В Україні стартувала програма EU4Skills, спрямована на зміну профосвіти\n5 грудня 2019 о 14:51\nРезультатом чотирирічного проєкту також стане ефективна система управління закладами.\nСьогодні, 5 грудня 2019 року, у київському HUB 4.0 відбулася презентація спільної програми МОН та ЄС EU4Skills. Вона допоможе оновити обладнання у відібраних для проєкту закладах профосвіти, розробити нові навчальні програми та підвищити кваліфікацію педагогів. Результатом чотирирічного проєкту також стане ефективна система управління закладами. Про це розповіла Міністерка освіти і науки #Ганна Новосад та представники ЄС.\nУ жовтні ми презентували пілотні регіони, які отримали можливість створити Центри професійної досконалості в межах програми. EU4Skills також допоможе нам в оновленні 100 стандартів професійної освіти та перенавчанні майстрів і викладачів у профтехах пілотних регіонів. Для нас важливо використати досвід країн ЄС, у яких профосвіта престижніша серед молоді, – зазначила Міністерка.\nПрограма EU4Skills підтримає впровадження реформи на національному рівні та у 7 областях: Вінницькій, Полтавській, Запорізькій, Рівненській, Львівській, Миколаївській та Чернівецькій. Досвід цих регіонів поширюватиметься на всю країну.\nЯк свідчить досвід ЄС, професійно-технічна освіта – це можливість для молодих людей повністю реалізувати власний потенціал. Це також важливо для розвитку України. Кваліфікована праця – передумова для економічного зростання та інновацій, ‒ розповів керівник програм співробітництва ЄС в Україні Штефан Шльойнінг.\nУчасники заходу дізнались про те, що реформа професійно-технічної освіти сфокусована також на створенні Центрів досконалості з сучасним обладнанням і технологіями для навчання. Вони стануть хабами, де втілюватимуться найкращі практики реформи і які ділитимуться своїм досвідом з іншим закладами по всій країні.\n«EU4Skills: Кращі навички для сучасної України» – це європейська програма, спрямована на підтримку реформи професійно-технічної освіти в Україні. Вона передбачає закупівлю нового обладнання, створення мережі Центрів професійної досконалості, підвищення кваліфікації майстрів та викладачів, а також розробку нових навчальних програм та стандартів для учнів.\n17 грудня 2018 року Україна та Європейська комісія підписали Угоду про фінансування програми обсягом у 58 млн євро. З них 21 млн євро виділять на оновлення обладнання та інфраструктури.\nДетальний фотозвіт з події: https://www.facebook.com/vseosvita/posts/2737978882927118?\nЗаконодавство Середня освіта Вища освіта Обмін досвідом Реформи


Як придбати товар на біржі через брокера | Zakupki UA - Електронний майданчик учасник системи публічних закупівель Prozorro.\nГлавная страница » Новини » Як придбати товар на біржі через брокера\nВикористання посередництва, яке надають біржові брокери, може значно полегшити участь вашої організації в процесі біржових торгів. Якщо з будь-якої причини безпосередня ваша участь не є бажаною чи не є можливою, ви можете скористатись послугами учасника біржових торгів, який зможе за вас виконати весь спектр підготовчих робіт, а також зможе прийняти безпосередню участь у самих торгах.\nУ відповідності до біржових нормативних актів, біржові брокери можуть надавати своїм клієнтам послуги, у відповідності до трьох можливих схем:\nВід імені свого клієнта за його рахунок.\nВід імені свого клієнта за свій рахунок.\nВід свого імені за рахунок свого клієнта.\nПри цьому ваша компанія стає клієнтом біржового брокера і надалі буде мати юридичні відносини виключно з ним, а не з біржею. На біржі біржовий брокер зареєструє ваше підприємство в якості власного клієнта.\nНайчастіше біржові брокери спеціалізуються на посередництві в декількох напрямках біржової торгівлі одночасно, що також може бути додатковим плюсом для вашої компанії.\nДля того щоб придбати товар (напрямок) на біржі через брокера, необхідно слідувати наступному алгоритму дій:\nЗайдіть на сайт обраного вами електронного торговельного майданчику та постарайтесь обрати товар (напрямок) який є бажаним для продажу на торгах.\nОзнайомтесь зі списком Брокерських контор, які акредитовані на обраному вати електронному торговельному майданчику.\nУкладіть з цікавлячою вас конторою договір-поручення та здійсніть видачу брокеру довіреності, якою буде підтверджуватись надання прав представляти вашу компанію в ході електронних біржових торгів, згідно обраного вами напрямку.\nНадайте брокеру пакет документації згідно статті 9 Закону щодо запобігання та протидії легалізації доходів, що були отримані незаконним шляхом, або направлені на фінансування терористичної діяльності.\nНадайте брокеру пропозицію, щодо участі в бажаних електронних біржових торгах, зазначивши перелік умов придбання, доставки та характеристик обраної продукції.\nБрокер подає в ЕТС пропозицію щодо закупівлі.\nВнесіть гарантійне забезпечення яке необхідне для того, щоб прийняти участь в торгах (якщо цього вимагає регламент конкретних торгів), у відповідності з рахунком, який сформований в ЕТС, та переданий вам брокером.\nБрокер приймає участь в обраних електронних торгах та звітує перед вами після їх завершення.


Купить Термос Tramp з широким горлом, 0,7 л, TRC-078: продажа в Интернет-магазине ""M.U.-GROUP"".термоси с доставкой по всей Украине - 1275173257\nТермос Tramp з широким горлом, 0,7 л, TRC-078\nОпис термос з широким горлом Tramp, TRC-078:\nТермос — незамінний помічник для здорового способу життя. Будь то підкорення снігових вершин, марафон під палючим сонцем, або ж подорож на край світу — термос для їжі завжди допоможе прийняти гарячу їжу вчасно. Харчовий термос — кращий вибір мандрівників, рибалок, мисливців і всіх тих хто віддає перевагу гарячу здорову їжу.\nТермос з широким горлом для перших і других страв Tramp TRC-078 призначений для перенесення готових страв і збереження тепла.\nВага 0.59 кг кг\nРозмір 20 х 15 см


Чернівчанин залишив у ресторані сумку з пістолетом і набоями - Погляд – новини Чернівці\nВідповідного дозволу на носіння зброї зловмисник не мав\nПорушнику загрожує до семи років позбавлення волі\nПід час проведення оперативно-розшукових заходів співробітники Управління карного розшуку спільно з працівниками Шевченківського відділення поліції встановили особу порушника. Ним виявився 39-річний чернівчанин, який залишив в одному з ресторанів сумку з пістолетом та 11 набоями до нього.\nРезультати проведеної експертизи засвідчили, що зброя є вогнепальною, повідомляє відділ комунікації поліції Чернівецької області.\nТеги: Полиция – зброя – мужчина – пістолет – набої – ресторан – новости Черновцов\nУ підлітка в Чернівцях знайшли пістолет з набоями\nГвинтівки, пістолети, ножі та набої. У буковинців вилучили арсенал зброї\nУ 26-річного чернівчанина поліцейські виявили пістолет та набої\nВадим 15.05.2020 22:52:04\nНапишіть який ресторан, вони зараз ніби не працюють. Чи працюють??? Журналісти висвітлюйте новини якісно. Чи Ви боїтесь, що за розголошення Вас прикриють. Навіщо новини, які не несуть інформативності. Підвищуйте свій професіоналізм і вчиться висвітлювати новини!!!!!\nАндрей 16.05.2020 10:14:56\nПолностью поддерживаю,никогда никакой конкретики,так и я могу от балды любые новости давать\nТарас 17.05.2020 08:23:47\nЛожь,трендежь и провокация,какие ресторараны,шо ви *******!


