Главная База знаний "Allbest" Психология Програма діагностики пізнавальних психічних процесів дітей молодшого шкільного віку\nУ дітей шкільного віку відчуття вже настільки злиті з складнішим видом чуттєвого пізнання - сприйманням, що вивчати їх окремо неможливо. Спеціально вивчався розвиток звуковисотного слуху (О.М. Леонтьєв), тонкості розрізнення колірних і звукових відтінків у процесі навчання зображальної і музичної діяльності. Дослідження показали, що з віком удосконалюється не стільки абсолютна і розрізняльна чутливість дітей, скільки вміння використати різноманітність відтінків кольорів і звуків, що сприймаються, для осмислення художньої картини і музичного твору, для передавання їх у власній зображальній діяльності.\nЗначно ускладнюються й удосконалюються в дітей шкільного віку сенсомоторні зв'язки. Якщо в немовляти в актах хапання формувалися асоціації між рухами очей і рук, то одне з основних занять молодшого школяра - письмо - це вправляння тим самим і утворення точнішої і більш тонкої узгодженості рухів очей з рухами кисті руки та пальців. Щоб написати літерні і числові знаки, треба насамперед точно диференційовано сприйняти їх, а потім і відтворити, що для дитини є дуже складним завданням. Під час письма діти повинні співвіднести кожну частішу знака з усією літерою або цифрою, умістити кожний елемент на відповідному рядку. Тонко регулюючи напруження м'язів руки, мікрорухи пальців, учень переходить від грубих рухів до точних, виходить за межі рядка вгору або вниз, уміщує літерний знак в одному рядку, додержуючи потрібного нахилу. Вправляння в письмі - це утворення складних зорово-рухових тимчасових зв'язків у корі головного мозку.\nКоординація зору і руху вдосконалюється також на заняттях з математики і праці. Щоб накреслити під лінійку пряму лінію, виміряти її, поставити, де треба, позначку, розрізати або зігнути аркуш по наміченій лінії, шити або плести, ліпити чи наклеювати картинки, потрібно спиратися на вироблені сенсомоторні зв'язки.\nЯкщо на уроці фізкультури сенсомоторні зв'язки виробляються на основі дій великої мускулатури, то письмо, різні види праці, малювання формують більш тонкі асоціації між руховими клітинами кори і тими, які відчувають. Комплекс умінь як одна із сторін готовності молодої людини до праці передбачає досить високий розвиток сенсомоторики.\nУ молодшому шкільному віці посилюється також роль слова в розрізненні якостей предметів. Широко використовуючи багатство рідної мови, вчитель малює словами яскраві картини природи. У дітей виникають реальні і живі образи зими, бурі, лісу, але, звичайно, лише тоді, коли їх з раннього віку привчали «за кожним словом розуміти дійсність» (І.П. Павлов). Якщо кожне слово породжує в дітей відповідний чуттєвий образ, вони добре розуміють вірші і художню прозу, починають відчувати задоволення від літературного читання. Описи природи в художніх творах допомагають 8-9-річному школяреві побачити і в реальному житті снігову пухову ковдру, якою дбайливо вкрита земля, і боязкий, несміливий погляд першого проліска і радість весняного збудження струмка, що зламав льодові грати.\nЧуттєві образи, яких набувають діти, та їхній відповідний літературний словник помітно впливають і на їхню творчу діяльність: малюнки, ліплення, твори збагачуються яскравими образами. Тут відчуття вже зливається із сприйманням речей, що зберігаються в свідомості дітей у вигляді яскравих й усвідомлених уявлень. На розвиток чутливості дітей істотно впливають також заняття з природознавства, нерозривно пов'язані з систематичними спостереженнями навколишнього світу, з аналізом і узагальненням спостережуваних явищ. Читання художніх творів, науково-популярних статей, робота в гуртках і на дослідних ділянках, розучування віршів і розглядання картин - усе це сприяє розвитку чутливості школярів.\nДослідження показали, що першокласники опановують передбачені програмою рухи на уроках фізкультури значно швидше і виконують їх краще й легше, якщо вони названі словами, а не відтворюються лише наслідувально. Хоч тут ми маємо справу з процесом складнішим, ніж звичайне відчуття, проте ці дослідження по-новому пояснюють природу того м'язового чуття, яке І.М. Сєченов вважав головним для відчуття людиною виконуваних нею рухів.\nОсобливу роль у розвитку в дітей уваги до якостей предметів, до їх виділення, порівняння і активного застосування відіграє в школярів класу вивчення прикметників. Якщо вчитель не обмежується тим, що виділяє одну формальну ознаку цієї частини мови (прикметник відповідає на запитання який? яка? яке?), а формує в учнів поняття про те, що прикметник означає ознаку предмета, діти починають уважніше вдивлятися в предмети і вслухатися в літературний їх опис. Вони швидко помічають красу образу, в якому виділені різноманітні або особливо важливі його якості. Після вивчення прикметника в дитячих творах з'являються описи злого, колючого вітру, ласкавого, теплого сонечка, прохолодного і веселого, дзюркотливого струмка.\nУ процесі дальшого вивчення прикметника діти ознайомлюються з таким явищем, як підсилення і ослаблення певної якості. Вони дізнаються, що є різні відтінки кольору, звуку, запаху, яких раніше не помічали в навколишніх предметах, що одні предмети можуть бути більшими, інші ще більшими, а ще інші - найбільшими, величезними, а також найлегшими, малюсінькими тощо. Такими словами називають різний ступінь тієї якості, про яку йде мова. Так, знання, передане в слові, настроює апарат чуттєвого сприймання. Око дитини починає помічати відтінки кольору, переходи одного кольору в інший, різний ступінь його яскравості, тобто всі ті якості, яких вона раніше не бачила. І хоч не всі відтінки кольору можна назвати певним словом, проте їх вже «бачить» тонко настроєний «розумний погляд».\nШ загострюється абсолютна і розрізняльна чутливість;\nШ утворюються дедалі складніші міжаналізаторні зв'язки;\nШ формуються тонкі й точні сенсомоторні асоціації, що забезпечують точність рухів і зоровий контроль за ними;\nШ мова, яка розвивається, перетворює подразнення в знання якостей предметів, надає цим знанням узагальненого характеру і забезпечує досконаліше орієнтування дитини в навколишньому середовищі (зокрема і в новому);\nШ між розрізнянням якостей, їх називанням і використанням у маленьких дітей немає повної відповідності. З розвитком ця відповідність зростає. На вищому ступені розвитку відчуття різних якостей предметів та їх відтінків є основою для усвідомлення окремих предметів і цілих життєвих ситуацій;\nШ чутливість, що вдосконалюється, до якостей предметів і явищ та їх словесні позначення є основою і умовою розвитку в дітей спостережливості й естетичних почуттів;\nШ відчуття дитини розвиваються в різноманітних видах діяльності, що її спеціально організовують вихователі, вчителі. Вимагаючи тонко і точно розрізняти якості та їхні відтінки, порівнюючи їх і узагальнюючи, педагог забезпечує широкі можливості для творчого використання дітьми в самостійній роботі яскравих образів, які склалися в них.\nУ молодшому шкільному віці далі розвивається сприймання. Завдяки удосконаленню спостереження сприймання перетворюється в дедалі більш цілеспрямований і керований процес. Завдяки набутому досвіду 6-11-річні діти легко впізнають предмет і цілі картини. Навіть незнайомі механізми, рослини, знаки школярі впевнено сприймають «категоріально», тобто як представників певної групи речей: «Це якась машина», «Якийсь кущ», «Якісь літери». Синкретичність у молодших школярів виявляється дедалі слабше в зв'язку з тим, що загострюється увага до відношень частин у цілому, з прагненням знайти змістові зв'язки при сприйманні предмета.\nПроте і в молодшого школяра можна легко побачити деяку своєрідність сприймання. Вона зумовлена значною мірою помилками в пізнанні простору, хоч точність розрізняння геометричних форм, їх правильне називання в дітей після 6-7 років помітно зростають порівняно з дітьми-дошкільниками. Але правильно називають геометричні форми лише 65% дітей, які пішли до школи. Зберігається в першокласників і тенденція опредмечувати незнайомі їм форми. Тому молодші учні називають циліндр склянкою, конус (перевернутий) - дзиґою або дахом, чотиригранну призму - стовпчиком тощо. Це свідчить про неподолані ще труднощі в абстрагуванні форми від предмета.\nПомилки у пізнаванні геометричних тіл - показник низького рівня орієнтування дитини у формах. Справді, до школи діти звичайно добре засвоюють лише дві форми: кулю і куб. Причому куб вони знають здебільшого як елемент будівельного матеріалу (кубик), або «кубик» з буквами чи цифрами, а не як геометричне тіло. Площинні фігури знають краще, зокрема квадрат, коло, трикутник, іноді овал.\nАле в знанні першокласників навіть цих кількох фігур є помилки, зумовлені неправильним навчанням їх до школи. Наприклад, діти легко плутають об'ємні тіла з плоскими формами. Бачачи намальоване коло, вони називають його «кулькою», «м'ячиком». Намальовану кулю (з характерною для неї опуклістю, позначеною штриховкою і полиском) сприймають як кружок. Ще більше помилок у впізнаванні циліндра і конуса. Причина тут одна - відсутність спеціального навчання дітей бачити предмет у третьому вимірі, який пізнають насамперед за допомогою дотику, у процесі моделювання, конструктивної діяльності. Тому вихователі дитячого садка і вчителі для ознайомлення дітей з об'ємними формами і закріплення у школярів чітких уявлень про них повинні широко використовувати заняття з конструювання і праці.\nПричиною стійкості багатьох помилок у сприйманні і розрізненні молодшими школярами фігур є ситуативність сприймай н я, що зберігається в них. Так, багато дітей пізнає пряму лінію, якщо її провели в горизонтальному положенні; коли ж накреслили вертикально чи похило, діти вже не сприймають її як пряму. Це має місце й при сприйманні трикутника. Якщо слово «трикутник» вони пов'язали тільки з прямокутним трикутником і тільки з одним його положенням у просторі (припустимо, гіпотенуза праворуч, вершина вгорі), то всі інші види тієї самої фігури і навіть той самий прямокутний трикутник, розміщений вершиною вниз, учні вже не відносять до цієї групи геометричних фігур. Така обмеженість свідчить про неясність, нерозчленованість сприймання, що збереглася в молодших школярів.\nЦю рису сприймання молодших школярів не визначають їх вікові особливості. Як показали дослідження, таку саму ситуативність сприймання форми спостерігають і в школярів V-VI класів. Вона свідчить про те, що вчитель недостатню увагу приділяє навчанню учнів виділяти (абстрагувати) форму та істотні ознаки різних предметів і узагальнено відображати її.\nПричиною таких помилок є злитість знака, що сприймається. Дитина схоплює лише загальний вигляд знака, але не бачить його елементів, структури і просторових відношень цих елементів. Долають таку злитість не кількістю повторюваних записів кожного знака, а поділом його на елементи і активним конструюванням. Дітям треба показувати, звідки йдуть кружок, точка, довга паличка, куди «дивиться» коротка горизонтальна лінія біля цифри 5, де з'єднуються лінії в даній літері.\nВміння дедалі легше виділяти просторові ознаки і зв'язки, удосконалення спостереження і розуміння виразно позначаються на дальшому розвитку сприймання сюжетної (зокрема й художньої) картини молодшими школярами.\nТаке сприймання є єдиним складним процесом постійного руху думки від сприймання цілої картини (синтезу) до її аналізу, потім знову до цілої картини і знову до виділення дедалі дрібніших деталей, яких раніше не помічали, що дає змогу глибше зрозуміти ідею картини. Добір назви, цієї вищої форми узагальнення, цілком доступний дітям 6-11 років, і є ефективним засобом навчання школярів виділяти головне в картині.\nУ молодшому шкільному віці істотно розвивається й спеціальний вид сприймання - слухання. Вже в дошкільному віці дитина орієнтувалася на вказівки, вимоги, оцінки дорослого, сприймаючи його мову. Вона із задоволенням слухала розповідь вихователя, казку. У школярів слухання є не тільки засобом, а й видом навчальної діяльності. Слухання включено в будь-який урок, оскільки всі дії школяра, його успіх, а отже, й оцінка насамперед залежать від уміння слухати пояснення і вказівки вчителя. Крім того, діти слухають з критичною спрямованістю відповіді, розв'язання, пояснення своїх товаришів. Слухання, як і читання, є своєрідною формою розумової діяльності дітей, що передбачає не лише виділення окремих слів і розуміння значення кожного з них. Слухання розповіді - це й встановлення зв'язків слів у реченні і зв'язків між реченнями, абзацами і, нарешті, розділами й главами. Як і в сприйманні картини, узагальнення всього змісту є в назві оповідання та підзаголовках до кожної його частини, що забезпечує глибше розуміння дітьми всього тексту.