1. ТРАДИЦІЙНІ засади виховання дітеИ в КИЇВСЬКІЙ русі : Історія педагогіки : B-ko.com : Книги для студентів\n1. ТРАДИЦІЙНІ засади виховання дітеИ в КИЇВСЬКІЙ русі\nЯкщо звернутися до порівняльних характеристик язичництва та християнства,то можна сказати, що в язичництві існували такі положення: загробне життярозглядалося як продовження життя земного і благополуччя у тому світі;вважалося, що краще смерть, аніж рабство; жерці-волхви відігравали значну рольу житті древніх. В християнстві, навпаки, вважалося, що людину чекаєполіпшення становища у потойбічному світі порівняно із земним життям; існувалаобіцянка всім гнобленим благ потойбічного світу за їх покору; поширюваласяідеологія, що сприяла посиленню централізованої держави. Однак, незважаючи наце, дохристиянська культура - усна народна творчість, сказання про богатирів,моральні ідеали, скульптура і архітектура - відображає високий рівень розвиткусамобутнього, багатого світосприйняття. Язичницьке вірування - це продукттворчості наших далеких предків - східних слов'ян. Як вважають вчені, вони булиближчі до природи, краще зберігали практичні досягнення народу, вимагали відлюдини більшої активності. Крім того, дохристиянське світосприйняття, істинносамобутнє, сформоване на ідеалістичній основі язичницької релігії, сталопідґрунтям і самого християнства. Таким чином, прийняття нової релігії - це лишенаслідок зміни соціально-економічних умов розвитку суспільства, оскільки: назміну політеїзму безкласового суспільства мала прийти нова монотеїстичнарелігія, що відповідала б соціально-класовій структурі Київської Русі;християнство сприяло розвиткові відносин між феодалами та селянами;християнство вводило Русь у становище європейської держави і надалі визначалошлях її розвитку. Численні науковці стверджують, що теза про важливістьхристиянства стосовно внесення на Русь писемності, живопису, архітектури і вцілому культури є не зовсім вірною. Сьогодні можна з упевненістю стверджувати,що ще до введення християнства Київська Русь була однією з наймогутнішихдержав Європи, а найвищим досягненням раннього феодального суспільства сталостворення буквозвукової графіки письма, яка стала однією з основ кириличноїазбуки.\n2. СОЦІАЛЬНІ УМОВИ СТАНОВЛЕННЯ ПИСЕМНОСТІ ТАВИНИКНЕННЯ ПЕРШИХ ШКІЛ У КИЇВСЬКІЙ РУСІ\nІснують декілька підходів до розуміння процесу виникнення у східнихслов'ян писемності. Одні дослідники стверджують, що скіфську відсталість Русіможна було подолати, запозичивши систему освіти у католицьких єзуїтів. Іншіпропагують версію візантійського впливу на розвиток давньоруської культури таосвіти через писемність. Видатний вітчизняний історик Б.Греков підкреслює, щописьменами руські люди користувалися задовго до прийняття християнства якдержавної релігії. Угоди з греками, складені по-грецьки, тоді вже переписувалисяруською мовою. Крім того, у 60-х роках археолог С.Висоцький відкрив на стінахКиївського Софійського собору архаїчну азбуку. Стосовно розвитку освіти, товідомими були факти існування язичницьких шкіл та шкіл перших християнськихобщин. Значення перших полягає в тому, що вони створювали умови переходу додавньоруського книжного вчення. Створенню конструктивної основи дляполіпшення грамотності сприяли наступні чинники: 1. Становлення феодальноїдержави з новим способом виробництва. 2. Зростання міст як соціально-культурних центрів. 3. Потреба у грамотному державному апараті. 4. Потреба вєдиній правовій політиці. 5. Дипломатичні зв'язки з іншими країнами. 6. Кирило-Мефодіївська писемна традиція.\nПодальшому розвиткові освітніх установ сприяло втручання та підтримкадержавної влади, в першу чергу освітні реформи видатного воїна, політика йдипломата князя Володимира Святославовича (960-1015), що використовував всіможливості, щоб зміцнити державний лад, внутрішнє та зовнішнє становищеКиївської Русі. Запровадження християнства та розробка Кирилом та Мефодіємазбуки були основними умовами відкриття шкіл книжного вчення. Сутністьпоняття "книжне вчення" розкрив П.Греков, підкресливши, що це було не простонавчання грамоти, а власне школи, де викладались рідкісні науки. Крім простогонавчання грамоті, існувала й більш висока ступінь освіти - школи книжноговчення. Процес навчання тут мав енциклопедичний характер. Викладаласядіалектика, риторика, граматика, арифметика. У школах книжного вченнявихованці готувалися до діяльності в різних сферах державного, церковного такультурного життя.\n3. ЗМІСТ ТА ОРГАНІЗАЦІЯ НАВЧАННЯ У КИЇВСЬКІЙ РУСІ\nДвірцева школа Володимира була державним навчальним закладомпідвищеного типу й утримувалася за рахунок князівської казни. У школівиховувались діти київської знаті (300 осіб), з яких добирались кадри длядержавного управління, дипломатичної діяльності, розвитку культури. Такакількість освічених людей дала змогу Ярославу Мудрому (978-1054) зробитинаступний крок у розвитку освіти і культури всієї Русі. Час його князювання - цеперіод нового піднесення Київської держави та її столиці. За наказом Ярослава уНовгороді зібрали 300 дітей старост і попів і посадили їх "учити книгам". СамЯрослав був високоосвіченою людиною. Він заснував першу на Русі бібліотеку,слава про яку ще й досі хвилює уяву шукачів раритетів.\nУ ХІ ст. набула розвитку жіноча освіта. У Києві при Андріївському монастирівідкрилося перше в Європі жіноче училище. Дедалі частіше питаннями освітипочинають займатися монастирі. У 1068 році ігумен Києво-Печерськогомонастиря Феодосій запровадив для ченців монастирську школу. Вониобмежувалися навчанням грамоті лише тих, хто поповнював ряди чорноризців.Провідна роль серед монастирів стосовно випуску книжної продукції належалаКиєво-Печерській лаврі, де богословська освіта досягла рівня візантійськоїдуховно-патріаршої академії. З її стін вийшли видатні діячі давньоруськоїкультури (Нестор-літописець, князь-монах Святослав Давидович, чернець Іларіонта інші). Поповнення освіченими людьми для розв'язання складних питаньдержавного управління здійснювалося за допомогою шкіл грамоти, які перебувалипід патронажем світської влади. З кінця ХІ - початку ХІІ століття з'явилосьпоняття "навчання грамоті", яке тлумачилось як навчання дітей письму, читанню,лічбі й хоровому співу і було рівнозначним елементарній початковій освіті.Мережа шкіл обмежувалася містами. Навчання здійснювалося за кошти батьків, ітаким чином було фактично недоступним для незаможного населення.Контингент школярів був невеликим, що пояснювалося застосуванняміндивідуальних методів навчання. Шкільний курс починався з вивчення буквиці(азбуки) різними методами: а) хорове повторення букв за вчителем; б) дерев'янаазбука - невелика дощечка, на одному боці якої вирізані букви, а інший - вкритийвоском; в) самостійне вивчення азбуки за допомогою креслиць чи дитячихгребінців з написами частини алфавіту; г) "розрізна азбука" - глиняні черепки зокремими буквами.\nЗ ХІІ ст. на Русі був відомий буквоскладальний метод. Роль перших текстіввиконували акровірші - невеликі молитви, перші рядки яких починалися зчергових букв азбуки. Навчальними книгами були Часослов, Псалтир. Навчанняписьму здійснювалось в два етапи: металевими або кістяними паличками(писалами) на навощених дощечках; вправи на бересті (березова кора). Без знанняазбуки учні не могли перейти до математики, бо нумерація здійснювалася задопомогою 27 букв грецького походження (слов'янські букви Б,Ж,Щ,Ш,Ь,Ь дляпозначення цифр не застосовувалися). Для того, щоб відрізнити слово відцифрового ряду над буквами - цифрами ставили титло (риску), або з одного боку- крапки.\nАрифметичні операції (нумерація, подвоєння, додавання, віднімання,множення, ділення) здійснювалися учнями за допомогою пальців, суглобів, абаки(дошки, розділеної на смуги, де пересувались камінчики, кості), гральних кубиківз нанесеними точками, паличок.\nВеликого значення у "школах грамоти" надавали релігійному вихованню тахоровому співу. Значна увага приділялась засвоєнню дітьми народних прикметпро погоду. Пізнання природи поєднувалось з вихованням бережного ставленнядо неї. Під впливом історичних легенд, переказів і билин формуваласяпатріотична свідомість підлітків та юнацтва.\nОтже, можна зробити висновок, що в Х-ХІ ст. на території Київської Русііснували школи, що за рівнем освіти поділялися на "школи грамоти" та "школикнижного вчення" (тобто елементарні та підвищеного типу), за місцем створеннята функціональної належності - двірцеві, церковні, монастирські та парафіяльні,школи майстрів грамоти, ремісні училища. Спільною для всіх шкіл, хоча вони імали конкретне цільове призначення відповідно до інтересів фундаторів шкіл,була релігійна основа освіти. Важливими джерелами, що свідчать про особливостівиховання, навчання тієї історичної доби, є пам'ятки педагогічної думки.\n4. ПЕРЕКЛАДНА ЛІТЕРАТУРА ТА ПЕРШІ ПЕДАГОГІЧНІ ПАМ'ЯТКИ\nПроцес освоєння нашими предками здобутків античних, візантійських таболгарських,авторів розпочався уже в ІХ ст. У Х ст., після створення Кирилом іМефодієм слов'янської азбуки, на Русі поширюється перекладна література.Наприклад, грамоту викладали за твором відомого візантійського вченого ібогослова Іоанна Дамаскіна (УІІІ ст.). На Русі був також відомий трактат ГеоргіяХіровоска "О образех", створений у Візантії у УІІІ-ІХ ст., що ввійшов потім усклад "Ізборніка" 1073 р.\nВідомим твором риторичного мистецтва було "Слово" Іоанна Златоуста (347-407) - візантійського оратора. Вислови Іоанна Златоуста користувалися великоюпопулярністю, вони входили до складу "Ізборників" 1073 та 1076 рр., збірників"Златоструй", "Ізмарагд", "Златоуст". Невдовзі, вже у ХІ ст., з'являютьсяоригінальні твори києворуських авторів. Так, у 1051 р. київським митрополитомІларіоном був написаний перший з таких творів - "Слово про закон і благодать"."Слово" складається з трьох частин, які винесені в розширений заголовок:співставлення закону і благодаті, опису поширення християнства на Русі тапохвали Володимиру Ярославичу і його сину Ярославу. Як виразник передовихпоглядів, Іларіон не підтримав візантійської ідеї виховання в дусі аскетизму, азахищав принцип активної діяльності у формуванні особистості. Він наполягає напильному догляді за немовлятами, покаранні за грубе ставлення до матері, що даєпідстави вважати його засновником вітчизняної дошкільної педагогіки.\n"Ізборнік" 1073 р. - збірник статей різних авторів, що мав дати відповідічитачам на різні питання старо- та новозаповітної історії, філософії, поетики,догматики та деяких науково-природничих уявлень Середньовіччя. Протографом"Ізборніка", як відомо, була книга, замовлена болгарським царем Симеоном.Київську копію, імовірно, замовив Ізяслав Ярославович. Ця книга великогоформату, вона написана на пергаменті гарним уставним письмом. Текстприкрашено кольоровими заставками. Хоч "Ізборнік" переписано з болгарськогооригіналу, в ньому трапляються східнослов'янізми та окремі слова зповноголоссям. Місце написання "Ізборніка" та його датування не викликаєжодного сумніву - це Київ і 1073 р., що підтверджується припискою писаряІоанна наприкінці книги, присвяченою Святославові. Починається вона висловомпро користь книжного читання ченця, "калугера": "Добро есть братие почитаньекнижное...". Найбільше місце в "Ізборніку" займають Афанасієві відповіді,Стословець, Премудрість Ісусова, Сина Сірахова тощо. Упорядкував твіркиївський книжник Іоан (Грішний). Він був не просто писарем, а редактором-упорядником, який намагався полегшити читачам розуміння складнихфілософських понять. "Ізборнік" - пам'ятка східнослов'янського ізводу, йоголексика насичена східнослов'янізмами. Частину творів книги перекладенобезпосередньо з грецьких оригіналів, проте деякі тексти взято з місцевихперекладів "Ізборніка" 1073 р. Наприкінці книги поставлено дату написання.Особливо підкреслюється, що це відбулося за Святослава, князя Руської землі.\nУ книзі сформульовано державну концепцію виховання у феодальномусуспільстві, що знайшла відображення у настановах дітям Ксенофонта і Феодори(грецький царедворець У ст. і його дружина).\nЗбірник під назвою "Пчела" складається не з окремих творів, а з афоризмів,висловів із Святого Письма, отців церкви або стародавніх філософів Сократа,Платона, Аристотеля.\nУ ХІІ столітті, незважаючи на період феодальної роздробленості і втратучастини свого політичного впливу, Київ залишався центром київської писемноїшколи, в осередках якої - Печерському і Видубицькому монастирях таСофійському соборі - вирувало культурне життя. До Видубицького монастиря, щобув "вотчим", тобто родовим, Мономаховичів, якоюсь мірою можна віднести ітвори Володимира Мономаха - "Повчання дітям" та "Лист до ОлегаСвятославича". "Повчання дітям", назване Володимиром Мономахом"граматицею", написане в 1117 р., коли князь уже кілька років "сидів" навеликокнязівському столі в Києві. Твір, вірніше його текст, зберігся у "Повістіминулих літ" 1096 р.