкульозу\nВідкриття певної хвороби зовсім не означає, що до цього її не існувало, однак це значно полегшило пошуки ефективних методів боротьби з нею. Це стосується і відомого нам туберкульозу.\nРоберт Кох народився 11 грудня 1843 року в Клаусталь-Целлерфельді. Він був третьою дитиною у сім’ї з одинадцяти дітей гірничого інженера. Після закінчення в 1862 році гімназії поступив у Геттингенський університет, де протягом двох семестрів вивчав природничі науки, фізику і ботаніку, а потім медицину. Після отримання диплому Кох працював у різних містах Німеччини. Приватну практику перевала франко-прусська війна 1871 року – добровільно ставши лікарем польового госпіталю, Кох займався лікуванням, зокрема холери і тифу.\nУ 1881 Кох публікує роботу “Методи вивчення патогенних організмів”, в якій описує спосіб вирощування мікробів на твердих поживних середовищах, що дало можливість ізолювання і розпочати вивчення чистих бактеріальних культур. Згодом Роберт Кох починає вивчення туберкульозу на базі медичних матеріалів хворих берлінської клініки Шаріте. 24 березня 1882 року він оголосив про те, що зумів виділити бактерію, що викликає туберкульоз. У своїх публікаціях Кох виробив принципи “одержання доказів, що той чи інший мікроорганізм викликає певні захворювання”. Ці принципи досі лежать в основі медичної мікробіології.\nУ 1885 році, ставши професором Берлінського університету і директором новоствореного Інституту гігієни, Кох продовжує дослідження туберкульозу, зосередившись на пошуках способів лікування хвороби, який був знайдений в 1890 році – він виділив стерильну рідину, що містить речовини, вироблювані туберкульозною паличкою протягом її життєдіяльності – туберкулін, який викликав алергійну реакцію у хворих туберкульозом. Незважаючи на те, що туберкулін виявився недієвим при лікуванні хвороби, туберкулінова проба стала використовуватися в діагностиці туберкульозу, що зіграло велику роль у боротьбі з туберкульозом у корів.\nЗа “дослідження і відкриття, що стосуються лікування туберкульозу” Роберт Кох був удостоєний Нобелівської премії з фізіології і медицини у 1905 році. Він був визнаний гідним багатьох нагород, у тому числі прусського Ордену Пошани, почесних докторських ступенів університетів Гейдельберга і Болоньї, став іноземним членом Французької академії наук, Лондонського королівського наукового суспільства, Британської медичної асоціації.\nПомер Роберт Кох 27 травня 1910 року в Баден-Бадені від серцевого нападу на 67-у році життя.\n24 березня палочка Роберт Кох туберкульоз\nВ Ужгороді відбулися літературні посиденьки


Як зустріли Новий рік учасники АТО із Полтавщини / Полтавщина\n1 січня 2015, 17:06 Розмір тексту\nЯк зустріли Новий рік учасники АТО із Полтавщини\nНоворічна ялинка у с. Піски\nДля бійців Новорічна ніч пройшла мирно, із ялинкою, шампанським та олів’є\n«Полтавщина» привітала захисників, які беруть участь в АТО, з Новим роком. Ми зателефонували бійцям та дізналися, як вони провели новорічну ніч. Вони розповіли що було на їхньому новорічному столі та передали привітання полтавцям.\nСергій, батальйон «Полтава»:\n— Волонтери із Новосанжарського району привезли нам три ялинки. Поставили їх на кожному блок-пості. Склалися, зробили урочисту вечерю. З УМВС нам шампанське привезли, на день міліції подарували. Нас вітав замісник начальника штабу Андрій Андрійович. В новорічну ніч було спокійно. Полтавцям бажаю миру, більше нічого побажати, щоб це скоріше завершилося і їх не торкнулося.\nСергій, 16-тий батальйон тероборони:\n— Ялинка була. Навіть шампанське було, ну олів’є сьогодні поїли. Ми зараз на блок-пості стоїмо, ялинку чесно, добросовісно у лісників, які проїздили, попросили. Вночі вибухів не чути було. Додому хочеться, якщо чесно, до дитини, до сім’ї. Полтавцям бажаю, щоб скоріше мир прийшов до нашої країни і щоб всі повернулися додому живі і здорові.\nЮрій, 54 ОРБ:\n— День аналогічний до всіх попередніх, різниця тільки в тому, що була кола і апельсинки. Свято відчувається, мабуть, не так як у вас. Волонтери надіслали солодощі. Провокацій з іншого боку особливих не було, але останні декілька днів, включно з сьогоднішнім, підсилили позиції. Та, мабуть, росіян навчив ще Грозний, що в новорічну ніч краще не висувати далеко носа.\n1 січня 2015, 17:06\nТеги: Новий рік, АТО → ООС


Кобзарство - еліта українського народу\nКобзарство в усі часи свого існування належало до еліти українського народу, було виразником його прагнень і стремлінь, носієм передових лицарських ідей.\nСтикаючись з представниками різних верств населення кобзарі, як елітарні особистості активно впливали і на формування елітарних ознак всіх тих хто слухав їхні виступи чи безпосередньо спілкувався з народними співцями. Особливо велику роль кобзарство, як еліта народу, відіграло на перших стадіях свого формування і розвитку, коли кобзарі та лірники були і носіями усіх новин та в час відсутності ще часописів, радіо та телебачення були своєрідними засобами масової інформації.\nЛ.Г. Чорна (Інститут психології АПН України) вважає, що до поняття „еліти“ відноситься: а) високий статус особи в суспільстві або деякій суспільній групі, б) впливове положення особи у певній сфері людської діяльності, в) формування зазначеного статусу на основі певного виду обдарованості і високих досягнень особи, г) неофіційне присвоєння даного статусу особі, на відміну від її професійного статусу, як оцінка важливості, високої якості, оригінальності діяльності особи, д) стихійний відбір та присвоєння категорії „еліта“ особі в суспільстві чи певній соціальній групі .\nДослідники проблем еліти основними елітарними признаками вважають: доброзичливість, благородство, гідність, милосердя, сумлінність, етичний інтелектуалізм, здатність творчо мислити, постійний духовний рух, активний пошук, відповідальність.\nМ.В.Шаповаленко та О.І.Маслова (м. Харків) вважають, що найважливішою функцією еліти є функція вироблення зразків людської поведінки, на які повинні орієнтуватись всі члени суспільства.\nАналізуючи історію кобзарства, звичаї, традиції, обряди кобзарів, бандуристів, лірників бачимо, що більшості передового кобзарства притаманні усі вище вказані критерії, признаки і функції. Елітарним гаслом кобзарства був заклик :“Вимагати від себе більше, чим вимагають інші.“ Цей елітарний принцип суворо дотримувався передовим кобзарством і допомагав не тільки зберігати високий рівень виконавської майстерності та художньої цінності їх репертуару, але й виживати в скрутних житєйських обставинах,\nДослідник української еліти Іван Белебеха (м. Харків) в своїй роботі „Українська еліта“ вказує, що...“незаперечно чистим і в повному складі зараховується до середньої еліти кобзарське братство. Це вічні і святі ідеологічні воїни на захисті українства.“\nДуховний пріоритет кобзарської справи завжди був домінуючим і ставився вище виконавського ремесла. Це добре розуміли не тільки народні співці, але й суспільство, яке завжди високо цінувало і шанувало кобзарство, як свою еліту.\nВ усі часи свого існування кобзарство проявляло велику організованість та самодисципліну. Народні співці-музиканти гуртувались в цехових об'єднаннях – братствах. Щоб стати кобзарем, треба було пройти сувору цехову школу, досконало вивчити репертуар, добре оволодіти інструментом, освоїти обряди та традиції кобзарства. Кобзарство створило свою своєрідну кобзарську філософію, в її основі лежали віра християнська і висока моральність, любов до рідного краю та свого народу, вимогливість до репертуару і виконавської майстерності. Культивувалась пошана і дбайливе відношення до інструменту. Кобза, бандура і ліра вважались „священними інструментами“, а кобзарів та лірників в народі називали „Божими людьми“.\nКобзарство вважало, що дуже важливим є добре ім'я і репутація людини, створеної на „образ і подобіє Боже“, які кожний зобов'язаний берегти і не повинен дати себе зневажати без вагомої причини. Кобзарі твердили, що людина зобов'язана розвивати діяльність відповідно до її сил, щоб могти розвинутися згідно з приказкою: „Той „хто діє, діючи – вдосконалюється“. Проповідували звернення: „Усе, що тільки робите, робіть від душі, як для Господа, а не як для людей“.(Кол.3.22).\nОсновні кобзарсько-лірницькі засади і традиції були викладені в „Устинських книгах“ . Вони служили своєрідними збірниками рекомендацій з освоєння кобзарського мистецтва, зводом правил поведінки і усними підручниками вивчення таємної лебійської мови кобзарів. „Устинські книги“ кобзарства , як еліти українського народу, чекають своїх дослідників..\nЗачатків кобзарства слід шукати ще в сиву давнину, а народних співців-гудців таких як Боян, Митуса, Мануйло, які згадуються в літописах ХІ-ХІІ столітть, можна вважати прототипами кобзарів, представниками народної еліти.\nЛицарський бойовий дух завжди підтримувався піснею та музикою, а також бойовими вигуками та закликами. Це добре розуміло і військове керівництво всіх часів і народні „рапсоди“ зокрема. Кобзарство і зародилось в військових формуваннях княжої доби. Воно супроводжувало і було притаманне збройним силам України усіх часів, а в часи відсутності державності активно закликало до повстань проти гнобителів та поневолювачів, підтримувало бойовий дух в повстанських та партизанських загонах та з'єднаннях.\nВелике значення кобзарського мистецтва та його вплив на слухачів добре розуміли гетьмани України, зокрема, Богдан Хмельницький, Іван Мазепа.\nПослом - дипломатом запоріжських козаків був кобзар-бандурист Антін Головатий (1744-1797), який успішно полагоджував усі доручені йому справи в Петербурзі чи Москві.. Перед кобзарством, як елітою, схиляли свої голови і вчились у кобзарів та переймали лицарський дух такі світочі України, як Тарас Шевченко, Леся Українка, Гнат Хоткевич, Опанас Сластіон, Микола Лисенко, Філарет Колесса, Осип Маковей, Максим Рильський.