\nПроте навіть і в ІV-V класах діти нерідко помиляються, визначаючи такі часові одиниці, як хвилина або секунда, і такі малознайомі їм часові інтервали, як 5, 10 і 15 хвилин.\nДослідження показали, що одна хвилина, за уявленням учнів 1-го класу, в середньому дорівнює 9,6 секунди; 2-го класу - 11,5 секунди; 3-го класу - 24,8 секунди; учнів 4-го класу - 31,1 секунди. Таким чином, усі діти дуже недооцінюють тривалість такого короткого інтервалу, як хвилина, причому з віком недооцінка зменшується. Правильніше учні уявляють собі годину, бо частіше мають справу з цією мірою часу в своїй практиці. Вони усвідомлюють і суб'єктивність свого сприймання часу: «Було так цікаво, що навіть не помітили, як минула година, а нам здалося, що лише 10 хвилин» (С.М. Шабалін).\nДо середини молодшого шкільного віку діти здатні орієнтуватися в часі доби, оцінювати різні проміжки часу, берегти час, розумно розподіляти свої справи, враховуючи їх тривалість. При цьому школярі ще нерідко припускають серйозні помилки, звичайно уявляючи собі тривалість певної справи меншою, ніж вона є насправді. Тому учні ІІ-IІІ класів так часто не встигають зробити все те, що вони заздалегідь запланували.\nВеличезним досягненням у розвитку сприймання молодшого школяра є встановлення ним перших зв'язків простору, часу, кількості.\nУ повсякденній життєвій практиці діти-дошкільники дізнавалися, що для подолання далекої відстані треба більше часу, ніж для того, щоб пройти коротший шлях. Проте цей емпіричний досвід формувався стихійно. Тому навіть діти 7-8 років довго відчувають великі труднощі в розв'язанні задач на рух або таких задач, де треба порівняти за довжиною два однакові шляхи (але один прямий, другий ламаний) і співвіднести цю відстань з часом, потрібним для того, щоб пройти кожний з них.\nПроте досвід навчання молодших школярів математики переконливо показує величезне розвивальне значення ознайомлення учнів 2-3-го класу із спеціальними словесними позначеннями даних категорій: V - швидкість, S - відстань і t - час. Вправляння учнів, починаючи з 2-го класу, у розв'язанні відповідно дібраних задач не тільки розкриває для них значення і взаємний зв'язок основних категорій дійсності. «Оголення» цих істотних залежностей стимулює формування в дітей системності уявлень, спрямованості на встановлення й інших, нових взаємовідношень у різних явищах та їх використання у власних творчих роботах (твір, складання задач).\nІстотне значення для розвитку сприймання минулого часу має для 10-11-річних дітей ознайомлення з історією, коли вони частіше мають справу лише з уявленнями історичного минулого, нерозривно пов'язаного з черговістю певних суспільних подій. Спираючись на «карту історичного часу», що конкретизує такі абстрактні для молодших школярів поняття, як «епоха», «період», «століття», вчитель формує нову якість часових уявлень у дітей - знання історичного часу.\nФормуванню уявлень про час, його об'єктивну природу і тривалість різних часових проміжків значною мірою сприяє засвоєння школярами початкових знань з природознавства (про річний і добовий рух Землі, про час проростання насіння, про сезонні явища). Серед умов, що забезпечують сприймання часу школярами, істотну роль відіграє також вивчення на уроках дієслова з його формами теперішнього, минулого і майбутнього часу. Розбір речень, спеціальне змінювання дієслова і відповідна перебудова всього речення демонструють дітям змістове значення часу, забезпечують його виділення, диференціювання, розкривають значення точності його словесного позначення: «Я купив, купую, куплю, вибіг, вибігаю, вибіжу».\nТаким чином, навчання - основна для молодшого школяра діяльність - сприяє ознайомленню його з часом. Самостійність дитини спонукає її дедалі частіше, точніше і послідовніше орієнтуватися в часі. Дитина вчиться берегти час, пізнає його необоротність, його велику цінність. Отже:\nШ Для сприймання потрібні не тільки готовність аналізаторів, а й деякий досвід: знання про речі і вміння їх сприймати. Тому сприймання формується протягом усього періоду розвитку дитини. Удосконалення сприймання невіддільне від загального розумового розвитку дитини.\nШ У сприйманні дитиною предмета вирішальну роль відіграє форма (контур), поза якою не може бути предмета. Дуже рано дитина сприймає предмет за таких умов:\nг)коли предмет (чайник, м'яч) або геометричну форму називають словами.\nШ Колір стає акцентованим компонентом предмета, який сприймають, тоді, коли він:\nШ Сприймання будь-якого предмета і його зображення є відображенням цілого у взаємовідношеннях складових його частин. Ці відношення цілого і частини мінливі і рухливі. Будь-який процес сприймання предмета як цілого неможливий без виділення його ознак, сторін, частин (аналіз) і встановлення зв'язків між ними (синтез). Така мислительна діяльність найбільш виразно виступає у сприйманні складного змісту: картини, тексту, сприймання яких немислимо без розуміння, тобто є формою складної розумової діяльності.\nШ Процес розвитку сприймання сюжетної картини включає три\nШ рівні: перелічування, опис і тлумачення. Ці рівні свідчать про різний ступінь розуміння дитиною пропонованого їй змісту і залежать:\nШ Тому дитина може показати одночасно різні рівні сприймання картин. Інакше кажучи, рівні можуть співіснувати.\nШ У розвитку сприймання предметів, подій із життя людей величезну роль відіграють ознаки предметів і зв'язки: просторові й часові. Дитина пізнає їх спочатку в умовах побутового життя за допомогою чуттєвого споглядання, рухів, різних практичних дій. Включення знань про простір і час, їх розчленування, осмислювання і узагальнення в різних видах діяльності забезпечує раннє виділення дитиною цих сторін дійсності та їх осмислення. Так удосконалюється пізнавальна діяльність дітей.\nШ Навчившись свідомо сприймати навколишній світ, школярі дістають змогу безпосередньо пов'язувати теоретичні знання з своєю практичною (позанавчальною, громадською, юннатівською, спортивною тощо) діяльністю. Діти засвоюють вміння довільно і послідовно спостерігати, пов'язувати побачені в житті факти з відомостями, набутими з книжок і пояснень учителя. Теоретичне усвідомлення нового матеріалу, що вивчається, спонукає учня знову перевіряти на практиці зроблені ним «відкриття». Учні набувають міцних, свідомих знань і вміння спостерігати. Культура сприймання - це удосконалення всієї пізнавальної діяльності дитини.\nШ Розвиток сприймання є перехід від злитого, синкретичного, фрагментарного сприймання дитиною предметів до розчленованого, усвідомленого і категоріального відображення речей, подій, явищ в їх просторових, часових, причинних зв'язках. З розвитком сприймання змінюється і його структура, його механізм. У малят око стежить за рухами руки. У старших дітей в процесі роботи ока вже немає потреби спиратися на дотик і рухи руки. Дедалі більшу роль починає відігравати слово як засіб аналізу й узагальнення змісту, що сприймається.\nОсновний вид діяльності дитини після 6 років - навчання в школі. Ця діяльність істотно впливає на всі психічні процеси. Змінюється й увага дітей, бо до неї в зв'язку з навчальною діяльністю ставлять нові високі вимоги. Не випадково непідготовленість старших дошкільників до роботи в класі насамперед виявляється в їх невмінні зосередитися на змісті уроку, на вимогах учителя і на власних діях, що й спричинює нерідко серйозні зауваження педагога.\nПроте якості уваги, потрібні для успішної роботи в класі і дома, лише частково можна розвинути й підготувати в дитячому садку або в сім'ї. Вони формуються саме в навчальній діяльності маленького школяра.\nДіти 6-7 років не вміють ще спрямувати свою увагу на головне, істотне в оповіданні, картині або реченні. Якщо, наприклад, у задачі мова йде про жовті й червоні троянди, на які прилетіли метелики, діти легко «зсковзують» з оперування числами на обговорення кольору метеликів, їх видів, починають пригадувати, де і коли вони їх ловили. Увага дітей 6-8 років концентрується до деталей оповідання (події) - наслідок характерної для них злитості і ситуативності сприймання складних для молодших школярів явищ, невміння аналізувати, виділяти головне і бачити істотні зв'язки в цілому, що сприймається. Невміння відокремити істотне від другорядного закріплюється, якщо вчитель неодноразово підкреслює і таким чином спеціально виділяє певний елемент цілого. Стаючи акцентованим компонентом комплексного подразника, що сприймається, такий елемент привертає до себе увагу учнів. Так, під час вивчення літери «ь» діти починають «чути» м'який приголосний звук скрізь. Вони пишуть «синья» (замість «синя»), «вьзяв», «рьяма» (Г.О. Люблінська, 1974). Оперуючи числами під час розв'язання арифметичних прикладів, учні, почавши розв'язувати задачі, насамперед звертають увагу на числа. Діти прагнуть відразу виконувати з ними різні математичні дії: додавати, віднімати, не замислюючись над тим, для чого це потрібно.\nПідвищена емоційна збудливість, яка ще має місце в учнів молодших класів, також заважає їм розібратися у виконуваній ними роботі або в розповіді вчителя. Надзвичайно акцентованими компонентами цілого, що привертають їх увагу, стають іноді окремі персонажі, які не відіграють основної ролі в оповіданні або картині, окремі дії персонажів, такі як ударив, помчав, сховався, часом навіть певні риси зовнішності: зачіска героїні, шапка, взуття тощо. З цієї причини діти частіше і краще запам'ятовують приклад, що його наводила вчителька на уроці, ніж правило, для закріплення якого вона використала приклад.\nЦі риси уваги молодших школярів, пов'язані з віковими особливостями вищої нервової діяльності, посилюються в зв'язку з недостатньою їх підготовленістю до навчальної праці.\nВузький обсяг уваги, невміння розподіляти її протягом довгого часу між різними людьми: дивитись на дошку, слухати відповіді товариша, вказівки вчителя та ще й стежити за своєю роботою в зошиті, деякі вчителі розглядають звичайно як неуважність, неприпустиму в школі. Справді, у навчальній роботі треба вміти зосереджуватися. Адже в багатьох дітей, які тільки-но вступили до школи, домінанта, що утворилася, надто слабка. Вона утворюється дуже нелегко і легко згасає. На зміну одній, що швидко зникає, з'являється інша. Увага дитини ковзає з одного предмета на інший, ніде не затримуючись довго; її відвертає будь-який, навіть незначний подразник із зовні, бо сила її концентрації поки що дуже мала.\nНеуважність нерідко є наслідком перевтоми дитини. Якщо вона пізно лягає спати, якщо батьки перевантажують маленького школяра враженнями: дозволяють дивитися вечірні телевізійні передачі, часто водять у кіно, в гості, нервова система дитини перезбуджується. Школяр погано і мало спить, у клас приходить в сонливому стані. Сон - це охоронне гальмування. Воно заважає утворенню домінанти.\nНеуважність може бути наслідком порушення правильного дихання, а отже, й постачання мозку кисню. Аденоїди (поліпи), що утворюються в носоглотці, розростаючись, заважають дихати через ніс. Дитина дихає ротом, і це згубно позначається на її працездатності. Якщо видалити аденоїди, то зникає постійна сонливість дитини, а з нею й неуважність.\nНайбільш поширена причина нестійкості уваги дітей - їх недостатня розумова активність. Якщо учень пасивно слухає товаришів або тривалі пояснення вчителя, стійкість його уваги швидко спадає, і він легко відвертає свою увагу. Коли ж діти в класі зайняті цікавою справою, коли в процесі роботи треба не тільки слухати, а й розв'язувати якісь задачі, якщо вони на уроці активно спостерігають і виконують практичні дії з навчальним матеріалом, то їх увага дістає величезну підтримку. Лічачи палички і складаючи візерунки, конструюючи модель, малюючи ілюстрації до прослуханого оповідання, порівнюючи закінчення іменників у різних відмінках, знаходячи спільні й різні ознаки в трикутниках різного виду, дитина думає. її розумова активність, підтримувана практичними діями, є основою стійкої уваги.