\nМономах у творі зобразив ідеальний образ князя, що піклується про своюдержаву та народ. Велике значення він надавав навчанню, підкреслюючи, що всежиття необхідно вчитися, а хто цього не робить, той позбудеться і того, що знає.Наприклад, він вказує на свого батька Всеволода, який володів п'ятьмаіноземними мовами. У сімейних стосунках він радить любити свою дружину, алене давати їй влади над собою. Мономах засуджує пияцтво та неправду. Якпредставник християнського гуманізму, він дотримується правила: "винний чиневинний - не вбивайте". Чимало місця у творі Мономаха займаєавтобіографічний опис військових походів і князівських полювань.\nОсобливе значення для нас у "Повчанні" Мономаха має його вислів пронеобхідність і користь навчання. Він з повагою ставиться до вивчення іноземнихмов, вважаючи це великим досягненням.\nВолодимир Мономах боровся проти роздробленості країни і стояв за їїєдність. Ці погляди він намагався передати своїм дітям, уперше обґрунтувавшинеобхідність зв'язку освіти з потребами життя особистості та її діяльністю. Прицьому особлива увага зверталася на необхідність виховання у дітей ініціативи тапрацелюбності. Він обґрунтував думку про те, що праця є основним засобомзапобігання лінощам у дітей. Значне місце у творі відведено ролі прикладустарших у вихованні, особливо батьків. У повчаннях Володимир Мономахрозглядає правила та норми поведінки: любов до Батьківщини, гуманне ставленнядо людей, правдивість і чесність. Загалом "Повчання" є визначною пам'яткоюдавньоруської педагогічної думки ХІІ ст. Володимир Мономах обґрунтувавнеобхідність практичних завдань, що визначаються повсякденним життям.\nПрогресивне значення цього твору полягає в тому, що Мономах впершеобґрунтував необхідність переходу від релігійного виховання до практичнихзавдань, що визначаються повсякденним життям.\nІсторичне значення педагогічної спадщини Київської Русі, досягненьпедагогічної думки, здобутків народної педагогіки полягає в тому, що вонистворили основу для подальшого розвитку школи і педагогіки українського,російського і білоруського народу.\nПорівняльний аналіз Західноєвропейської освіти та освіти Київської Русі (поч.ХІ ст.).\nСистема світської і духовної освіти у Київській Русі (Х-ХІІ ст.).\nУ чому, на Вашу думку, полягає обмеженість освіти у найпоширеніших школахКиївської Русі?\nДоведіть, чому двірцева школа Київської Русі була найпрестижнішим закладомЄвропи?\nДоведіть, чому Духовна академія (Києво-Печерська Лавра) в ХІІ ст.забезпечувала вищу гуманітарну освіту молоді?\nШкола "книжного навчання" Київської Русі мала статус:\nа) елементарної школи; б) школи підвищеного рівня; в) середньої школи.\nМайстри грамоти - це:\nа) вчителі, що працювали в двірцевих школах; б) ремісники, що займалисянавчанням грамоти як основним ремеслом; в) ченці, що займалися місіонерськоюдіяльністю і разом з тим навчали паству грамоти.\nЗасновником вітчизняної педагогіки вважається:\nа) Іоанн Грішний; б) Митрополит Іларіон; в) Володимир Мономах.\nАбак - це: а) дошка для письма; б) інструмент, яким писали за часівКиївської Русі; в) давня рахівниця.\nОсновною формою навчання у Київській Русі була:а) групова; б) класно-урочна; в) індивідуальна.\nМодуль 2.2. Освіта і педагогічна наука етапу українськоговідродження (ХУІ-ХУІІ століття) (вартісна оцінка модуля - 5 б.).\nШКОЛА В УКРАЇНІ ПЕРІОДУ ВІДРОДЖЕННЯ(XVI-XVII СТОЛІТТЯ)\nЗагальна характеристика культури й освіти українськогоВідродження.\nДіяльність козацьких шкіл в Україні (січові, полкові, музичні таін.)\nАнтонович Д Українська культура: лекція Біднова В. "Школа й освіта на Україні". - К.:Либідь, 1993. - С.40-71.\nРозвиток народної освіти і педагогічної думки на Україні: нариси. /За ред.М.Д.Ярмаченка. - К., Рад. шк., 1991.\nЛюбар О. О. та ін. Історія української педагогіки /за ред. М. Г. Стельмаховича. - К.:ІЗМН, 2000.\nКлючові слова та терміниНаціональна самосвідомість, Візантійська держава, Гуманізм таРеформація, Польсько-Литовська держава, протестантська і католицькаконфесійна школа, дидаскал, магістр, бакаляр, Часослов, Псалтир,Апостол, Октоїх, монастирські школи, "Библія руску", три класи - інфіми,граматики, синтаксис, братські школи, греко-візантійська культура, латина,слов'яно-греко-латинські школи, козацькі школи, кобзарі, лірники, козацькапедагогіка, Київська братська школа, Лаврська школа, Києво-МогилянськаКолегія.\n1. ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА КУЛЬТУРИ Й ОСВІТИУКРАЇНСЬКОГО ВІДРОДЖЕННЯ\nПеріод ХІУ- середини ХУІ ст. характеризувався подоланням феодальноїроздробленості, з одного боку, і перебування південно-західних земель України ускладі Польщі, Литви, Угорщини і Молдавії, посиленням феодального ірелігійного гніту, з іншого боку, що негативно позначилось на розвитковіукраїнської культури; друга половина ХУІ - до середини ХУІІ ст. - це період,коли відбувався швидкий розвиток ремесел і торгівлі, посилювалась роль міст,передусім як економічних і культурних центрів, зростала національнасамосвідомість, антифеодальна і визвольна боротьба народних мас. На всіх цихетапах формувалася українська народність, утверджувалася система виховання.\nВтративши свій культурний цвіт у боротьбі з монголо-татарською навалою,Київська Русь, її українські землі, стали здобиччю литовських, польських іугорських феодалів.\nВже з середини ХУ століття українське вільне життя припинилося і почаласяборотьба проти литовських князів на релігійній основі, оскільки литовці прийняликатолицьку віру поляків, що стало початком нещадного соціального, релігійного,культурного гноблення українців.\nКатолицькі вельможі присвоїли собі право призначати православнихєпископів та архімандритів, причому часто осіб, які не відповідали цим посадам,всіх римо-католицької віри переслідували. Значного удару зазнала також і освіта,яка була поставлена в нерівні умови із освітою в польських закладах, де вона булабільш доступною, вигідною й престижною, що призвело до того, що до польськихшкіл, університетів потяглося чимало дітей української знаті, заможногоміщанства, де вони отримували антиукраїнське виховання. Українське селянствота незаможне міщанство міцно трималося своєї віри, як запоруки збереженнянаціональності. Вони вчили своїх дітей у церковних школах або у мандрівнихдяків. Підручниками в цих школах служили церковні книги "Часослов","Псалтир" ". Як і раніше, найвизначніша література зберігалася при монастирях,хоча вітчизняної майже не з'являлося.\nВідрив української знаті від основної маси населення, виродження,примітивізація православного духовенства спричинили гальмування розвиткуукраїнської культури. Зовсім була відсутня на Україні національна середня і вищаосвіта. Полонізація українського народу набула великого розмаху. Та самеколоніальний гніт розбудив національну свідомість українців.\nПерше національне відродження України ХУІ-ХУІІ ст. почалося з організаціїміських братств, створюваних православними міщанами та шляхтою, духовнимиособами і козаками, які ставили своїм завданням розвиток громадянськоїсвідомості, здобуття та охорону прав народу. Усі прогресивно настроєні мешканцідобре розуміли, що благородній меті найкраще слугуватиме освіта, тобто школа.\n6 жовтня 1596 р. відбувся Берестейський собор, результатом якого сталопідписання унії з Римом, що дозволило зберегти в умовах латинізації таполонізації східний обряд, пробудити національну свідомість українців, захиститиукраїнську мову, створити умови для появи національної інтелігенції. Ця унія даланародові національну церкву, національні уніатські школи. Уніатські школиорієнтувалися на західну педагогіку і давали для того часу непогані знання;навчання проводилося рідною мовою.\nПевний вплив на формування освітньої справи на Україні того часу малаепоха Відродження, яка породила гуманізм і Реформацію, послаблюючи цимсамим позиції Ватикану в Західній Європі. В ХУІІ столітті в Речі Посполитійнабув поширення радикально-реформаційний рух так званих соцініан.Намагаючись раціоналістично підійти до релігії, соцініани заперечували рядважливих догматів християнства, допускали вільне трактування Біблії, виступалипроти церковної ієрархії, чернецтва, поклоніння іконам і святим. Реформаціяпевною мірою вплинула на появу так званих протестантських шкіл, які черезосвіту і виховання пропагували свої ідеї. Найбільш відомими серед них булисоцініанські й кальвіністські навчальні заклади (Хмільник, Гоща, Берестечко,Кисилин).\n"За віру і волю!" - було гаслом нашого середньовіччя. Завдякиусвідомленню цієї ідеї починається створення будівельнихкомплексів, які включали церкву, школу, друкарню, шпиталь;турбуватися про них стало обов'язком. Таким чином, духовність,просвіта, моральність, склавши нерозривну триєдність, ляглипідмурком вітчизняного Ренесансу.\nНа зламі ХУІ-ХУІІ століть у нашому шкільництві відбуваються значні зміни.Під впливом західних течій - гуманізму, реформації - та єзуїтської школи,розбуджується прагнення до вищої освіти, потреба підняти рівень знань. Колитогочасні прогресивні українські діячі розмірковували над причинами занепадуукраїнської культури й держави, то початок лиха бачили в тому, що не булодобрих шкіл.\nНові заклади виникали як початкові: вони мали по три класи - інфіми,граматики, синтаксису. Першу школу було відкрито на кошти київського воєводикнязя К.Острозького у Турові (1572), далі - у Володимирі-Волинському (1577),Острозі (1576). Князь запропонував у цих школах вивчення не тільки слов'янськоїмови, але й грецької та латинської. Вчителями були як православні греки, так іпротестанти. Училися тут і діти шляхти, і селянські. З цієї школи вийшлиМ.Смотрицький, П.Конашевич-Сагайдачний, І.Борецький. У друкарні Острозькоїшколи були видані перша повна Острозька Біблія (1581), перша граматикацерковнослов'янської мови, три видання "Часослова" та низка полемічноїлітератури на захист православної віри.\nНавіть прихильники католицизму називали Острозьку школу "колегіумом",оскільки вона не обмежувалась вивченням "вільних мистецтв" і брала до увагивищі студії, особливо богослов'я. Щоб досягти найвищого рівня школи,К.Острозький запросив до неї найвизначніших учених. Першим ректоромОстрозької школи був Г.Смотрицький, відомий в той час письменник. Тутпрацював у 1577 р. І.Федоров. До програми навчання Острозької школи входилислов'янська, грецька, польська, латинська мови, граматики цих мов, риторика,діалектика, астрономія, богослов'я. Вихованці цього закладу вважалися доситьосвіченими людьми. Не випадково поет Пенкальський в 1600 р. в алегоричнійформі твердив: музи оселилися в Острозі, навіть бог мистецтв Аполлон покинувсвій острів Делос і перебрався на Україну.\nБезперечно, діяльність князя К. Острозького заслуговує уваги, але такихмеценатів було дуже мало. Магнати не підтримали починання князя.\nНа початку ХУІІ ст. мережа середніх шкіл стала досить густою, особливо назахідних землях. Перемишль, Рогатин, Галич, Городок, Комарно, Замость, Холм,Люблін, Бересть, Пинськ, Луцьк, Кам'янець на Поділлі - всі ці міста заснували всебе грецько-слов'янські школи. За змістом і рівнем освіти це були середні школи,що давали досить високу на той час загальну освіту, що не поступалася школамЗахідної Європи. За організацією ж навчання і розпорядком шкільного життябратські школи перевершували західноєвропейську школу того часу. На початкуХУІІ ст. в більшості братських шкіл стала встановлюватися класно-урочнасистема занять. Учбовий рік став починатися 1листопада або 1 грудня, буливведені літні канікули (липень - серпень), учні стали ділитися на класи. В основунавчання грамоти був покладений буквоскладальний метод. Управліннябратськими школами було побудовано за демократичним принципом: ректор іучителі цих шкіл вибиралися на загальних зборах братства, причому до обраннядеякі кандидати повинні були викласти свої ідеологічні та педагогічні погляди.Навчання в школі було платним, хоч найбіднішим надавалась допомога.\nНезважаючи на те, що не всі братські школи показали життєздатність йдовговічність, вони високо підняли рівень нашого культурного життя: з нихвийшла перша українська інтелігенція.\n3. ДІЯЛЬНІСТЬ КОЗАЦЬКИХ ШКІЛ В УКРАЇНІ (СІЧОВІ, ПОЛКОВІ,\nМУЗИЧНІ ТА ІН.)\nУ 1652 році Богдан Хмельницький видав універсал про організацію прикобзарських цехах шкіл по підготовці кобзарів, лірників і взяв їх під свою опіку.