\nВ усі часи боротьби за державність України кобзарі, бандуристи й лірники були на стороні борців за незалежність. Вони були в лавах Січових стрільців та Української Галицької Армії, в загонах УПА та підпільних з'єднаннях, які боролись з окупантами.\nНа фронтах громадянської війни боролися за незалежність України визначні бандуристи: Василь Ємець (1890-1982).; ад'ютант отамана Симона Петлюри Данило Щербина (1891-1943); Дмитро Гонта та інші.\nВ першій і другій світовій війні воював з бандурою за плечима кавалерист козак - бандурист Степан Топірець (1898-1979), бандурист Олекса Коваль (1909 - 1979).\nЗ підпіллям ОУН був зв'язаний бандурист, актор і громадський діяч Юрій Сінгалевич (1911-1947), що виховав цілу плеяду молодих здібних бандуристів, прищеплюючи їм дух та традиції лицарства і патріотизму . Патріотичні пісні і героїчні вчинки передових кобзарів бандуристів не могли пройти повз увагу поневолювачів, окупантів. І тому кобзарство завжди було переслідуване „власть імущими“в час втрати Україною своєї державності. Багато кобзарів - бандуристів загинуло в 30-х роках, в час штучно створеного більшовиками голодомору, а також при масових арештах та засланнях . Тільки небагатьом кобзарям - бандуристам вдалось вижити, пройшовши страшні випробування на каторгах більшовизму. До таких, серед інших, належить бандурист, поет, художник, священик Микола Сарма-Соколовський. (1910 -2001), який був визначним представником сучасної кобзарської еліти. На каторзі М.Сарма-Соколовський сам вивготовив собі бандуру, а згодом ще кілька. Він створив ансамбль бандуристів, в якому грали Степан Мацура, бандурист Олег Гасюк .\nТоталітарний комуністичний режим СРСР приймав усі міри, щоб знищити будь-які прояви славних кобзарських традицій, вигубити та знищити українське кобзарство. Незважаючи на це, кобзарство, користуючись великою всенародною любов'ю та підтримкою зуміло вистояти та донести до наших днів свої кращі традиції. Кобзарство, як явище творче і самобутнє, проявляло величезний вплив на формування суспільної думки та виховання молодого покоління українського народу, зокрема формування рідної еліти в усі історичні часи.\n1 Л.Г.Чорна. Процес формування еліти в суспільстві. // Тези доповідей на Міжнародній науковій конференції „Національна еліта та інтелектуальний потенціал України“, (18-20 квітня), Львів, 1996.-с.20.\n2 М.В.Шаповаленко, О.І.Маслова. Деякі проблеми формування сучасної еліти України. // Тези доповідей на Міжнародній науковій конференції „Національна еліта та інтелектуальний потенціал України“.(18-20 квітня).Львів,1996.-с.58.\n3 І.Белебеха . Українська еліта. Вид. Журналу „Березіль“, Харків,1999.-с.28\n4 Б..Жеплинський . Реєстр народних співців, які були знищені в 30-х роках, або доля яких невідома. // Українська культура.-1992, №6 (834), червень.-с.26-27.\n5 Б.Жеплинський Кобзарськими стежинами В-во наукової бібліотеки ім.В.Стефаника НАН України , Львів, 2002, с.132


Посадка, вирощування, догляд та розмноження дубков — LadyNotes\nДубки – мабуть, одні з найулюбленіших і найпоширеніших квітів, які вирощують у квітниках та на садових ділянках. Вони просто зачаровують своїми барвистими квітами і різноманітністю. Дубки часто називають хризантемою китайської, оскільки батьківщиною цієї рослини є Китай. Через деякий час квіти дубки стали вирощувати в Японії, а після – по всій Європі.\nЦя рослина є символом довголіття. Незалежно від сорту, всі види дубков мають дуже ніжні та яскраві квіти. Цей багаторічний чагарник вважається морозостійким, тим не менш, на зиму його краще вкрити. Китайці практикують це вже багато років.\nПосадка та вирощування дубків – справа нескладна, оскільки ці квіти невибагливі. Існує кілька причин, за якими садівники вибирають саме їх для прикраси свого саду.\nДубки не вимогливі до землі. Їх можна висадити в звичайну садову грунт, головне, щоб вона була добре дренований. Це повинен бути добре освітлюється сонцем ділянку, оскільки квіти дуже люблять яскраве освітлення.\nВ якості добрив можна використовувати найбільш доступні речовини – послід, рідкий коров’як або біогумус. Своєчасне годування рослин азотом в момент утворення квіткових бутонів дозволяє виростити рослини з міцними стеблами і великими листками.\nОсобливий догляд за рослинами знадобиться в період активного росту куща. Обриваючи на рослині нижні листки, можна створити красиву форму куща, а також запобігти появі багатьох захворювань. Якраз через нижні листя передаються хвороби.\nПісля того, як рослини відцвітуть, проводять обрізку стебел, залишаючи пеньки заввишки до 15 см від землі.\nОсь і весь догляд за дубками, який не буде складним навіть для початківців квітникарів.\nЯк самостійно розмножити дубки?\nРозмноження дубков відбувається за допомогою насіння. Щоб вирощування пройшло успішно, необхідно знати деякі правила в цьому процесі. Посадка насіння повинна проводитися через рік після їх збору, оскільки саме такі насіння мають майже 100 % схожістю. Посадковий матеріал, высеянный через місяць після збору, може практично не зійти. Схожість такого насіння становить не більше 10 %. Висаджені насіння слід періодично поливати і в полуденні години притіняти від сонця. Це основний догляд за сіянцями.\nНадалі, коли вони підростуть, доглядати за ними слід так само, як і за дорослими рослинами.\nКрім цього, вирощування дубков проводиться за допомогою живців. Процес живцювання здійснюється навесні. Молоді, добре визрілі пагони зрізують довжиною близько 15 см, потім опускають в стимулятор зростання Корневін і висаджують у грунт. Подальший догляд за пагонами полягає у регулярному та помірному поливі грунту.\nДорослі екземпляри, які потребують пересадки, можна так само поділити і розмножити. Це досить успішне вирощування дубков за методом ділення куща. Кущ поділяють на дві частини і садять окремо. Така омолоджуюча процедура дозволяє отримати два буйно і яскраво квітучі рослини з одного.\nЯк і багато інші садові квіти, дубки можуть вражатися шкідниками і хворобами. Найчастішим ворогом цієї рослини є попелиця. Живлячись соком стебел і листя дубков, комаха тим самим уповільнює їхній ріст і розвиток. Крім цього, попелиця вражає квіткові бутони. Кліщі, слимаки, трипси, листовійка і гусениці – всі вони дуже люблять поласувати соковитим листям дубков. Так само, квіти можуть покриватися сірою гниллю, кільцевої плямистістю, іржею і вертицилезным в’яненням.\nОскільки більшість різновидів дубков погано переносять зимівлю і можуть загинути – їх рекомендується вкривати на зиму. Ромашковидные дубки вважаються винятком. Вони не бояться морозів. А ось гібридні види краще пересадити в теплицю, як тільки настануть холоди. Якщо дубкам надати грамотний догляд, вони будуть радувати своєю красою протягом багатьох років.\nДодаткову інформацію про те, як відбувається вирощування, посадка дубков, і який їм потрібен догляд, ви можете дізнатися, подивившись відео.\nПовстяна вишня — посадка, догляд та розмноження на ділянці (фото і відео рекомендації)\nПосадка жимолость Каприфоль і догляд за ліаною, її особливості і розмноження (фото і відео матеріал)\nПосадка, догляд та розмноження вербейника монетчатий\nПосадка, догляд та розмноження деревовидного півонії в саду


Резистивної-ємнісний зв'язок - Енциклопедія TechTrend\nРезистивної-ємнісний зв'язок застосовується, головним чином, в підсилювальних схемах з площинними кристалічними тріодами; при цьому забезпечуються високу посилення, достатня надійність і економія деталей і малі загальні розміри підсилювача. Цей тип зв'язку найбільш ефективно застосовується в попередніх підсилювачах звукових частот з малим рівнем шумів для посилення слабких сигналів до рівня сильних сигналів, необхідних для порушення потужних вихідних каскадів.\nПідсилювачі з розподіленим навантаженням. При резистивної-ємнісний зв'язку між каскадами можливі лише цілком певні схеми включення ланцюгів зворотного зв'язку, що забезпечують потрібне співвідношення між полярностями підсилюється напруги і напруги зворотного зв'язку.\nПри резистивної-ємнісний зв'язку фазо-інверторів з двотактними каскадами на біполярних транзисторах нелінійний характер вхідного опору останніх може призводити до зсуву їх робочих точок в область відсічення.\nУ цих підсилювачах використовується резистивної-ємнісний зв'язок між каскадами. Резистор Rz служить для виділення посиленого напруги, розділовий конденсатор С 2 перегороджує шлях постійної складової напруги з вихідного ланцюга попереднього каскаду на вхід наступного каскаду.\nПерехідні характеристики багатокаскадних лампових підсилювачів з резистивної-ємнісний зв'язком. Багатокаскадний ламповий підсилювач з резистивної-ємнісними зв'язками і однаковими для всіх каскадів постійними часу тн і тв описується найбільш простими виразами обох характеристик.\nЯк і в підсилювачах з резистивної-ємнісний зв'язком, характеристики УПТ повинні задовольняти ряду вимог: при відсутності вхідного сигналу повинен бути відсутнім струм у навантаженні; при зміні напрямку вхідного сигналу повинен змінювати напрямок струм в навантаженні; ток (напруга) навантаження повинен бути пропорційний вхідному сигналу.\nПри побудові багатокаскадних підсилювачів широко використовують резистивної-ємнісний зв'язок, яка забезпечує надійну розв'язку каскадів по постійному струму.\nСтруктурна схема шумоміра Напруга на виході мікро. Воно подається на попередній підсилювач 2 з резистивної-ємнісний зв'язком, виконаної на двох польових транзисторах. Підсилювач має високий вхідний опір, що необхідно для роботи конденсаторного мікрофона.\nЦі ж характеристики описують частотні властивості каскадів з резистивної-ємнісний зв'язком на польових транзисторах і електронних лампах.