Потворні обличчя медичної корупції Закарпаття (ДОКУМЕНТ) - Трибуна\nПотворні обличчя медичної корупції Закарпаття (ДОКУМЕНТ)\nBy Редакція 22.11.2014\nНе думаю. що надто потрібен коментар до прочитаного вами, шановні читачі, звернення. Але згідно закону, я повинен був отримати відповідь на Доповідну, написану на ім’я Василя Лазоришинця, заступника тодішнього помаранчевого Міністра МОЗ України Князевича В.М. Та і на це дружнє звернення до Василя Васильовича відповіді так і не було.\nМені здавалося, що земляк знайде можливість виправити становище, в якому опинилися хворі рідного краю, принаймні, урологічні. Я завжди надіявся, що своя сорочка ближче до тіла. Наївності я так і не позбудуся, не дивлячись на мій уже поважний вік. Обман Полянського, тобто міністерства, повинен був бути попередженням, що від цього, принаймні, керівництва медициною та країною добра не жди. Але я звик жити не догадками, а кінцевим результатом дій чи то доброчинців, чи то нечестивців. До президентських виборів залишалось більше року. Помаранчева влада уже показала своє «лице», та не у захваті я був і від Партії регіонів, яким довіряла велика частина виборців, якщо не більша. Задоволених Ющенком не було ні на Сході, ні на Заході. Зрадив цей «нарцис» і тих, котрі його впихнули в президентське крісло. І не маючи Ліцензії, я продовжував консультувати та лікувати хворих і як священик, і як лікар. Медичні та владні нечестивці ширили про мене всяку лиху славу, але хворі довіряли мені своє життя та здоров’я. Їхня довіра і була стимулом моєї роботи, а прикладом – святий архідиякон Стефан. З мого боку ризик був, адже якщо б, не приведи Боже, щось сталося, особливо при прокурорах Бенци та Петруні мене б засудили. Та я готовий був до всього, до побиття камінням владними нечестивцями, оскільки давав клятву Гіппократа. Якщо для багатьох лікарів це пусті слова, то я не міг її порушити.\nНе надіявся я і на Партію регіонів та президента цієї партії, особливо, на регіоналів місцевих, об’єднаних з помаранчевими. І коли мені запропонували взяти участь в роботі громадського об’єднання «Європейський вибір» я не вагався, адже йшлося про підтримку на президентських виборах Юлії Тимошенко, від якої я теж не був у захваті і не тільки тому, що мої звернення до неї, як до прем’єр-міністра України у 2005 році, після звільнення мене Яциною з роботи, залишилися теж без відповіді. До цього часу маємо долю вибирати не кращого із кращих, а не гіршого із гірших. У 2010 році я отримав Ліцензію, яка дозволяла займатися лікарям ПМП «Санус» лікуванням різнопрофільних хворих.\n2010 рік. Президентом Януковичом, до вибору якого я не мав відношення, як і до його попередників, було проголошено боротьбу з корупцією, яку сам і очолив. Чим ця «боротьба» для Януковича закінчилася, нажаль, і для країни знає і відчуває кожен. Я знову повірив обіцянкам. Відіслав відповідне звернення до прем’єр-міністра України Азарова М.Я. Звернення направили у Міністерство МОЗ України виконуючому обов’язки директора Департаменту кадрової політики та запобігання корупції Фещенку І.І., який у свою чергу відіслав його в управління охороною здоров`я області. В.о. начальник управління В.Д. Брич пообіцяв і мені, і Фещенку, що звернення розглядатиметься комісією (читайте оригінал).\nпро виконання наказу Міністерства охорони здоров’я України\nвід 14 жовтня 2013 року № 221-Адм „Про проведення перевірки інформації, викладеної у листі гр. Б.”\nНа виконання доручення Віце-прем’єр-міністра України К. Грищенка від 02 жовтня 2013 року № 38101/1/1-13 для перевірки інформації, викладеної в листі гр. Б., та відповідно до пункту 9 Положення про Міністерство охорони здоров’я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 467, утворено комісію у складі:\nРоманюк Микола Михайлович головний лікар Комунального\nлікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» (за згодою)\nРусин Василь Іванович – завідувач кафедри хірургічних хвороб ДВНЗ „Ужгородський національний університет” (за згодою);\nКовальчук Дмитро Іванович доцент кафедри післядипломної освіти ДВНЗ „Ужгородський національний університет” (за згодою);\nВенгер Емілія Юріївна головний спеціаліст відділу організації лікувально-профілактичної роботи управління охорони здоров’я Закарпатської обласної державної адміністрації (за згодою);\nРоман Володимир Михайлович – головний лікар Хустської районної лікарні (за згодою);\nКравчук Лілія Сергіївна – начальник відділу кадрів Житомирської обласної лікарні (за згодою);\nХорош Володимир Ярославович – завідуючий урологічним відділенням КЗТОР „Тернопільська університетська лікарня” (за згодою);\nМіліневський Віктор Анатолійович завідуючий урологічним відділенням Комунального закладу „Рівненська обласна клінічна лікарня” Рівненської обласної ради, головний позаштатний спеціаліст управління охорони здоров’я Рівненської обласної державної адміністрації, кандидат медичних наук (за згодою);\nОбуховська Лариса Іванівна – заступник головного лікаря з медичної частини Комунального закладу „Рівненська обласна клінічна лікарня” Рівненської обласної ради (за згодою).\nПанасюк Сніжана Володимирівна – юрисконсульт Рівненського обласного інформаційно-аналітичного центру медичної статистики (за згодою).\nКомісія у повному складі здійснила перевірку фактів, наведених у листі Біляка С.Т., протоієрея, голови „Ради захисту прав пацієнтів та медичних працівників”, заслуженого лікаря України, кандидата медичних наук, директора Духовно-медичного центру, члена Національної спілки журналістів України, шеф-редактора газети „Карпатська Україна. Красне Поле”, голови єпархіального відділу „Церква і медицина”, настоятеля храмів Архідиякона Стефана та першого лікаря України Агапіта Печерського УПЦ.\nУ Закарпатській обласній клінічній лікарні імені Андрія Новака (далі ЗОКЛ ім. А. Новака) членам комісії безперешкодно було надано можливість ознайомитися з відповідними установчими, кадровими документами, що стосуються роботи урологічного відділення та його працівників.\nПісля ретельного ознайомлення з відповідними матеріалами, зустрічей із членами трудового колективу комісія констатує наступне:\nЗ матеріалів, наданих відділом кадрів за період 2003 – 2013 років, не було виявлено порушень щодо послідовності присвоєння чергової та підтвердження «вищої кваліфікаційної категорії» Поповичу С.І.\nЩодо претензії Біляка С. Т. до головного лікаря ЗОКЛ ім. А. Новака (у 2005 році Ужгородської обласної клінічної лікарні) Яцини Ю.Ю. стосовно звільнення з посади завідувача урологічного відділення з’ясовано, що це було зроблено за систематичне невиконання без поважних причин обов’язків, покладених на Біляка С.Т. трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку за п. З ст. 40 КЗпП України (наказ від 11.03.2005. № 30-к „Про звільнення з посади”), що не відмінено судовими інстанціями.\nПід час прийняття Біляка Степана Степановича на посаду лікаря-стажиста (лікаря-онколога-хірурга) на 0,5 ставки в урологічне відділення ЗОКЛ ім. А.Новака за сумісництвом з 09.08.2012, а відтак переведення на посаду лікаря-хірурга-онколога урологічного відділення на 0,5 ставки за сумісництвом з 08.01.2013, порушень не виявлено.\n10.09.2013 головним лікарем закладу видано персональне попередження Біляка С.С., лікаря-хірурга-онколога урологічного відділення про наступне звільнення у зв’язку з прийняттям на цю посаду постійного працівника. У документі вказано, що після 2-місячного терміну з моменту одержання попередження Біляк С.С. підлягає звільненню згідно ст. 7 КЗпП України та п. 8 Положення „Про умови роботи за сумісництвом”, ст. 41-1 п. З КЗпП України, з дотриманням чинного законодавства України. Оскільки Біляк С.С. відмовився від підпису про ознайомлення з документом, 10.09.2013 складено акт про відмову від підпису персонального попередження в категоричній формі без обгрунтування відмови.\nОзнайомившись із роботою урологічного відділення ЗОКЛ ім. А.Новака, Комісія констатує, що лікувальний процес у відділенні здійснюється відповідно до галузевих стандартів МОЗ України, успішно проводяться малоінвазивні й ендоурологічні хірургічні втручання, а також складні хірургічні втручання, які відповідають третинному рівню надання медичної допомоги, а діючий завідувач відділення Бучок Олександр Олександрович грамотно та професійно виконує функціональні обов’язки. Упередженого ставлення завідувача до ординаторів та інших співробітників відділення -немає. Налагоджується нормальний психологічний клімат у колективі відділення.