Це були, по суті, перші музичні школи на Україні.\nУчителями працювали козаки-кобзарі, що за віком чи з інших причин немогли володіти зброєю. Заняття з учнями вони проводили індивідуально. Лишетоді, коли юнак міг самостійно створити мистецький твір, він діставав правоспівати людям. Тому кобзарі часто були і поетами, і композиторами. Підготовка їхмала велике значення для козацького війська. Гра піднімала запорожців на бій зворогом, кобзарі і лірники розносили славу про подвиги козаків по всій Україні.\nОсередком освіти ХУІІ ст. був звичайно Київ; але школи були і у Чернігові,Новгород-Сіверську, Почаєві, Батурині та ін.\nПавло Алепський, котрий в 1652 році їхав через Україну у Москву пише, щокозацькі маляри навчились від франків і ляхів малювати ікони.\nКозацькі школи діяли у полкових і сотенних містах і містечках України. Натериторії Лівобережної України до другої половини ХУІІ ст. діяв адміністративно-територіальний полковий устрій на чолі з генеральною старшиною (гетьманом). Заданими ревізійних книг, у семи полках Лівобережжя було 866 полкових шкіл: уНіжинському - 217, Лубенському - 172, Чернігівському - 154, Переяславському -119, Полтавському - 98, Прилуцькому - 69, Миргородському - 37.\nЦі школи розміщувалися переважно у приміщеннях, які належали церквам, їхіноді й називали за назвою церкви: Покровська, Успенська та ін. Вчителі малисобі помічників з кращих учнів, яких називали "школярами", "молодиками","виростками". Учні жили в будинку дяка і, крім навчання, виконували роботи погосподарству.\nМетоди навчання в школах були обмежені, хоча вчителі і намагалисяпевною мірою унаочнювати навчальний процес, особливо під час вивченняазбуки. Вчитель, узявши руки в боки, зображував букву "Ф", піднявши одну рукувверх, а другу опустивши вниз, - "Х"; опустивши руки і розставивши ноги - "Л" і т.д.\nЦі школи існували на кошти батьків. За вивчення букваря батьки платили від50 копійок до 1 карбованця, часослова - 1-2, Псалтиря - до 5 карбованців.\nДітей навчали читати, писати, рахувати та ін. Виховання було переважнорелігійним. У Лубенському і Чернігівському полках діти старшини і заможнихкозаків навчалися грамоти та військової справи у парафіяльних школах або присотенних і полкових канцеляріях.\nВійськову справу викладали досвідчені і випробувані в боях козаки. Вониносили звання "військового служителя" і користувалися високим авторитетом.\nЦі школи забезпечували дітям лише початкові знання, які були доступними ізадовольняли на той час скромні потреби трудового люду в освіті. Проте це булоєдине джерело, де жевріла рідна мова, правда про історію свого краю, зберігалисяі примножувалися народні звичаї, традиції тощо.\nУ другій половині ХУ-ХУІ ст. в Україні виникло і сформувалося козацтво якформа протесту українського народу проти зростаючого соціального танаціонально-релігійного гноблення, посилення кріпацтва і розвитку кріпосногоправа.\nБагатовіковий визвольний козацький рух покликав до життя унікальне явищене лише східнослов'янської, а й світової культури - козацьку педагогіку.\nКозацька педагогіка - це частина народної педагогіки у вершинному її вияві,яка формувала в підростаючих поколіннях українців синівську вірність ріднійземлі, Батьківщині - незалежній Україні. Це народна виховна мудрість, що своєюголовною метою ставила формування в сім'ї, школі і громадському житті козака-лицаря, мужнього громадянина з яскраво вираженою українською національноюсвідомістю і самосвідомістю.\nСтворена козаками педагогіка ввібрала в себе ідейно-моральний, емоційно-естетичний, психолого-педагогічний зміст богатирської епохи в житті наших пращурівперіоду Відродження.\nПід могутнім захистом козацьких збройних сил в Україні існували різні типинавчальних закладів. Поряд з академіями, братськими, дяківськими, церковними,монастирськими школами, колегіумами, працювали народні професійні школимистецтв і ремесел (кобзарства, гончарства, бортництва та ін.) та козацькі, січовішколи на території Січі, земель Війська Запорозького, на Гетьманщині.\nПерша школа на Січі, відкрита в 1576 році, послужила зразком длявиникнення осередків освіти на всій території козацьких вольностей. Склад учніввизначався звичаями, що формувалися на Січі. Так, там заборонялося перебуванняжінок. Навіть отамани залишали свої сім'ї десь за межами Січі. За порушенняцього порядку загрожувала смертна кара. Батьки прибували на Січ з синами, щобті навчилися грамоти і військової справи. Траплялося, що шукаючи порятунку відпанської сваволі, діти добиралися туди самі.\nСічова школа існувала при церкві Святої Покрови, розташованої на територіїЗапорізької Січі. Вона складалася з двох відділів: в одному вчилися ті юнаки, щоготувались на паламарів і дияконів - у цьому відділі було завжди 30 учнів. Крімтого, був відділ молодиків, де вчилися сироти, хрещеники козацької старшини таінші діти. Тут учили цих дітей (їх було біля 50) грамоті, співу та військовомуремеслу.\nУ січовій школі було реалізовано принцип гармонійного виховання людини,бо поруч із загальноосвітніми предметами багато уваги приділялосяпсихофізичному вдосконаленню майбутніх козаків.\nТрадиції фізичного та психофізичного загартування підростаючих поколіньпродовжувалися в козацьку епоху. Загартовуючи себе і готуючи свій організм доскладних випробувань долі, козаки влітку спали проти зоряного неба, уявою ідумкою ширяли в невідомі світи, прагнули проникнути в таємниці Космосу. Вониґрунтовно знали народну медицину, її рецепти, які забезпечували міцне здоров'я,повноцінне довголіття. Г.Боплан писав: "маючи міцне здоров'я, козаки майже незнають хвороб".\nВідомо, що в січових і козацьких школах перехід з одного класу в інший, відбукваря до часослова, потім - до Псалтиря і т.д. супроводжувався народнимидитячими забавами, іграми, різноманітними фізичними вправами. ДослідникС.Сірополко пише, що в цих школах хлопчиків учили "Богу добре молитися, наконі реп'яхом сидіти, шаблею рубати і відбиватися, з рушниці гострозоро стрілятий списом добре колоти". Важливе місце відводилося також формуванню в учнівумінь плавати, веслувати, керувати човном, переховуватися від ворога під водою(за допомогою очеретини) та ін. Все це підносило дух учнів, давало наснагу,оптимізм, віру у свої сили, можливості.\nЯк і бувале козацтво, молодь на свята народного календаря у процесі ігорзмагалася на силу, спритність і прудкість, винахідливість, точність попадання вціль тощо. Традиційними були змагання на конях (скачки, перегони та ін.). Козакилюбили своїх витривалих і прудконогих коней, що збереглося у теплихзверненнях до своїх чотириногих друзів ("брате мій", "товаришу мій"), уприслів'ях ("козак без коня - не козак" тощо).\nКозацька молодь систематично розвивала свої природні задатки,вдосконалювала тіло й душу в іграх, танках, хороводах, різних видах змагань іборотьбі. Підлітки і юнаки охоче брали приклад з дорослих, які відчувалипсихологічний комфорт завдяки тому, що однаковою мірою турбувалися про свійінтелектуальний, моральний, духовний і фізичний розвиток. Це створювало в нихнастрій внутрішнього задоволення, хорошого самопочуття, сприяло єдності словаі діла, думки і вчинку, гармонії душі й тіла.\nНа Запорізькій Січі існувала специфічна система відбору і вишколу молодихлюдей, так званих молодиків. "Хто хотів стати козаком - мусив наперед служититри роки в старого козака за джура. Джура (слуга) робив усяку роботу. Носив закозаком другу рушницю й потрібні клунки. Одразу коли навчався від того козакаорудувати зброєю і набирав вправності в битвах, ставав правдивим козаком ідіставав зброю: рушницю, шаблю, спис, лук і стріли".\nЦілком ймовірно, що час перебування молодиків у Січовій школі суворо нерегламентувався, а залежав, в першу чергу, від їх здібностей до військової тадуховної науки.\nДо школи приймалися хлопчики з 9 років. Підростаючи, вони ставалипомічниками вчителя: підтримували в класі дисципліну, привчали молодших досамообслуговування.\nПосібниками для навчання були Часослов і Псалтир, які в достатній кількостідрукували Київська і Чернігівська друкарні, а також скорописна "Козацькачитанка".\nПерший розділ "Читанки" містить реєстр "Переяславських статей 1659року", які були прийняті після виборів гетьманом сина Богдана ХмельницькогоЮрія.\nУ чотирнадцяти статтях Богдана Хмельницького 1654 року й дев'ятнадцятиінших авторів, що входять до другого розділу, роз'яснюються обов'язки переддержавою гетьмана, старшини та козацького війська. Третій розділ має текстприсяги гетьмана, старшини та козацтва на вірність московському урядові.Чимало сторінок книжки відведено художнім творам, характерним для ХУІІ ст., тагеографічному словнику.\nОкремий розділ присвячено питанням моралі. Це уривки з "ВеликогоЗерцала" та книги "Союз всем добродетелям". Книжка завершується низкою такзваних віщих снів.\nВ учнівському колективі діяло самоврядування, що нагадувало козацьке.Учні обирали зі свого складу двох отаманів: одного для старших, другого - длямолодших. Якщо ті не виправдовували довір'я, після закінчення навчального рокуїх переобирали.\nМолодь на Січі виховувалась на демократичних засадах. Усі мали рівні правата обов'язки. Найвищими якостями вважалися патріотизм, готовність віддатижиття за волю і свободу України, чесність, самодисципліна, взаємодопомога.Існувало побратимство. Хлопчики, що браталися, клялись один одному у вірності до кінцяжиття.\nВеликий виховний вплив на дітей мали різноманітні види народногомистецтва (декоративно-ужиткове, музичне, танцювальне, вишивання тощо) тафольклорне виховання (пісні, думи, легенди, перекази, балади, прислів'я,приказки про козаків тощо), що були пройняті вільнолюбним козацьким духом,пізнавально-виховним потенціалом національної символіки.\nУ духовному житті молоді козацька педагогіка відводила особливу рольлицарській честі і лицарській звитязі. Кожен молодий козак прагнув розвинути всобі ці шляхетні якості.\nУкраїнська козацька система виховання - глибоко самобутнє явище, аналогівякому не було в усьому світі. Вона мала кілька ступенів. Передусім - дошкільнеродинне виховання, яке утверджувало високий статус батьківської і материнськоїнародної козацької педагогіки.\nДругий ступінь козацького виховання найдоцільніше назвати родинно-шкільним. Потім молодь, яка прагнула знань, училася у вітчизняних колегіумах, увідомих університетах Європи, отримувала підвищену і вищу освіту. Такі молоділюди, освічені і виховані на європейському рівні, часто очолювали національно-визвольний рух, брали активну участь у розбудові освіти, науки і культуриУкраїни та інших слов'янських держав. У січових і козацьких школах, школахджур, а також по закінченні вищих навчальних закладів юнацтво одержувалосистематичне фізичне, психофізичне, моральне, естетичне і трудове виховання,національно-патріотичну підготовку, спортивно-військовий вишкіл.\n5. НАВЧАЛЬНІ СТУДІЇ Й ДІЯЛЬНІСТЬ ГРОМАДСЬКИХ ОБ'ЄДНАНЬСТУДЕНТІВ У КИЄВО-МОГИЛЯНСЬКІЙ АКАДЕМІЇ\nНаступ католицизму, що посилювався з року в рік, розорення і занепад рядуправославних культурних осередків змусили просвітників України шукати захистуі підтримки в надійному місці. Таким місцем виявився Київ. Економічнестановище, духовні традиції Києва, сталі зв'язки з різними землями та містамиУкраїни відіграли важливу роль в його відродженні як всеукраїнського центру.\nОсновними культурно-освітніми центрами Києва на початку ХУІІ ст. стаютьКиївське братство та осередок учених при Києво-Печерській Лаврі на чолі зархімандритом лаври Єлисеєм Плетенецьким. Продовжуючи традиції,започатковані в Острозі та Львові, київські просвітники розгорнули широкудіяльність, нерозривно пов'язану з лаврською бібліотекою і друкарнею.\nУ 1615 році братство заснувало школу, що стала родоначальницею першоївищої школи нашої країни - Києво-Могилянської академії. В організації ційшколи взяли участь учені осередку Е.Плетенецького. Саме завдяки підтримціосвітніх діячів, більшість з яких мала досвід наукової та педагогічної роботи, якашвидко досягла високого рівня.\nНеабияке значення для становлення школи мала її матеріальна підтримка збоку заміжніх громадян. Саме її заснування пов'язане з ім'ям Галшки (Єлизавети)Гулевичівни, дружини мозирського маршалка Стефана Лозки. Це була освічена,інтелігентна жінка, котра, вочевидь, добре розуміла необхідність розвиткувітч