\nЛамповий (а і транзисторний (б підсилювачі з низькочастотної корекцією. Основними типами каскадів широкосмугового підсилювача є підсилювачі з резистивно-місткості із загальним катодом (в лампових пристроях, див. Стор. Специфічною особливістю цих каскадів в широкосмугових підсилювачах є наявність додаткових ланцюгів частотної корекції, забезпечують розширення смуги рівномірно підсилюються частот або зменшення спотворень форми підсилюються імпульсів.\nБезліч побутових проблем, пов'язані із застосуванням транзисторних схем з безпосередніми, резистивним і резистивної-ємнісними зв'язками (нерівномірний розподіл струмів у вхідних ланцюгах, низька стійкість перед перешкодами, мале швидкодію і ін.), Можна усунути, якщо у вхідні ланцюг логічного елемента включити діоди.\nЗа даними прикладу 21 розрахувати інтегральну схему логічного елемента з резистивної-ємнісний зв'язком так, щоб з урахуванням впливу динамічного зсуву опинилися оптимальними параметри ланцюга КцСо, при яких час затримки поширення стає мінімальним.\nСхеми каскадів, що збуджують потужний двотактний підсилювач. Для збудження двотактного каскаду без сіткових струмів широко застосовуються фазоінвертори з резистивної-ємнісний зв'язком.\nУ каскадах попереднього посилення масових транзисторних підсилювачів низької частоти найбільш часто використовується резистивної-ємнісний зв'язок. Підсилювачі такого типу отримали широке поширення завдяки простоті, невеликій вартості, хорошим габаритними показниками, а також нормованих амплітудно - і фазочастотную характеристикам.\nРТЛ-елементи вимагають застосування резисторів з малими допусками, а РЕСТЛ - і ДТЛ-елементи з резистивної-ємнісний зв'язком - конденсаторів з відносно великою ємністю.\nМультивибратор - релаксаційний генератор імпульсів, який представляє собою електронний підсилювач (зазвичай двохкаскадний) з резистивної-ємнісний зв'язком, охоплений позитивним зворотним зв'язком. Перший без будь-яких зовнішніх впливів безперервно генерує періодичну послідовність імпульсів, а другий спрацьовує тільки при впливі на нього зовнішніх імпульсів, що запускають і у відповідь на кожен запуск генерує одиночний імпульс фіксованої тривалості.\nНелінійні властивості підсилювача з трансформаторної зв'язком визначаються тими ж методами, що і підсилювача з резистивної-ємнісний зв'язком (див. стор.\nЛінії навантаження для постійного (PQ змінного (MN струмів транзисторного підсилювача з трансформаторної зв'язком. | Варіанти схем живлення транзисторних підсилювачів з трансформаторної зв'язком. Нелінійні спотворення в транзисторних підсилювачі з трансформаторної зв'язком визначаються тими ж способами, що і при резистивної-ємнісний зв'язку (сі.\nФазоінверторний каскад з одиничним посиленням (рис. 10 - 64) являє собою звичайний підсилювач з резистивної-ємнісний зв'язком, охоплений глибоким негативним зв'язком по напрузі по паралельній схемі.\nСхеми виборчих підсилювачів с фільтром в колі зворотного зв'язку (а та з каскадним LC-фільтром (б. | Схема (а і частотна характеристика (б подвійного Т - образного моста. Структурні схеми виборчих підсилювачів показані на рис. 632. У якості підсилювача тут використовується будь-який широкосмуговий УПТ або підсилювач з резистивної-ємнісний зв'язком.\nПо виду зв'язку логічного каскаду з інвертуючим (всередині логічного елемента) розрізняють схеми в безпосередній, диодной, резистивной або резистивної-ємнісний зв'язком.\nПо виду зв'язку логічного каскаду з інвертуючим (всередині логічного елемента) розрізняють схеми з безпосередньою, диодной, резистивной або резистивної-ємнісний зв'язком.\nНапруга з виходу попереднього підсилювача за допомогою екранованого кабелю 3 довжиною до 5 мм подається на вхід основного підсилювача 4 який представляє собою четирехкаскадний підсилювач з резистивної-ємнісний зв'язком. Перший каскад виконаний на польовому транзисторі, включеному за схемою истокового повторювача, інші каскади - на біполярних транзисторах. Коефіцієнт посилення основного підсилювача залежить від обраного межі вимірювань.\nВ області високих частот фазові зрушення і частотні спотворення в УПТ з'являються на тих частотах, на яких починають позначатися паразитні ємності, як і в підсилювачах з резистивної-ємнісний зв'язком. Однак в УПТ виникають труднощі, пов'язані з відділенням корисного вихідного сигналу від постійних складових напруги і струму, необхідних для роботи транзисторів і електронних ламп.\nСлід звернути увагу на те, що амплітудно-частотна характеристика УПТ в області нижчих частот не обмежена (через відсутність розділових конденсаторів), а в області вищих частот не відрізняється від характеристики підсилювачів з резистивної-ємнісний зв'язком.\nЦе, в принципі, має забезпечувати більшу швидкодію елемента, однак в реальній схемі швидкодію знижується за рахунок того, що при формуванні нульового вихідного рівня напруження Рис 7.9 Однотактний елемент на затворі транзистора Т% з резистивної-ємнісний зв'язком, виявляється нижче одиничного вхідного рівня а значення порогового напруги транзистора. У той час як у всіх раніше розглянутих елементах на затвори транзисторів (крім інформаційного) подається повна амплітуда тактового імпульсу, в даному елементі максимальне напруження на затворі транзистора Т2 обмежена величиною Di-2.\nВисокий коефіцієнт посилення даної схеми пояснюється використанням трансформаторної Зв'язки. Резистивної-ємнісний зв'язок дозволяє отримати кращу якість звучання, але коефіцієнт посилення при цьому виявляється значно меншим, ніж при трансформаторної зв'язку. Смуга частот підсилювача більш ніж достатня для хорошого відтворення мови, що відповідає призначенням підсилювача. У підсилювачів з трансформаторної зв'язком при близькому розташуванні деталей один до одного є тенденція до виникнення паразитної генерації на низькій частоті. Вона з'являється у вигляді різких клацань в навушниках з частотою два або три рази на секунду.\nПорівняння логічних ІМС за споживаної потужності призводить до висновку, що найбільші напруга живлення і споживана потужність характерні для схем з об'єднаними емітерами. ІМС з резистивним і резистивної-ємнісними зв'язками при заданому середньому часу затримки споживають максимальну потужність.\nБлок-схема каскаду з трансформаторної зв'язком. | Блок-схема каскаду ЗВ'ЯЗКОМ (7 - 3 характери. У практичних схемах підсилювачів різні види міжкаскадні зв'язку іноді застосовуються в комбінації один з одним. Частіше за інших використовується комбінована трансформаторна і резистивної-ємнісний зв'язок. Вище зазначалося, як змінюється напруга на сітці електронної лампи викликає зміна струму в її анодному ланцюзі. В підсилювачі з резистивно-місткості змінюється струм проходить через резистор, званий анодним навантаженням. Струм створює на цьому резисторі падіння напруги. Реактивний опір конденсатора зв'язку настільки мало, що велика частина падіння напруги доводиться на опір витоку сітки.\nДіаграми Найквіста петлевого коефіцієнта посилення систем зі зворотним зв'язком. Накопичення з пониженням і підвищенням частоти фазовий зсув залежить від числа частотно-залежних ланцюгів в петлі підсилювач - зворотний зв'язок і природно зростає зі збільшенням числа каскадів, охоплених зворотним зв'язком. Однокас-Кадная підсилювач з резистивної-ємнісний зв'язком, як правило, зберігає абсолютну стійкість при будь-якій глибині зворотного зв'язку, якщо в області середніх частот вона негативна. Для двухкаскадного підсилювача вже можуть виникати обмеження в допустимої глибині зворотного зв'язку, особливо при введенні в ланцюг зворотного зв'язку реактивних опорів. Трехкаскад-ний підсилювач виявляється вельми схильним до самозбудження навіть при відносно малій глибині зворотного зв'язку. При наявності складних ланцюгів міжкаскадні зв'язку, що дають зрушення фаз до 180 (наприклад, при трансформаторно-ємнісний зв'язку), обмеження на глибину зворотного зв'язку зростають.\nНормовані перехідні характеристики трансформаторного підсилювача для фронту імпульсу. | Принципова схема транзисторного підсилювача з резистивної-ємнісний зв'язком. Еквівалентна схема транзисторного підсилювача з резистивної-ємнісний зв'язком в загальному випадку має вигляд, показаний на рис. 10 - 27 а, де транзистор замінений еквівалентним чотириполюсником.\nПеревагою ємнісний зв'язку як в транзисторних, так і в лампових ключах є малий час перемикання комутуючого приладу другого ключа, так як конденсатор С ланцюга зв'язку в момент перемикання працює так само, як прискорює конденсатор. У цьому сенсі ємнісний зв'язок подібна резистивної-ємнісний зв'язку.\nСлід зазначити, що включення RG призводить до деякого погіршення швидкодії елемента, так як при цьому зменшуються величини прямого і зворотного струмів бази і ростуть затримки включення і виключення транзисторів. Зауважимо, однак, що така схема з резистивної-ємнісний зв'язком (РЕСТЛ) рідко використовується в інтегральному виконанні через наявність конденсаті ра.\nПорівняння цих таблиць з табл. 15 - 1 і 15 - 2 показує, що найменші верхні межі вимірів змінних струмів і напруг на кілька порядків більше, ніж постійних. Це пояснюється тим, що дії зовнішнього змінного магнітного поля і паразитних резистивної-ємнісних зв'язків, зазначені вище, особливо сильно впливають при вимірюванні змінних величин. Малі змінні струми вимірюють цифровими, електронними та випрямними приладами, малі змінні напруги - електронними вольтметрами.\nНа рис. 8.7 наведена схема мультивібратора з колекторно-ба-зовимі зв'язками, яка використовується для отримання автоколебательного режиму. У порівнянні зі схемою чекає мультивібратора (рис. 8.1) тут замість резистивної-ємнісний зв'язку між колектором транзистора Tz і базою 7 застосована ємнісний зв'язок.\nОднак для багатьох пристроїв промислової електроніки потрібні підсилювачі з більш високими коефіцієнтами підсилення по напрузі. У цих випадках використовують багатокаскадні підсилювачі, в тому числі підсилювачі з резистивно-ємнісний зв'язком.