\nЗа фактично відпрацьованим часом у стаціонарі та поліклініці (за виробничою необхідністю) Біляк С.С. мав достатнє навантаження курації хворих згідно своєї спеціальності онкохірурга. Факту грубого неколегіального ставлення колишнього завідувача урологічного відділення Поповича С.І. до лікарів та медичного персоналу (побиття медсестри) не підтверджено.\nНа момент перевірки Попович С.І. звільнений з посади завідувача урологічним відділенням за власним бажанням і переведений на посаду лікаря-уролога.\nДогана Біляку С.С. оголошена з причини одноосібного рішення про відмову в госпіталізації хворій Коналош Г.П. у ЗОКЛ ім. А.Новака, яка потребувала лікування на третинному рівні надання медичної допомоги.\nНа сьогодні первинна медична документація хворої Каналош Г.П., за постановою СВ Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській області від 15.07.2013 року вилучена та знаходиться на судово-медичній експертизі.\nКомісія зустрілася з головою ради трудового колективу Левчаком Ю.А., який довів до відома, що головний лікар Яцина Ю.Ю. користується повагою в колективі, докладає зусиль до розвитку лікарні, а саме: створення належних умов роботи працівників закладу та покращення матеріально-технічної бази . Також Левчаком Ю.А. було надано копію відповіді прокуратури Закарпатської області № 01/7-1748-13 (1436) від 15.10.2013 року, про те що факти вчинення корупційних правопорушень, в тому числі кримінально-караних діянь при виконанні службових обов’язків Яциною Ю.Ю. не знайшли свого підтвердження, а факти, викладені в газеті «Карпатська Україна. Красне поле», шеф-редактором якої є Біляк С.Т., – спростовані.\nПри зустрічі з членами трудового колективу фактів незадоволення роботою керівника ЗОКЛ ім. А.Новака Яцини Ю.Ю. не виявлено.\nПри підготовці матеріалів на Яцину Юрія Юрійовича почесного звання „Заслужений лікар України” були дотримані процедурні норми.\nНачальник управління охорони здоров’я Закарпатської ОДА Р. І. Шніцер повідомив Біляка С.Т. про роботу комісії МОЗ України по розгляду його звернення. Голова комісії запросив автора листа на зустріч із комісією, що й відбулася 16.10.2013. Степан Томович повторив свої претензії, викладені в листі, а голова комісії запевнив його в об’єктивному розгляді звернення.\nФакти та інформація, викладені у зверненні громадянина Біляка С.Т., не знайшли свого підтвердження.\nУрологічна допомога в Закарпатській обласній клінічній лікарні імені Андрія Новака надається на належному фаховому рівні.\nГоловний лікар закладу відповідає вимогам керівника багатопрофільного лікувально-профілактичного закладу третинного рівня надання медичної допомоги.\nДовідку про результати роботи Комісії подати до Міністерства охорони здоровя України 21 жовтня 2013 року.\nЯ відповіді на це звернення так і не отримав. Не знаю, чи отримав запобіжник корупції Фещенко?\nУ 2011 році увесь колектив лікарів урологічного відділення написав скаргу на ім’я начальника управління Шніцера, у якій дав крайнє негативну характеристику тодішньому завідувачу Поповичу і як лікарю, і як «людині». Запідозрити, що ця скарга була кимось організована, в тому числі і мною, не було підстав. Яцина оберігав Поповича від звільнення, яким грозив Шніцер, як рідного брата. Згодом, і Шніцер змінив «гнів» на милість. Попович продовжував працювати. Але кричущі факти лікування урологічних хворих «фахівцем» без урологічної підготовки примусили Поповича піти з посади завідувача у 2013 році. На його місце призначили уролога Бучка. На той час повинна була приїхати комісія організована МОЗ України, оскільки я звернувся до того ж прем’єр-міністра Азарова. За компанію Поповичу, було звільнено з посад ще декількох завідувачів. Таким чином Шніцер та Яцина вирішили продемонструвати комісії, що вони «виправили» становище, у якому опинилася обласна лікарня по наданню медичної допомоги.\nНе буду зупинятися на твердженні комісії, що до законності звільнення з роботи мене і не буду писати, що це хай буде на їх совісті. Але зазначу, що комісія на чолі з заступником начальника управління по економіці посилаючись на Постанову підписану керівниками юстиції, соціальної політики та праці, а також — фінансів, не рекомендувала підготовленого висококваліфікованого онкохірурга-уролога Біляка С.С. звільняти з роботи, а впорядкувати запис у трудовій книжці, оскільки, якщо робота в системі охорони здоров’я не перевищує 1,0 ст., то це не може бути 0,5 ст. по сумісництву. Про це комісія і не згадує. Не згадує про недоліки в роботі Поповича та захист його Яциною і колектив лікарів урологічного відділення на чолі із новим завідувачем Бучком. Виявляється, того про що писали в доповіді урологи про Поповича – непрофесійність, грубе відношення до медперсоналу та хворих, побиття медичної сестри – не було. Не відмічено комісією, що Попович протягом 2 років оперував хвору Каналош 7 разів і госпіталізував її 17 разів. Жодного разу Попович не надав хворій належної оперативної допомоги, бо він не має кваліфікації необхідної для медичного закладу третинного рівня. Свідченням цьому і є хвора Каналош, яка потребувала, як комісія записала, лікування на третинному рівні надання медичної допомоги. Цю допомогу, яку хвора повинна була отримати ще при першій, принаймні, при другій госпіталізації, хвора отримала при 18-й госпіталізації, але у Духовно-медичному центрі. Хіба на догану заслуговує лікар, який їй допоміг? Хворій Каналош з діагнозом рецидивний рак сечового міхура з проростанням у піхву, передню черевну стінку з метастазами в лімфовузли, легені, Степан Степанович зробив операцію – цистектомію, резекцію піхви, екстирпацію матки та яєчників, видалення лімфовузлів. Нажаль, це була операція запізніла, паліативна, вимушена, бо хвора мала перманентні нестерпні болі, щохвилинні позиви до сечовиділення, постійно мокра. Другого дня після операції хвора сказала: «Степане Томовичу, я як на світ народилася». Можете уявити собі панове комісіанти, які муки переносила, бідолашна, до операції. Хочу зазначити для тих комісіантів, котрі будуть читати цю статтю, що обласна лікарня, урологічне відділення і тепер не є медичним закладом третинного рівня надання медичної допомоги, хоча там, у відділенні на 34 ліжка працює 6 лікарів Вищої категорії. І це дуже легко доказуємо. Не буду писати, що звільнення Степана Степановича на совісті Яцини, Шніцера та членів комісії, бо переконаний, що совісті у них або замало, або немає зовсім. Голова комісії Романюк М.М. при зустрічі зі мною сказав: «Ви зможете оскаржити наші висновки» . Ні колектив урологічного відділення на чолі з Бучком, який радий, що опинився на місці Поповича, ні ті, що мене і сьогодні запитують, коли буде наведено лад в обласній лікарні не підтвердили ні те, про що писали, ні те про що говорять. А Бучок і тепер скаржиться на Поповича, що з ним неможливо працювати.\nОдин абзац комісія відвела зустрічі з головою ради трудового колективу Левчаком Ю.А. Не буду переписувати, тільки скажу, що ця рада, як висловився за такі ради теперішній начальник управління ОДА Василь Скрип, кишенькова, створена перед приїздом комісії для захисту Яцини, як і рада при Шніцеру. Не допомогла рада Шніцеру, не допоможе і Яцині, бо корупційна система уже не буде мати функції захисту. Владою в Україні, дасть Бог, буде не чиновник, а народ. Корупційна система нашвидкоруч, про це розповідав Шніцер і я про це писав, нагородила Яцину Почесним званням «Заслужений лікар України» під час підготовки матеріалів, як пише сама комісія. Заслужив у системі корупції таку ж нагороду і Левчак. Такі високі нагороди треба буде заслужити, а не купувати.\nЗакарпатським учасникам АТО мають надавати пільги\nЩадея назвали невдахою тижня\nОдна відповідь до “Потворні обличчя медичної корупції Закарпаття (ДОКУМЕНТ)”\n24.11.2014 о 15:27\nГосподи, не корупція, а бетонна стотоннова глиба, об яку хоч чолом, хоч головом до мізків, об яку марно битися, які стали солідарні усі, але і тих, хто стоїть проти Біляка нехай на себе чекають, закон бумеранга ніхто ще не відміняв.