\n4. Неуважність може бути й наслідком неправильного виховання дітей. Коли занадто дбайливі батьки купують дитині дуже багато книжок і іграшок, рано і часто водять її на виставки, в музеї і театри, вона звикає до постійної зміни вражень. Не встигаючи розібратися в них, не маючи змоги вдуматися в те нове, що кожного дня їй показує дорослий, дитина звикає до легкого, поверхового ознайомлення з навколишнім світом. її увага стає ковзною. У таких випадках педагог, борючись з неуважністю дітей, повинен вміти показати їм вже знайомий предмет, явище природи з нового для них боку. Треба трохи «відкрити» дитині ті якості предмета, його особливості і зв'язки, яких вона раніше не бачила.\n5. Неуважність - це й негнучка увага, відсутність вміння переключатися, тобто в разі потреби навмисно переносити увагу з одного предмета на інший. Читаючи під час перерви пригодницьку книжку, деякі учні II-IV класів не відразу можуть потім включитися в навчальну роботу. Вони здаються неуважними лише тому, що занадто зосереджені на іншому змісті. Подібне часто спостерігають у дітей з інертним, флегматичним типом темпераменту. На несподівано поставлене запитання такий учень відповідає не відразу, хоча й знає матеріал. Потрібна пауза, щоб він переключив свою увагу на новий зміст.\nНеуважність, звичайно, найчастіше характерна для маленьких дітей, ніж для старших. Проте це зовсім не означає, що нестійкість уваги є такою віковою особливістю, яка визначає безумовну неможливість тривалого зосередження молодших школярів: адже 6-8-річні діти можуть довго слухати цікаве оповідання, тривалий час конструювати модель. Експериментальне навчання в молодших класах показує, що лише окремі 6-7-літні діти здатні до сильної, тобто концентрованої і стійкої, уваги протягом усього 35-40-хвилинного уроку. Але для цього треба додержувати певних умов організації навчальної діяльності дітей.\nЧіткість, доступність і стислість пояснень, інструкцій, вказівок, що їх вчитель дає до роботи і не повторює під час виконання дітьми завдання. Якомога менше зайвих розмов учителя з класом.\nМаксимальна опора на активну мислитель ну діяльність дітей (підбір різноманітних і посильних задач на порівняння, прикладів; узагальнення, висновки).\nБережне ставлення вчителя до уваги дітей. Голосні зауваження окремим учням в той час, коли весь клас вже працює, додаткові запізнілі пояснення, непотрібне ходіння вчителя по класу порушують нестійку увагу учнів.\nРізноманітність форм і видів роботи, підпорядкованих основному завданню і темі уроку.\nЗалучення до навчальної роботи всіх учнів під час виконання не тільки письмових завдань, а й звичайних усних вправ, активізація ініціативи дітей: добір ними різноманітних прикладів, способів розв'язання задач, пояснень спостережуваного факту. При цьому вчитель повинен тримати в полі своєї уваги весь клас.\nЯк додаткові можна використати для першокласників і деякі спеціальні вправи та дидактичні ігри на спостережливість: «Що змінилося?», «У чому помилка?».\nь індивідуальні голосні зауваження вчителя під час колективної роботи класу 15 раз порушували зосередженість дітей;\nь відвернення уваги сусідами - 40 раз;\nь пауза в роботі вчителя (бо не все готове) - 15 раз;\nь учень не бачить зразка, не зрозумів завдання, перепитує, спізнюється - 14 раз;\nь закінчив роботу раніше за інших - 9 раз.\nКафедра гігієни дітей і підлітків Ленінградського інституту санітарії і гігієни (А.П. Родіна) вивчала стомлюваність дітей І-II експериментальних класів, що працювали з більшим навантаженням, ніж звичайні класи. Дослідження показало, що коли на уроках додержують умов правильної організації уваги, навіть складні завдання, при виконанні яких діти повинні виявити певне розумове напруження, не тільки не стомлюють школярів більше, ніж робота в звичайних класах, а й навіть в окремих випадках підвищують їх працездатність. Це положення підтверджує думку, висловлену ще К.Д. Ушинським, про те, що діти стомлюються не від праці, а від неробства.\nШ Увага людини передає її спрямованість на щось і є умовою вибіркового відображення людиною певного об'єкта з безлічі об'єктів, що діють на нервову систему людини в кожний окремий момент.\nШ Виникаючи на основі безумовного (орієнтувального) рефлексу, увага дитини вже на другому році життя набуває умовно-рефлекторного характеру. У тривалості зосередження (стійкості) уваги дедалі більшу роль починають відігравати спрямованість особистості, її інтереси, мислення і мова.\nШ Оскільки фізіологічною основою уваги є вогнище оптимального збудження (домінанта), що виникає в корі головного мозку і лише за умови гальмування всіх інших ділянок кори, маленькі діти нездатні до тривалого зосередження, стійкості і розподілу уваги.\nШ Увагу малят привертає яскравий, потужний подразник. Це мимовільна увага. Пізнавальне ставлення до навколишнього світу, що формується в дошкільника, перебудовує й увагу дитини. Вона стає мимовільною (вторинною), тобто спирається на інтерес. Після того як дитина навчиться говорити і виконувати правила, зважати на вимоги дорослих, в неї формується довільна (вольова) увага і водночас зростають можливості розподіляти й переключати увагу, тобто керувати нею.\nШ Увагу можна і треба виховувати. Увагу, що виникає в активній діяльності дитини, не тільки зумовлює, а й підтримує раціонально організована її діяльність, і насамперед активна розумова праця. Організована вчителем навчальна діяльність дітей, що ґрунтується на різних формах їх мислительної активності, формує особливу рису особистості - уважність. Уважність виявляється у вмінні довгий час зосереджуватися на об'єкті діяльності, керувати своєю увагою, що є однією з найістотніших рис, які характеризують загальну готовність людини до праці.\nЗростання міцності й обсягу пам'яті\nУ навчальній діяльності дитина повинна вміти керувати своєю пам'яттю: запам'ятовувати способи дії з метром і лінійкою, з розрізними літерами, цифрами і знаками, заучувати нові терміни, правила, закони.\nНавчаючись у школі, діти мають запам'ятовувати і пригадувати іноді не дуже цікавий, складний і великий за обсягом навчальний матеріал. Дитині доводиться запам'ятовувати багато узагальнюючих назв: рівнина, рослина, клімат, додаток, різниця, рівність, голосний звук, розділовий м'який знак, звук і літера, іменник тощо.\nЗбільшується обсяг, або «потужність», пам'яті. Учні IV класу запам'ятовують у 2-3 рази більше слів, ніж учні І класу.\nДослідження показують, що є певні, але дуже варіативні відношення між повнотою, швидкістю і міцністю запам'ятовування та їх зміною на різних вікових ступенях розвитку дітей. Ще П.П. Блонський вважав, що пам'ять у дітей розвивається нерівномірно: словесна пам'ять у дитини починає функціонувати після 2 років і досягає найбільшого розквіту в 7-8-річному віці. У підлітка вона слабне, а потім знову підсилюється.\nВивчення міцності і швидкості запам'ятовування школярами різного змісту (С.Г. Бархатова) показало, що в цілому за цими показниками пам'ять школярів поліпшується з віком. Проте, за даними Е. Меймана, здатність до заучування з віком зростає, а міцність запам'ятовування з роками спадає. За даними С.Г. Бархатової, міцність запам'ятовування зростає особливо значно в період від 7-8 до 10-11 років, а після цього процес сповільнюється. Але в цей період зростає число випадків, коли діти застосовують спеціальні прийоми запам'ятовування. Якщо в другокласників виявлено високу кореляцію між швидкістю і міцністю запам'ятовування матеріалу, то далі ступінь збігу цих якісних особливостей пам'яті знижується.\nУ молодших школярів продуктивність пам'яті залежить: а) від змісту запам'ятовуваного матеріалу; б) від характеру діяльності і в) від ступеня опанування раціональними способами і прийомами заучування та відтворення матеріалу.\nУ цьому віці істотні якісні зміни відбиваються в тому, що і як зберігає пам'ять. Дошкільники насамперед запам'ятовують матеріал, який дають їм конкретно, наочно, у формі реальних предметів (або їх зображень). Хоч таке саме значення наочність зберігає і в роботі учнів І-IV класів, однак переважання в навчальному матеріалі словесного змісту починає швидко розвивати в них уміння запам'ятовувати словесний, часто абстрактний матеріал. Наприклад, якщо дев'ятирічні діти з наданих їм 12 предметів запам'ятовують у середньому 6,4, то з такої кількості слів абстрактного значення вони утримують у пам'яті лише 4,2 слова. До кінця початкового навчання, тобто в одинадцятирічному віці, діти запам'ятовують в середньому 8,6 предмета і 5,1 слова абстрактного значення. При цьому вікові відмінності виступають сильніше в процесі відтворення, ніж узнавання (А. А. Смирнов).\nПереважання запам'ятовування наочного матеріалу зберігається протягом усього періоду початкового навчання. Лише в середніх класах помітно підвищується продуктивність запам'ятовування слів, що мають абстрактне значення. Це - наслідок загального розвитку в дітей абстрактного мислення. Воно формується в процесі засвоєння учнями II-IV класів теоретичних знань, зокрема граматичних, математичних, природознавчих понять. При цьому навіть в учнів IV класу продуктивність запам'ятовування зростає при наявності деяких наочно даних опор (Г.С. Костюк, А.А. Смирнов).\nВивчаючи питання про значення різного за змістом матеріалу для продуктивності його запам'ятовування, В.І. Самохвалова показала, що значний стрибок спостерігається в період від 8 до 12 років при запам'ятовуванні матеріалу будь-якого змісту. Найбільш різко зростає можливість запам'ятовування словесного матеріалу (в тому числі і беззмістовних складів) внаслідок застосування спеціальних мнемонічних прийомів. Найменш різко зростає продуктивність пам'яті при запам'ятовуванні конкретних предметів і їх зображень. З віком при запам'ятовуванні дедалі більшу роль починають відігравати словесні опори, хоч і тут співвідношення сигнальних систем є варіативними. Вони зумовлені індивідуальними відмінностями дітей.\nЗначні зміни відбуваються і в розвитку уявлення молодших школярів. Щоб засвоювати навчальний матеріал, в учнів повинно постійно діяти уявлення. Вивчення географії та історії, розв'язування задач найрізноманітнішого конкретного змісту, переконструювання складних слів, речень або геометричних фігур, робота з природознавства і праці - усе це немислиме без створення образів, їх нових комбінацій. Особливо велике значення для розвитку уявлення має література. Вона поступово відриває дитину від одиничних конкретних образів, якими звичайно оперують дошкільники і учні І-II класів. Художня книга сприяє створенню в дошкільників узагальнених змістових образів і вчить оперувати ними.\nЗмістова пам'ять школярів має величезні переваги порівняно з механічною і виявляється в особливостях відтворення засвоєного матеріалу (А. Біне, Е. Мейман, О.П. Нечаєв, О.М. Леонтьєв, М.Н. Шардаков, А.А. Смирнов, В.П. Зінченко та ін.). Ці особливості зводяться до наступних:\nДіти замінюють малознайомі важкі слова або поняття більш звичними: замість «будова» кажуть «будинок», замість «огорожа» - «тин» тощо.\nПропускають деякі деталі, подробиці, передають основи є.\nПередаючи сприйнятий зміст, доповнюють його від себе рядом подробиць і такими деталями, які прикрашають відтворювану подію або улюблений образ героя.\nМожуть узагальнено викладати факти, подробиці, характеристики, доповнюючи сприйняте власними міркуваннями, висновками, оцінками.\nЗмістове запам'ятовування різко поліпшує процес пам'яті: обсяг запам'ятовуваного матеріалу зростає у 5-8 і 10 раз. Час збереження, або латентний період, подовжується, тобто міцність пам'яті підвищується. Значно підвищується точність і повнота відтворення. Матеріал, який діти запам'ятали осмислено, звичайно майже не «вивітрюється», наприклад за час літніх канікул.\nРис. 2. Криві забування: а - крива Еббінгауза; б - крива Біне; в - крива Д.І. Красильщикової.\nЗмістова обробка сприйнятого матеріалу істотно змінює й хід процесу забування. Якщо матеріал заучений, але не осмислений, він дуже швидко забувається, і до кінця латентного періоду учень зберігає в пам'яті лише безладні клапті сприйнятого тексту, події, спектаклю (крива Еббінгауза, рис. 2,а). Але якщо зміст зрозумілий, якщо учень розуміє істотні моменти і головні зв'язки, які становлять зміст сприйнятого, його логічну основу, процес забування має зовсім інший характер (крива Біне, рис. 2, б). Матеріал забувається значно повільніше, а збережена частина сприйнятого змісту є його «згустком». Забуваються подробиці, дрібні деталі. А головне зберігається надовго.