\nПри подачі на базу 7 запускає (керуючого) імпульсу струму i прямокутної форми і позитивної полярності в тригері відбуваються процеси, які можна розбити на наступні чотири етапи: 1) етап розсмоктування; 2) етап підготовки; 3) етап регенерації; 4) етап встановлення нового стану рівноваги. Необхідно зауважити, що етапи 1 2 і 4 в основному аналогічні мають місце при резистивної-ємнісний зв'язку між транзисторними ключами (див. Гл. Сигнал з виходу детектора подається на вхід підсилювача низької частоти. Для цього використовуються резистори і конденсатор. Одним із способів зв'язку детектора з підсилювачем низької частоти є використання ланцюжка з опору і ємності. Іншим можливим способом є зв'язок детекторной і підсилювальної лампи за допомогою трансформатора, однак трансформаторна зв'язок майже повністю витіснена резистивної-ємнісний зв'язком. Остання не дає посилення сигналу, яке можна отримати за допомогою трансформатора, але зате дозволяє одержати високу якість звучання і значно дешевше у виробництві.\nХарактеристика передачі при відсутності напруги зсуву. | Схема подачі зміщення до вихідного каскаду, що працює в режимі класу В. Для отримання мінімальних перехідних спотворень необхідно вибирати невеликі величини опору кола постійного струму між землею і базою і опору зсуву в прямому напрямку. Для цієї мети найбільш застосовна трансформаторна зв'язок, показана на Мал. 614. Якщо необхідно виключити зі схеми вхідний трансформатор, то для цієї мети може бути використана резистивної-ємнісний зв'язок з вихідним каскадом, що працюють в класі В, за умови підтримки необхідного зсуву при подачі сигналу. У схемі, - зображеної на рис. 615 для цієї мети використовуються два напівпровідникових діода.\nВ області низьких і середніх частот частотна характеристика УПТ рівномірна. В області високих частот фазові зрушення і частотні спотворення в УНТ з'являються на тих частотах, на яких починають позначатися паразитні ємності, так само як в підсилювачах з резистивної-ємнісний зв'язком. Однак в УПТ виникають труднощі, пов'язані з відділенням корисного вихідного сигналу від постійних складових напруги і струму, необхідних для роботи транзисторів і електронних ламп.\nСхема мультивібратора з емітерний зв'язком, що працює в режимі очікування, зображена на рис. 8.8 а. Вона нагадує схему тригера з емітерний зв'язком і відрізняється від останньої наявністю ємнісного зв'язку між колектором транзистора 7 і базою транзистора Тг, в той час як в схемі тригера використовується резистивної-ємнісний зв'язок.\nЧастотні Істик УПТ. | Схема (про і потенційні діаграми (б УПТ з одним джерелом живлення. В області низьких і середніх частот амплітудно-частотна характеристика УПТ рівномірна. В області високих частот в УПТ фазові зрушення і частотні спотворення з'являються на частотах, на яких починають позначатися паразитні ємності каскадів , так само як і в підсилювачах з резистивної-ємнісний зв'язком.\nЗв'язок між ступенями логічних елементів здійснюється або безпосередньо, або через резистор, або через RC-ланцюжок. Тоді в назву логіки додають відповідні буквені позначення: НСТЛ - транзисторна логіка з безпосереднім зв'язком ; НСТЛМ - транзисторна логіка з безпосереднім зв'язком на МОП-транзисторі; РЕТЛ - транзисторна логіка з резистивної-ємнісний зв'язком.\nзв'язок між окремими каскадами може бути або резистивної-ємнісний або трансформаторної. Трансформаторна зв'язок найчастіше застосовується між предоконеч-ним і кінцевим каскадами і для зв'язку кінцевого каскаду з навантаженням. Резистивної-ємнісний зв'язок використовується головним чином в каскадах попереднього посилення. Розглянемо більш докладно умови роботи каскадів підсилювача на резисторах і підсилювача з трансформаторної зв'язком.\nДо недоліків цього виду зв'язку можна віднести порівняно великий час відновлення, обумовлене процесом заряду конденсатора С, а також труднощі виконання за допомогою інтегральної технології конденсаторів великої ємності, що ускладнює мікромініатюризація ключових схем з ємнісний зв'язком. Необхідно також мати на увазі, що при ємнісний зв'язку тільки один стан схеми, коли перший ключ замкнений, може тривати як завгодно довго, а час існування іншого визначається параметрами ланцюга зв'язку. Тому на відміну від безпосередньої, резистивной і резистивної-ємнісний зв'язку, що застосовуються як в імпульсних, так і в потенційних системах, ємнісний зв'язок придатна тільки для імпульсних і лише в деяких випадках для імпульсно-потенційних систем.\nСпецифічну логіку на транзисторах є инжекционная логіка - И2Л, вона не має аналогів в транзисторних схемах на дискретних елементах. Зв'язок між ступенями логічних елементів здійснюється або безпосередньо, або через резистор, або через ЯС-ланцюжок. Тоді в назву логіки додають відповідні буквені позначення: НСТЛ - транзисторна логіка з безпосереднім зв'язком; НСГЛМ - транзисторна логіка з безпосереднім зв'язком на МОП-транзисторі; РЕТЛ - транзисторна логіка з резистивної-ємнісний зв'язком.\nПринципова схема підсилювачів з резистивної-ємнісний зв'язком на тріоді (а і на пентоді (б. Він простий в налагодженні, допускає порівняно точний попередній розрахунок більшості якісних показників; від інших лампових підсилювачів відрізняється низькою вартістю. Володіє високим вхідним опором (близько 1 Мом) і вхідний ємністю 10 - 100 пф. вихідний опір в залежності від коефіцієнта посилення і верхньої граничної частоти складає від декількох кіло до 0 5 - 1 Мом при вихідний ємності близько 10 пф. Максимальна амплітуда вихідної напруги при відповідному виборі режиму лампи може становити де /з напруги джерела живлення анодного ланцюга. Один каскад посилення з резистивної-ємнісний зв'язком змінять-ет полярність підсилюються сигналів.\nГоловна » Резистивної-ємнісний зв'язок


Існує кілька типів клізм, а точніше варіантів їх наповнення. Кожен з варіантів має свої особливості, тому ви можете вибрати найбільш підходящий для вас спосіб.\nКлізма для схуднення, наповнена водою\nЦе один з найпоширеніших варіантів. Клізма наповнюється звичайною водою. Фахівці рекомендують використовувати відфільтровану воду. У сирої неочищеної воді знаходиться велика кількість хімічних речовин, наприклад, хлор. Кишечник може бути роздратований в результаті такої води. Важливо звернути увагу і на температуру води в клізмі. Вона не повинна бути ні сильно гарячої, ні дуже холодною. Допускається середня температура в 38-39 градусів.\nКлізма, наповнена кофеїном\nСхуднути за допомогою клізми - реально, і це доводить наступний спосіб. Необхідно взяти дві столові ложки кави (меленого) і розбавити їх в одному літрі води.\nДаний метод направлений, в основному, на печінку. Він полягає в тому, що печінка починає виробляти більшу кількість жовчі. Таким чином, жовч виводить токсини з організму. Кофеїн особливо дієво всмоктується в стінки кишечника. Однак пам'ятайте, що робити клізму для схуднення можна не частіше двох разів на рік.\nКлізма, наповнена солоною водою\nНайчастіше такі способи як фізичні вправи, дієти, спеціальна їжа для схуднення бувають не так дієві, як наступний метод.\nНа 1 літр води необхідно взяти одну столову ложку морської солі. Сіль не повинна бути йодованої. Таким чином, стінки кишечника будуть набагато менше всмоктувати рідину. В результаті цього ви будете відчувати набагато менше позовів помочитися після того, як введете величезна кількість води в організм. Варто пам'ятати, що вода також не повинна бути з під крана.\nКлізма, наповнена гліцерином і мінеральними маслами\nБерете дві столові гліцерину, мінерального масла, морську сіль і розбавляєте в 1,5 літрах води. Така клізма для схуднення дуже ефективна, і діє протягом 2-3 наступних днів.\nКлізма, наповнена лимонним соком\nДаний спосіб використовують найчастіше багатьох інших. Підготувати таку клізму можна дуже легко і швидко. Потрібно одну третину чашки лимонного соку заливати одним літром води. Пробуйте, і ви самі побачите дивовижні результати.\nТепер ви бачите, що очисні клізми для схуднення бувають абсолютно різних типів. Вибрати найбільш відповідний для вас. Відразу варто відзначити, що всі вони дуже дієві і не викликають сумнівів.\nДавайте розглянемо, як робити клізму для схуднення:\nспочатку підготуйте вміст клізми. Уважно прочитайте рецепт приготування, щоб використовувати вміст в правильному кількості.\nперед клізмою не рекомендується багато їсти або пити рідину. Для найбільш ефективного результату постарайтеся самостійно спорожнити кишечник, для того. Щоб це зробити було легше, можна використовувати висівки для схуднення. Вони сприяють очищенню всього шлунка, а це вкрай важливо перед застосуванням клізм.\nпотім слід підготувати клізму, для цього просто потрібно встановити шланг, а також сам наконечник на спеціальний мішок клізми, дуже важливо змастити попередньо кремом наконечник клізми, це потрібно для більш легкого входу наконечника клізми.\nТакі очисні клізми для схуднення потрібно робити дуже обережно і акуратно, для цього необхідно лягти на спину, зігнути коліна, а ноги в цей час досить широко розставити. Наконечник клізми спокійними рухами вводите в анальний отвір, при цьому важливо розслабитися, інакше ви можете відчути дискомфорт, потік води повинен спокійно наповнювати вас. Пам'ятайте і про те, що така клізма для схуднення може викликати судоми, при цьому можна зробити спеціальний, легкий масаж живота, це допоможе вам позбутися дискомфорту в шлунку.\nСьогодні ми досить докладно поговорили про клізмах, які використовують для схуднення, про те які вони бувають, як правильно їх робити. Оцінити до кінця користь таких клізм просто неможливо, одним з таких величезних плюсів є і лікування целюліту в домашніх умовах, але все ж перед тим, як почати практикувати таку процедуру, як клізми, необхідно обов'язково проконсультуватися зі своїм лікарем.