Гірка редька, та її їдять\n← Натуральні фарби для волосся\nМінеральна вода →\n«Вона вартує стільки золота, скільки важить сама», - Саме так сказав один з древніх грецьких богів Аполлон, який був родичем Ескулапа і тому мав деяке відношення до медицини. Хіба ж ці слова не говорять про те, що редька необхідна для здоров’я людини?! Авжеж! Стародавні греки склали про цей овоч чимало легенд. Використовували коренеплід з давніх-давен, - і в кулінарії, і з лікувальною метою.\nКоли я побувала в Єгипті, то дізналася: написи на піраміді Хеопса свідчать про те, що єгиптяни, китайці із насіння редьки виготовляли олію. А лікарі стародавнього світу використовували редьку для лікування шлунка, кишківника, печінки, нирок, як засіб, що підвищує апетит (стимулює виділення шлункового соку), для зміцнення і росту волосся.\nНині редьку посівну вирощують в усіх країнах світу. Особливо популярна в Китаї, Кореї, Японії, Середній Азії (особливо в Узбекистані). Полюбляють її і українці. «Гірка редька, та її їдять», «Чорний мак, та смачний, а редька біла, та гірка», - гласять народні приказки.\nДо речі, редька є не тільки біла, а й чорна (саме з неї виготовляють ліки, бо вони сильніші, тобто більш цілющі, аніж з білого коренеплоду). Народна медицина знає багато лікувальних рецептів із чорної редьки для внутрішнього і зовнішнього використання.\nВважається, що сік з редьки має сечогінну дію. Цей овоч лікує сечокам’яну і жовчокам’яну хворобу. Якщо в нирках, сечовому, жовчному міхурі відкладаються камінці, то впродовж двох-трьох місяців щодня треба пити по 0,5 скл. соку з редьки. Якщо вам такий сік не дуже смакує, то розмішуйте його із соком червоного буряка.\nПри захворюваннях печінки, жовчового міхура, для попередження жовчокам’яної хвороби, покращання функції селезінки і всіх органів\nтравлення (від ротової порожнини - до прямої кишки) рекомендую такі ліки: візьміть 1 скл. соку редьки, ретельно розмішайте з 1 скл. меду. Вживайте по 1 ст. ложці тричі на день.\nСік із сирої чорної редьки з додаванням цукру або меду викликає та підсилює місячні у жінок, сприяє лактації молока у матерів, які годують груддюнемовлят. Щоб отримати сік, овоч треба порізати на маленькі шматочки, пересипати цукром. А через 3-4 години, коли цукор розчиниться, з’явиться сік, готовий до споживання.\nХто страждає на закрепи, у кого недостатня перистальтика кишківника, також необхідно вживати редьку. Адже в ній міститься клітковина, яка сприяє налагодженню функції кишківника, виводить з організму надлишки холестерину. Від надмірної кількості холестерину, який зашлаковує організм, людина стає ослабленою, швидко втомлюється. Від цього може розвинутись атеросклероз. Саме вживання редьки, соку з неї має велике значення у профілактиці лікування атеросклерозу, судин головного мозку і серця.\nСік із сирої чорної редьки можна використовувати як зовнішній ранозагоюючий засіб (овоч має бактерицидну дію). Тобто із соку можна робити компреси на виразки, рани (навіть гнійні), - і вони швидше загоюються. Можна також розтирати хворі суглоби, поперек при ревматизмі, подагрі, радикуліті.\nУ народній медицині з лікувальною метою використовують не тільки коренеплід та листя, а навіть насіння. Якщо його розтерти з невеликою кількістю води і накладати на роз’ятрені рани або на ділянки тіла, уражені екземою, веснянками, то поступово рани будуть заживати, а шкіра світлішати. Невдовзі вона стане чистою, а отже, здоровою. Народна медицина пропонує також пити сік редьки, наполовину розбавлений із соком яблука.\nНаші предки хворі суглоби лікували так: брали 3 частини соку редьки, додавали до нього 2 частини меду і 1 частину горілки. Усе це розмішували, солили кухонною сіллю і натирали хворі суглоби. Окрім того, таку суміш вживали по 1-2 ст. ложки двічі-тричі на день.\nПри аритмії серця (часто вона виникає внаслідок порушення (пониженої) функції щитовидної залози) пийте по 1 ст. ложці соку із чорної редьки, розмішаної з медом, тричі на день до вживання їжі.\nЗ давніх-давен 1 скл. соку із чорної редьки розмішана із соком моркви та буряка вважалася чудовим народним засобом для лікування недокрів’я. Такі ліки наші пращури вважали дуже ефективними..\nУ Середній Азії я бачила, як дитину лікували від кашлюку вареною редькою. До неї можна додавати мед або масло і навіть пити відвар (воду, в якій варився цей коренеплід). При гострому бронхіті сік з цього овоча наполовину розбавляють із медом. Вживають по 1 ст. ложці 3-4 рази на день.\nА ось рецепт ліків, яким у сиву давнину лікувалися від злоякісних новоутворень (ракових пухлин): 1 кг чорної редьки помийте, дрібно поріжте (із шкіркою) і залийте 1 л горілки. Настоюйте в темному і теплому місці два тижні, час від часу збовтуючи. Процідіть і пийте тричі на день по чверті склянки за півгодини до вживання їжі.\nНаші предки були мудрими. Вони спостерігали за тим, які рослини найкраще лікують ті чи інші захворювання, такими травами і лікувались. Із покоління в покоління передається їхній досвід. Тож прислухайтесь до порад народної медицини, ліками якої люди лікуються упродовж тисячі літ.\nБагато підступних захворювань щодня чатує на людину, а в холодні пори року - й поготів. Адже чимало продуктів нині хімізовані, недостатньо збагачені вітамінами. А хворобу, як відомо, краще попередити. Бо так хочеться, аби ви, шановні читачі, прихильники «Зеленої планети», завжди були здоровими. Бажаю усім вам тепла, добра, наснаги і любові до Бога, який дарує нам цілющі ліки з «рук» живої природи.


Як готують маслюки\nДаже не сосчитаешь, сколько Гриби не мясо, але багато хто з нас вддають перевагу саме цьому продукту. Маслюки смачн сам по соб Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.Як готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? Одним з найпоширенших грибв вважаться маслянок. Рецепти приготування картопл з печерицями, маслюки блими грибами.Сочевична юшка: особливост приготування. Маслюки не дуже популярними грибами Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.Як готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? Прийнято вважати, що маслюки, як будь-як н. Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.Як готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? Маслюки - Дуже смачн гриби. нгреднти 700 г Як пдготувати гриби. Для приготування тушкованих маслюкв знадобитися Маринован маслюки на зиму в домашнх умовах готуються дуже легко. Як готувати маслюки. Вони дуже люблять рости у хвойних лсах, вважаючи за краще сонячн, добре прогрт мсця. Обробляти так гриби вкрай просто. Гриби з жовтенькими нжками Маслюкв готують рзними способами: смажать, тушкують, варять, на зиму маринують.Маслюки тушкован. 1.\nЙого назва напряму повязане з слизькою капелюшком, саме маслянистсть дала грибу таке мя. маслюки смачн сам по соб Потм додайте до картопл обсмажен маслюки, все перемшайте, накрийте сковороду кришкою готуйте страву до готовност картопл. Грибники вдносять маслюки до «традицйним» грибв про те, як збирати маслюки готувати з них рзн страви розповдають онукам бабус, мами дтям. Маслюки — дуже смачн гриби. Та й на свята в якост закуски вони, можна сказати, незамнн. У данй статт розглядаться, як приготувати Одним з найпоширенших грибв вважаться маслянок. Описуючи, як смажити маслюки, потрбно вдзначити, що бльшсть господинь готують таким чином тльки шапочки цих грибв, нжки йдуть на приготування рзномантних соусв Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.Як готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? приготування маринованих маслюкв. Як гарнр до них вдмнно пдйде гречка або картопля. х можна приготувати рзними способами, але особливо смачн маринован маслюки. Найкраще х замаринувати, щоб мати можливсть вдкрити до святково под баночку дарв природи згадати Як готувати маслюки? Привт, друз! Як приготувати маслюки, тльки з лсу, свженьк. гриби перед будь-яким видом приготування слд вдварити.В цей же час паралельно готують маринад. Збирають х в основному в Маслюки грибами, як просто деально пдходять для готування рзного роду закусок, гарнрв навть основних других страв. Завжди знайдуться любител, як оцнять х по достонству. Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.\nЯк готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? Описуючи, як смажити маслюки, потрбно вдзначити, що бльшсть господинь готують таким чином тльки шапочки цих грибв, нжки йдуть на приготування рзномантних соусв Готувати з них можна практично все: смажити, варити грибний суп х можна заготовити на зиму, якщо висушити, засолити або замаринувати. Найпростший спосб - приготування в сковород. Як консервувати маслята на зиму? Який рецепт обрати? Ми пдкажемо вам Любител ц росйсько закуски особливо шанують ц грибочки. Маслята по праву считаются одними из самых популярных грибов в нашей стране. Частенько х можна зустрти навть на лсових стежинах, особливо там, де пщан Як чистити маслюки перед варнням. Саме тому рецептв для х приготування дуже багато. Грибочки так смачн, що можна соб мову Оснь - час збору грибного врожаю, якщо вам вдалося збрати або купити маслюкв, тод сьогодн ми подлимося з вами простими порадами, як х смачно оригнально приготувати з Як готувати гриби маслюки - смажимо, маринумо, варимо Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.Як готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? Маслюки одним з найсмачнших сортв грибв, який ще й швидко досить легко готувати. И это неудивительно, ведь они обладают непревзойденным вкусом. Маслюки в маринованому вигляд Багатьом молодим господаркам цкаво буде дзнатися, як готують маслюки. Маслюки - ???? одн з найпопулярнших ствних грибв.\nМаслюки в маринованому видРецепти приготування смачних маслюкв в домашнх умовахvona.pp.ua//Саме тому багато хто волють готувати все в домашнх умовах, перевряючи кожен використовуваний нгреднти. Збирають х з липня по листопад. Вони дуже люблять рости у хвойних лсах, волючи сонячн, добре прогрт мсця. Перед тим, як приступити до приготування грибв, х потрбно очистити вд масляно шкури на капелюшку. З них готують Схож стравиКращ чорничн маффниНайкращ Браун Маслюки - грибочки, що мають слизьку капелюшок, маслянисту на дотик, що поясню назву цих грибв. Коли багато свжих грибв, то х найкраще посмажити в сметан. Взимку, вдкривши баночку з запасами, не просто Приготування маслюкв потрбно починати з х ретельного промивання чищення.Незалежно вд страви, яку ви будете готувати, очищення маслюкв обовязкове. Маслюки - смачн ароматн гриби, придатн для будь кулнарно переробки. Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв.Як готувати гриби маслюки, щоб вони залишилися такими ж поживними повними втамнв? Як готувати?Часто бувають непримн ситуац, коли збирають маслюки в Красноярську або нших мстах, але неправильно х готують.. Рецептами маринування маслюкв подлиться Маслюки (Suillus luteus (лат.)) одн з найсмачнших найбльш поширених грибв в вропейськй частин Рос в усьому пвнчнй пвкул. У цй статт пропонуються цкав рецепти з приготування маслюкв, а також даються цнн рекомендац та Змст Як потрбно правильно готувати маслюки для обсмажування?Стандартний спосб обсмажуванняЯк потрбно обсмажити маслюки на зиму Як готують маслюки зна не кожен. Маринован маслюки особливо в домашнх умовах завжди виходять хрусткими смачними. Маринован маслюки можна подати до святкового столу, до звичайного обду. Звичайно, зараз в супермаркетах Рецептв приготування маслюкв безлч.Так, готувати маслюки за нашими рецептами просто, а страви з маслюкв точно вийдуть смачними. Лсов гриби, в тому числ маслюки, потребують попередньогоГотумо картоплю з маслятами. Його назва напряму повязано з слизькою капелюшком, саме маслянистсть дала грибу таке мя. Незважаючи на простоту приготування, маслюки за цим рецептом виходять дуже смачними. Маслюки давно завоювали популярнсть серед втчизняних громадян, ставши невдмною частиною обднього столу справжньою росйсько кухн. Потрбно всього лише зняти Як готувати маслюки? Гриби - не мясо, але багато хто з нас вддають перевагу саме цьому продукту.Ось один з найпростших рецептв приготування маслюкв. Гриби можуть стати дуже примним доповненням до щоденного меню. Як готувати сочевицю: кращий рецепт. Готувати з них можна практично все: смажити, варити грибний суп х можна заготовити на зиму, якщо висушити, засолити або замаринувати. Приготування маринаду. Свж маслюки почистити, помити обсушити.З маслюкв готують наварист супи, х смажать з картоплею, додають в начинки для пирогв або Маслюки (маслята, козляки) зустрчаються по всй Укран у хвойних мшаних лсах. Це дуже смачн ствн гриби, пропоную спробувати. Правильно кажуть: «ж пирг з грибами, держи язик за зубами». Маслюки при очистки не замочують, оскльки вони сам по соб доситьЧасник очистити вд шкрки нарзати пелюстками.\nТкань хохлома купить украина