\nІстотно відрізняються й способи запам'ятовування матеріалу, що їх використовують молодші школярі. Пошуки смислу, прагнення зрозуміти те, що треба засвоїти, помітно зростають. Першокласники ще часто запам'ятовують сприйнятий текст дослівно. Це буває тоді, коли вони або не зрозуміли матеріалу, або навмисно намагаються передати прочитане якомога точніше. Не знаючи, в яких випадках можна передавати не весь текст, а лише його частину, де точно йти за текстом, а де передавати його своїми словами, не вміючи вибирати з нього головне і передавати те саме, але іншими, своїми словами, учні молодших класів ще часто заучують прочитане оповідання або пояснення вчителя дослівно. Вони запам'ятовують його напам'ять.\nПерехід до змістового запам'ятовування здійснюється в процесі загального розумового розвитку школяра. Цьому значною мірою сприяють такі види його навчальної роботи, як виклад, письмові твори за малюнком, ілюстрації до прочитаного оповідання або вірша, робота над планом літературного твору.\nЧим старші діти, тим дедалі більшу роль в їх пам'яті починають відігравати змістові зв'язки, тим більше і повніше функція пам'яті включає в себе процеси мислення і уявлення і тим менш продуктивним буде дослівне запам'ятовування (рис. 3). Тому для навчальної роботи учнів І-IV класів особливо істотна роль словесних змістових опор.\nНавчальна діяльність істотно змінює процес розвитку довільної пам'яті. Вона набуває дедалі більшої сили і більших можливостей. Характерно, що в міру того, як дитина звикає до шкільного життя, зростає й значення навчального мотиву в запам'ятовуванні. Найбільш значущий для дошкільників мотив - ігровий - поступово втрачає провідне значення.\nНа запам'ятовування дітей-дошкільників помітно впливає і установка. Залежно від того, на що орієнтована дитина, змінюється продуктивність її пам'яті. Створюючи в учнів установку на тривалість збереження, на передавання матеріалу своїми словами (або дослівно), на необхідність відтворювати його послідовно, дорослий спостерігає помітне поліпшення пам'яті учнів.\nОднак формування довільної пам'яті зовсім не є витісненням або подавленням мимовільного виду запам'ятовування. Дослідження П.І. Зінченка і А.А. Смирнова із співробітниками показують, що мимовільне запам'ятовування продовжує відігравати істотну роль у набуванні досвіду навіть у дорослої людини, особливо в умовах її активної діяльності. У 7-10-річних дітей мимовільне запам'ятовування високопродуктивне, коли запам'ятовуваний матеріал стає змістом їх активної діяльності, хоч ця діяльність і не має спеціальної мнемонічної спрямованості. Поставивши перед молодшими школярами завдання запам'ятати демонстровані малюнки, П.І. Зінченко показав, що діти добре відтворили їх зміст, але зовсім не могли пригадати, які числа були написані на кожному з них. Змінивши задачу, дослідник дістав протилежний результат. Діти могли досить успішно скласти ряд з чисел, але запам'ятати лише незначну кількість предметів, зображених на малюнках.\nУ тих умовах, коли учнів навчали способів кращого запам'ятовування, продуктивність пам'яті підвищилася: від 7 до 7,4% у дошкільників; від 10 до 18% У школярів; від 11,5 до 14% у дорослих.\nУзагальнюючи дослідження з проблеми пам'яті, А.А. Смирнов зазначає, що мимовільне запам'ятовування, яке здійснюється в активній розумовій діяльності дітей, продуктивніше, ніж довільне запам'ятовування, що відбувається в звичайних умовах і не має мнемонічної спрямованості. Якщо учень (і дорослий) не вміє користуватися раціональними прийомами запам'ятовування, продуктивність пам'яті значно знижується.\nРозвитку довільної пам'яті величезною мірою сприяє навчання дітей раціональних способів і прийомів заучування. Молодші школярі взагалі не знають, що можна і треба вчитися запам'ятовувати те, що вони чують або читають. Мнемонічна діяльність як така їм ще невідома. Тим часом, не знаючи способів заучування, школярі навіть старших класів витрачають часто багато часу на беззмістовне повторювання матеріалу і досягають дуже низьких результатів у його запам'ятовуванні. Серед способів раціонального заучування одним з провідних є складання програми роботи над тим чи іншим змістом.\nДослідження з проблеми програмованого навчання показали, що ефективність запам'ятовування і вміння успішно використовувати завчений матеріал набагато підвищується, коли людина діє відповідно до відомої схеми, яка є опорою для засвоєння і використання змісту, що сприймається (Дж. Брунер, Н.Ф. Тализіна).\nМ.О. Бантова розробила програму, яка допомагає учням опанувати способи розв'язування арифметичної задачі:\nЗапиши задачу коротко.\nДай відповідь на запитання, що показує кожне число. Назви головне запитання задачі.\nУяви собі те, про що йдеться в задачі (якщо треба, зроби креслення), і розкажи, що ти уявив.\nПодумай, що можна сказати про число, яке ти дістанеш у відповіді: більше воно буде чи менше за яке-небудь з чисел, наведених у задачі?\nРозкажи собі план розв'язування.\nПодумай, чи не можна розв'язати задачу іншим способом; якщо можна, то розв'яжи.\nПеревір розв'язок і запиши відповідь.\nПостав собі цікаві запитання і дай відповідь на них.\nПрацюючи за цією схемою, учні запам'ятовують етапи всього процесу роботи над будь-якою задачею. Застосування такої програми до дедалі складніших і різноманітніших задач на основі послідовного виділення їх істотних компонентів формує в старших школярів і більш узагальнене вміння або загальний метод розв'язування математичних задач.\nРозуміння тексту, формули, картини, креслення, які треба запам'ятати.\nЯсність мети і зв'язку заучуваного матеріалу з попереднім, вже відомим змістом, а де можливо, - з практичним його використанням.\nЗмістова активна обробка матеріалу самими учнями: складання плану тексту, виділення основної думки, об'єднання даних у категорії і групи, вибір заголовку або назви групи, встановлення різноманітних змістових, а іноді й зовнішніх зв'язків між частинами запам'ятовуваного змісту.\nРаціональне використання наочності: картин, малюнків, схем, креслень і образів, створених на основі їх словесного замальовування.\nдипломная работа "Програма діагностики пізнавальних психічних процесів дітей молодшого шкільного віку" скачать\nДругие документы, подобные "Програма діагностики пізнавальних психічних процесів дітей молодшого шкільного віку"


Нардеп з Луганщини підтримав мовні штрафи для чиновників – новини ZIK.UA\nНовини » Політика 12 червня, 2017, 18:35\nНардеп з Луганщини підтримав мовні штрафи для чиновників\nЯ погоджуюсь щодо штрафів для державних службовців, які підбурюють людей на мовний конфлікт. Все одно, чи китайська чи англійська мови, в родині я можу спілкуватися будь-якою, але на державній службі чиновник має спілкуватися українською мовою.\nПро це у програмі «Перші про головне. Коментарі» (щобудня 13:00 – 15:00 та 17:00 – 19:30) на телеканалі ZIK заявив Сергій Шахов, нардеп групи «Воля народу», коментуючи законопроект 5670-д про забезпечення функціонування української мови як державної.\nГість студії наголосив, що сьогодні діти по всій Україні, у дитсадках, школах і вишах – всі спілкуються українською мовою. «Для них проблем немає. Інша справа для наших батьків, які живуть на Луганщині. Увесь час радянська влада викорінювала українську мову.\nАле коли я пройшовся своїм округом, то побачив, що майже 90% людей спілкуються або українською мовою, або суржиком! Тобто проблем на Луганщині у питанні мови немає – цей конфлікт постійно роздувають тільки напередодні виборів», – наголосив пан Шахов.\nСам депутат зізнався, що йому довелося вивчати українську. «Але мову я вивчив за три місяці – і вважаю, що немає проблем, аби її вивчити», – відзначив представник групи «Воля народу».\nВодночас обранець закликав передбачити ситуацію з відповіддю державного службовця на прийомі громадян тією мовою, якою його запитують. «Бабця 85 років приходить і не розуміє, що говорить службовець. Я думаю, не будеш оштрафований, якщо пояснювати їй будеш тією мовою, яку вона розуміє», – висловив сподівання пан Шахов.\nПерші про головне. КоментаріСергій Шаховмовні квоти\n2019-10-21 15:30 :17


На Херсонщині стартував виборчий процес ОТГ • Gazeta.ks.ua.\n13 марта 2017 Stanislav Znamov 0 Комментариеввыборы, горностаевка, децентрализация\n«Вибори відбудуться 30 квітня. Впевнений, громади оберуть справжніх лідерів», — про це на своїй сторінці у Фейсбук повідомив Віце-прем’єр-міністр – Міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України Геннадій Зубко.\n«Громади чекають своїх лідерів! Сьогодні стартує виборчий процес у 47 ОТГ із 19 областей. Вибори відбудуться 30 квітня. Впевнений, громади оберуть справжніх лідерів, які маючи довіру людей, відкриють своїм громадам друге дихання», — зазначив Геннадій Зубко.\nВін також звертає увагу, що децентралізація надає громадам нові можливості, їх мешканцям нову якість життя: «Це можливості для ініціативних і небайдужих управлінських команд на місцях. М’яч — на полі громад. І тому ці чергові 47 громад мають усі підстави стати успішними», — зазначив Геннадій Зубко.\n← У Скадовську розпочалась підготовка до туристичного сезону\nУ Херсонській ОДА обговорили шляхи зміни якості освіти →\nХерсонська облрада планує закупити катер для боротьби з браконьєрами


На Львівщині у пожежі постраждала сім'я з 6 чоловік: трьом дітям вдалося вижити » Провінційка - портал новин\nЛьвівська область 08-фев, 2012, 16:489 prov 584\nЧерез люті морози сталася жахлива трагедія, яка шокувала усю Львівщину. У селі Долинівці в пожежі згоріла сім'я з шістьох осіб. Будівля, де намагалася зігрітися родина, зайнялася вночі. Дідусеві вдалося винести з охопленого полум'ям приміщення, трьох онуків. Їхня матір і бабуся згоріли живцем. Згодом у лікарні від опіків помер і старий. Троє дітей зараз в опіковому центрі у Львові в украй тяжкому стані.\nЗайнялося ось у цій літній кухні близько другої ночі. А чому - вже ніхто не розкаже. Троє дорослих загинули. Тут ночувала сім'я з шістьох осіб - троє дітей, їхня матір, бабуся й дідусь. Маленьку будівлю легше було обігріти, тому родина так рятувалася від холоду. Сусід Олег, коли побачив вогонь, одразу кинувся на допомогу.\nОлег Хомутник, сусід загиблих:\n- Я у вікно подивився - полум'я палає, ми перші прибігли. Вони вже всі були на вулиці обгорілі.\nДідусеві вдалося винести онуків надвір. Рятував їх ціною власного життя. Сімдесятирічний чоловік дістав тяжкі опіки - він помер у лікарні. Жінки намагалися розбити вікна, та намарно: згоріли живцем.\nІван Бабич, брат загиблої:\n- Мама, видно, бо рука порізана, шибу вибивала, бо рука повністю порізана, а зверху ще було обклеєно пльонкою. Ну, вікно пльонкою заклеєне, то видно, стікло розбила, а пльонку не могла розірвати.\n- Як відомо, люди отримають смертельні дози отруєння чадним газом ще в момент тління. На момент прибуття пожежних розрахунків будівля вже повністю була охоплена вогнем.\nТроє дітей: дворічний і дванадцятирічний хлопчики, та тринадцятирічна дівчинка зараз у реанімації Львівського опікового центру. Діти в украй тяжкому стані. Одного малого пацієнта прооперовано. Проте, сил українських медиків не досить.\nІгор Стояновський, заступник керівника Львівської міської клінічної лікарні №8:\n- І, власне, в тих дітей настане проблема - ми прогнозуєм - що в них навіть якщо вони переживуть стадію токсемії, то в них настане проблема, коли просто не будем мати донорської шкіри, тому що в них обпечено понад 50 відсотків тіла.\nКваліфіковану допомогу дітям можуть надати у Бостонській клініці, що у США. Медики чекають на спеціального літака, обладнаного під операційну. Ним і мають намір відвезти сиріт до Сполучених Штатів. Для перельоту й лікування за океаном потрібно півтора мільйона гривень. Червоний хрест уже оголосив збір грошей. Ця трагедія шокувала всю Львівщину, тож люди несуть до лікарні хто скільки може. Чималу суму надала влада області, допомогти намагаються майже всі організації регіону. Люди сподіваються, що малюків вдасться врятувати.\nНа пожежі, яка виникла на Буковині, постраждали 2 дитини, залишені без нагляду дорослих: одна з них померла\nВ цьому році на водоймах потонуло 28 громадян