На підконтрольній Донеччині +2 пацієнти з коронавірусом, в ОРДО підтверджують ще 2 смерті від хвороби - Вільне радіо\nВільне Радіо » Новини » На підконтрольній Донеччині +2 пацієнти з коронавірусом, в ОРДО підтверджують ще 2 смерті від хвороби\nНа території Донецької області, підконтрольній українській владі, минулого дня наявність коронавірусу підтвердили двом жінкам. Тим часом на окупованій частині регіону хворих стало на 21 більше. Загалом в Україні за добу виявили понад 900 людей з діагнозом COVID-19.\nЯк зазначає голова Донецької облдержадміністрації Павло Кириленко, захворіли дві мешканки Маріуполя. Їм 30 та 40 років.\nНаразі найбільше хворих – 445 – фіксують у Слов’янську. Нагадаємо, нещодавно на коронавірус заразився мер міста Вадим Лях, а 27 липня хвороба дала ускладнення у вигляді запалення легенів. Очільника Слов’янська вирішили госпіталізувати в інфекційне відділення Бахмутської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування.\nУсього за весь час поширення коронавірусу, його виявили у 852 людей з підконтрольної уряду території Донецької області (тут враховані кілька гостей з інших регіонів, які лікувалися в Маріуполі). 655 пацієнтів уже одужали, а померли 12 людей з цим діагнозом.\nНа тимчасово окупованій частині регіону окупанти підтверджують 21 нового пацієнта з коронавірусною інфекцією. За повідомленням т.з. “Міністерства охорони здоров’я ДНР”, п’ятеро з цих хворих начебто приїхали з підконтрольної українській владі території. Крім того, бойовики визнають ще два летальних випадки, спричинених ускладненнями вірусу. Померли 72-річна жінка та чоловік, якому було 83 роки. Загалом за весь час поширення хвороби у самоназваній республіці є дані про 1669 випадків захворювання на COVID-19. 775 людей одужали, а померли 99 пацієнтів.\nЩодо ситуації по всій Україні, за 27 липня коронавірус виявили у ще 919 людей. Серед них – 61 дитина та 55 працівників медичних установ.\n“Було госпіталізовано 206 людей. За останню добу в Україні зафіксовано 13 летальних випадків. При цьому одужали 622 пацієнти”, – говорить Міністр охорони здоров’я України Максим Степанов.\nНайбільше пацієнтів з вірусом минулої доби підтверджують на Львівщині – 147, Івано-Франківщині – 103 та Рівненщині – 83. У Києві минулого дня захворіли 110 людей.\nОтже, за весь час пандемії в Україні коронавірус виявили у 66 575 людей. 36 744 пацієнти вилікувались, а померли від ускладнень 1629 хворих.


В зоні бойових дій поранили українського військового — DSnews.ua\nВ зоні бойових дій поранили українського військового\nпонеділок, 18 вересня 2017, 06:11\nНаприкінці минулої доби обстановка в районі проведення АТО залишалася напруженою, однак повністю контрольованої українською армією\nВсього за минулу добу російсько-окупаційні угруповання 31 раз порушили перемир'я. У відповідь сили АТО 14 разів відкривали вогонь.\nВ результаті бойових дій один український військовий отримав поранення, повідомляє "ДС" з посиланням на прес-центр штабу АТО.\nВже традиційно гаряче було ввечері та вночі в районі Авдіївської промзони. Тут з гранатометів різних видів, великокаліберних кулеметів і стрілецької зброї російські найманці обстрілювали наші опорні пункти. З цієї ж зброї ворог двічі бив по українським захисникам на шахті Бутівка.\nНа Луганському напрямку вперше з початку перемир'я противник застосовував артилерію. Так, близько 21 години бойовики відкривали вогонь з 122-міліметрової артилерії на підступах до Новотошковскому. А з мінометів калібру 82 міліметри били у Кримського і Причепиловки.\nНа Приморському напрямку найманці застосовували зенітну установку в районі Гнутово, а крупнокаліберні кулемети - двічі поблизу Водяного.\nНагадаємо, волонтер розповів, як ВСУ дали прикурити бойовикам Донбасу.


≡ Український ринок ретро авто - MyAvto.kiev.ua - ✔ автопоради, ✔ авторекомендації, ✔ автосайт, автофорум, автобільна тематика\nУкраїнський ринок ретро авто\nУкраїнський ринок ретро авто. Розвінчуємо міфи\nринок автомобілів | Опубліковано – 2015-01-30 20:31:42 (25205 раз прочитано)\nРинок ретро автомобілів досить закритий і тому про нього складено чимало міфів. AUTO-Consulting постарався їх розвіяти за допомогою авторитетних експертів. А заодно – навести порядок в цінах на раритети. І на так звані раритети.\nНашими експертами і помічниками у розвінчанні міфів люб’язно погодилися стати голова запорізького клубу ретро-автомобілів «Фаетон» і засновник найбільшого в Україні однойменного автомобільного музею Дмитро Позняк, президент харківського ТК «Самоходъ» Олександр Осетров і головний редактор журналу Classic Sports Car (Росія) Гліб Рачко.\nМіф перший: ретро завжди в ціні\nІноді здається, що сайти з продажу авто видають помилку в ціні. Настільки вона висока. Причому, не тільки на ретро, але і на звичні радянські та імпортні, не стільки старі, скільки добре старі авто.\n21-е «Волги» за $30-35 тисяч, «Чайки» і «Зими» – по $100 тисяч і більше. А Volkswagen Kafer 1948 р. в. – так і зовсім за $125 тис. Подібну пропозицію першого «Жука» є і на зарубіжних сайтах. Точно такий же, у відмінному стані, з масою фотографій, з оригінальними запчастинами і навіть з семафорами замість «поворотників», пропонують за $47 тис.\nСтотисячні (в доларах) ціни на Зими і «Чайки» ще можна хоч якось пояснити їх подальшим комерційним використанням для весільних кортежів. Але чому так дороги старі «Волги», «Москвичі» і «Перемоги»?\nНа думку Олександра Осетрова, в оголошеннях на сайтах завжди ставлять завищену ціну, за принципом: а раптом хтось клюне. Люди, які роблять машини для себе, не завжди розуміють, що вкладені в реставрацію гроші вони навряд чи колись повернуть. Особливо, коли їх вкладають у звичайні машини, яких було випущено сотні тисяч.\nА то й мільйони. Є різний зазор: витрати у $12-15 тисяч на відновлення «Волги», яка на ринку коштує $15 тисяч і витрати в $20 тисяч на «Чайку, яка на ринку коштує $30 тисяч. Багато хто, коли беруться за реставрацію, не знають, що це їм в підсумку обійдеться. Натомість, заходять на сайт авто базару, а там – оголошення по $100 тисяч. Тому, наївно думають, що і свою зможуть продати за таку ціну.\nСтарі машини, які продаються за оголошенням, найчастіше виявляються «гноєм» і не варті тих грошей, які за них просять, вважає Дмитро Позняк. Або безбашенная ціна, або – безглузда машина.\nПочинаєш перевіряти – маса нових комплектуючих, та ще й від інших марок. А на питання: чому такі захмарні ціни? – зазвичай відповідають, що у стільки ця машина ним обійшлася. Яка кому різниця у скільки вона обійшлася!\nГліб Рачко також вважає, що ринок радянських машин точно так само перегрітий і в Росії. Вони переоцінені в кілька разів.\nМіф другий: попит перевищує пропозицію\nНа ретро автомобілі мода. А тому – божевільний попит і відповідні ціни. М’яко кажучи, сьогодні це не зовсім так.