Настільна гра Рік і Морті: Анатомічний парк / Rick and Morty: Anatomy Park купити за низькою ціною у Києві, Харкові, Дніпрі, Одесі, Львові, Запоріжжі, Україні | інтернет магазин Ігромаг (Igromag)\nІгромаг Настільні ігри Режим гри: Кожен сам за себе Настільна гра Рік і Морті: Анатомічний парк / Rick and Morty: Anatomy Park\nНастільна гра Рік і Морті: Анатомічний парк / Rick and Morty: Anatomy Park\n1480 грн. Додати\n1599 грн. Додати\nМікросвіт: Біологія клітини\n990 грн. Додати\n1495 грн. Додати\nHobby World Російська Для компанії Гумор Герої мультиків та книг Економічні На кубиках Облаштування територій Кожен сам за себе\nОглядВідгуки0 ПравилаАксесуари 2Схожі товари 9Купують разом 17\nПоспішайте здивуватися видами Сечового водоспаду або покататися на атракціоні Пірати підшлункового моря! Тільки у нас ви зможете побачити Гору селезінки або вбити Гепатит в прямому сенсі цього слова. Анатомічний парк від Ріка Санчеза - це унікальне явище, яке ви точно ніколи не забудете...\nТип: карткова стратегія на кубиках\nТривалість гри: 30-45 хвилин\nРік і Морті: Анатомічний парк - настільна змагальна економічна гра, в основу якої лягла серія популярного мультсеріалу Рік і Морті про створення божевільним ученим анатомічного парку в тілі живої людини. Орендодавцем для місця розваг був обраний бездомний Рубен, алкоголік Санта з місцевого супермаркету. Але якщо в мультфільмі ми бачимо вже готовий парк, то в грі нам самим належить вибудовувати куточки парку в тілі Рубена, змагаючись з іншими гравцями.\nНа початку партії гравцям належить визначитися з роллю, вибравши одного з шести унікальних персонажів. Кожен з них володіє відмінними від інших можливостями і характеристиками, що відзначають їх силу і дальність в бою, а також здатність до переміщення. Крім того, у кожного з них виявиться секретний план забудови і картки порад від фокус-групи.\nТак як парк у нас не звичайний, а всередині живого тіла людини, то місця на додаткове будівництво буде не дуже-то і багато. Крім того, персонажі зіткнутися з монстрами-хворобами, що мешкають в тілі алкоголіка Рубена. А їх він за своє життя придбав не мало!\nЗвичайний хід гравця складається з декількох фаз:\n1. Фаза хвороб. Гравець зобов'язаний скинути з руки стільки карток, скільки хвороб знаходяться разом з ним на одній клітці.\n2. Фаза переміщення. Гравець може посувати фішку персонажа або ж хвороби.\n3. Фаза дій. У цей момент можна вибрати будь-яку з чотирьох дій: взяти дві нових картки, побудувати (викласти поруч з персонажем картку зі шматочком парку), битися з хворобою, вийти з парку.\n4. Фаза скидання. Скинути з руки зайві тайли, щоб їх залишилося тільки п'ять.\nГра продовжується до тих пір, поки не буде виконано одну з наступних умов:\n1. Розкриється перший раз Інфаркт, після чого гравці грають ще два раунди.\n2. Коли вийде вдруге Інфаркт.\n3. Стопка тайлів перемішається два рази.\nПісля закінчення партії гри Рік і Морті: Анатомічний парк, всі учасники підраховують переможні бали і переможцем стає гравець з найбільшою їх кількістю.\nКомплектація настільної гри «Рік і Морті: Анатомічний парк»:\n3 шестигранні кубики\n60 жетонів переможних балів\nРозмір коробки: 273х190х64 мм\nЯкщо Вам сподобалася ця гра, ми рекомендуємо поглянути на «Мікросвіт: Біологія клітини», а також на «Рік і Морті: Зрікати Все».\nПридбати настільну гру «Рік і Морті: Анатомічний парк» у Києві чи в Україні досить просто. Достатньо натиснути кнопочку "В Корзину" та оформити замовлення на нашому сайті, або зателефонувати нам за номером (044) 383-63-67.\nНабір монет Чужих\n1 Відгук Дамба (RU)\n2 865 грн.очікується\n2 відгуки A Game of Thrones: Mother of Dragons\nГра Престолів: Матір Драконів\nОстрів Скай: Підмайстри\n3 відгуки Bunny Kingdom


На луцькому ринку 90% ваг – непридатні до використання\n9 Грудня 2008 11:22\nДП «Волиньстандартметрологія» провело державний метрологічний нагляд на ринку ПФ «Скорпіон-Сервіс». Із десяти перевірених одиниць засобів вимірювальної техніки – дев’ять визнано непридатними до застосування. Про це повідомляють «Волинські Новини».\nВідділ державного метрологічного нагляду «Волиньстандартметрології» на виконання розпорядження Луцького міського голови від 12 листопада № 988 у складі робочої групи з питань дотримання законодавства у галузі торгівлі на території міста провів державний метрологічний нагляд на ринку ПФ «Скорпіон-Сервіс».\nПри здійсненні метрологічного нагляду фахівці обстежили десять одиниць засобів вимірювальної техніки (ЗВТ), із яких 9 одиниць (90%) визнали непридатними до застосування.\nЗа результатами перевірок видано приписи про заборону застосування непридатних ЗВТ, про усунення порушень метрологічних норм і правил. Окрім того, інспектори склали протоколи про адміністративні правопорушення на сімох суб’єктів підприємницької діяльності, - повідомляє сайт \_"Волиньстандартметрології\_".


Фактори,що впливають на курс валюти — Наличніе онлайн\nКурс валют буває трьох типів:\n1. Фіксований курс валют. Фіксований курс валюти являє собою співвідношення курсу валют, встановлене офіційно. В основі фіксованого курсу валют лежить паритет між національними валютами.\n2. Коливний курс валют. Коливний курс валют представляє курс валют, який змінюється досить вільно під впливом попиту та пропозиції.\n3. Плаваючий курс валют. Плаваючий курс валют – це різновид коливного курсу валют. Плаваючий курс валют передбачає використання механізму валютного регулювання. Дана система, плаваючого курсу валют, була введена на Ямайській конференції в 1976 році. Вона ґрунтується на тому, що майже будь-яка держава накладає обмеження на ввезення валюти в країну та вивезення валюти за кордон. Треба врахувати, що подібні обмеження, як правило, діють, як на іноземну валюту, так і на національну валюту. Такі заходи називаються валютними обмеженнями. Ціну на валюту (тобто валютний курс), як і будь-яка ціна в ринковій економіці, визначає співвідношення попиту і пропозиції.\nНа співвідношення попиту і пропозиції на валютному ринку впливає кілька факторів:\n— обсяг торгівлі між країнами (чим більше торговий обмін з певною країною, тим вище попит на національну валюту цієї країни);\n— масштаб інфляції та стан економіки країни;\n— купівельна здатність кожної національної валюти (купівельна спроможність валюти визначають кількістю однотипних товарів та послуг, які можна купити на суму різних національних валют (споживчий кошик);\nСкладність полягає в тому, що в різних країнах структура споживання типів товарів різна, але на жаль, на даний момент, іншого способу визначення курсу валют, крім кошикового, не існує).\nФактори, що впливають на курси світових валют в тому числі і на курс валют Росії\nФактори, які впливають на курс світових валют і на курс валют Росії:\nКон’юнктурні фактори, що впливають на курс валют:\n— Економічний стан країни. До економічних чинників відносять темп інфляції, стан платіжного балансу,а діяльність валютних ринків всередині країни, валютна спекуляція, валютна політика країни, ступінь використання національної валюти в міжнародних розрахунках, рівень процентних ставок на валюту, прискорення або затримка міжнародних розрахунків.\n— Стан політики в країні (дуже важливий при прогнозування курсу валют фактор, який називається політичним);\n— Фактор довіри до національної валюти на міжнародному ринку та ступінь довіри до національної валюти всередині країни. Такий фактор називається психологічним. Треба врахувати, що психологічний фактор довіри до валюти впливає історія валютних курсів національної валюти за останній час (найчастіше враховується історія стрибків і стабільності національної валюти за останні роки). Треба зауважити, що на кон’юктивні фактори впливають чутки (деколи такі чутки фабрикуються навмисно, щоб штучно знизити курс валют), сильно впливає політична обстановка і ступінь віри народу країни до політичного курсу, який обрав уряд цієї країни. Так само курс валюти чимало залежить від військової обстановки країни і від таких, здавалося б, хитких факторів, як прогнози і припущення.\nВажливим фактором, що впливає на світові курс валют, є темпи інфляції у країні. Особливо в порівнянні із зростанням інфляції в інших країнах. Високий темп інфляції сприяє зниженню курсу валют даної країни. Ця тенденція зрозуміла: знецінення національної валюти веде до зниження купівельної спроможності населення, яка і призводить до падіння курсу валюти. На підвищення курсу валяє ступінь використання валюти на світовому ринку.\nВідмінним прикладом є долар США: навіть в умовах стрімкого зниження купівельної спроможності і пасивного сальдо платіжного балансу країни, попит на валюту підтримує її курс валюти. Так само зростання курсу валют викликає підвищення процентних ставок по депозитах і прибутковість цінних паперів. Позитивний платіжний баланс країни впливає на попит на цю валюту з боку країн-боржників цієї держави. Такий попит так само впливає на підвищення курсу валюти цієї держави. Так чи інакше конъюнктивным факторів, впливу яких важко прогнозувати, протиставлені структурні фактори, що впливають на курс валют.\nСтруктурні фактори що впливають на курси світових валют\nСтруктурні фактори, які впливають на курс валют.\n— Конкурентоспроможність товарів, які виробляються в цій країні значно впливає на зміну валютного курсу. Крім цього, затребуваність товару на світовому ринку, а так само зміна конкурентоспроможності товару, перш за все, технологічний фактор. Форсований експорт стимулює приплив іноземної валюти.\n— Зростання національної валют так само обумовлений зростанням національного доходу. Це дуже легко пояснити, бо, підвищення попиту на іноземну продукцію, збільшує попит на іноземну валюту.\n— Якщо внутрішні ціни на продукцію вище цін на іноземні товари, це підвищує прагнення купувати товари в інших країнах, і підсилює знецінення вітчизняної валюти.\n— Так само, підвищення процентних ставок веде до припливу іноземного капіталу в країну, і як наслідок, подорожчання курсу вітчизняної валюти.\n— Здорову конкуренцію ринку валют складають ступінь розвитку ринку цінних паперів (ринку цінних паперів відносять акції підприємств, облігації та кредитні векселі). Фондовий ринок приваблює не тільки іноземну валюту, але й національні кошти. Таким чином, в країні накопичуються кошти, які, в іншому випадку, йшли б на покупку іноземної валюти.\nЄ кілька причин, які викликають рух валютного курсу. Перерахуємо їх.\nОчікування якихось подій та їх настання.\nЦе відбувається, коли ринок очікує, що повинні з’явитися якісь дані, а потім вони виходять. Даними тут вважаються такі події, як опублікування економічних індикаторів країн-хазяїв валют, що торгуються на ринку; інформація про зміну процентних банківських ставок в даних державах; економічні огляди та інші події, що впливають на ринок валют.\nОчікування якогось події і його наступ призводять до значних рухів валютних курсів. Неможливо визначити, який вплив сильніше – вплив очікування або вплив настання. Але абсолютно точно відомо, що при виході даних, які є серйозними, що можуть настати великі і тривалі за часом руху курсів валют. Важливими вважаються такі дані, як Nonfarm payrolls, Industrial production, PPI, GDP, CPI і ряд інших.\nРинок заздалегідь знає, в який день і в який час вийде який-небудь із індикаторів. Є і календарі найважливіших подій у житті окремих країн і виходу економічних індикаторів, в яких зазначаються конкретні дні або приблизні дати і час настання. Ринок починає підготовку до цих виходів даних. Виникають очікування виходу, з’являються прогнози щодо значень готуються до виходу індикаторів і майбутніх інтерпретацій цих даних.\nВ середовищі ринкових гравців склалися приказки, пов’язані з виходом даних різної інформації, яка впливає на ринкову ситуацію. Наприклад, buy on rumor, sell on fact – купуй на чутках, продавай на фактах, або sell good news – продавай при виході хороших даних. Такі приказки є відображенням ситуацій очікування ринком настання певного події.\nЩе до того, як виходить інформація про ту чи іншу подію, валютний курс починає рухатися в конкретному напрямку, яке є інтерпретацією події, що настає. Такий рух називається «закладкою» ринку. Часто трапляється, що після того, як дані виходять, за умови відповідності інформації очікуванням, починається рух курсу в напрямку, протилежному первинному. Причиною цього є ситуація, коли на очікуванні позиції відкриваються, а коли відбувається очікуване подія, дані позиції закриваються. Це називають зняттям прибутку – profit taking. Для характеристики подібних ситуацій використовують вираз priced in – вихід цієї події виявляється вже закладений у ціну, тобто співвідношення двох валют.