Санжійка - Find and Follow\nСанжійка – одне із наймальовничіших та найменш заповнених туристами сіл Одеської області. Село називають “українським баунті” за мальовничі пляжі з чистою водою.\nСанжійка розташована на відстані 35 км від Одеси, між Чорноморськом та Грибівкою. Повноцінна історія села розпочалася ще у XVIII столітті, коли на узбережжі Чорного моря було засновано військовий пункт під назвою “Санджак”. Проте задовго до цього на місці майбутнього курорту селилися скіфи, сармати та давні слов’яни. У полях навколо села досі знаходять кам’яні могильні хрести козаків.\nОдна з найцікавіших локацій узбережжя Санжійки – старий Санжійський маяк. Його збудували тому, що у цій точці моря перетинаються підводні течії Босфорської та Керченської протоки, що може бути небезпечним для кораблів.\nОскільки води Чорного моря періодично підмивають узбережжя, маяк періодично переносять. Тому місцеві називають Санжійський маяк “маяком, що тікає”. Наразі маяк огороджено високим парканом. Раніше тут проводили екскурсії, але зараз потрапити всередину можна лише у складі офіційної екскурсійної групи, сформованої заздалегідь.\nСанжійка – маловідомий курорт, тому відпочивальників тут небагато. В основному туристи приїжджають сюди заради краєвидів. Зі схилів біля Санжійки відкривається вид на море, Грибівку та пляж, від якого перехоплює подих. Хоча Санжійка й розташована поруч з Одесою, тут тихо і спокійно, і відпочивальники можуть гуляти довгими пляжами з чистим піском.\nАвтобуси у Санжійку з Одеси від‘їжджають з автостанції “Привоз”, що знаходиться біля залізничного вокзалу, інтервалом у дві години.\nАвтомобілем до Санжійки можна дістатися автошляхами Р70 та T1641.\nПерепочити/заночувати: Міні-готель “Юна” Готель “Sun Joy” Міні-готель “Море Надії” Вілла Costa\nСмачно пообідати: Panama city restoran, ресторан "Villa Penta", Ресторан Шале,\nОберіть наступну локацію маршруту Одеська область 3 - Село Роксолани


Помер Володимир Меньшов: біографія та фільмографія режисера\nПомер Володимир Меньшов: біографія російського режисера\n5 липня 2021, 17:00 Читать новость на русском\nПомер Володимир Меньшов / Фото "Сплетник"\nПомер відомий російський режисер Володимир Меньшов. Причиною його смерті стали ускладнення, які спричинив коронавірус. Він був одним з авторів оскароносного фільму "Москва сльозам не вірить". Біографію та фільмографію режисера дізнавайтеся на Showbiz 24.\nВолодимир Меньшов відзначився не лише своїми кінокартинами, а й висловлюваннями про Україну. Зокрема режисер наголошував, що Росії необхідно активніше втручатися в процеси, які відбуваються на теренах нашої держави .\nДо теми Помер російський режисер Володимир Меньшов\nРежисер народився у 1939 році в Баку, в родині члена НКВД.\nУ 1965 році він отримав диплом Школи-студії МХАТу, а в 1970 – закінчив Всесоюзний державний інститут кінематографії.\nЗа час акторської кар'єри Меньшов зіграв понад 100 ролей в кіно та телефільмах.\nУ 1980 році режисер отримав Оскара за фільм "Москва сльозам не вірить". Стрічка перемогла в номінації "Найкращий фільм іноземною мовою".\nУ 1981 році він став співавтором сценарію до фільму "Ніч коротка", який виробляла кіностудія імені Олександра Довженка.\nВолодимир Меньшов був одруженим. Його обраницею стала російська актриса Віра Алентова. Пара виховувала доньку Юлію Меншову, яка працює акторкою та телеведучою.\nФільмографія Володимира Меньшова\nМеньшов встиг зіграти у понад 100 кінороботах. Серед найвідоміших:\n"Висоцький. Спасибі, що живий".\nВолодимир Ментшов на знімальному майданчику / Фото "Коммерсанта"\n"Москва сльозам не вірить";\nНаписав сценарії до таких стрічок:\n"Я служу на кордоні";\nВолодимир Меньшов про Крим, Донбас і війну\nРежисер заявляв, що Росії потрібно активніше втручатися в державні процеси, які відбувалися в Україні до початку Революції Гідності та після неї: "Якщо у нас і були помилки, то вони були пов'язані з тим, що ми недостатньо в цей процес втручалися. Здається, ми сподівалися, що перебісяться, перемелеться – борошно буде. Розраховували на те, що сплеск націоналізму та антиросійських настроїв виник у всіх республіках через змішування антикомунізму та антиросійських поглядів. Ми не давали приводу для такої ненависті, щоб нам заявляли і кричали "москаляку на гіляку".\nМеньшова обурювало те, що до Росії виникають якісь претензії, а в українських університетах викладачів просять читати лекції лише українською мовою.\nЯ не бачу підстав для того, щоб до нашої сторони виникали претензії. Що ми зробили не так, що тепер завжди перед ними винні? Кажуть, щоб не говорили російською. Я бачив цих людей, як вони розмовляють. Це жах. Вони змушують нас говорити українською в стінах університету. Звільняють за те, що якийсь професор не володіє українською мовою. Чому ж вони божеволіють? Зробімо дві державні мови! Але ж ні…\n– казав Меньшов.\nВолодимир Меньшов / Фото "Обласстной газеты"\nРежисер підтримував російську окупацію Криму та постійно говорив про те, що жителі Донбасу "благають Росію взяти їх під свою опіку": "Ймовірно, треба було брати Донбас. Тоді б Крим, Донбас, Луганськ в претензіях до нас, які висуває західне суспільство, записували б через кому".\nВолодимир Меньшов також додавав, що народ чекає подальших дій щодо Донбасу: "Народ чекає, а ми вдаємо, що спостерігаємо за розвитком подій збоку. В Путіна вже було багато успішних проєктів у міжнародних справах. Хочеться думати, що й тут він розуміє, що робить та куди скеровує країну".\nРосіяни, які не підтримали дії Росії щодо України, просто не пройшли перевірку Кримом. Возз'єднання з півостровом стало переломним моментом. Ті, хто тоді зайняв жорстку позицію, що Крим не наш, зараз зазнають великих труднощів. Я це бачу на талановитих людях, які стали маргінальними особистостями,\n– заявляв режисер.\nМеньшов не лише словесно, а й фінансово підтримував проросійських бойовиків. У 2017 році він перерахував загарбникам мільйон російських рублів.\nУ березні 2016 року Служба безпеки України заборонила Володимиру Меньшову в'їзд на територію країни терміном на 5 років.


Будова та функції мітохондрій - Біологія - Навчальні матеріали онлайн\nБудова та функції мітохондрій\nМітохондрії (від грец. mitos – нитка і chondron –– зернятко) – це двомембранні напівавтономні енергетичні органели еукаріотичних клітин. Мітохондрії наявні в усіх еукаріотичних клітинах, за винятком зрілих еритроцитів тварин та окремих видів паразитичних найпростіших тварин – мікроспоридій. Гомологами мітохондрій у прокаріотів є мезосоми – внутрішні складчасті впинання клітинної мембрани. Мітохондрії мають вигляд видовжених (до 10 мкм завдовжки) та кулястих (діаметром до 1 мкм) тілець. Кількість мітохондрій у клітинах різних типів буває різною і залежить від енергетичних потреб клітини. Так, велетенська амеба Chaos chaos має до 500 000 мітохондрій, ооцити – близько 300 000, у печінкових клітинах-гепатоцитах їх налічують до 500. А ось у лімфоцитах крові їх всього декілька, у клітині трипанозоми (збудника африканської сонної хвороби) взагалі є лише одна велетенська. У клітинах рослин кількість мітохондрій менша, оскільки частину їх функцій виконують хлоропласти. Мітохондрії можуть бути розсіяні по всій цитоплазмі або зосереджені в ділянках, де виникає найбільша потреба в АТФ. Ці органели можуть розташовуватися рівномірно по цитоплазмі клітини (наприклад, у гепатоцитів) або скупчені біля енерговитратних частин клітини (наприклад, уздовж міофібрил у м'язових волокнах, в хвості сперматозоїда).\nБудова. Поверхневий апарат мітохондрій складається з двох мембран – зовнішньої та внутрішньої. Зовнішня мембрана гладка, вона відмежовує мітохондрію від гіалоплазми. Під нею знаходиться складчаста внутрішня мембрана, яка утворює кристи (гребені). З обох боків крист виявлені дрібні грибоподібні тільця, названі оксисомами, або АТФ-сомами. Вони містять ферменти, що беруть участь в окиснювальному фосфорилюванні (приєднанні фосфатних залишків до АДФ з утворенням АТФ). Кількість крист у мітохондріях пов'язана з енергетичними потребами клітини, зокрема в м'язових клітинах мітохондрії містять дуже велику кількість крист. При підвищеній функції клітини мітохондрії набувають більш овальної або видовженої форми, і кількість крист у них зростає.\nВміст мітохондрії має назву матрикса, у якому розташовані мітохондріальні ДНК і РНК, рибосоми, трофічні включення, гранули, що є скупченням катіонів кальцію і магнію (необхідні для функціонування мітохондріальних ферментів) та ін.\nМітохондрії мають власний геном, їх рибосоми типу 70S відрізняються від рибосом цитоплазми. ДНК мітохондрій переважно має циклічну форму (плазміди), кодує всі три види власних РНК і постачає інформацію для синтезу частини мітохондріальних білків (близько 9%). Отже, мітохондрії можна вважати напівавтономними органелами. Мітохондрії належать до самореплікуючих (здатних до розмноження) органел. Оновлення мітохондрій відбувається протягом усього клітинного циклу. Наприклад, у клітинах печінки вони замінюються новими через майже 10 днів. Найбільш вірогідним шляхом відтворення мітохондрій вважають їх поділ: посередині мітохондрії з'являється перетяжка або виникає перегородка, після чого органели розпадаються на дві нові мітохондрії. Утворюються мітохондрії із промітохондрій – округлих тілець діаметром до 50 нм з подвійною мембраною.\nФункції. Мітохондрії беруть участь в енергетичних процесах клітини, вони містять ферменти, зв'язані з утворенням енергії та клітинним диханням. Іншими словами, мітохондрія є своєрідною біохімічною міні-фабрикою, яка перетворює енергію органічних сполук на ужиткову енергію АТФ. У мітохондріях енергетичний процес починається в матриксі, де відбувається розщеплення піровиноградної кислоти в циклі Кребса. Під час цього процесу звільняються атоми водню, які транспортуються дихальним ланцюгом. Енергія, яка при цьому вивільняється, використовується в декількох ділянках дихального ланцюга для здійснення реакції фосфорилювання – синтезу АТФ, тобто приєднання фосфатної групи до АДФ. Це відбувається на внутрішній мембрані мітохондрій. Отже, енергетична функція мітохондрій інтегрується з: а) окиснення органічних сполук, що відбувається в матриксі, завдяки чому мітохондрії називають дихальним центром клітин, б) синтезу АТФ, що здійснюється на кристах, завдяки чому мітохондрії називають енергетичними станціями клітин. Крім того, мітохондрії беруть участь у регуляції обміну води, депонуванні йонів кальцію, продукції попередників стероїдних гормонів, в обміні речовин (наприклад, мітохондрії в клітинах печінки містять ферменти, які дозволяють їм знешкоджувати аміак) тощо.\nБІОЛОГІЯ+ Мітохондріальні хвороби – група спадкових захворювань, пов'язаних з дефектами мітохондрій, які призводять до порушення клітинного дихання. Вони передаються по жіночій лінії дітям обидвох статей, оскільки яйцеклітина має більший об'єм цитоплазми і, відповідно, передає нащадкам і більшу кількість мітохондрій. Мітохондріальна ДНК, на відміну від ядерної, не захищена білками-гістонами, а механізми репарації, які дісталися від бактерій-предків, недосконалі. Тому в мітохондріальній ДНК мутації накопичуються в 10-20 разів швидше, аніж у ядерній, що і призводить до мітохондріальних хвороб. У сучасній медицині їх нині відомо вже близько 50. Наприклад, синдром хронічної втоми, мігрень, синдром Барта, синдром Пірсона та багато інших.


Обнулили «хлібне перемир’я»: сепаратисти знову застосували заборонену Мінськими угодами зброю - - Україна Молода\nГоловна > Новини > Обнулили «хлібне перемир’я»: сепаратисти знову застосували заборонену Мінськими угодами зброю\nУпродовж 31 липня збройні формування Російської Федерації та її посіпаки 11 разів порушили заборону на використання будь-якої зброї.\nІз них 4 рази — із застосуванням забороненої Мінськими угодами зброї, міномета калібру 82 мм.\nПроти наших захисників застосовували кулемети великих калібрів, гранатомети, озброєння БМП і стрілецьку зброю, повідомив пресцентр Об’єднаних сил.\nНа донецькому напрямку в районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання «Схід» противник 10 разів обстріляв позиції Об’єднаних сил поблизу населених пунктів Піски, Лебединське, Широкине, Богданівка, Павлопіль, Гутове, Новогнатівка.\nНа Луганському напрямку в районі відповідальності ОТУ «Північ» позиції наших захисників були обстріляні поблизу Золотого-4, Попасної.\nЗа добу втрат з української сторони не зафіксовано.\nНа території Луганської області за підтримки командування Об’єднаних сил із 5 по 25 серпня з нагоди 28-ї річниці Дня Незалежності відбудеться концертний тур «Марш незалежності». У графіку — виступи у 22 населених пунктах.\nМетою заходу є популяризація музичних творів військово-патріотичної спрямованості серед мешканців Луганщини та зміцнення довіри українського народу до армії, повідомляє пресслужба ООС.\nТакож планом проведення концертного туру передбачено кінопокази українських патріотичних фільмів та надання гуманітарної допомоги населенню. Гастролюватиме й особовий склад військового оркестру однієї з частин Збройних сил України.