Селищний голова Антонівки балотується в депутати Херсонської міської ради - Новости Херсонщины\nСeлищний голова Антонівки, кандидат в дeпутати Хepсонської міської pади від політичної паpтії «Блок Сальдо» Ігоp Сeмeнчeв пpeдставив свою пepeдвибоpчу пpогpаму.\nНа стоpінці у соцмepeжі Ігоp Сeмeнчeв зазначає, що усі пункти його пpогpами та пpогpами паpтії «Блок Володимиpа Сальдо» більш ніж peальні, і pозпочати їх виконання можна у будь-який час і у найкоpотші тepміни.\n"Друзі, разом до перемоги! Округ № 1 (с. Садове, Антонівка, Кіндійка, сел. Янтарне 1,2, вул. Східні 1-34, частина Дніпровського району )", — зазначив Семенчев у повідомленні.\nОсновними своїми обов‘язками та кpоками на посаді дeпутата Хepсонської міської pади Ігоp Сeмeнчeв вважає:\n— будівництво нових бeтонних доpіг в пpиватному сeктоpі, як цe ми pобили в Антонівці;\n— ствоpити eфeктивнe комунальнe підпpиємство для здійснeння пасажиpських пepeвeзeнь.\n— надати пільги на пpоїзд дітям, пeнсіонepам, pобітникам соціальної та бюджeтних оpганізацій (в pозміpі 5035 від діючого таpифу);\n— ствоpити на базі кожного pайону комунальні підпpиємства для навeдeння поpядку в місті;\n— відкpити відділи ЦНАПІв на базі тpьох pайонних pад, що будуть надавати всі нeобхідні послуги бeз чepг та в комфоpтних умовах для людeй;\n— запpовадити пpогpаму фінансової підтpимки новоствоpeним ОСББ для виpішeння їх соціальних потpeб на пepвинному eтапі;\n— запpовадити пpогpаму фінансової підтpимки соціально нeзахищeним вepствам насeлeння, як пpиклад така пpогpама вжe peалізована на тepитоpії Антонівської сeлищній pади.\n«Довгоочікуваний поpядок к нашому pідному Хepсоні — цe основна мeта ПП «Блок Володимиpа Сальдо» та моя загалом»,\n— підкpeслює у своїй пepeвибоpчій пpогpамі Ігоp Сeмeнчeв.


ГОРЬКИЙ, Максим - Біографія, життя і творчість письменника\nГОРЬКИЙ, Максим - Біографія, життя і творчість письменника\n(1868 — 1939)\nГОРЬКИЙ, Максим - творчість письменника\nГОРЬКИЙ, Максим (Горький, Максим; автонім: Пешков, Олексій Максимович — 28.03.1868, м. Нижній Новгород, тепер — Горький — 18.06.1939, Горки під Москвою) — російський письменник.\nОлексій Максимович Пешков, який обрав собі літературний псевдонім Максим Горький, є однією із найсуперечливіших постатей у російській літературі 1-ої пол. XX ст. Талановитий письменник, гідний продовжувач кращих традицій російської літератури XIX ст., мислитель-мораліст, який завжди і скрізь поставав на захист Людини, виявився жертвою власних романтичних ілюзій, співцем і гвинтиком страшної машини ідеологічного терору, яка, зрештою, знищила і його самого.\nГорький народився 28 березня (за новим стилем) 1868 р. в Нижньому Новгороді в родині столяра-червонодеревника Максима Пешкова. Після смерті батька виховувався в родині свого діда, який мав власну фарбувальню. Початкову освіту Олексія склали два класи училища, яке він не зміг закінчити через нестачу коштів. Відтоді майбутній письменник, за його власним зізнанням, змушений був «піти в люди», заробляючи на прожиток нелегкою працею. Спочатку він прислуговував у крамниці, згодом найнявся до кресляра, мив посуд на пароплаві, працював в іконописній майстерні. Влітку 1884 р. Горький спробував вступити у Казанський університет, але замість навчання «університетами» для нього стало життя, важка боротьба за існування. Почалися роки складних поневірянь, під час яких Горький змінив десятки професій, пережив кілька важких духовних криз, відкрив для себе світ літератури, зблизився із революційно-народницьким рухом. Уже тоді його роздуми про сенс життя не були позбавлені внутрішніх суперечностей, що навіть підштовхнуло його у 1887 р. до спроби самогубства. У записці, яка, на щастя, не стала посмертною, він написав: «У моїй смерті прошу вважати винним німецького поета Гайне, який вигадав зубний біль у серці...» Після револьверного пострілу Горький залишився жити, але поранення спровокувало сухоти, на які він страждатиме все життя. У 1888—1889 і 1891—1898 рр. Горький мандрує Російською імперією (Поволжя, Ясна Поляна, Москва, Дон, Україна, південна Бессарабія, Крим, Кавказ). До цих мандрівок, за словами самого письменника, його спонукало «бажання бачити — де я живу, що за люди навколо мене». У 1889 році Горький був уперше заарештований поліцією, а після звільнення перебував під наглядом. На цей же період припадає і початок його творчої діяльності. Перша літературна публікація Горького відбулася в газеті «Волзький вісник» 26 січня 1885 року. Це був мелодраматичний вірш про смерть дівчини, котру проти волі видали заміж і вона наклала на себе руки.\nУ 1889 р. відбулася зустріч Горького з відомим російським письменником В. Короленком, якому він показав свою поему «Пісня старого дуба «. Незважаючи на негативні відгуки на ці перші спроби, Горький продовжував писати і вже у 90-х роках XIX ст. став одним із найзначніших російських письменників. У 1892 році вийшло друком оповідання Горького «Макар Чудра». Ним і прийнято датувати початок першого (раннього) періоду творчості письменника, який умовно тривав до 1899 р. Невеликі оповідання, що ввійшли у 2-томну збірку «Нариси й оповідання» (1898), принесли йому шалену популярність не лише в Росії, а й у Європі (з 1896 по 1904 pp. критична література про Горького налічувала понад 1860 назв, а за свідченнями сучасників письменника, його успіх перевершив популярність Л. Толстого і Ф. Достоєвського). Рання творчість водночас є і найдовершенішою частиною творчого спадку Горького. Вона, як вважають, у найбільш сконцентрованій формі відобразила літературні модерністські віяння епохи і духовні та філософські пошуки самого письменника.\nФілософську основу поглядів Горького цього періоду складає пошук нового гуманістичного світогляду, який, на думку письменника, повинен вивести людину зі стану глибокої духовної кризи, яка охопила суспільство на межі століть, проявивши себе в запереченні традиційної моралі та кризі людяності. Вихід Горького убачав у формуванні активної позиції самої людини, в оперті на народні моральні первні, які корегують похибки цивілізації. У філософській позиції Горького цього часу багато спільного з Ф. Ніцше. Обидва вони ставили людину вище від Бога, в обох простежуються елементи бунтарства, нігілізму. Втім, на відміну від Ніцше, Горький ішов не від Людини, а до неї, намагався морально виправдати нігілістичне бунтарство своїх героїв, відшукати у ньому паростки природного гуманізму. Внутрішній трагізм духовних пошуків письменника полягав у тому, що, шукаючи шляхи подолання крайнього суб’єктивного індивідуалізму Ніцше, він прийшов до теорії колективного, «общинного» індивідуалізму.\nОсновна тема ранньої творчості Горького — це пошук Людини («У наші дні, — писав він, — дуже багато людей, але немає Людини»), моральних засад, які визначатимуть вартий наслідування ідеал людської особистості.\nУ своїх ранніх оповіданнях письменник поєднав елементи реалізму (соціальна критика дійсності, прагнення до типізації) з прийомами романтичної поетики: екзотичні образи (босяки, цигани, контрабандисти, міфологічні й алегоричні постаті) та пейзажі, незвичайні і навіть екстремальні ситуації, що надають творам фабульної гостроти; чітка символіка, споріднена з міфологічними образами та сюжетами, орієнтація на фольклорні жанри (легенда, казка, пісня).\nУ площині проблематики художнє новаторство Горького найвиразніше проявилося у розробці нового типу героя — з активною, життєствердною позицією, із «сонцем у крові», сильного, гордого і красивого, здатного «зміцнити волю людини до життя, збудити в ній бунт проти дійсності...». Ця своєрідна «боротьба за людину», за її моральне самоствердження складає основний конфлікт. Вона присутня практично в усіх ранніх творах письменника.\nТворчий шлях Горького прийнято розглядати із оповідання «Макар Чудра» (1892). Воно відкриває у прозі письменника цикл творів, художню основу яких становить поетика неоромантизму, а зміст спрямований на розкриття рис і моральних засад, що визначають характер «справжньої» людини. Крім «Макара Чудри», до цього циклу входять оповідання та вірші у прозі, зокрема «Стара Ізергіль», «Пісня про Сокола», «Пісня про Буревісника «та ін.\nУ композиційному плані «Макар Чудра» — оповідання в оповіданні. Вмонтовану в оповідь бувальщину про романтичне кохання розповідає старий циган Макар Чудра. Героями його оповіді є красуня Рада, донька солдата Данила, який пристав до циганського табору, і молодий циган Лойко Зобар. І Рада, і Лойко понад усе цінують почуття власної незалежності, вони горді і вільні, зі «сонцем у крові». Вони кохають одне одного, але коли Рада ставить Лойко умову поступитися його поняттями про чоловічу гідність і честь, визнати зверхність її волі, Лойко воліє радше прийняти смерть. Він вбиває Раду і сам гине від руки її батька. Таким же гордим і незалежним постає у творі й оповідач Макар Чудра, який рішуче повстає проти будь-яких посягань на свободу людини.\nОповідання «Стара Ізергіль» («Старуха Изергиль», 1894) продовжує цикл романтичних творів раннього Горького. Головна героїня оповідання — стара молдаванка Ізергіль, котра розповідає історію свого нелегкого життя, увиразнюючи її двома легендами, які в алегоричній формі розкривають полеміку письменника з філософією Ф. Ніцше. Головний герой першої легенди, що втілює образ ніцшеанської «Надлюдини», — Ларра, син жінки й орла. Він убиває дівчину, яка відмовила йому у коханні, через що люди проганяють його, вважаючи, що вічна самотність буде для нього найжахливішим із можливих покарань. Герой іншої легенди — Данко. У критичний для свого народу момент він вириває з грудей власне серце, яким освітлює дорогу посеред темного лісу. Це допомагає знайти вихід із лісової гущавини, але люди швидко забувають про подвиг Данко, який урятував їх від загибелі ціною власного життя.\nЖиттєва філософія Ізергіль перебуває немовби посередині цих двох світоглядних позицій. Тому й композиційно її життєва історія розміщена між двома легендами. Основним змістом життя Ізергіль було кохання — спочатку до рибалки, потім — до розбійника-гуцула, до турка — господаря гарему і його сина, до ченця-поляка.\nОдним із найбільш резонансних творів Горького романтичного циклу став його знаменитий вірш у прозі «Пісня про Буревісника» («Песня о Буревестнике», 1901). «Пісню про Буревісника» він написав у Нижньому Новгороді 12 березня 1901 p., де Горький проводив революційну пропаганду серед студентів і робітників. «Пісня «викликала бурю захоплення у колах революційно налаштованої молоді, перетворившись у своєрідний гімн революції. Царська цензура заборонила і «Пісню», і журнал «Жизнь», у якому вона була опублікована. Утім, проблематика твору не така вже й однозначна, як це намагалися потрактувати більшовицькі ідеологи. Попри пов’язуваний з її ідейною спрямованістю революційний пафос, твір, враховуючи особливості світогляду раннього Горького, можна тлумачити і в інших смислових зв’язках (горьківське бачення справжньої людини, її бунтарство проти духовної заскорузлості світу). Звідси випливає й алегоризм образів «Пісні», які зображені за принципом контрасту: на одному полюсі — ідеал духовно піднесеної особистості (Буревісник), а на іншому — налякані життєвими бурями людці, втілені в образах чайок, гагар, пінгвінів. Цікавою деталлю, що характеризує образ Буревісника, є порівняння його з демоном, в чому можна бачити приховане відлуння ніцшеанських ідей про Надлюдину, яка повстає проти Бога. Ознаки неоромантизму у творі такі: алегорична основа, загострений емоційний пафос, виняткова особистість у центрі зображення, винятковість умов, у яких вона зображена, підкресленість героїчного первня тощо.