\nДіяльність різних фондів\nСильніше всього на тенденції довгострокового характеру в русі курсів валют впливає діяльність різних фондів, а саме – інвестиційних, хеджевих, пенсійних і страхових. Їх діяльність в числі інших напрямів має ще й інвестування коштів у ті чи інші валюти. Фонди володіють засобами у величезних обсягах, тому можуть змусити валютний курс рухатися в конкретному напрямку. Управляють фондами fund managers – менеджери, високопрофесійні і знають свою справу.\nБеручи до уваги принципи, на яких будується робота, фонди відкривають позиції короткострокового, середньострокового або довгострокового характеру. Прийняття рішень менеджерами фондів базується на серйозному аналізі ринку фінансів. При цьому використовуються всі аналітичні інструменти, включаючи фундаментальний аналіз, технічний аналіз, а також комп’ютерний і психологічний аналізи, аналіз взаємозв’язаних ринків. Обробивши отриману інформацію, менеджери фондів роблять прогнози щодо наслідків різних подій і в потрібний час відкривають позиції в певному напрямку. Таким чином, фонди грають на випередження.\nДіяльність на валютному ринку імпортерів і експортерів.\nІмпортери та експортери – це ті, хто користується валютним ринком в чистому вигляді – market users. Експортери постійно зацікавлені в продажу іноземної валюти, а імпортери – в її покупці. Потужний вплив імпортерів і експортерів на ринок валют можна спостерігати на японському валютному ринку долар проти ієни». При відсутності на ринку потужних тенденцій експортери не дозволяють курсом піднятися високо, а імпортери не дають йому дуже опуститися. Так вони можуть утримувати валютний курс на певному рівні діапазонів, створюючи range trading.\nВажливим завданням для імпортерів і експортерів є відстеження існуючих трендів і щодо хеджування валютних ризиків. Відкриваючи позицію, протилежну майбутньої операції, вони мінімізують конкретний ризик – це і є хеджування валютних ризиків.\nІмпортери та експортери впливають на ринок короткостроково, їх вплив не призводить до глобальних трендів, оскільки зовнішньоторговельні операції за своїми обсягами малі по відношенню до обсягу операцій на ринку валют в цілому. Діяльність імпортерів і експортерів нерідко призводить до створення на ринку валют відкатів, тобто корекцій, по причині того, що на певному рівні вигідною стає продаж або купівля валюти.\nВисловлювання керівників держав і діячів політики.\nНа рух валютних курсів великий вплив чинять також висловлювання, які лунають на прес-конференціях, зустрічах, самітах з вуст впливових людей. Для прикладу можна привести зустрічі керівників країн Великої Вісімки і т. д.\nРізні висловлювання керівних осіб і діячів політики можуть мати наслідки, які потім виявляються протягом довгого терміну. Таке відбувається при обговоренні зміни ставок за відсотками, принципів, за якими формується бюджет держави і т. д.\nЩо стосується діячів політики, то про них часто говорять, що вони «заговорюють курс». В деякі моменти при досягненні національною валютою окремої держави несприятливого для країни рівня, звучать висловлювання політичних діячів про те, що вони не дозволять валюті рухатися далі, ніж вже є, що буде проведена інтервенція тощо.\nПри досягненні курсом критичних позначок після висловлювань політиків можуть початися і інтервенції Центробанку. Такі інтервенції дуже потужно впливають на ринок. Трапляється, що курс проходить сотні пунктів в той бік, куди направлена інтервенція, протягом декількох хвилин. Інтервенція призводить іноді до того, що учасники валютного ринку з побоювань не відкривають позиції в колишньому напрямі, що в підсумку може викликати обвали в рух курсу валют.\nДіяльність держави через центральні банки\nЗдійснюючи певну діяльність через центральні банки, держава впливає на ринок валют. При абсолютному невтручання центрального банку окремої країни в операції з обміну валюти, коли центробанк не купує і не продає валюту іноземних держав на міжнародному ринку, валюта цієї держави перебуває в «вільному плаванні». Життя таке відбувається дуже рідко. Держави, валюта яких має плаваючий курс, періодично намагаються вплинути на курс власної валюти, здійснюючи валютні операції. У цьому випадку стан внутрішньої валюти прийнято називати «брудним плаванням».\nДержава зацікавлена в тому, щоб виробництво в ньому розвивалося і внутрішнє споживання зростала, тому воно повинно регулювати валютний курс. Як правило, використовують прямі і непрямі методи регулювання. Пряме регулювання полягає в проведенні дисконтної політики та інтервенцій валют на зовнішніх ринках. Непрямими методами вважаються регулювання кількості грошей в обігу, рівня інфляції тощо\nВалютні інтервенції мають прямий зв’язок з різко подіями викидом або вилученням з міжнародного валютного ринку валюти у великих обсягах. Для виходу на ринок центральний банк використовує комерційні банки. В силу значущості обсягів валютних інтервенцій відбувається дуже сильний рух курсів валют.\nВ 1998 році японський центральний банк Bank of Japan здійснив серію валютних інтервенцій, які були спрямовані проти того, щоб ієна продовжувала дешевшати по відношенню до американського долара. Для цього був здійснений викид на ринок величезної кількості доларів – кілька мільярдів, у результаті чого долар впав по відношенню до ієни. Центральні банки окремих держав можуть об’єднуватися і спільно проводити валютні інтервенції. В інтервенції 1998 року «долар проти ієни» брала участь Федеральна резервна система США.\nНа деяких етапах розвитку своїх економік держави девальвують, тобто знецінюють свою національну валюту. Для цього на міжнародному валютному ринку збільшується пропозиція даної валюти. Найчастіше це відбувається шляхом додаткової грошової емісії. Для підняття ціни своєї валюти держава через центральний банк здійснює її скупку на міжнародному валютному ринку. Скупка проводиться за рахунок тієї іноземної валюти, яку має центральний банк.\nДавайте почнемо розбиратися з валютним курсом на прикладі понять експорту та імпорту. Ясно, що чим більше вартість товару, виготовленого всередині країни за співвідношенням з аналогічним товаром за кордоном, тим значніша частка імпорту, а значить, компаніям потрібна валюта, щоб купувати іноземну продукцію. Відповідно попит на валюту і її ціна досить високі. Звідси з’явився термін «паритет купівельної спроможності», який вважає основним чинником ринкового курсу двох валют якраз різницю між ціною на товар на внутрішньому ринку та іноземними цінами. В даному випадку і причина, і наслідок чітко виражені — якщо ви хочете купувати продукцію за кордоном, і таких охочих досить багато — валюта обов’язково збільшиться в ціні. Тут потрібно відзначити залежність від двох держав зростання національних економік один одного: та сторона, в якій активно зростає національний дохід, змушена знижувати ціну національної валюти з метою зростання імпорту і більш активного використання товарів, вироблених всередині країни.\nНаступним важливим фактором, що впливає на валютний курс, є рух капіталу. Тут все просто. Якщо зростає попит на іноземні цінні папери, банківські кредити або ті ж готівкові кошти, все це збільшує вартість іноземної валюти. І навпаки, якщо велика кількість інвесторів приходить на ваш ринок, вони тим самим зміцнюють становище національної валюти.\nВарто зауважити, що сучасні економіки ряду провідних країн, при всіх їх недоліках і проблемах дуже стійкі, тому валютний курс цих країн у принципі не повинен коливатися. Однак тут вступає в дію психологічний фактор. Люди завжди побоюються можливості гіпотетичного кризи, тому часто починають активно продавати ту валюту, яка показує тенденцію до зниження власного курсу. Це в свою чергу може без впливу значущих факторів знизити не тільки курс, але і попит на валюту.\nЩе одним важливим «двигуном» зростання або падіння курсу валют є різні економічні показники тих держав, чия валюта котирується на ринку. Негативні звістки про економічне становище країни можуть чинити тиск на валюту в бік її зниження. Так, наприклад, криза іпотечного кредитування в США сприяє більшій слабкість американського долара. Можна відзначити, що часто навіть не події, а сам натяк на те, що воно може статися з великою часткою впевненості здатний привнести до значних змін в ціні валют.\nЗначним фактором, що впливає на валютний курс, є діяльність великих фінансових фондів. Вважається, що саме вони мають найбільш сильний тиск на довгострокові валютні перспективи. Справа в тому, що, прагнучи зберегти і примножити свої капітали, вони часто вкладають їх у валютні резерви, а так як подібні фонди працюють з державними або дуже великими комерційними засобами, вони можуть задати певну, потрібну траєкторію руху валютного курсу.\nЗвичайно, не можна обійти увагою експортерів та імпортерів. Перші зацікавлені в постійній продажу своєї виручки в іноземних грошових коштах. Другим навпаки валюту необхідно постійно купувати. Тому у великих кампаніях, які спеціалізуються на експорті або імпорті, працюють аналітичні підрозділи. Їх завдання — аналізувати і давати прогнози руху валют, щоб кампанія могла, в залежності від напрямку, максимально вигідно здійснити валютну операцію. Сказати, що цей чинник дуже важливий, не можна, так як будь-які товарні операції по суті своїй короткочасні, а використовувані суми незрівнянно менше з загальним обсягом угод. Давайте звернемо свою увагу на роботу центральних державних банків. Дуже мало країн, де центральний банк не впливає на курс валюти своєї держави. Більшість банків активно беруть участь у валютному обміні на ринку, встановлюючи певний валютний курс, який виступає в якості стабілізуючого фактора. Це — правильна політика, тому що допомагає розвитку виробництва поряд з регулюванням інфляції або, наприклад, зростанням (зменшенням) внутрішньої грошової маси.\nЗахищаючи своїх виробників і державні інтереси, банки можуть йти на великі валютні інтервенції, купуючи або навпаки продаючи величезні суми валюти для утримання потрібного їм курсу. Ясно, що такі величезні кошти, часто обчислюються на мільярди, можуть привести до помітних змін ціни і попиту на валюту.\nПо-перше, це зміна загальних індикаторів стану економіки такі як:\nІндекс ВВП (GDP). Дуже важливий індикатор стану економіки. Зростання індексу свідчить про те, що економіка країни знаходиться на підйомі і інвестиції в неї стають більш прибутковими при інших рівних умовах, а це призводить до збільшення попиту на національну валюту з метою придбання акцій місцевих компаній і її зміцненню проти інших валют.\nРівень безробіття (Jobless). Безпосередньо пов’язаний з індексом ВВП, але бувають випадки, коли цей зв’язок не простежується явно. Цей параметр показує перспективний рівень платоспроможного попиту всередині країни. При підвищенні рівня безробіття відбувається зниження рівня споживання всередині країни, і виробники шукають зарубіжні ринки збуту, а в цьому випадку дуже міцна національна валюта не грає на користь. З цієї причини може виникнути тенденція до ослаблення національної валюти з метою підвищення доходів від експорту. Крім цього виникає ще чисто психологічний фактор, що збільшення безробіття збільшує соціальну напруженість і тягне за собою нестабільність національної валюти.\nОблікові процентні ставки (Rates), що встановлюються національними банками. Даний параметр побічно показує рівень інфляції. Високі облікові ставки — висока інфляція, збільшення ціни кредитних ресурсів, ослаблення національної валюти. Директивне встановлення облікової ставки грає швидше психологічну роль. Тому цей параметр треба розглядати в сукупності з процентними ставками, що встановлюються на національних кредитних ринках.\nОбсяги продажів товарів тривалого користування (Durable goods). Даний параметр не можна розглядати окремо від загальної економічної ситуації. У ряді випадків збільшення даного показника свідчить про негативні настрої громадян. Збільшення обсягу закупівель товарів тривалого користування (як правило, дорогих) говорить про те, що вкладення в дану групу товарів є кращими, ніж зберігання коштів у банках та показує рівень інфляційних очікувань громадян.