11 продуктів, найбільш корисних для здоров’я — RATE1\nФахівець із харчування, дієтолог і автор американського бестселера «150 найкорисніших у світі страв» Джонні Бовден (Jonny Bowden) на прохання New York Times уклав список найкорисніших страв. Ці продукти людям слід було б вживати постійно, тільки чомусь ми їмо їх не дуже часто.\nДеякі овочі та фрукти, які рекомендує у своїй книзі автор (гуава, портулак, вовчі ягоди), не завжди можна знайти на полицях звичайних магазинів. Тож пан Бовден зі 150 виокремив 10 найкращих (і доступних) продуктів, корисних для здоров’я.\n11 продуктів, найбільш корисних для здоров’я (The New York Times)\n1. Буряк: дуже корисний овоч, який містить багато вітамінів та мікроелементів. Смакує найкраще: сирим, потертим на терку – варений овоч втрачає вітаміни.\n2. Капуста: автор зазначає, що овоч містить мікроелементи, корисні для людей, хворих на рак, та й здоровим не завадять. Смакує найкраще: свіжа нашаткована капуста в салаті.\n3.Мангольд: довге листя і стебла мангольда містять багато вітамінів К, А, Е, а також натрій, магній калій. Смакує найкраще: нарізане листя, приправлене маслиновою олією – вітамінний салат.\n4. Кориця: має високі антимікробні та антиоксидантні властивості. Смакує найкраще: кориця чудово підходить як до гострих м’ясних страв, так і для солодких десертів. її додають у каву та в різноманітні маринади.\n5. Гранатовий сік: гранатовий сік знижує тиск і є хорошим антиоксидантом. Смакує найкраще: просто пийте.\n6. Чорнослив: вітаміни добре зберігаються у сухофруктах. Смакує найкраще: додає особливого смаку м’ясним стравам.\n7. Гарбузове насіння: найпоживніша частина гарбуза, яка містить магній. Смакує найкраще: смажене гарбузове насіння – як легка закуска чи компонент салату.\n8. Сардини: містять залізо, магній, фосфор, вітамін В та інші вітаміни. Смакує найкраще: обирайте сардини з олією та спробуйте їх на тостах, у салатах або просто з цибулею.\n9. Куркума: «суперзірка» спецій має протиракові властивості. Смакує найкраще: з яєчнею або просто в салаті.\n10. Заморожена чорниця: на думку деяких фахівців, заморожування знищує певну кількість корисних речовин в овочах і фруктах, проте це не про чорницю. Її ягоди смачні й корисні весь рік, морожені чи свіжі. Смакує найкраще: змішана у блендері з йогуртом, сиром чи молоком.\n11. Консервований гарбуз: некалорійна і корисна їжа. Смакує найкраще: якщо додати трішки олії та спецій за смаком.\nТретині українців зменшили зарплату, а кожен п’ятий змушений працювати неповний робочий день. Такі результати опитування, проведеного компанією Research & Branding Group в останній декаді січня 2009 року.


субота, 29 січня 2022, 03:56\nВшанувати пам'ять героя прийшли його рідні, друзі та бойові побратими, а також представники місцевої влади, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n«Сьогодні ми віддаємо шану полеглому герою, якого немає поряд з нами, але він продовжує жити в серцях вдячних сумчан і всіх українців! Ми відчуваємо невимовний біль, через те, що, боронячи незалежність України, гинуть найкращі сини нашого народу, – мужні і сильні чоловіки, такі як наш земляк, командир 128-ої окремої гірсько-штурмової бригади Євген Коростельов», – сказала заступник Сумського міського голови Альона Дмітрєвская.\nВідкрили пам'ятник представник 25-ї десантної бригади підполковник Сергій Сорока та нинішній командир 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади Олег Гончарук.\nПам'ятник загиблому командиру 128-ї бригади Євгену Коростельову відкрили у Сумах / Фото: Сумська міськрада\nПрисутні вшанували пам'ять тих, хто загинув, захищаючи рідну землю, хвилиною мовчання та під звуки військового оркестру поклали квіти до могили воїна.\nЯк повідомляв Укрінформ, Євген Коростельов 12 листопада 2019 року, виконуючи завдання у районі проведення ООС, поблизу Новотроїцького на Донеччині дістав множинні вогнепальні осколкові поранення кінцівок. Його терміново літаком евакуювали до Харкова, проте врятувати його не вдалося. У полковника залишилася дружина, донька і син. Йому було 38 років.\nПам'ятник Суми Військові ООС


Двоспальне ліжко Жанет 2 160*200 ВНД | Кращі двоспальні ліжка Чернівці | Ортопедичне ліжко під замовлення Asorti, ціна 21 479,00 грн.\nID: 4530 Наявність: під замовлення\nКатегорія 0 21 479 грн.\nКатегорія А 21 749 грн.\nКатегорія Б 21 924 грн.\nКатегорія В 22 100 грн.\nКатегорія Г 22 289 грн.\nКатегорія Д 22 734 грн.\nКатегорія Ж 23 180 грн.\n21 479 грн. Купити в 1 клік У кошик\nДвоспальне ліжко Жанет 2 160*200 з класичною каретною стяжкою на узголів'ї\nМ'яке ліжко Жанет 2, являє собою ідеальне місце для комфортного і якісного відпочинку. За допомогою додаткової підтримки з натурального дерева твердої породи, каркас міцніший в декілька разів. Спинка та периметр наповнені еластичним пінополіуретаном (ППУ) високої щільності. Пружинний матрац максимально зручний, а також легко створює ортопедичний ефект, що є особливо корисним для Вашого здоров'я.\nДизайнерське ліжко Жанет 2 - шикарна модель для створення стильних інтер'єрів в міських квартирах і заміських будинках. Округлі, м'які форми, з першого погляду говорять про комфортність і зручність. Чарівний і одночасно стриманий дизайн моделі гармонійно вписується в широкий спектр інтер'єрів.


День пам’яті героїв Крут — 29 січня | Криворізький економічний інститут\nГоловна › Новини › День пам’яті героїв Крут — 29 січня\nДень пам’яті героїв Крут щорічно відзначають 29 січня. Це дуже важлива дата для України, яка досить сильно вплинула на історію нашої країни. Кожен українець повинен знати про цю подію…\nВ кінці січня 1917 року Українська Центральна Рада прийняла IV Універсал, який проголошував самостійність і незалежність Української Народної Республіки (УНР). Фактично саме тоді Україна вперше стала незалежною. Більшовицька Росія була згодна з цим тільки за низки умов, які дозволяли їй втручатися у внутрішню політику нашої країни і, звичайно, це все було відхилено. Тоді більшовики почали військовий наступ на Україну.\nРік по тому більшовики встановили контроль над Харківською, Катеринославською і Полтавською губерніями і розгорнули наступ на Київ. З боку більшовиків бої вели дві великі групи військ: одна уздовж залізниці Харків-Полтава-Київ, друга – в напрямку Курськ-Бахмач-Київ. Через кілька днів у нерівному бою довелося відступити до станції Крути.\n29 січня 1918 року більшовицька армія Михайла Муравйова вступила в нерівний бій проти студентів, школярів і 20 офіцерів, на озброєнні яких було 16 кулеметів і лише 1 гармата. За даними Українського інституту національної пам’яті, в підкріплення українських частин у Крути направили першу українську юнацьку школу ім. Б. Хмельницького. Крім цього, туди вирушили студенти-добровольці. Всі ці юнаки билися цілий день проти підготовлених і добре озброєних більшовицьких військових.\nЗа різними оцінками втрати українських військ в битві під Крутами було від 70 до 100 людей. А з боку більшовиків втрати оцінюються приблизно в 300 чоловік.\nПотрібно відзначити, що під час організованого відступу українських військ загін студентів і школярів, який налічував 30 чоловік, потрапив у полон до більшовиків. Їх командир був сильно розлючений через великі втрати, тому він наказав спочатку знущатися з українських школярів, а потім розстріляти. Історія свідчить, що тоді учень 7-го класу перед самим розстрілом почав співати «Ще не вмерла Україна», а його підтримали й інші…\nНа державному рівні вшановувати пам’ять героїв Крут почали в Україні лише 2004-го. За рік перед цим, у січні 2003-го Леонід Кучма підписав розпорядження «Про вшанування пам’яті героїв Крут». У багатьох містах України почали встановлювати пам’ятні знаки, в школах проводити вечори, присвячені цим подіям. У період президентства Віктора Ющенка відзначення роковин бою під Крутами перетворилося на масштабну подію. Участь у велелюдних урочистостях брали вищі посадові особи держави, політики, представники громадськості.\nПоетична робота київського поета Сергія Губерначука, який працював секретарем Ради громадської організації Історико-культурологічне товариство «Герої Крут», датована 2001-м роком. Авторське виконання вірша «Героям Крут» проходило, зокрема, під час офіційних зборів на честь вшанування загиблих юнаків.\nМи писали про наших першокурсників-журналістів, які восени минулого року мандрували Україною, і відвідали ці історичні місця, де проходив бій під Крутами (сайт КЕІ за 9.10.2018). Про їхні враження нагадаємо іще раз.\n— Подорож до станції Крути надала нам можливість у зрозумілій формі дізнатися більше про історію нашої країни. Про те, як закладалися бруківочки у боротьбу за незалежність та яку роль у ній зіграла молодь, — писала тоді керівник групи Катерина Володимирівна Слюсаренко. — У 2006 році на станції Крути було створено «Меморіал пам’яті героїв Крут». Ми відвідали музей, який присвячений боротьбі за незалежність України 1917-1919 роках. Експозиція знаходиться у відтвореній залізничній станції та потязі з вагонами тих часів.\nВражаюча історія Героїв Крут — про мужність, гідність, відданість і любов до своєї країни! Дуже вдячні всі за надзвичайно цікаву екскурсію пані Примушко Наталі!\nГоворить Влад Кулєєв, першокурсник:\n— Найбільш пам’ятне з нашої поїздки – це відвідання станції Крути. Ми побували в музеї «Битва під Крутами». Дуже гарна була екскурсовод, яка розповіла нам про бій, який відбувся багато років тому. Нерівність сил вражала: 6 тисяч радянських солдатів проти 600 студентів. Дуже цікава тут експозиція, вона знаходиться у старих вагонах ХХ століття. Там різні експонати (кулемет, шинель того часу), поруч стоїть монумент: червона колона з лавровим вінком, у якому знаходиться герб України. Її встановили за часів президентства Віктора Ющенка, і вона повинна нагадувати студентам про їхній навчальний заклад. Ця колона виконана згідно зі справжніми колонами, які є у навчальному закладі, де навчалися загиблі студенти. Біля підніжжя лежить кам’яна шинель із кульовими отворами (у вигляді пам’ятника). Тут зроблене озеро у вигляді хреста.