\nПриблизно з середини 90-х pp. XIX ст. Горький розпочав писати цикл оповідань про т. зв. «босяків» (злодіїв, п’яниць, жебраків, повій тощо). Письменник вважав, що вони — соціально знедолені, але не пригнічені духом, морально багаті люди, вихідці із суспільних низів, які увібрали в себе кращі риси народу, його психологію та світогляд. «Босяки були для мене, — писав Горький, — «незвичайними людьми»... вони не жадібні, не душать одне одного, не прагнуть до збагачення... Мене дуже приваблювало в них те, що вони не скаржились на своє існування.., а про пристойне життя «обивателів» говорили насмішливо, іронічно, але зовсім не з почуття заздрості, а немовби із гордості, із усвідомлення, що живуть вони бідно, а все ж вони кращі від тих, хто живе забезпечено».\nДо циклу «босяцьких» оповідань увійшли такі твори: «Ємельян Пілай», «Дід Артем і Льоня», «Жебрачка», «Якось восени», «Коновалов», «Колишні люди» та інші.\nОдне з найкращих оповідань «босяцького» циклу, в якому описується історія трагічного життя одного з типових босяків кінця XIX ст., — «Коновалов « (1897). Розповідь ведеться від імені хлопчини Максима — підручного Коновалова у пекарні, де вони разом працюють на господаря. Коновалов — майстер-«золоті руки». Крім того, він — «стихійний» філософ, людина, яка замислюється над життям, намагається знайти пояснення всім негараздам, віднайти свою «точку рівноваги», але йому це так і не вдається.\nКоновалов — людина з високими моральними якостями, наділена багатою, здатною до співпереживання душею. Він намагається допомогти колишній коханці-повії звільнитися з лещат проституції, з повагою ставиться до людей, але його духовним пошукам бракує моральної твердості. «Іржа розгубленості перед життям і отрута роздумів над ним, — як зауважує оповідач, — роз’їдали його могутню постать, народжену, на нещастя, з добрим серцем. Таких «замислених» людей багато в російському житті, і всі вони дуже нещасні, бо тягар їхніх дум побільшений сліпотою їхнього розуму». Тому Коновалов спивається, мандрує по країні у пошуках роботи, робить спробу навіть нелегально перейти кордон і, зрештою, потрапивши до в’язниці, з відчаю перед життям, яке, як він гадає, не склалося, вдається до самогубства.\nНа 90-і роки припадає і знайомство Горького з Україною. Уже його перше оповідання «Макар Чудра» було навіяне враженнями від мандрівки Україною в 1891 р. Українські враження або український матеріал покладені в основу багатьох творів письменника — «Стара Ізергіль», «Челкаш», «Ємельян Пиляй», «Коновалов», «Мій супутник», «На Чунгулі», «Волоська легенда» та ін. У 1891 р. письменник уперше відвідав Київ, а, згодом кілька разів приїжджав на літній відпочинок у село Мануйлівку на Полтавщині. Тут він познайомився не лише з побутом та звичаями українського народу, а й із його літературою. В одному із листів, написаних у Мануйлівці, він зізнавався: «Вперше я читав Шевченка ще юнаком, у Казані, наприкінці 80-х років... Потім, влітку 97 і 98-го років, коли жив у Мануйлівці... я читав Шевченка українською мовою селянам... Вірші Шевченка взагалі дуже мені сподобались... Дуже хотілося б видати Гулака-Артемовського, Основ’яненка, Котляревського — особливо!»\nУ 1889 p., перебуваючи на лікуванні у Ялті, Горький познайомився з А. Чеховим, О. Купріним, І. Буніним, а наступного року у Москві зустрівся з Л. Толстим. Тоді ж Горький почав брати активну участь у революційному русі, його кілька разів арештовувала поліція. Загрози нових арештів змусили його в 1906 р. емігрувати (Німеччина, Франція, Америка, Італія). Революційні події 1905 р. Горький зустрів схвально. Водночас його оцінка цих подій не позбавлена внутрішніх коливань і скепсису в тому плані, чи не стане революція стихійною силою, що змете все на своєму шляху. Сумніви письменника відобразились у його тогочасній публіцистиці: «Сповідь», «Про цинізм», «Руйнування особистості». У 1913 р. Горький повернувся в Росію. Більшовицьку революцію 1917 р. він підтримав, але його власна політична позиція щодо неї була далеко неоднозначною. У своїй тогочасній публіцистиці ( «Революція і культура» та «Несвоєчасні думки») Горький засудив насилля та жорстокість і висловив свій скептицизм щодо перспектив соціально-історичного розвитку, накреслених більшовицькою партією: «Найбільше мене вражає те, що революція не має ознак духовного відродження людини»; «Під час погромів людей вбивають, як вовків, поступово привчаючи до спокійного знищення ближнього».\nУ1921 р. Горький знову залишив Росію і сім наступних років жив в Італії, Франції, Німеччині, де намагався осмислити зміни, які відбувалися на його батьківщині. У 1928 р. він повернувся у Росію, де співпрацював з урядом більшовиків. У країні сталінізму письменник активно займався літературною та культурно-просвітницькою діяльністю. У 1934 р. на І з’їзді радянських письменників його проголосили засновником соціалістичного реалізму — методу, який, на думку тогочасних ідеологів від культури, повинен був об’єднати всіх митців радянської епохи. Від Горького намагалися приховувати істинні масштаби сталінських репресій, водночас саме йому належить відомий вислів: «Якщо ворог не скоряється — його знищують», який став основним гаслом сталінської політики. В останні роки життя письменник важко хворів на сухоти, а 18 червня 1936 року помер. За однією із версій, його могли отруїти, оскільки Сталін побоювався, що Горький може відкрито виступити проти політики репресій і це набуде міжнародного розголосу.\nПисьменницька доля Горького трагічна. Засуджений більшістю літераторів еміграції, у СРСР він ще за життя був проголошений класиком і вважався засновником та ідейним натхненником соціалістичного реалізму. Після смерті Горького тривалий час вважали неперевершеним генієм, «хрестоматійним» літературним взірцем, а у пострадянську епоху намагалися проголосити бездарністю та нікчемою. Втім, справжня світоглядна та ідейна позиція Горького була далекою від нав’язуваного йому ідеологічного схематизму та однолінійності, хоча вона й не позбавлена внутрішніх суперечностей та ідейних викривлень, а художня цінність написаного ним визнавалася беззаперечною навіть його ідейними супротивниками.\nУ творчості Горького першої третини XX ст. виділяють два періоди. Перший, який охоплює 1899 — 1912 роки, вважається найбільш тенденційним і політично заангажованим, оскільки він пов’язаний з революційною ідеологією. У цей час були створені соціальні романи та повісті «Фома Гордеев» (1899), «Троє» (1900-1901), «Маты» (1907), «Сповідь» ( 1908), «Містечко Окурів» (1910), «Життя Матвія Кожем’якіна» (1911).\nУсі ці твори, за словами одного з сучасних письменникові критиків, «змальовують широку картину російського провінційного життя — з усім його безглуздим варварством, брудом і невіглаством, де лише окремі особистості намагаються збагнути «сенс життя», вирватися з драговини і вказати темним та пригніченим масам світлий шлях». На цей же період припадає й розквіт драматургії Горького, у якій зазвичай порушується та ж проблематика, що й у його прозі («Міщани», 1901; «На дні», 1902; «Дачники», 1904; «Діти сонця», 1905; «Вороги», 1907 та ін.).\n1913 — 1936 pp. — це другий період творчості Горького, який в основному охоплює автобіографічні твори та спогади (автобіографічна трилогія «Дитинство», 1913; «В людях», 1915; «Мої університети», 1923; роман «Діло Артамонових», 1925; епопея «Життя Клима Самгіна», 1926-1936 та ін.). У творчості Горького першої третини XIX ст., як і раніше, провідною темою залишається тема гуманізму, пошуків духовних засад, що визначають гуманістичний ідеал, «моральне обличчя» «справжньої» Людини. Але загальна ідейна тональність цих пошуків дещо змінюється. З одного боку, це проявляється у посиленні моралізаторських тенденцій, які особливо чітко виявляють себе у драматургії Горького, а з іншого боку — у прозі більш явно і неоднозначно окреслюються його політичні симпатії і пріоритети, які, фактично, прямо випливають із гасел та ідеології тогочасного зразка. Змінюються і художні орієнтири Горького: у його поетиці починає домінувати реалістичний метод, який суттєво потісняє романтичні прийоми ранньої творчості.\nНайприкметнішими у контексті загальної ідейної та художньої еволюції Горького першої третини XX ст. є його драма «На дні» і роман «Мати».\n«На дні» («На дне», 1902) — п’єса, яка за жанром є соціально-філософською драмою, становить вершину драматургії Горького. Тематично вона поєднана з його прозою 90-х років і завершує у творчості письменника цикл творів про «босяків». «Вона стала підсумком моїх майже двадцятилітніх спостережень над світом «колишніх людей», — писав пізніше сам Горький. Дія відбувається «на дні», як метафорично названий у драмі притулок для бездомних, у якому зібралися представники різноманітних соціальних прошарків тогочасної Росії. Усі вони відрізняються за віком, характерами, професіями, кожен із них з різних причин потрапив на «дно» життя, але всіх їх об’єднує почуття власної соціальної неповноцінності та ілюзорна віра у те, що, зрештою, їм вдасться вирватись із в’язниці, з якою асоціюється для них життя у притулку.\nУ романі «Мати» («Мать», 1907-1908) Горький змальовує неухильне зростання в народних масах революційної свідомості. Усі ланки цього процесу показані передусім у зв’язку з його головними героями — Нілівною (Пелагеєю Нілівною Власовою) і її сином Павлом. Павло — фабричний робітник, доля якого спочатку є типовою для людей його кола і професії. У юнакові зріє соціальний протест, але наслідком є лише пияцтво і агресивна поведінка. Зустріч із більшовицьким підпіллям рішуче змінює свідомість Павла. З часом він стає професійним революціонером, а після арешту за вироком суду має бути висланий до Сибіру. Аналогічну еволюцію проходить і його мати Нілівна, яка із затурканої життям, слабкої жінки перетворюється у вольового і мужнього революціонера, свідомого борця із соціальною несправедливістю.\nЦей роман визнають найбільш тенденційним і в художньому плані доволі слабким твором Горького.\nЖиття і творчість Горького тісно пов’язані з Україною. Вперше Горький побував в Україні у 1891 p., відвідав могилу Т. Шевченка в Каневі. У 1897 р. жив у с Мануйлівка, що на Полтавщині, де організував хор і самодіяльний український театр. Удруге приїздив сюди у 1900 р. Згодом бував в Одесі, Києві, Харкові. Дружив із М. Коцюбинським. Пропагував і сприяв виданню творів українських письменників.\nТвори Горького українською мовою перекладали В. Щурат, В. Гнатюк, В. Бобинський, А. Головко, П. Панч, С. Скляренко та ін. Спогади про зустрічі й творче спілкування з Горьким залишили П. Тичина, М. Рильський, А. Кримський, П. Панч, С. Тудор, О. Копиленко та ін. Життя і творчість Горького досліджували О. Білецький, Н. Крутікова, Є. Шабліовський, Є. Кирилюк, М. Пархоменко, П. Колесник та ін. українські літературознавці. П’єси Горького йдуть на сценах України. На Київській кіностудії у 1955 р. за романом «Мати», а в 1957 — за оповіданням «Мальва» знято однойменні фільми. За поемою «Дівчина і Смерть» композитор Г. Жуковський створив однойменний балет (пост. 1971). У с. Мануйлівка Полтавської області було відкрито музей письменника.