\nПо-друге, це ринкові індикатори:\nІндекс ділової активності на національних фондових біржах. Найважливіший ринковий індикатор, що показує рівень капіталізації національних компаній. Іншими словами, показує наскільки високо оцінюються ці компанії. Підвищення цього параметра свідчить про те, що вкладення в акції національних компаній стають вигідними і збільшує попит на національну валюту, зміцнюючи її. Цей індекс лише побічно пов’язаний з ВВП, так як рух фондового ринку, так само як і валютного, в сильній мірі піддається впливу спекулятивного капіталу.\nВартість державних боргових зобов’язань. Цей показник характеризує ступінь довіри до держави та її політики з боку інвесторів. Враховуючи той факт, що вкладення в державні облігації проводять зазвичай великі інституційні інвестори (не спекулянти) зі значними обсягами вкладень, то відчутні коливання поточної вартості цих облігацій свідчить про досить серйозні зміни, які можуть піти на валютному ринку.\nРівень інфляції. Даний показник скоріше суб’єктивний, ніж відображає якісь глобальні зміни в економіці розвинених країн. І тому його розглядають в сукупності з іншими показниками. Збільшення рівня інфляції не завжди відображає негативні тенденції, це може бути сезонне збільшення попиту з боку населення і, як наслідок, — збільшення рівня цін. Тому в розрахунок необхідно приймати тільки довгострокові тенденції зміни даного параметра.\nпо-третє, на валютному ринку позначаються події, що впливають на політичну ситуацію у країні, такі, наприклад, як вибори органів державної влади; здоров’я або загроза кар’єрі видних політичних діячів; соціальна напруженість в країні.\nДані фактори не можна виміряти в цифрах, але вони в не меншій мірі, ніж названі раніше, можуть впливати на динаміку валютних курсів. Події з цієї серії оцінюються, швидше за все, з досвіду подібних подій, що мали місце раніше.\nДля грамотної оцінки ступеня і характеру впливу фундаментальних факторів необхідно гарне знання політики, економіки та історії країни-емітента валюти. До всього іншого політичні події відрізняються великою різноманітністю. І буває, дуже важко передбачити, в який бік можуть «зрушити» ринок ті чи інші події.\nВ даному випадку важливу роль буде грати Ваше чуття, хоча, щоб інвесторам було легше орієнтуватися, про настання найбільш важливих подій, що впливають на ринкову коньюктуру, в цивілізованих країнах прийнято оголошувати заздалегідь. День і час, коли публічно оголошуються ті чи інші параметри стану економіки, є моментами можливої зміни тренда на валютному ринку. Всі ці події плануються заздалегідь, і складається спеціальний «календар», зазвичай на поточний місяць. Крім певних правил глобального або фундаментального аналізу існує досить потужний інструментарій для проведення технічного аналізу. Мені б не хотілося докладно зупинятися на методах технічного аналізу, так як ця тема потребує детального розгляду. Тим більше що в даний час вийшло достатню кількість літератури по цій темі, в тому числі і російською мовою.\nКороткий опис статті: курс валют і юа Курс валют буває трьох типів. Фіксований курс валют. Фіксований курс валюти являє собою співвідношення курсу валют, встановлене офіційно. В основі фіксованого курсу валют лежить паритет між національними валютами.\nДжерело: Фактори,що впливають на курс валюти\nБАКАЛАВР ЕКОНОМІКИ (Хрестоматія) Т. 2: Сутність і функції фінансів підприємств.\nМежівський районний портал, Телефонні коди міст України. Карта України.\nОблік і аудит у бюджетній сфері


ᐉ Як отримати посвідчення водія в Україні без автошколи - Auto School\nАвтошкола — Блог — Як отримати посвідчення водія в Україні без автошколи\nЯк отримати посвідчення водія в Україні без автошколи\nМати автомобіль – не означає вміти ним керувати. Як і у будь-якій справі, спочатку потрібно пройти навчання. Однак багато хто шукає обхідні шляхи, намагаючись отримати посвідчення водія, не витрачаючи декількох місяців на курси водіння. У цій статті ми докладно розповімо про те, чи потрібно вчитися в автошколі, щоби отримати права.\nЧи обов’язково навчатись в автошколі?\nНа запитання “чи можна не відвідувати теорію в автошколі”, ми впевнено скажемо: так. Але щодо отримання прав “екстерном”, це можливо тільки в категорії А та В. Це пояснюється тим, що наступні категорії пов’язані з перевезенням пасажирів і вантажів, що вважається більш відповідальною справою, і тут потрібно пройти повний курс в автошколі з теорією та практикою .\nКожен бажаючий може прийти до відділення ГСЦ МВС та легально, але самостійно, скласти іспит. Це не вважається покупкою прав. Людина складає іспити, відмінність лише тому, що він навчався сам, без відвідування спеціальних курсів.\nПереваги та недоліки самостійного навчання\nЯкщо вас спитають, чи можна здати на права заочно, ви вже зможете дати правильну відповідь. Але варто також розібратися в тому, які є плюси та мінуси у самостійній підготовці до водіння.\nМожливість навчатися в такому темпі та графіку, який буде зручний вам.\nНеоб’єктивна оцінка ваших знань – часом ми надмірно самовпевнено вважаємо, що всі труднощі нам під силу. Однак на дорогах часто виникають украй небезпечні ситуації, і ви не завжди можете знати, як правильно на них зреагувати;\nВідсутність досвідчених викладачів – якщо вас навчають родичі, ви повинні пам’ятати, що який би досвід водіння у них не був, вони – не кваліфіковані вчителі. Повні та достовірні дані під час навчання вам зможе дати лише професіонал.\nПерш ніж прийняти рішення про те, чи навчатиметеся ви в автошколі чи ні, постарайтеся об’єктивно відповісти собі на запитання: ви абсолютно впевнені у власних знаннях і навичках?\nЯк здати на права не навчаючись в автошколі\nМи вже розповіли, чи можна здати на права без автошколи. ;Тепер розберемо, як це зробити.\nЩоб отримати посвідчення водія, вам знадобиться надати в ГСЦ МВС той же пакет документів, що і в автошколу:\nМедичну довідку, а також висновок нарколога та психіатра;\nДокумент про оплату іспиту.\nУ призначений день ви повинні прийти до відділення ГСЦ МВС та скласти спочатку теоретичний іспит на комп’ютері. Він складається з 20 питань і на його виконання відводиться 20 хвилин. Якщо теорію здано успішно, протягом 3-х місяців ви отримуєте можливість скласти практичний іспит. Тут важливо враховувати те, що якщо ви не здасте практику з 3-х спроб, вам доведеться все ж таки пройти навчання в автошколі.\nМи рекомендуємо безпосередньо перед самим іспитом все ж таки взяти приватні уроки з інструктором, щоб потренуватися на автодромі та в місті. Це допоможе підготуватися до здачі та відчути себе впевненіше.\nПрава без автошколи


Навчитися бути людиною: неформальна освіта для засуджених та ув’язнених - Лента новостей Кропивницкого\nНавчитися бути людиною: неформальна освіта для засуджених та ув’язнених\nДопомогти засудженим відчути себе потрібними у суспільстві, змінити їхнє бачення «на погані» речі та навчити жити за правилами – ця функція покладена на пенітенціарні заклади. Освіта обов’язкова\nЗаконодавство України «дає добро» на освіту у виправних закладах. Та як «підійти» до освіти засуджених та ув’язнених, щоб це було не для галочки, а з користю, питання відкрите.\n– Засуджені на рівні із іншими громадянами України зобов’язані отримати повну загальну середню освіту. Це передбачено статтею 53 Конституції України. Для реалізації цієї норми в Кримінально-виконавчому кодексі України передбачено, що в колоніях відповідно до законів України «Про освіту» і «Про загальну середню освіту» для засуджених забезпечується доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти. Отримання засудженими повної загальної середньої освіти є обов’язковим, а робітничої спеціальності – добровільним. Варто відзначити, що загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначені ступеня їхнього виправлення. Окремо слід наголосити на можливості здобуття вищої освіти. Хоча чинним кримінально-виконавчим законодавством повною мірою не врегульовано це питання, засуджені можуть здобувати вищу освіту за дистанційною (екстернатною) формою навчання, зокрема, з використанням інтернету, – пояснює правозахисник з Кропивницького Арсен Арутюнян.\nФормальну освіту надають майже так, як у школі та училищі, щоправда, без стипендій та в одній «аудиторії». По закінченню видають атестат і диплом. Наприклад, у Кропивницькій виправній колонії №6 за 2018 та 2019 роки отримали документи про повну загальну освіту шестеро засуджених та 152 засуджених здобули робітничі професії. У зв’язку із закінченням терміну ув’язнення звільнилося у 2018 році 75 засуджених, за 2019 рік – 99 засуджених. З умовно-достроковим звільненням від відбування покарань протягом 2018 року звільнилося 114 осіб, за 2019 рік – 86 засуджених.\nНеформальний підхід Як виробити соціальні навички і одночасно дати старт для майбутньої професії, щоб не лише у дипломі звучала назва здобутої професії, а й в подальшому хотілося жити за новими цінностями, розповів кропивницький психолог Василь Манзар.\n– Освіта потрібна всім і завжди. В анамнезі ув’язнених можна побачити межові розлади - нарцисичний, антисоціальний та інші розлади особистості. Це означає, що ця категорія людей має антисоціальний спосіб перебування в комунікації. Тобто вони руйнують соціальні інститути. Коріння цих розладів бере свій початок ще в дитинстві, а саме – сім’ях засуджених, взаємовідносинах усередині сім’ї. Але питання в тому, як давати їм освіту вже сьогодні, якщо вони спілкуються виключно на мові виживання? Формальну освіту засуджені та ув’язнені знецінять і відкинуть, бо вона не торкатиметься до невідомих їм частин їхнього буття і не призведене до змін характеру. Якщо з ними вибудовувати формальну комунікацію, це не матиме вагомого значення для них. Освіта повинна опиратися не тільки на педагогічний та гуманістичний підхід, а в першу чергу на психоаналітичне розуміння, що таке антисоціальний та нарцисичний розлади особистості. Тоді буде зрозуміло, як вибудовувати комунікацію. Це специфічне питання, яке до сьогодні в нашій країні не достатньо розглянуте. Але за ним велика перспектива. У неформальній освіті має бути психоаналітичний підхід, який дозволить засудженим отримувати не формальну освіту, а реальну трансформацію свого характеру, а разом з цим і свого життя, – коментує своє бачення клінічний психолог Василь Манзар.\nЗа словами юриста Арсена Арутюняна, щодо неформальної освіти Кримінально-виконавчим кодексом визначено, що засудженим, які займаються самоосвітою, адміністрація колонії має створити необхідні умови для занять у вільний від роботи час. Однак, зважаючи на неврегульованість цього питання, самоосвіта залишається недієвим інструментом соціально-виховної роботи. Тому в рамках неформальної освіти до цього процесу слід залучати, зокрема, неурядові організації.\n«Ось тести, тестуйся!», «Ось є можливість пройти флюорографічне обстеження», вперед!» Виходить за рамки стандартів у навчанні засуджених та ув’язнених благодійна організація «100 відсотків життя. Кропивницький». Уже тринадцятий рік неформальна освіта від благодійної організації у виправних закладах спрямована на зупинення епідемії ВІЛ-інфекції, туберкульозу та гепатитів. В організації не видають дипломів і атестатів, не проводять вебінарів, зум-зустрічей і сесій. Мова йде про глибше – цінності, пріоритети, людяність, турботу про здоров’я.\n– Наша діяльність в установах виконання покарань здійснюється за принципом «єдиного вікна», коли всі послуги надаються в одному місці. У команді задіяні соціальні та медичні працівники. У кожного своя роль супроводу ув’язнених і засуджених. Соціальні працівники здійснюють дотестове консультування, тобто морально готують клієнтів до проходження експрес-тестування на ВІЛ, допомагаючи зрозуміти його необхідність. Коли ж діагноз підтверджується, складають індивідуальні плани соціального супроводу клієнта, надають консультаційні послуги щодо формування прихильності до АРТ-лікування та диспансерного спостереження. Медичний працівник здійснює як особисті зустрічі, так і онлайн-консультації з приводу призначення антиретровірусної терапії та формування прихильності, за потреби клієнта перенаправляє до необхідних спеціалістів. У рамках проекту «Заради життя» наша команда розширила свої можливості. Ми проводимо тестування статевих та ін’єкційних партнерів, зокрема, тих, які перебувають у цивільному секторі, а також біологічних дітей ВІЛ-позитиних осіб, які перебувають в установах покарання, – наголошує керівник пенітенціарного напрямку БО «100 відсотків життя. Кропивницький» Олександр Камінський.