Головна Підручники Підручник Історія економічних учень (Л.Я. Корнійчук, Н.О. Татаренко) скачати онлайн 3. Нова історична школа та «соціальний напрям»\nУ 70-х роках ХІХ ст. в Німеччині утворилася нова історична школа, ядро якої склали: Г. Шмоллер (1838—1917), Л. Брентано (1844—1931) і К. Бюхер (1877—1930). Головна відмінність нової історичної школи від попередньої, яку стали називати старою, полягала в тім, що її лідери аналізували особливості соціально-економічного розвитку країни на новому етапі — етапі переходу до монополістичного капіталізму, посилення націоналістичних, мілітаристських тенденцій у політиці об’єднаної Німеччини, зростання класової конфронтації та ідеологічних суперечностей у суспільстві — і намагалися розробити конструктивні програми “класового миру” і соціального партнерства. Саме її представники заклали основи буржуазно-реформістських концепцій соціальної політики. Водночас своїм важливим завданням ця школа вважала теоретичну та ідеологічну боротьбу з марксизмом як новою впливовою течією в робітничому русі Німеччини.\nЗасновником нової історичної школи вважають професора Берлінського університету Густава Шмоллера, який очолив праве консервативне крило економістів. Головний його твір — “Основи загального вчення про народне господарство” — хоча багато в чому і базувався на принципах і методах старої історичної школи В. Рошера і Б. Гільдебранда, проте в методологічному плані був суттєво іншим.\nНова історична школа у своїх дослідженнях наголошувала насамперед на історичному аспекті, ігноруючи при цьому логічний аналіз, який мав би бути неминучим наслідком описування послідовної низки подій. Своє завдання — “поглиблення історичного методу” — представники даної течії бачили в написанні великих монографій з окремих питань господарського розвитку Німеччини (економіки міст, торгових гільдій, ремісничих цехів та окремих підприємств), уникаючи аналізу проблем макроекономічного рівня.\nШмоллер сформулював це завдання так: “особливо важливо з’ясувати передовсім виникнення окремих господарських інституцій, а не всього народного господарства або універсального світового господарства. Немає потреби ставити широкі історичні проблеми, необхідно за допомогою строгого історичного методу вивчати одиничне”. Він виходив з того, що народне господарство в цілому залишається незмінним, відбуваються лише часткові зміни в його окремих ланках. Такий підхід звужував спектр досліджень до інтерпретації одиничних, окремих форм виробничих відносин, не розкриваючи їхньої суті.\nНайбільшою заслугою економістів нової історичної школи було те, що вони задовго до Дж. Кейнса поставили питання про регулюючу й спрямовуючу роль держави у господарському житті суспільства. Шмоллер, наприклад, стверджував, що Прусська держава — це основна сила розвитку суспільства, найвагоміший речовий капітал. Він був активним прихильником міцної спадкової монархії, за допомогою якої можна вирішити будь-які соціальні суперечності. У рамках буржуазної системи реалізація ідеї соціальної справедливості можлива лише за умови сильного уряду. Мудрий і сильний уряд, на його думку, може протистояти проявам класового егоїзму і класових зловживань, забезпечити економічний розквіт. Ця теза поклала початок теорії “надкласової держави”.\nГ. Шмоллер одним із перших в історії економічної науки запроваджує “етичний принцип”, який сьогодні набрав великого поширення у світовій економічній практиці. Він доводить, що господарське життя визначається не тільки природними й технічними, а також і моральними факторами: без міцної моральності нема ринку, грошового обігу, поділу праці, держави. Цікаво, що Шмоллер пояснював існування соціальних градацій і класових відмінностей у суспільстві на підставі саме етичного принципу. На його думку, економічного успіху досягають ті люди, учинки, доброчесність і порядність яких відповідають високим моральним нормам.\nШмоллер пропагував ідею відмови від класової боротьби і закликав виховувати робітників у дусі “соціальної солідарності” з капіталістами.\nУ своїх теоретичних концепціях представники нової історичної школи віддавали перевагу реформістському напряму суспільної перебудови. Шмоллер, зокрема, наполягав на проведенні реформ, які усунули б занадто велику нерівність у майні та розподілі доходів, котра породжує небезпеку соціальних конфліктів. Визнаючи наростання класового протистояння в суспільстві, нова школа виступала проти радикальних методів боротьби робітників з підприємцями, засуджувала за це марксизм, пропагувала виключно мирні реформи. Цими принципами керувалась у своїй практичній діяльності і створена 1872 р. Шмоллером “Спілка соціальної політики”.\nОдним із провідних ідеологів ліберально-буржуазного крила цієї школи був Луї Брентано. Найбільш відомі його праці — “Класична політична економія” (1888) та “Етика і народне господарство в історії” (1894).\nВін стверджував, що теоретична економія має “другорядне значення” порівняно з “безпосереднім спостереженням” економічних явищ і закликав детально й докладно описувати “навіть найнезначніші явища економічного життя”, що, на його думку, матиме більшу наукову цінність, ніж теоретичні міркування. Фактично Брентано дотримувався позиції, що теоретична політична економія є зайвою, бо вона не має прикладного практичного значення.\nЗахищаючи інтереси ліберальної буржуазії, він пропагував ідею “соціального миру” і суспільної рівноваги. Брентано рекомендував підприємцям надавати певні пільги й демократичні права робітникам, використовуючи для цього фабричне законодавство, профспілки, а також споживчу кооперацію, житлове будівництво тощо.\nБрентано ввійшов у історію економічної науки як один з ідеологів таких об’єднань підприємців, як картелі, убачаючи в них найважливіший засіб для усунення криз і безробіття, стабілізації економіки. На його погляд, “картелі — це спілки виробників, які бажають планомірно пристосовувати виробництво до попиту з метою уникнення надвиробництва і всіх його наслідків: падіння цін, банкрутств, знецінення капіталу, безробіття та голодування”.\nУ трактуванні сутності прибутку Брентано дотримувався погляду, що він складається “з надлишку вартості нового продукту, який виникає в ньому через поєднання всіх елементів виробництва, понад вартість цих елементів до їхнього поєднання”. Відтак він ототожнював прибуток із підприємницьким доходом, із винагородою підприємцеві за його “творчий дух”.\nЩодо аграрної сфери економіки та законів її регулювання, то тут погляди Брентано не були оригінальними. Він усіляко вихваляв “стійкість дрібного селянського господарства”, уважаючи, що великі господарства мають певні переваги лише в зерновому виробництві. В інших галузях і підгалузях сільського господарства дрібне господарство більш вигідне і перспективне. Брентано був переконаним прихильником закону спадної родючості грунту. На його думку, цей закон є абсолютним і чинним для будь-якого виду сільськогосподарської діяльності.\nЗначний внесок у економічну науку зробили й інші представники німецької історичної школи. Одним із них був Карл Бюхер — автор відомої книжки “Піднесення національної економіки” (1893). У цій праці він досліджує доекономічні стадії індустріальної еволюції, які передували розквіту цивілізації, аналізує зростання національної економіки на стадіях домашнього господарства, розвитку міста, нації, приділяючи особливу увагу відносинам, які складаються між виробником і споживачем.\nВідповідно до цих критеріїв К. Бюхер до замкнутого домашнього господарства відносить первісний лад “нецивілізованих народів”, античну латифундію, землеробське господарство вільних селян, а також маєток раннього середньовіччя. Не беручи до уваги характеру виробничих відносин і змін цих відносин, К. Бюхер поєднує в один блок різні економічні системи — первісний лад, рабовласницький лад і ранній феодалізм.\n— перша стадія зв’язується з домашнім, замкнутим виробництвом;\nДо нової історичної школи можна прилучити ще Вернера Зомбарта (1863—1941) і Макса Вебера (1864—1920). Найвідоміша багатотомна праця Зомбарта “Сучасний капіталізм” (1919—1927) є одним із кращих досліджень німецьких учених у галузі економіки. Зомбарт висунув та обгрунтував концепцію соціального плюралізму. Він не погоджувався з марксистами щодо неминучості революційної заміни капіталізму соціалізмом. Зомбарт стверджував, що суспільство прямує не до соціалізму, а до складнішої економічної системи, котра включає як старі, так і нові форми господарювання. Він прогнозував еволюцію капіталізму до більш гармонічної і зрілої системи, позбавленої економічних криз, антагоністичних суперечностей, яка базуватиметься на впорядкованому, планомірному типі господарства. Ці передбачення Зомбарта багато в чому справдилися: досить згадати змішану економіку, яка сьогодні є панівною на Заході.\nРозглядаючи історію виникнення капіталізму, він доводив, що цей суспільний лад своєю появою зобов’язаний найліпшим рисам людського характеру. Він розрізняв так званий буржуазний дух і дух підприємництва. Перший, на думку Зомбарта, проявляється в скромності, ощадливості, працьовитості, а дух підприємництва відбиває тяжіння особистості до новаторського пошуку в певній сфері виробництва. Таким чином, Зомбарт дотримувався думки, що в основі капіталістичної системи лежить людська психіка. Більше того, природу буржуазного суспільства він зв’язував із біологічним розвитком людини, її інстинктами та уподобаннями.\nПоступово економічні погляди Зомбарта набирали все більш реакційного характеру, а його праці сприяли формуванню ідеології німецького фашизму. Він підтримував расову теорію, пропагував ідею “життєвого простору” і “геополітики”.\nМакс Вебер був дослідником широкого діапазону, який системно аналізував процеси суспільного розвитку і встановив деякі загальні його закони. Він висунув концепцію так званих ідеальних типів, суть якої полягала у формулюванні закономірностей і узагальнень на підставі аналізу конкретних фактів і процесів історичного розвитку. У 1919—1920 рр. Вебер прочитав у Мюнхенському університеті курс лекцій “Історія господарства”, які пізніше були видані окремою книжкою. У ній подано стислий огляд економічної історії Європи з доісторичних часів і до XVIII ст.\n1897 р. німецький філософ, соціолог і економіст Рудольф Штаммлер (1856—1938) опублікував книгу “Господарство і право”, якою започаткував формування соціального напряму в економічній науці. Основними факторами соціально-економічного прогресу прихильники такої концепції вважали не явища економічного характеру, а право (пізніше державу), яке, на їхню думку, сприяє розвитку соціально гармонічної суспільної системи.\nВіддаючи переваги праву над економікою, Штаммлер стверджував, що “соціальне життя є зовні відрегульованим спільним життям людей”. Він розрізняв два елементи — форму і зміст, причому в першому випадку малася на увазі спільна діяльність людей, а у другому — зовнішнє регулювання, яке здійснюється за допомогою права, державних законів.\nПершопричину правової домінанти в житті суспільства представники “соціального напряму” пояснювали психологією людини. Вони протиставляли світ природи, який розвивається за об’єктивними законами, і світ людського духу, що залежить від свободи людської волі. Тому соціальна поведінка людини не є об’єктивно зумовленою і регулюється лише законом, державою.\nПредставники “соціального напряму” висунули тезу, що політична економія є суспільною наукою, а економічні категорії мають конкретний соціальний зміст і відбивають суспільні відносини. Водночас, спираючись на неокантіанську філософію, вони стверджували, що в основу суспільних процесів покладено явища ідеалістичного характеру. Звідси робилися висновки щодо нематеріальної природи суспільних процесів.\nІншим помітним представником “соціального напряму” був Р. Штольцман. Найбільш відомими є його праці “Соціальні категорії” (1896) та “Мета в народному господарстві” (1907). Штольцман дотримувався погляду, що виробництво є нейтральним у соціальному плані і не зв’язаним органічно з конкретним суспільним ладом. Його основу він бачив у суспільному поділі праці, але розглядав останній як виключно технологічне явище.\nПоглядам Штольцмана, як і всьому “соціальному напряму”, властиве ідеалістичне трактування економічних категорій. Зокрема, у своїй книжці “Мета в народному господарстві” він виходив з принципу, що економіку підпорядковано моральним ідеалам і вона є засобом, який використовується людьми для моральних цілей. На його думку, метою капіталістичного виробництва є реалізація принципу життєвого достатку, який забезпечує існування всім членам суспільства. Штольцман доводив, що окремі економічні категорії (вартість, заробітна плата, прибуток), є тільки засобами для досягнення цього вищого морального принципу. Заробітна плата, стверджував він, має забезпечувати нормальне достойне життя робітникам, а прибуток — гідне існування капіталістам. Отже, сучасна економічна система може дати можливість усім верствам населення задовольнити свої життєві потреби. До речі, різницю між робітниками та капіталістами Штольцман бачив лише в тім, що перші є виконавцями, другі — організаторами виробництва, а така різниця існуватиме завжди.\n“Соціальний напрям” активно захищав права приватної власності, обстоюючи, що її існування відповідає не тільки інтересам індивіда, а й суспільства. Дієздатне суспільство потребує організаторів-капіталістів. Тому капіталісти повинні отримувати достатню винагороду і мати приватну власність, щоб виконати свої функції.