\nГліб Рачко розповів AUTO-Consulting, що повальна мода, а значить, і зростання цін на автоантиквариат почалася в 90-ті роки минулого століття. Прозорливі американські і європейські любителі вінтажу на колесах ще у 70-ті почали скуповувати за копійки нікому тоді не потрібне «мотлох». Згодом виявилося, що всі ці величезні пилові Duesenberg і Packard, Delahaye і Hispano-Suiza – шедеври дизайну, за які люди готові платити мільйони. Їх почали реставрувати і продавати на аукціонах, тим самим перетворюючи світ божевільних збирачів у величезний бізнес з величезними оборотами. Кістляві руки криз 1998 та 2008 років, звичайно, дотяглися і до цього сегмента. Продажу і ціни почали падати, але зовсім не так стрімко, як на нерухомість або яхти, наприклад.\nОстанні років п’ять графік зростання вартості «блакитних автофишек» виглядає, немов зліт ракети-носія. І всі задаються питанням: а чи не впаде цей шатл, як останні проекти Федерального космічного агентства? Не має. А ось політ може вирівнятися.\nОднак світовому ринку колекційних автомобілів від російських перипетій з ключовою ставкою ЦБ або курсом рубля – ні жарко, ні холодно. Але, може, ми, нарешті, позбудемося семизначних цифр на цінниках «Волг» або Зимів? Пора б уже.\nВ Україні, на думку Дмитра Позняка постійний попит тільки на 21-у «Волгу» і на 407-е «Москвичі». Це пов’язано з ностальгією. А кількість таких операцій можна бачити на інфографіці AUTO-Consulting. Але тут необхідні поправки. У статистиці угод відображені всі операції з автомобілями старше 1970 року, навіть коли їх купує сусід, щоб возити на них картоплю. Реальний ринок якісних олдтаймеров, за оцінками AUTO-Consulting, за минулий рік ледве обчислюється кількома десятками угод. Все інше, це – «колгосп» за невеликі гроші.\nОлександр Осетров ще більш категоричний. Він вважає, що зараз немає попиту взагалі ні на що. Ринок ретро автомобілів фактично стоїть. Ті майстерні, які раніше працювали на межі фінансового фолу, нині взагалі опинилися без коштів. Замовники, які у них були, мали серйозні гроші і хотіли мати чудернацькі машини – зникли. Деякі вирішили, що зараз не час для ретро-автомобілів, хтось виїхав з країни, хтось не розрахувався. Тому, в майстернях змушені, що називається, скачувати недороблені автомобілі в ярок. Або здають їх на металобрухт. І зараз половина таких майстерень не просто терплять збитки, а закриваються і люди розходяться. На сьогоднішній день пан Осетрів не знає реставраційних майстерень, які б посилено працювали над відновленням якоїсь техніки. Немає попиту.\nРаніше в кожному обласному місті було 2-3 реставраційних майстерень. Вони робили 1-2 машини в 2-3 роки. В основному, на коліні. Потокової реставрації у нас немає. Було тільки одне таке підприємство в Краматорську. Що там зараз – не зрозуміло.\nМіф третій: ГАЗ-21 дорожче Rolls-Royce\nНа автосайтах нерідко за радянський «раритет» (часто – в сумнівному стані), просять більше, ніж за Rolls-Royce такого ж віку на зарубіжних сайтах.\nНа думку пана Позняка, цьому є об’єктивні та суб’єктивні причини. Власники радянських автомобілів в Україні не можуть скласти ціну своїм «Чайкам», «Волгам», «Перемог» і «Москвичам». Хто скільки хоче, той стільки і править. Дуже суб’єктивні оцінки. Іноді, здається, що хтось з бодуна, помилково написав у ціні зайвий нуль. Об’єктивно – запчастини на старі «Волги» і «Москвичі» виробляються в Росії і коштують дуже недешево.\nРеальні ціни на «Волгу» ГАЗ-21, на думку Дмитра Позняка, повинні починатися від «ціни металобрухту» до $25-30 тисяч. ДО. Але $30 тисяч стоять унікальні 21-е «Волги». Наприклад, так звана «Волга-догонялка» ГАЗ-23 з потужним чайковським движком в ідеальному стані і 100% оригінальності. Цінуються рідкісні «Волги» з коробкою «автомат». А ось ціна стандартної якісно відреставрованої звичайної 21-ї в хорошому стані – до $10 тисяч.\nСкладніше, на думку Дмитра Юрійовича, з цінами на «Перемоги». Їх набагато менше, ніж «Волг». В основному, вони були у службовому користуванні, тому хороших машин збереглося дуже мало. Відповідно, немає сформованого ринку і якийсь статистики цін.\nНа Москвич 407, залежно від стану, ціна від вартості металобрухту до $5-8 тис. Є, звичайно, унікальний повнопривідний 410-й «Москвич». Він коштує дорожче.\n«Чайка» ГАЗ-13, в залежності від стану, може коштувати від $15 тис. до $100 тис. А якщо вона з історією-легендою – то і всі $200 тис.\nПан Осетрів називає приблизно такі ж ціни. Наприклад, добре відновлена «Волга» ГАЗ-21, на його думку, варто – до $15 тис. «Перемога» – приблизно стільки ж. «Чайка» ГАЗ-13 – $25-30 тисяч. «Москвич» 407-й – від $600 до $3-4 тисяч. 401-й – на $200 дорожче. Можна, теоретично, що-небудь продати за $150 тисяч, якщо покупцеві нікуди дівати гроші і терміново захотілося. А деякі виставляють за $100 тисяч, не для того, щоб продати, а щоб потішити самолюбство. Такі теж є, впевнений Олександр Осетров.\nАле є машини, які не стоять практично нічого. Наприклад, «отколхоженная» ГАЗ-21 з двигуном від 24-ї, з переробленим салоном і гнилим кузовом. Якщо вона на ходу, її можуть купити далі возити картоплю, але не більше.\nМіф четвертий: за кордоном ретро автомобілі дешевше\nЗ приводу дешевих закордонних Rolls-Royce теж все не так просто. Хоча б тому, що їх треба до нас привезти і сплатити при цьому усі податки. Ще одне АЛЕ – це стан самого автомобіля. Його фото оцінити досить складно. Як повідомив AUTO-Consulting президент харківського ТК «Самоходъ» Олександр Осетров, він особисто знає людини, який купив собі такий Rolls-Royce, відреставрований ні де-небудь, а на батьківщині – у Великобританії. Але поки машину везли в Україну, у неї на задньому крилі з’явилася тріщинка. Вирішили розчистити і перефарбувати. Виявилося, що дірку в кузові просто заткнули ганчіркою і зашпаклевали. Випадків, коли за кордоном, щоб не було видно дірок, просто задували їх монтажною піною, а потім зафарбовували, пан Осетрів теж знає чимало. Тому, заздалегідь сказати, хороша чи погана реставрація по зовнішньому вигляду автомобіля складно. А від цього сильно залежить ціна. Ті авто, які відреставровані з розбиранням до нуля, за кордоном теж коштують недешево.\nАле, перегорнувши декілька популярних сайтів, ми переконалися, що в Європі Rolls-Royce легко можна купити дешевше, ніж у нас правлять за 21-у «Волгу».\nМіф п’ятий: машини відомих людей\nТак склалося і це підтверджують наші шановні експерти, машини з історією відразу можуть мати вартість в два рази вище, ніж звичайні. Тому, в середовищі колекціонерів, навіть є всім відомі «придумыватели легенд». А що робити, якщо хочеться продати дорожче.\nЯкщо судити по оголошеннях, то легко можна нарахувати штук 50 різних ГАЗ-21, на якій «їздили» відомі українські літератори Павло Тичина і Максим Рильський. Повно оголошень з «Волгами» відомих космонавтів і партдеятелей.