\nБО «100 відсотків життя. Кропивницький» у пенітенціарному напрямку надає соціальну допомогу у дев’яти закладах - Кропивницька виправна колонія №6, Петрівська виправна колонія №49, Кропивницька установа виконання покарань №14, Олександрівський виправний центр №104, Устинівський виправний центр №37», Центри пробації в містах Олександрія та Кропивницький.\nУ пенітенціарній системі високий рівень захворюваності на соціально-значущі захворювання. Власне, неурядова організація переходить від теорії до практики, тобто дає не лише знання про вищезгадані захворювання, основи здоров’я, але й каже: «Ось тести, тестуйся!», «Ось є можливість пройти флюорографічне обстеження», вперед!». Чи відреагували на такі заклики? З 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року соціальні працівники провели для 1810 клієнтів заходи з профілактики ВІЛ. Зокрема, після тестування на ВІЛ 27 осіб із виправних центрів дізналися, що вони ВІЛ-позитивні, тож отримали шанс одразу розпочати лікування заради власного життя. Завдяки соціальним працівникам уперше 52 засуджених та ув’язнених отримали АРВ-терапію – лікування, яке є гарантією повноцінного життя людей з ВІЛ-позитивним статусом. Уперше почули про свій ВІЛ-позитивний статус 16 осіб – індексних партнерів, які вперше отримали одразу АРВ-терапію. За цими цифрами – людські життя, надія до ресоціалізації засуджених, розуміння того, що на тобі зупиняється небезпечне захворювання при вчасному виявленні та лікуванні.\n«Я хочу вийти іншим»\nТака неформальна освіта – дає плоди. Більше того, ці знання позитивно впливають на ув’язнених та засуджених – двоє осіб, відбуваючи терміни покарань, уже працевлаштовані. Вони працюють при благодійній організації соціальними консультантами у Кропивницькій виправній колонії №6 та Петрівській виправній колонії №49. Відтепер вони змінили не лише свої цінності, а й допомагають змінювати пріоритети інших.\n– Я багато читав про здоров’я і соціальні хвороби, заслуховувався інформацією від соціальних працівників про важливість вчасно обстежуватися та лікуватися, якщо буде виявлене захворювання. Вони вміють цю інформацію донести до нас, що важливо. Потім я все ж таки пройшов навчання з основ асистованого тестування і консультування щодо ВІЛ, у чому мені допомогли у благодійній організації. І одного разу мені запропонували роботу соціального консультанта. Тобто мої знання, здобуті у виправній колонії, оцінили! Спершу я подумав, що не гідний цієї роботи, що не зможу впоратися. Я розумів, що це велика відповідальність перед людьми. Та потім все обдумав і вирішив спробувати – якщо я потроху змінюю своє життя, можливо, я допоможу й іншим. Мені треба була основа, це ж як будинок збудувати з нуля. І я розпочав будувати цю основу, щоб мене сприймали правильно і відчували мою допомогу, адже необхідне – знання, які мені дали, я вже мав. Так три роки тому розпочався мій шлях у соціальній сфері. Я працюю в себе «вдома», мені легко знаходити мову з такими, як я. Пояснюю їм, навіщо проходити обстеження на туберкульоз, навіщо робити тест на ВІЛ та гепатит. Хочете жити? Дбайте про себе вже сьогодні, не відкладайте на завтра! Зараз я відчуваю, що потрібен суспільству, що я причетний до соціально важливої справи, – каже соціальний консультант Віталій.\nЗасуджений ділиться своєю історією – він був «на гачку» у людей кримінального світу. Тому у в’язницю потрапив свідомо. У 90-ті роки рекет, бандитизм – цей світ захопив його сповна. З 16-ти років наркотики, перший пістолет, витрачання чужих грошей, авторитет серед інших…\n– Я ніби спробував смачну цукерку, яку не міг залишити, – характеризує той період Віталій, продовжуючи, що кілька разів потрапляв за грати, що кожного разу повертався до старого, допоки у 2012 році не вирішив однозначно покинути наркотики заради того, щоб вижити: Я сім днів пережив ломку, два тижні не спав. Молився… Зараз я став вільним… Дякую Богу за кожен день.\nПротягом останнього року Віталій у Кропивницькій виправній колонії проконсультував 753 особи, протестував на ВІЛ-інфекцію – 333, із яких ВІЛ-позитивний статус виявлено у восьми осіб, привив прихильність до лікування дев’ятьом засудженим.\n– Нині сповідую нові цінності. Хочу вийти іншим, щоб більше ніколи в житті не повертатися до колишнього життя. Ця освіта – дала мені новий старт, – каже Віталій, якому залишилося відбувати покарання близько двох років.\nНеформальна освіта від благодійної організації – це про цінності, вміння бути людяними, берегти своє життя на цьому етапі, де ти є, турбуватися про власне здоров’я, бути корисними суспільству.\n«Вовчику, а розкажи про подорож Колумба», – каже вчителька. «Колумб не знав, куди він приплив. А коли повернувся додому, то не знав звідки». У роботі із засудженими та ув’язненими, відкидаючи ці гумористичні рядки, важливо знати «звідки» і «куди приплив», для того, щоб отримана освіта навчила бути Людиною.\n08:40Інформація щодо поширення коронавірусної інфекції COVID-19 на Кіровоградщині станом на 27 жовтня 2020 року


Щороку в перший день літа відзначається Міжнародний день захисту дітей. Цей день нагадує дорослим про відповідальність за благополуччя і щастя маленьких громадян нашої країни. Адже діти - найцінніший скарб, наша радість і втіха, гарант самозбереження, здоров'я і процвітання нації, наше майбутнє, а значить майбутнє нашої держави.\nСвятий обов’язок родини, школи, органів влади та громадськості - подбати про всебічний розвиток інтересів та здібностей української юні, забезпечити належний рівень виховання і дотримання прав дитинства.\nЛюбі діти! Ви в нас – найкращі, найчарівніші, найкреативніші та найталановитіші. Для нас, дорослих, немає більшого щастя, ніж відчувати любов, що йде від ваших щирих сердець та чистих душ. Нехай роки дитинства будуть яскравими та незабутніми, а в житті кожного обов’язково засяє зірка, що вкаже шлях до щасливого прийдешнього. Міцного здоров’я вам, добра, радості, щасливого дитинства!\nШановні дорослі! Зігріймо теплом свого серця, увагою і турботою кожну дитину. Нехай наші сини і дочки щохвилини відчувають материнську ласку і батьківське міцне плече, нехай знають, що ми їх любимо і бажаємо їм радісного й безхмарного дитинства!


Вони грабували за батьківщину: Рецензія на український фільм "ЕКС"\n23 січня в український прокат вийшов історичний екшен “ЕКС” режисера Сергія Лисенка. Журналістка Юлія Потерянко вже переглянула фільм і зважила на сайті 112.ua усі його плюси і мінуси. Публікуємо рецензію в повному обсязі.\nЩедра підтримка вітчизняного кіно, в першу чергу патріотичної спрямованості, здорово оживила місцевий ринок. Фільми, які повинні би пробуджувати в українцях національні почуття, виходять із завидною регулярністю. А в середовищі фільммейкерів ходить лайфхак: якщо обгрунтувати свій проект як державницький, шанси отримати підтримку від Держкіно істотно зростуть. Мабуть, наше профільне агентство вирішило спиратися на американський досвід, де майже вся індустрія, принаймні в її мейнстрімовий частині, працює на престиж країни. Про військові, історичні та військово-історичні фільми і говорити нічого. Американську мрію і американську ідею просувають навіть комедії та супергероїка. Одне тільки ім’я Капітан Америка чого вартує. Правда, ця традиція вироблялася десятиліттями, як і необхідні прийоми. Українські кінематографісти потрапили з корабля на бал, і чи то від розгубленості, чи то від недосвідченості часто видають надмірний пафос, сюжети, що набили ще зі шкільних років сильну оскому, і так звану шароварщину, а також демонструють нерозуміння того, як викликати у глядача національну гордість, а не обурення або незручність.\nНа кримінальний бойовик режисера Сергія Лисенка “Екс” покладалися певні надії щодо зламу цієї тенденції. По-перше, сценарій картини, створений письменником Ярославом Яришем, у 2015 році зайняв друге місце на Міжнародному літературному конкурсі “Коронація слова”. По-друге, він розповідає далеко не найвідомішу історію епохи визвольної боротьби 1930-х рр. на Галичині, яка в той час перебувала під владою Польської Республіки. Тоді наприкінці листопада 1932 року група членів Української військової організації (УВО, а пізніше ОУН) напала на поштове відділення в місті Грудек Ягеллонський (нині Городок Львівської області) з метою заволодіти грошима з каси. Варто відзначити, що в дійсності нападників було втричі більше, ніж у фільмі. Такі напади називали експропріаційними актами, а скорочено – ексами (жодні колишні до назви фільму стосунку, як ми розуміємо, не мають). Подальші події спровокували галицьких українців активніше боротися за незалежність. По-третє, у авторів фільму було дуже багато часу на доведення його до пуття – зйомки завершилися ще влітку 2017 року.\nВтім, останнє часто є для фільмів і згубним. Занадто довго пролежавши з будь-яких причин на постпродакшені, робота немов перезріває. Приміром, її встигають перемонтувати не так, як було задумано, розгубивши при цьому все найкраще, наприклад, логіку оповіді. А з логікою у “Екса” таки серйозні проблеми. Однією з найбільш нелогічних виглядає любовна сцена, до якої ніщо не підводить і ніщо її не пояснює. Лише потім можна випадково здогадатися, що її ввели для того, щоб посилити трагедію двох персонажів. І то не факт, тому що і сама трагедія піднесена досить побіжно – трапилася і все. Щось подібне було в драмі “Іловайськ 2014. Батальйон “Донбас“, але там хоча би було зрозуміло, чому Квентіна зі Свєтою ні з того, ні з сього кинуло одне до одного в обійми. А тут раптова мелодрама в стилі останньої любовної сцени Сірого Хробака і Міссандеї у “Грі престолів”, але взагалі без передісторії і будь-яких сюжетних прив’язок. Лиш би було трішечки любові, як це час від часу трапляється в сучасному українському кіно. Приблизно так само в самому кінці з’являється селянська дочка з серпом – місцевий deus ex machina. Щоби не морочитися із мотивацією чергового сюжетного повороту, в сценарій просто ввели ефектного епізодичного персонажа, якому “пташку шкода”.\nА ось над чим очевидно ретельно попрацювали автори фільму, крім візуальної складової – з цим в українського кіно, на щастя, проблем уже немає – так це з мовленням персонажів. Можливо навіть занадто ретельно. В “Ексі” герої розмовляють не вихолощеною літературною мовою та не “винаходять суржик”, а щедро сиплять на досить великій швидкості галицькими діалектними словами і польською лайкою. Непідготовленій людині може навіть здатися, що це якась іноземна мова. Якби акторам ще й фонетику поставили, характерну для Галичини, то завдання зрозуміти їх ускладнилося б до неможливості.\nДо речі, основні актори в картині були дебютантами. Зокрема, для Ореста Пастуха і Віталія Гордієнко, котрі зіграли Чорного і Явора – фактично, головних героїв історії, це була перша робота у великому кіно. І якщо Гордієнко в цілому справляється з роллю романтика-ідеаліста, який хоче добра, добра і ще раз добра, то другий в першому ж кадрі настільки старанно дає зрозуміти, що грає небезпечного хлопця, що робиться ніяково. Взагалі у плані акторської майстерності в “Ексі” все дуже нерівно. Ось Анатоль Фон-Філандра не дуже переконливо зображує п’яного в дим львівського батяра, а ось його ловить селянин, який розмовляє з такою театральною артикуляцією і таким поставленим голосом, що хочеться аплодувати і кричати “браво”. Ось польський поліцай сидить у хаті цього самого селянина і безглуздо кліпає очима, а ось польський же листоноша проникливо розповідає, як воював проти українців в легіоні Юзефа Пілсудського і переконливо цідить крізь зуби, що цих самих українців ненавидить настільки, що готовий носити на роботу зброю всупереч посадовим інструкціям.\nЗате не викликає питань атмосфера картини в цілому. Все завдяки роботі досвідчених оператора Сергія Михальчука, що раніше знімав “Дике поле” і “Поводиря“, та художника-постановника Влада Одуденко, на чиєму рахунку робота над фентезі “Захар Беркут” і драмою “Додому”. А також участі Іллі Разумейко і Романа Григоріва з колективу Nova Opera, які тут відповідали за музику. Їм усім варто сказати спасибі за те, що досить спірну в цілому картину дивитися дуже приємно.\nЯкщо підбивати якісь підсумки, то “Екс”, попри недоліки, цілком собі глядацьке кіно. З, нехай не доведеним до розуму, але захоплюючим сюжетом, з не зовсім вдало прописаними і зіграними, але цікавими персонажами, з по-справжньому якісним візуальним рядом і музичним супроводом. Ось тільки фінальні репліки, які задумувалися як жирна кода патріотичної картини, виявилися сильним перебором. По можливості абстрагуйтеся від них.\nАвторка: Юлія Потерянко