Брикети для опалення вугільні, деревні, торф’яні – огляд видів – Taya.com.ua\nБрикети для опалення вугільні, деревні, торф’яні – огляд видів\nБрикети для опалення: чи вигідно в порівнянні з іншими видами палива?\nТехнологія виготовлення і область застосування\nКласифікація брикетованих виробів\nВиди брикетів за складом сировини\nСекрет популярності пресованого палива\nПоява в твердопаливної галузі нових видів пального матеріалу ставить користувачів перед нелегким вибором. Чому віддати перевагу: дешеві березові поліна або більш дорогі брикети для опалення, брудний і незручний для використання вугілля або екологічно чисті гранули з біоматеріалу? Чому брикети з відходів виробництва стають популярними і вигідно їх купувати для застосування на дачній ділянці? Розглянемо характеристики видів палива і виберемо найбільш вигідний варіант.\nПісля переробки натуральної сировини залишається велика кількість відходів. Наприклад, у деревообробній промисловості це стружка, тирса, тріска. Кожне виробництво прагне до безвідходної схемою роботи, тому навіть залишки сировини давно навчилися використовувати для виготовлення потрібної продукції, припустимо, деревно-стружкової плити. З подорожчанням твердих видів палива відходи стали пресувати в зручні для застосування і транспортування брикети – і вони тут же стали затребувані.\nТехнологія виготовлення деревних брикетів для опалення проста: відходи подрібнюють, пресують, одночасно піддаючи термічній обробці. Для скріплення частинок використовують натуральний компонент лігнін або синтетичні розчини. Злегка оплавляют поверхню, щоб зберегти форму.\nДля підвищення ефективності горіння деякі види мають наскрізні отвори. Потім невеликі за розміром виробиупаковують в плівку або паперові мішки, більш захищені брикети залишають без упаковки. У такому вигляді продукцію реалізують для приватних і виробничих потреб.\nКупуючи брикети в роздріб або, що набагато вигідніше, оптом, зверніть увагу на форму і розміри – вони повинні відповідати вашому котлу, печі або мангалу\nТепловіддачі палива досить, щоб його з успіхом застосовували для обігріву абсолютно різних приміщень, таких як:\nвиробничі цехи, склади площею до 200 м²;\nприватні володіння: котеджі, заміські будинки, дачі;\nросійські лазні, сауни.\nНевеликі за розміром брикети та гранули легко поміщаються в печах будь-якого розміру, для об'ємних твердопаливних котлів передбачено «евродрова» збільшеної довжини або діаметра. Один приклад: 30-35 кг палива з деревної тирси необхідно на добу, щоб обігріти великий складський ангар площею 180-200 квадратних метрів, тобто знадобляться 3-3,5 стандартні десятикілограмові упаковки.\nЛегкі і компактні брикети зручні для перевезення в багажнику легкового автомобіля, прекрасно горять на відкритому повітрі, тому їх вважають за краще брати з собою любителі відпочинку на природі для розведення багать, барбекю або приготування страв на мангалі. Для дачників брикетована продукція є універсальним засобом – нею успішно користуються і для опалення будинків, і для розведення вогню на ділянці.\nРозподіл на групи відбувається з урахуванням різних критеріїв: матеріалу виготовлення, форми виробів, ступеня захисту, ступеня екологічної чистоти, навіть виду упаковки. Розглянемо одну з найпоширеніших класифікацій – по типу виготовлення і формі.\nВелика частина брикетів є вироби певної конфігурації:\nRUF – цеглинки з закругленими кутами.\nNestro – циліндри різної довжини.\nPini-kay – подовжені багатогранники з отвором посередині.\nПерші вироби прямокутної форми RUF з'явилися в Німеччині. Для їх випуску використовують потужні гідравлічно преси, що діють під тиском до 400 бар. Циліндричну форму випускають на верстатах з гідравлікою або ударно-механічним приводом, деякі «барила» мають радіальний отвір.\nБрикети RUF вибирають за їх компактність, невисоку вартість і зручність використання.Вони продовжують виділяти тепло навіть при відсутності відкритого вогню\nДля виробництва трубок пини-кей, крім стандартної механічної процедури пресування під тиском до 1100 бар, використовують термічний випал. Він збільшує міцність, вологостійкість, калорійність і подовжує період горіння. Продукція перших двох груп, навпаки, відрізняється крихкістю і легко вбирає вологу, тому завжди упаковується в герметичну, зручну для транспортування тару. Довгі циліндри і трубки (60-70 см) при бажанні можна легко поділити на частини.\nЯкість обробки паливних брикетів впливає і на їх вартість – пини-кей дорожче двох інших аналогів. Їх можна дізнатися по характерному чорному або темно-коричневого кольору зовнішньої сторони. Матеріал виготовлення та характеристики зазвичай вказані на упаковці.\nПоряд з паливними брикетами використовують пелети – гранули невеликого розміру. Вони мають високу тепловіддачу завдяки великому вмісту вуглецю і щільній структурі\nПаливні брикети відносять до класу екологічно чистих видів палива з кількох причин:\nдля виготовлення використовують виключно підлягають утилізації відходи – пил, крихти, тирса;\nпри спалюванні брикетованого палива виділяється мінімум вуглекислого газу (для порівняння – згоряння природного газу збільшує обсяг виділеної вуглекислоти в 10 разів, вугілля – в 50 разів);\nв результаті згорання утворюється зола (не вугілля), яка підходить для підгодівлі садових культур як азотне добриво.\nОпалення брикетами котеджів і дачних будиночків безпечно і ефективно.\nОднак найбільш зручною визнана класифікація за матеріалом виготовлення, тобто залишкам натуральної сировини – сільськогосподарських біомас, вугільного пилу, деревної тирси, торф'яної крихти і т.д. На ній ми зупинимося більш детально.\nРозглянемо переваги кожного виду палива, щоб стало зрозуміло, яке з них має більшу тепловіддачу, а яке вигідно купувати для пічного або котельного опалення.\nНевеликі брикети у вигляді чорних циліндрів або таблеток виготовляють з вугільного відсіву – відходів вугільної промисловості. Відсів додатково перемелюють, розбавляють сполучними добавками, пресують. Підходить і для топки печей, і для мангалів. Має успіх у власників невеликих кафе, барів, дорожніх ресторанчиків.\nТехнологія виготовлення вугільних брикетів зберігає колір і фізичні властивості матеріалу, проте, пресовані вироби не залишають слідів і не бруднять руки і одяг так, як кам'яне вугілля\nДиму і чадного газу перероблене сировину виділяє набагато менше, ніж його основа – натуральний кам'яне вугілля. Можна використовувати і в приватному господарстві, але набагато частіше вугільну продукцію закуповують підприємства з котельним обладнанням.\nЧас горіння в топці – 6-7 годин, якщо налагоджена система подачі повітря – до 10 годин, тобто існує можливість тривалий час підтримувати постійну температуру. Тепловіддача – 5200 к / кал. Кількість золи в порівнянні з іншими брикетованими продуктами велике – 28%, але це набагато менше, ніж обсяг шлаку при звичайному вугільному опаленні.\nКількість відходів горіння вугільних брикетів повністю залежить від компонентів, що входять до їх складу: вугільної крихти, антрацитів, бурого вугілля, коксових та напівкоксового частинок\nОсобливо популярні вугільні брикети для опалення в регіонах, де відбувається видобуток «чорного золота». Переплачувати за транспортування не потрібно, тому ціни на паливо демократичні. Вартість в інших областях залежить від багатьох факторів, тому тонну палива можна купить і за 4500 рублів, і за 9000 рублів. Середня ціна 20-кілограмового мішка – 250-350 рублів.\nЗавдяки лігніну брикети з деревних відходів стають міцними і зручними для перевезення. Для виготовлення підходять практично будь-які породи – береза, ялина, дуб, сосна.Їх тепловіддача менше, ніж у палива з лушпиння соняшника та вугільної продукції.\nЯкщо ви вперше вирішили придбати деревні брикети, пам'ятайте, що їх кількість обчислюється кілограмами, а не кубометрами, прийнятими для підрахунку дров\nНезважаючи на зміну структури деревини в процесі виготовлення, після прогорання брикети, як і поліна, залишають вугілля. Завдяки цій властивості вони ідеально підходять для приготування м'ясних і рибних страв під час пікніка. Володіють всіма позитивними якостями Екопродукт, до того ж універсальні і економічні. У народі брикети з некондиційної деревини часто називають «Евродрова».\nРівень тепловіддачі великий завдяки високій щільності – 1240 кг / м³, тоді як звичайні дрова можуть мати щільність набагато нижче 1000 кг / м³ – наприклад, 150 кг / м³. Після прогорання полін залишається приблизно 5% попелу від загальної маси, брикети ж залишають лише 1%.\nТепловіддача деревних брикетів помітно вище, ніж у звичайних дров: в процесі горіння брикет виділяє 4500 ккал / кг, тоді як поліна – не більше 3000 ккал / кг\nПресовану деревину цінують за мінімальну кількість диму і відсутність іскріння. Період горіння дорівнює 4 годинам. Вартість деревного пресованого палива типу руф дорівнює 6200-6800 руб. / Тонна, пини-кей – 9000-9500 руб. \_ Тонна.\nПро прекрасних горючих властивості палива відомо давно (тепловіддача – до 5700 ккал / кг), але мало хто знає про його мінуси. Багато хто відмовляється від торф'яних брикетів для опалення через відходи. Після прогорання залишається багато золи, що, втім, на руку дачникам – нею добре удобрювати посадки в городі і в саду. Продукти переробки торфу містять фосфор і вапно.\nВартість на торф'яні брикети залежить від якості і характеристик. Вироби класу «стандарт» стоять 6500 рублів за тонну, класу «євро» (тепловіддача вище на 1500 ккал / кг) – до 8000 рублів за тонну\nЩе один мінус – задимленість, небезпечна для здоров'я. Торф горить близько 10 години, що зручно для нічного обігріву в приватних будинках, проте за однієї умови – стовідсоткової справності печі.\nЗавдяки низькій вартості ціна на торф'яні пелети набагато нижче ціни на брикети – всього 4500 рублів за тонну палива\nРегулярно використовувати торф'яну продукцію не варто, але для тимчасового дачного застосування вона цілком прийнятна. З брикетами слід поводитися обережно і не залишати їх поблизу відкритого вогню – торф'яна пил миттєво запалюється і може стати причиною серйозної пожежі.\nСправжнім проривом в паливній сфері стало виробництво брикетів з біологічних відходів – лушпиння соняшника, звичайної соломи, лушпиння рису або гречки, відсіву пшениці або вівса. Все, що раніше йшло на утилізацію, стало приносити користь. Під час горіння соняшникова сировину можна дізнатися по приємному специфічним запахом.\nБрикети з лушпиння соняшника мають низьку вологість і високу теплотворну здатність: 100 кг пресованого рослинного палива легко замінять 150-200 кг дров\nВисока тепловіддача рослинного палива виникає завдяки вмісту в продукті масел, вона дорівнює тепловіддачі вугільного аналога – 5200 ккал / кг. Великий відсоток відходів багатьох не влаштовує – залишається 2,8-4,5% золи, проте низька вартість є вирішальним фактором, і продукцію з лушпиння соняшника використовують з великим задоволенням.\nГранули з лушпиння соняшника зазвичай реалізують розсипом. Вони мають найнижчу вартість – від 2100 рублів за тонну при оптових покупках, в роздріб трохи дорожче\nЯкщо ви хочете дешеве, екологічно чисте паливо – купуйте брикети та гранули з лушпиння.\nЯкщо узагальнити всі позитивні якості різного виду брикетів, можна сказати, що їх використання набагато раціональніше і продуктивніше, ніж обігрів приміщень традиційним паливом – вугіллям або дровами.Єдиний мінус, який багатьох утримує від покупки, – більш висока вартість, проте унікальний набір корисних якостей повністю її виправдовує:\nбезпека – кількість шкідливого диму мінімально, виникнення іскор практично виключено;\nвисока тепловіддача, відповідно, збільшений об'єм тепла;\nнизька вологість, що позначається на ефективності горіння;\nякість горіння – процес протікає довго і рівномірно;\nкомпактність, зручна для зберігання та транспортування;\nможливість тривалого зберігання і покупки «про запас» – пресоване паливо продається в герметичних упаковках.\nАкуратно оформлені, чисті брикети біля каміна або печі – свого роду ознака комфортного життя. Вони не бруднять руки і підлогу, як вугілля, не залишають сміття подібно дров. Відсутність диму і великої кількості золи доповнює картину благополуччя.\nБрикетована продукцію вибирають люди, які віддають перевагу порядок, раціональне використання і екологічну чистоту.


Школярам! Популярно про світ професій » Новини Закарпаття\nСуспільство 1 745 Переглядів 0 Рейтинг\nНадати інформацію про світ професій – одне із завдань працівників центру зайнятості. Начальник відділу активної підтримки безробітних Свалявського районного центру зайнятості М. Чернуха провів профінформаційний захід для учнів 9 класу Сусківської загальноосвітньої школи.\nПід час заходу учні отримали буклети, папки з описами професій, ознайомилися з паспортами підприємств, організацій, установ та переліком навчальних закладів області.\nСправді, яку професію обрати? Відповіді не дасть ніхто. Хіба що сам відчуєш: це – твоє.\nНайчастіше для старшокласників порадниками стають батьки. А вони (держслужбовці, лікарі, вчителі, слюсарі) за звичай спонукають до обрання своєї професії. Їм здається, що краще нащадкові піти шляхом матері чи батька. Адже іншого не знають. Хоча буває і навпаки.\nТому після ознайомлення з інформацією та роздатковим матеріалом на заході спеціалістом було запропоновано учням написати твір на тему: „ Моя майбутня професія”. У своїх творах школярі писали про професії, які вони прагнуть здобути у майбутньому. Хтось хоче стати лікарем, хтось – юристом чи інженером, водієм чи технологом. Читати про мрії школярів було дуже цікаво і пізнавально. Кожен учень, який написав твір, отримав невеличкий подарунок, а троє переможців – пам’ятні призи.\nПісля проведеного заходу М.Чернуха підвів підсумок, що правильний вибір професії дозволить стати справжнім професіоналом та отримати користь і задоволення від праці. Він побажав школярам, щоб усі їхні мрії здійснилися.\nХто вони такі, свалявські ..."мобільники"?\nЯк на Великоберезнянщині опікуються людьми з обмеженими можливостями (ФОТО)