\nА коли готувався цей матеріал, AUTO-Consulting натрапив на унікальна пропозиція «Волги» ГАЗ-21, яка належала родині Лисенко. Якщо мався на увазі відомий український композитор Микола Віталійович Лисенко, то він помер у 1912 році, коли про 21-й «Волзі» ще не чули.\nМіф шостий: таємні колекції олігархів\nУми багатьох (і не тільки колекціонерів ретро автомобілів) час від часу збурюють звістки про знахідки у Франції, Португалії та інших країнах. Цілі гаражі, сараї, комори, ангари і т. д. раритетних машин виявляють у джунглях, то в селах. Чи можливо таке щастя в Україні?\nНа думку Дмитра Позняка, такі знахідки у нас не можливі. Можливі знахідки одиничних машин. Але колекцій – ні. У наших людей не було достатньо грошей, щоб збирати колекції автомобілів. Тим більше – таємні. Так званий гараж Януковича і колекція Ландика були відкриттям тільки для простих людей. Фахівці-колекціонери про них знали. Тому, поява якоїсь закинутої колекції у нас не можливо. На жаль.\nУ тому, що у нас немає і не може бути таких занедбаних колекцій впевнений і Осетрів. Але знахідки пари-трійки рідкісних авто цілком можливі.\nА ось ранчо, на яке ніхто 50 років не заглядав, у нас не можливо. Щільність населення у нас більше, ніж у Бразилії. Крім того, у нас практично немає закритих колекцій. Та й вільних площ, про яких ніхто не знає, і якою може стояти 50-100 машин, теж швидше за все немає.\nЧимало дорогих авто в часи Януковича виїхало в Донецький і Луганський регіони. В основному, в гаражі – їздити на них було не по чину. Там, мабуть, можна випадково натрапити на таку невелику колекцію, але її швидше всього вже вивезли в Росію.\nМіф сьомий: радянський автомобіль – скарб\nРеальну ціну на радянські машини в Україні визначить ринок, коли будуть відкриті кордони з Євросоюзом, сподівається Дмитро Позняк.\nПро: в Україні було три або чотири спроби створити Всеукраїнське товариство ретро-машин. Але всі вони створювалися під конкретних чиновників, і коли чиновники змінювалися, суспільства розвалювалися. Якби ми через FIFA увійшли в міжнародний комітет з ретро-техніки, ми б перейшли на їх класифікацію, сертифікацію. І тоді наші ціни на ретромобілі прийшли б у відповідність з світовими та європейськими. І простіше було б завозити до нас колекційні автомобілі.\nПро: за міжнародною класифікацією, ретро-мобилем вважається авто від 30 років і старше. Але це – так звані юніори.\nЗараз знайти 24-у «Волгу» ГАЗ 2401 з рідними деталями дуже складно. В СРСР була практика робити домашній тюнінг і змінювати деталі на авто на більш красиві, а мотори – на більш потужні. Тому, така добре збереглася «Волга» з мінімальним пробігом теж може викликати інтерес. Навіть оригінальну «копійку» ВАЗ 2101 зараз складно знайти.\nЩо може цінуватися\nРідкісні «Волги», «догонялки» КДБ з моторами V8 від «Чайки» і 3-ст АКПП. Природно дорого цінуються. Або кагебэшные «Жигулі» 2113 із зовнішністю «одинички» і мотором від «шістки». З двома акумуляторами, з двома бензобаками. Або «Волга» 3105, яких було випущено всього 96 штук. З повним приводом і двигуном V8. Їх в СРСР робили для обкомів партії. Зі спеціальною «кватиркою» в бічному склі для пред’явлення документів було взагалі випущено менше десятка. 1992 року випуску, а знайти практично нереально – раритет. Москвич 412, з номером 17, який брав участь у ралі. Швидкісні машини інституту ХАДІ, які випускалися в одиничних екземплярах.\nЛегко випадково розбагатіти\nНа думку Дмитра Позняка, в Україні справжні колекціонери не дають оголошень про продаж ретро-карів на сайтах авто базарів. Хороші машини миттєво розходяться між своїми. Практично всі серйозні колекціонери знають один одного. Працює сарафанне радіо. Дмитро Позняк не знає ні однієї великої угоди купівлі-продажу старого авто, яка сталася по оголошенню.\nЯкщо комусь вдається продати радянську машину за кордон, наприклад, в США, виходить вигідна угода. Там такі машини дивина, а багато колекціонерів. Але вони не будуть дзвонити на номери в українських автообъявлениях. Вони працюють тільки з серйозними посередниками.\nВи шукаєте? автодумку Дмитраретроринокукраїнський


Розповідь на тему "Домашня тварина - кішка"\nРозповідь на тему “Домашня тварина – кішка”\nНайчастіше важко повірити, що ваша улюблена домашня кішка має віддалене відношення до кішок дикої природи. Домашня кішка була частиною домашніх господарств протягом більше 4000 років. Стародавні єгиптяни любили їх, і багато людей були поховані з їх кішкою з того часу. Їх розмір і забарвлення залежить від підвиду і породи. Це також залежить від місця розташування.\nОпис домашньої кішки\nДомашня кішка зазвичай має довге й худе тіло. У них дуже довгі хвости. Ви можете знайти кілька округлих через те, що їх перегодовували їх власники-люди. У них маленькі черепа і дуже маленькі зуби. Це швидкі і спритні тварини, які вміють лазити і стрибати.\nУ них можуть бути гострі кігті, тому у багатьох власників є ті, які живуть не в приміщенні, а де то біля будинку. З дуже хорошим зором і слухом домашня кішка легко може розпізнати, що відбувається в її оточенні. Відступ дуже поширене, коли вони відчувають страх.\nДомашня кішка здатна жити практично де завгодно. Вони досягають успіху у всіх типах клімату. Деякі з них – домашні кішки, а інші живуть на вулиці. Є багато власників, які дозволяють їм входити і виходити на дозвіллі. Ці тварини можуть вільно бродити і досліджувати.\nБагато хто говорить, що у домашньої кішки є життя, про яку ми всі мріємо. Хтось від них чекає, вміння якомога більше побути наодинці і розслабитися. Більшість домашніх кішок дуже незалежні і проводять багато часу, відпочиваючи на сонці або дрімає. Вони дуже грайливі, як кошенята, але в міру дорослішання необхідність зникає. Вони часто мурличат, і це звучить так, що їх власники починають розуміти, що вони дуже розслаблені.\nДомашня кішка дієта і звички\nДомашня кішка – єдиний член сімейства котячих, який виживає не тільки на м’ясі, на яке полює. Проте, інстинкт є. Багато власників домашніх кішок знайшли їх, щоб зловити мишей або птахів. Фактично, у багатьох людей є свої улюблені кішки, щоб зменшити ймовірність того, що у них виникнуть проблеми з гризунами.\nРаціон кішки може значно відрізнятися. Багато з пропонованих продуктів містять деякі види м’яса. Є вологі і сухі корми для кішок, які різні. Власники часто виявляють, що їм потрібно спробувати різні продукти, хоча, перш ніж вони отримають той, який сподобається їх кішці. Вони можуть бути дуже вибагливими і піднімати ніс і не чіпати те, що їм не подобається.\nСпарювання може відбуватися у домашньої кішки в будь-який час року. Самки народжують приблизно через 60-67 днів після спарювання. У посліді може бути до 5 кошенят. Молодих кошенят віднімають від грудей у віці близько 6 тижнів. Типова кішка може мати до 3 літрів молока на рік.\nТривалість життя домашньої кішки може значно варіюватися. Деякі з них живуть всього пару років через травми або хвороб. Ті, у кого є люблячі власники, які дбають про свої потреби, можуть легко прожити 15 років. Генетичний профіль кішки, проте, часто визначає якість життя. Багато з них мають тенденцію страждати від хвороб, включаючи артрит, втрату слуху або втрату зору.\nРозповідь на тему “Домашня тварина – кішка” Посилання на основну публікацію