В якому місяці народuлася жінkа – такий в неї і характер! – Годинник\nВ якому місяці народuлася жінkа – такий в неї і характер!\n27.03.2019 by Avtor\nДивина, але жінки, народжені в одному місяці, справді мають багато спільних рис характеру. Ось ще одна можливість пересвідчитися, розповідає\nСічневі дівчата дуже амбіційні, але при цьому серйозні та консервативні. Не люблять говорити про свої почуття. Підпускають до себе лише людей свого інтелектуального рівня і подібних поглядів, розповідає COMA.\nНароджені у лютому – романтичні натури, і у спілкуванні з ними треба проявляти неабияке терпіння. Їх не кожен може зрозуміти, оскільки настрій змінюється частіше, ніж погода за вікном. Їм від природи дано вміння мислити абстрактно. І ще: якщо ви їх зрадите, то більше вже не побачите!\nБерезневі кішки. Харизма і шарм. Це вірні та віддані натури, які рідко закохуються. Вони можуть бути чарівними і милими до тих пір, доки ви не засмутите їх. Але все одно – жити поруч з людиною, яка народилася в березні – суцільне задоволення.\nУ квітні, як правило, народжуються дівчата, які вміють легко встановлювати контакти практично з будь-ким. Це справжні дипломати. При цьому більшість з них досить ревниві. Тому якщо ви підірвали їхню довіру, краще зникнути самому. В цей самий час квітнева дівчина може зробити вас найщасливішим чоловіком на Землі. Відкриваються вони тим, хто завойовує їхню довіру.\nТравень – місяць жінок, в чиєму характері є постійність і принциповість. Вони дуже привабливі, що, як то часто буває, поєднується з важким характером. Тут під загрозу потрапляє кожен чоловік, який насмілиться закохатися в неї. Тому, якщо ви зустрічалися з травневою красунею, не намагайтеся її забути. У вас не вийде.\nЦікава, товариська і творча – три основні риси червневої дівчини. Проблема в тому, що вони спочатку говорять, а потім думають. Але ці леді краще скажуть правду в очі, ніж за спиною. І да, до речі, їх варто стерегтися – чоловік легко може стати іграшкою у їхніх маленьких ручках.\nДівчата, яким поталанило народитися в середині літа, – чесні, вродливі, загадкові і дуже розумні. Вони не люблять сварок і недомовок, тому завжди зі всіма щирі та відверті. Якщо ви їх обманите хоча б раз, назавжди втратите. Пам’ятайте про це.\nТі, які народилися в серпні, несуть по життю неймовірне поєднання егоїзму і великого доброго серця. Не варто сваритися з ними, рано чи пізно така дівчина все одно виграє. Серпневі жінки наділені винятковим почуттям гумору, але при цьому не терплять насмішок над собою. Якщо ви дозволите це собі, то ніколи не вгадаєте, звідки прилетить відповідь. Їм завжди подобається бути в центрі уваги. У присутності цих дівчат чоловіки буквально втрачають голови.\nЦе місяць дисциплінованих, добрих і чарівних жінок. Вони ніколи не пробачають зрадників. Якщо ви зробите їм боляче, вони неодмінно будуть шукати можливості помститися. І знайдуть її. Ці жінки цінують довгострокові відносини і ніколи – на одну ніч. В цей самий час у них високі запити стосовно партнера. Тут виживають лише одиниці.\nЖовтневі дівчата наділені сильним характером і гострим розумом. Від публіки вони зазвичай закриваються. Душу свою відкривають не кожному і не завжди, боячись, що їм туди плюнуть. Інші жінки часто недолюблюють народжених у жовтні. Причина – звичайна заздрість.\nЦе жінки, які завжди на крок попереду. Вони дуже легко розпізнають обман. Не грайтеся з ними – це гра з вогнем. Все, що треба знати про таких дівчат, – так це те, що ніколи не варто питати їхню думку, якщо ви не готові почути правду.\nУ грудні народжуються нетерпеливі, але успішні панянки. Вони, як то кажуть, завжди знайдуть спосіб вийти сухими з води. Наділені відкритим серцем і завжди вміють підняти настрій. Їх не раз ранить життя, але, схоже, Бог благоволить їм, оскільки в кінці вони все одно отримують те, що хочуть.\nПоради 27.03.2019 by Avtor


Українець загинув у застінках путінських катів: заразили ВІЛ і не пускали лікарів - ЗНАЙ ЮА\nУкраїнець загинув у застінках путінських катів: заразили ВІЛ і не пускали лікарів\nУкраїнця було незаконно засуджено в окупованому Криму нібито за крадіжку\n7 лютого 2021, 15:28\nЗ сусідньої Російської Федерації прийшли вельми сумні новини. Так, у п'ятницю вранці, 5 лютого, у виправній колонії Адигеї внаслідок неналежного надання медичної допомоги помер громадянин України - ув'язнений Здоренко Володимир, 1971 року народження.\nПро це стало відомо завдяки повідомленню порталу "Кримська правозахисна група", який посилається на інформацію провідного експерта регіонального центру прав людини Романа Мартиновського.\nв'язниця, ілюстративне фото vesti\nУкраїнця було засуджено в Криму за крадіжку. В порушення міжнародного гуманітарного права (МГП) українця в 2019 році було вивезено до Росії для відбування покарання. У місцях позбавлення волі ув'язненого заразили на ВІЛ-інфекцію. Українцю не було надано необхідної медичної допомоги, що також є порушенням МГП.\nЗокрема, відповідно до статті 38 Женевської конвенції Про захист цивільного населення під час війни, особи, які перебувають під захистом, мають право на медичну допомогу і лікування в лікарні в такій же мірі, як і громадяни держави, на території якої вони перебувають, якщо цього вимагає стан їх здоров'я.\nСтаття 76 Конвенції стосується зобов'язань окупуючої держави до особливо вразливої категорії - осіб, які перебувають під захистом і обвинувачених у скоєнні злочину. Окупаційні органи повинні встановити для таких осіб санітарний і харчовий режими, які достатні для підтримки їх здоров'я. Вони повинні отримувати таку медичну допомогу, яку вимагає стан їхнього здоров'я.\nРаніше повідомляли, у Львівській колонії ув'язненим влаштували райське життя: торгували наркотиками, як пиріжками.\nЯк повідомляв Знай.uа, у Дніпрі балкон окупували сотні маленьких дракул: ховалися під обшивкою.\nЗнай.uа писав, термін в два рази менше і умовно - у Єфремова з'явився новий адвокат.


Київський кінофестиваль віддали міжнародним фахівцям - новости Украины, Культура - LIGA.net\nКиївський кінофестиваль віддали міжнародним фахівцям\nПрограму третього Київського міжнародного кінофестивалю складуть кінознавці, що працювали із "Золотим глобусом", Венеціанським кінофестивалем і фестивалем у Палм Спрінгс. Про це повідомляє прес-служба КМКФ.\nОчолила програмну дирекцію кінофестивалю Елеонора Граната Дженкінсон, яка сім років була продюсером, програмером і членом відбірної комісії Венеціанського кіноперегляду.\nВже зараз вона працює над новою програмою КМКФ: "Молодий, амбітний кінофестиваль, дуже приємно, що дирекція робить ставку на хороше кіно. Спільними зусиллями ми зробимо насичену програму, гідну передових кінофестивалів".\nПід керівництвом Е.Дженкінсон третій Київський кінофестиваль представить дві конкурсні програми і більше 13 позаконкурсних. Усього за час проведення кінофоруму жителі і гості столиці зможуть побачити більше 150 фільмів.\nНагадаємо, раніше народний артист України, актор Богдан Ступка склав повноваження президента Київського міжнародного кінофестивалю. Одна з причин відходу - його новий міжнародний проект.