Home » Життя » Дитячий світ » Як не відбити у дитини бажання читати\nStandard by Admin 30/01/2019 No Comments\nЯк долучити дитину до читання та як підтримувати інтерес до читання і надалі?\nУ чому ж різниця між цими процесами?\nРозібратись у цих питаннях ми спробуємо разом.\nУ вік інтернету та гаджетів книгам стає важко «змагатися» за увагу дітей з іграми та мультфільмами. Але користь від читання важко переоцінити. Найголовніше – розвиток особистості та мислення. Літературні приклади нерідко стають прикладом для дитини: що є добре, а що є погано. Також варто відзначити грамотність. Вміння формулювати свою думку та висловлювати її є дуже важливим. Тобто, навчаючи дитину читати, ми відкриваємо для неї ще одне джерело інформації. Розвиваючи навички читання, ми пояснюємо як цим джерелом користуватися.\nЄ декілька простих порад, які допоможуть у процесі навчання читанню. Образи повинні бути зрозумілі дитині, які вона може бачити навколо себе. Сам процес повинен стати великою грою, у якій кожна вивчена буква може бути окремим квестом. Дитину треба замотивувати. А краща мотивація – це інтерес. Гарним вибором будуть книги серії ТМ “АРТ”(видавництво “Ранок”), які допомагають дитині навчитися читати, починаючи від звуків і букв і закінчуючи – короткими текстами. Усе це доповнюється знайомими образами та ігровими моментами у текстах (серія книжок “Читання до школи” – “Звуки та букви”, “Склади та слова”, “Слова та речення”, “Речення та тексти”).\nОсь дитина навчилася читати, але як підтримати цю експансію? Варто читати разом з книголюбом-початківцем. Важливо, щоб теми та герої перегукувались з читачем. Описово запропонуйте дитині вибрати історію. Нехай дитина вибирає за своїми інтересами. Пропонуйте книги з простими картинками, які не будуть відволікати дитину, але заохочуватимуть до читання. Досить цікавою є рівнева система, де кожна книга адаптована під певні рівні читацького вміння. Це стосується мовних особливостей (діалектизми, синтаксис), літературних тощо. Увагу дітей можуть привернути як художні твори, так і пізнавальні книжки. Яскравим прикладом є книжки серії “Читальня”(видавництво “Ранок”), яка розділена на три рівні складності тексту: перший рівень; – для тих, хто щойно навчився читати, другий рівень – для тих, хто вже зробив перший і тепер набуває читацького досвіду, третій рівень – для тих, хто вже готується стати читачем невеликих дитячих повістей.\nПрикладом порівневих пізнавальних книг є серія “Перше non-fiction читання”. В них є унікальні кольорові фотографії, малюнки й пояснення до них, які не лише допомагають практикуватися малюкам у читанні, а й розвивають кругозір. Після завершення читання задайте прості запитання, обговоріть прочитане разом, щоб залучити дитину до читання.\nВажливо обирати книги, які відповідають рівню читацьких навичок дитини. Книги мають бути зрозумілі і цікаві та головний секрет – їх обов’язково потрібно обговорювати після читання.\nВчені: ті, хто більше читає, живуть довше\nЯк читання паперових і електронних книг впливає на…\nNext Дружини і коханки, лицарі та царівни – 5 книг про стосунки\nPrevious “Присяга жінці”: Антитіла презентували кліп “Вірила”


Нирки – один з найважливіших органів, який відповідає за очищення організму шляхом виведення сечі. Їм доводиться пропускати через себе все, що расщепила печінку. Так як сучасна екологія не балує людини, йому доводиться часто стикатися з різними захворюваннями.\nНародна медицина пропонує безліч способів, які можуть забезпечити лікування нирок пшоном.\nЦе ефективний метод, для якого не потрібні лікарські препарати.\nЯку функцію виконують нирки?\nЦе парний орган змушений брати на себе занадто багато: він виводить з організму всі шкідливі речовини. Кожен день можна почути з екранів телевізорів про те, як багато шкідливих складових є в популярній їжу з супермаркетів і фастфуді. Спочатку все перетравлюється шлунком, потім печінку як би фільтрує з’їдене, а те, що приносить шкоду і що організм вирішив просто вивести, проходить через нирки і видаляється із сечею. Можна уявити стан тіла, якщо не проводиться чистка нирок. Це може привести до появи каменів. Щоб допомогти організму, користуються народними засобами і застосовують пшоно.\nКористь пшона для нирок\nЦей злак не завдає шкоди організму.\nВін несе виключно колосальну користь всім органам, містить у собі вітамін А, а також такі мікроелементи, як магній, кальцій і навіть фосфор.\nСприяє загальному зміцненню організму, швидкому зрощення зламаних кісток і підвищенню тонусу, енергії. Відвари пшона можуть допомогти в тому, щоб дробити ниркові камені. Користуйтеся народними засобами. Є перевірені рецепти на основі цього злаку:\nСтакан крупи потрібно залити 3 л гарячої води. Настоювати добу. За цей час повинен утворитися білий осад – це цілюща ліки, де зібрано все найкраще від цього злаку. Пити можна в необмежених кількостях. Ніяких побічних ефектів, тільки користь. Продовжувати терапію два тижні. За цей час камені в нирках повинні вийти, дроблення проходить безболісно.\nПівсклянки промитого пшона залити літром води і прокип’ятити його 7 хвилин. Потім зняти з вогню, остудити і пити в періоди загострення (7 годин по чайній ложці через кожні 10 хвилин). Медики відзначають, що це особливо ефективно в періоди ускладненого виведення сечі.\nЯкщо є необхідність дуже швидкого приготування народного ліки, знадобиться третій рецепт. 1,5 л крупи злаку залийте 3 л прокип’яченої і трохи охолодженої води. Основний етап приготування проводиться в банку. Вищеперелічені інгредієнти енергійно збовтувати в руках протягом 5 хвилин. Рідина повинна стати каламутною. Коли це станеться, можна починати пити.\nЧетвертий рецепт виручить при запаленні нирок. Необхідно промити 2 ст. л. пшона і залити її 2 склянками окропу. На плиті довести до кипіння і настоювати 1 хвилину. Потім процідити і зберігати основну масу в темному прохолодному місці. Приймати перший день рекомендується по 1 ст. л. щогодини. Другий день – по 3 ложки, з 3 по 7 день – півсклянки перед їжею. Так, період загострення повинен швидко пройти.\nЦікаве за темою: Морфологія сперматозоїдів, характеристики сперми, можливі патології\nДо таких методів можна вдаватися не тільки тоді, коли виникають проблеми зі здоров’ям або необхідно лікувати, позбутися від каменів. Використовуйте пшоно в цілях оздоровлення та очищення організму. Позитивний результат позначиться не тільки на стан волосся і шкіри, але і на вашому самопочутті.