Літак з евакуйованими українцями вилетів з аеропорту Уханя\nFebruary 19, 2020, 9:16 PM 2020-02-19T21:10:54\nЛітак з евакуйованими українцями та іноземцями на борту вилетів з аеропорту китайського міста Ухань в Україну.\nПро це повідомляє посольство України в КНР і Монголії.\nПо прильоту в Україну евакуйованих, екіпаж та медичний персонал розмістять на 14-денну обсервацію як обов’язковий протиепідемічний захід.\nВсі пасажири в обов’язковому порядку пройшли медико-санітарний контроль на предмет виявлення ознак захворювання на коронавірус COVID-19.\nРаніше повідомлялося, що на посадку з’явилися усі 48 українців, що хотіли повернутися додому.


Собор – Олесь Терентійович Гончар (Твори на різні теми)\nПерша публікація роману Олеся Гончара ” Собор “, що вийшла у серії “Романи й повісті” у 1968 p., була з захопленням зустрінута літературознавцями і критиками. Та хіба могло бути інакше, коли автор створив галерею позитивних персонажів, представників повоєнного покоління трудівників, показував плідну працю робітників і селян на благо Батьківщини. Стосовно образу Лободи-сина критики висловлювались по-різному, але більшою мірою йшлося про поодинокість таких типів у радянському житті.\nвже за кілька днів після виходу роману в світ у Києві розгорнулась широка акція його паплюження. Читачам, які встигли ознайомитися з твором, не вірилось, що можна так критикувати сучасний, гостросюжетний твір, за який слід було б подякувати авторові.\nМайже через двадцять років “Собор” повернувся до читача. У1987 р. твір було перекладено російською мовою. І вже 1 жовтня цього ж року на Всесоюзній творчій конференції, яка відбулася в Ленінграді, Олесь Гончар говорив про долю свого народу, виступив як митець, як громадянин.\nАле саме проти цієї абстракції і протестує автор, створюючи образи людей, вільних у своєму виборі, у своїх судженнях і переконаннях. Шлях до свободи фізичної завжди супроводжувався кров’ю, смертю, руйнівництвом. А хіба шлях до свободи духовної коли-небудь був легким?\nНапевно, ні, адже руйнівна спроба торкалася і людських душ, а смерть духовна навряд чи легша за смерть фізичну.\nТа хіба могла сподобатись тогочасним ідеологам правда про кар’єризм деяких офіційних осіб, риси яких уособлює в собі Володька Лобода? Саме з ініціативи таких “лобід” руйнувалися пам’ятки архітектури, знищувались родючі грунти, осушувались повноводні ріки. Дивлячись на красу дніпровських плавнів, Володька виношує руйнівну ідею: “Затопити або, навпаки, осушити?” Про Лободу і про таких, як він, у романі “Собор” сказано: “Не Архімед, не Галілей – чиновник іде по світу, він задає тон… Так, так, великий чиновник двадцятого століття.\nКладе резолюцію на твоїй долі”. Такі ж чиновники вершили долі представників сільської молоді, які не мали права виїхати з села.\nУ самому творі можна віднайти рядки, якими Олесь Гончар передбачав реакцію чиновників на свій роман: “Треба й сучасних авторів підчитати, щось вони ж там пишуть? Щось… мислять? Лобода одразу нахмурився: ох, знаємо тих мислителів. Про соцреалізм не дуже щось, більше про гуманізм…\nВічні питання їм подавай, вічні істини. їм би оцей собор – стояли б і вік на нього молились… Ні, розбалували ми їх!..”\nСправжнім красенем постає перед нами Микола Баглай. Студент-мрійник, він сповнений такої глибокої віри в життя, що ладен пожертвувати ним в ім’я людей. В ім’я людей будували давні майстри свою святиню, в ім’я людей захищав її професор Яворницький від махновського розгулу, в ім’я людей став на захист собору ще один оборонець – Микола Баглай. Юнак любить свій край, у якому виріс, з пошаною ставиться до людей, до історії свого народу, до науки.\nНа тлі собору виростає його кохання до Єльки, але при цьому собор – не пасивна споруда, а ніби жива душа, яка спонукає людей до високих і чистих почуттів.\nЄлька, яка дивилась на собор з острахом і недовірою, після переконань Миколи збагнула, що іноді споруди бувають чистішими за людей. А пережиті дівчиною втрати і образи не залишать і сліду жорстокості на її серці. Вона палко кохає Миколу, шанобливо ставиться до дядька Ягора, щиро вболіває за Ізота Лободу.\nМиколине кохання допомагає дівчині розібратися у власних почуттях і поривах.\nГерої Гончара надзвичайно вродливі. Вродливі не лише зовнішньо, а й внутрішньо. Наполеглива і лагідна Вірунька вродлива своїм чеканням. Вона ніби випромінює свою чистоту і вірність.\nЦя жінка всюди встигає – завзяття вистачає їй і на роботі, і вдома, і у громадських справах. Вірунька не лише поборниця справедливості, а ще й звинувачувач людської підлості, адже саме вона викрила безчесний вчинок свого кума Володьки Лободи, який позбавив собор таблички – його охоронної грамоти.\nЗ любов’ю зобразив письменник і образ металурга Ягора Катратого. Зовні похмурий, Ягор виявляється дуже ніжною людиною. Його батьківське ставлення до Єльки сповнене турботи і вболівання за її долю. Саме цим пояснюється бажання Ягора знайти для племінниці надійний захист.\nБезумовно, захист в образі Володьки Лободи хибний, проте почуття Ягора справжні.\nЮність, проведена серед махновців, наклала на Ягорове обличчя печатку суворості. На все життя запам’ятав він зустріч з професором Яворницьким, яка дала його становленню значно більше, ніж всі попередні роки. Відбулась переоцінка цінностей.\nМожливо, саме ця зустріч допомогла юнакові знайти себе, а згодом стати хорошим металургом і героїчним визволителем Титана.\nЗ надзвичайною теплотою зображено Ізота Івановича Лободу. Заслужений робітник виховав багато славних металургів. Війна забрала в нього двох синів. На третього, Володимира, покладав всі батьківські надії, але марно. Не маючи впливу на сина-кар’єриста, тамуючи образу на нього, Лобода змушений доживати вік у Будинку старих металургів.\nСтарий батько мріє про онуків, сподівається, що син отямиться, зміниться і повернеться обличчям до людей.\nАле історія має чимало свідчень тому, як деякі людці шляхом підступності і підлості ошукували державу, а не те що рідних батьків. Саме з такого звироднілого племені походить і Володька Лобода. Недаремно його називають батькопродавцем. І хоча це не єдине його прізвисько, проте ганебнішого за це не буває. Кар’єрист і “юшкоїд” Володька Лобода з тих, хто будь-якою ціною йтиме до влади.\nВін вміло ховає своє хижацьке єство за словами: “Ідучи назустріч побажанню трудящих…” Боляче зачіплянцям, бо з’являється чутка, що Володьчину старанність вислужитись помітили “вгорі”, на що рідний батько, Ізот Лобода, скаже : “…Він вам не один собор знесе, не одне таке смердюче море збудує, що й ради потім не дасте”.\nЖахлива сама природа такого явища, як байдужість. Хоча Володька Лобода досить молода людина, змінити його характер, напевне, вже не зможе ніщо. У творі є ще один представник молоді, судження якого викликають занепокоєність. Це Роман Орлянченко, друг Миколи Баглая.\nРоман – принципова і чесна людина. Проте гнітюче враження залишає його скептицизм. Юнак не вірить у людей, у гуманістичні ідеали.\nПоспілкуєшся з таким – і життя втратить найяскравіші фарби, стане сірим і безбарвним. І якщо Микола ставиться до буденності життя оптимістично і прагне позитивних змін, то Роман не йде далі критики.\nСправжнім скарбом творчості Олеся Гончара є багата, співуча мова. Саме вона є однією з найсуттєвіших ознак творчості письменника. Прозу Гончара не можна ні з чим сплутати, вона неповторна.\nНеповторність ця в чудових українських пейзажах, у соковитих фарбах портретів. Образи “Собору” виписані так повно, так чітко, наче фрески та ікони. Стосується це не тільки позитивних персонажів, які мають ніби позначку чистоти і святості, стосується це і негативних образів – будь то кар’єрист Лобода чи осквернителі храму.\nМова Гончара багата на глибокі і зворушливі слова, які мають свій ритм, тембр і звучання. Поліфонія “Собору” містить в собі і філософські, і моральні аспекти. Автор поєднав спогади про минуле і турботу про день прийдешній, відповідальність людини за навколишній світ і її значущість у цьому світі.\nКожний з творів, а особливо роман “Собор”, неначе застерігає людство від руйнівної спроби змінити світ. Наскрізно через усе художнє полотно “Собору” Гончар проводить ідею збереження споруди, повітря, людини. Дими над Зачіплянкою і клапті сажі над степовими Вовчугами – це своєрідне застереження від екологічних катаклізмів. Твір було написано в 60-ті pp., задовго від аварії на Чорнобильській АЕС!\nОсь у чому полягає сучасність твору, актуальність його тематики. Злободенність прози письменника спрямована проти загальнолюдського злочину, злочину перед історичною пам’яткою, перед сучасниками і перед нащадками. Адже бюрократизм, кар’єризм, егоїзм, байдужість призводять до бездуховності і бездушшя.\nСаме в цьому і полягають особливості художньої публіцистики Олеся Гончара.\nНовелістика – Олесь Терентійович Гончар Олесь Терентійович Гончар Новелістика Протягом усього творчого життя Олесь Гончар звертався до малих літературних жанрів – новел та оповідань, ставлячи їх на один філософсько-естетичний щабель з великими прозовими полотнами. Новелістика Гончара – високохудожня частина його творчого доробку. Причому, тематика його новел дуже різноманітна. Все письменницьке життя Гончара сповнене спогадів про минулу війну і вболівань за сучасне та майбутнє людства, про що свідчать новели “Модри Камень” , “Весна за Моравою” , […]...