КОНСОРЦІУМ — ЦЕ ЛАТИНСЬКОЮ «СПІВУЧАСТЬ» - Право - dt.ua\nКОНСОРЦІУМ — ЦЕ ЛАТИНСЬКОЮ «СПІВУЧАСТЬ»\nОстанніми місяцями й особливо останніми днями дедалі активніше обговорюються проблеми, пов’язані зі створенням міжнародного консорціуму з управління газотранспортною системою України (МКУГТС)...\nОстанніми місяцями й особливо останніми днями дедалі активніше обговорюються проблеми, пов’язані зі створенням міжнародного консорціуму з управління газотранспортною системою України (МКУГТС). У світовій практиці такі проекти називають міжнародним (багатостороннім) промисловим співробітництвом. Мотиви участі в промисловому співробітництві, його галузі та ефективність аналізувалися міжурядовими організаціями, у тому числі в рамках ООН, уже в сімдесятих роках минулого століття.\nБагатостороннє промислове співробітництво в міжнародній практиці означає економічні відносини та діяльність, зумовлені:\nа) укладенням договорів на тривалий термін, які виходять за межі простої купівлі-продажу товарів та послуг і охоплюють ряд взаємозалежних операцій (на рівні виробництва, розробки та передачі технології, збуту тощо);\nб) укладенням договорів, що визначені урядами у двосторонніх та багатосторонніх угодах як договори про промислове співробітництво.\nВідповідно до цього підходу і з урахуванням правового характеру статей цих договорів, угодами про промислове співробітництво вважають договори, що стосуються, зокрема:\n1) передачі технології та технічного досвіду;\n2) співробітництва в галузі виробництва, в тому числі у відповідних випадках співробітництва в дослідженнях і розробках при спеціалізації виробництва;\n3) співробітництва в освоєнні природних ресурсів;\n4) збуту спільно або на спільний рахунок продукції, виробленої в результаті промислового співробітництва в країнах сторін у договорі або на ринках третіх країн.\nЗа повідомленнями засобів масової інформації, МКУГТС створюється для промислового співробітництва в галузі забезпечення транспортування газу, а також надійності, безпеки й стабільності функціонування газотранспортної системи, забезпечення зростання обсягів транзиту газу через територію України, створення нових конкурентоспроможних газотранспортних потужностей, використання та експлуатації українських магістральних потужностей і підземних сховищ газу («День», 9 жовтня 2002 р.).\nОсновні характеристики міжнародних договорів\nпро промислове співробітництво\nНе аналізуючи економічних проблем, спробуємо проаналізувати деякі юридичні питання створення МКУГТС.\nЗасоби масової інформації та політики повідомляють про підписання «міжкорпоративного договору» про створення підприємства «Міжнародний консорціум з управління газотранспортною системою України». Також відомо, що консорціум створюється, реєструється і діє відповідно до законодавства України.\nЯкщо це справді так, то вже тут починаються нестикування з законодавством України. Порядок створення консорціуму регулюється Законом України «Про підприємства в Україні». Відповідно до статті 4 закону, яка називається «Об’єднання підприємств», консорціумом може бути тимчасове статутне об’єднання промислового та банківського капіталу для досягнення спільної мети. Тобто ознаками консорціуму є: (1) те, що це об’єднання підприємств (помилка у назві «міжкорпоративного договору» — написано, що це просто підприємство; за смислом закону, підприємство не може бути одночасно об’єднанням підприємств — це юридичний нонсенс); (2) до об’єднання повинні входити підприємства та банки. Наскільки відомо, банки в консорціум не ввійшли. Здається, що більш придатною формою об’єднання на цей випадок могла б стати або «асоціація» як договірне об’єднання, утворюване з метою постійної координації господарської діяльності, або «корпорація» — також договірне об’єднання, утворюване на основі об’єднання виробничих, наукових та комерційних інтересів, із делегуванням окремих повноважень централізованого регулювання діяльності кожного з учасників.\nВажливим етапом процедури створення об’єднання будь-якого виду підприємств в Україні є вимога закону про необхідність узгодження з Антимонопольним комітетом України рішення про створення об’єднання (установчий договір). На жаль, засоби масової інформації не повідомляли, чи було отримане узгодження АМК України\nУ міжнародній практиці по суті термін «консорціум» означає «неміцно пов’язане» об’єднання взаємодоповнюючих ресурсів і потужностей на обмежений період часу, основне призначення якого — сприяти координації вкладень партнерів у проект, оскільки й засноване воно для одного проекту. Таке об’єднання має три основні риси: відсутність прагнення до об’єднання в корпорацію; відносини без розподілу ризику та доходів; відсутність спільних зобов’язань щодо збитків. Приміром, ще 1977 року було створено міжнародний консорціум виключно з метою подання спільної заявки на поставку Турецькій державній електричній компанії бойлера з нагріванням від тепла електростанції.\nПитання, які підлягають розгляду до укладення міжнародних договорів про промислове співробітництво\nМіжнародний досвід організації промислового співробітництва рекомендує до підписання юридично значимих документів, окрім пропрацювання економічної вигоди, провести також попередні дослідження правових основ співробітництва.\nЗвичайно ці дослідження стосуються таких питань:\n(а) вимоги національного законодавства, включно з пільговими умовами, надані для договорів про промислове співробітництво, а також можливий вплив податкового і митного законодавств;\n(б) міжурядові угоди, що можуть впливати на договори про промислове співробітництво, які належить укласти, у тому числі обмеження чи переваги, пов’язані з членством у міжнародних організаціях країн, де перебувають (зареєстровані) центральні офіси сторін за договором;\n(в) зміна ринку та можливості збуту продукції/послуг, які можуть бути отримані в результаті промислового співробітництва;\n(г) можливі галузі промислового співробітництва;\n(д) наслідки для бюджету України та цінові наслідки продажу газу українським споживачам.\nВрахування особливостей партнера\nКрім загального дослідження, враховуються, зокрема, стосовно кожного можливого партнера:\n(а) технічний рівень та спеціалізація;\n(б) можливість використання за сприятливих умов технології, що передається, та технічної допомоги;\n(в) економічний та фінансовий стан можливого партнера;\n(г) становище на ринку, і готовність дозволити партнеру скористатися цим становищем;\n(д) собівартість продукції/послуг, які можуть бути отримані в результаті промислового співробітництва, порівняно з продукцією/послугами конкурентів;\n(е) умови збуту продукції/послуг, які можуть бути отримані в результаті промислового співробітництва;\n(ж) дії конкурентів, у тому числі можливість застосування антидемпінгових розслідувань, «чорного» піару тощо.\nПерш ніж ухвалити остаточний текст договору про промислове співробітництво, сторони інколи укладають попередню згоду або договір, яким, зокрема, передбачається:\n(а) період планованого співробітництва;\n(б) основні напрями цього співробітництва;\n(в) положення, що стосуються технічних і торгових таємниць, які буде розкрито в ході попередніх переговорів;\n(г) початкові заходи, необхідні для здійснення співробітництва, і договірні положення, які в цьому зв’язку належить прийняти;\n(д) умови набрання чинності остаточним договором;\n(е) можливість дальшого поглиблення співробітництва.\nВимоги законодавства України до створення МКУГТС\nБазовим законом, який регулює основні правові, економічні та організаційні основи діяльності нафтогазової галузі України, є Закон України «Про нафту і газ». Цей закон жорстко визначив принципи державної політики в нафтогазовій галузі, серед яких необхідно відзначити принцип державного регулювання в нафтогазовій галузі та принцип збереження цілісності й забезпечення надійності та ефективності функціонування Єдиної газотранспортної системи України, єдиного диспетчерського (оперативно-технологічного) управління нею.\nЦей самий закон безальтернативно встановлює дію єдиної централізованої диспетчерської системи оперативно-технологічного управління виробництвом, передаванням і постачанням природного газу. При цьому функції диспетчерського (оперативно-технологічного) управління Єдиною газотранспортною системою України виконує державне підприємство (виділено нами. — С.К.), що визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, до відання якого належить питання державного регулювання нафтогазової галузі (стаття 44 Закону України «Про нафту і газ»). Централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління передбачає у тому числі: планування та оперативне управління потужностями з урахуванням режимів газопостачання, а також контроль за дотриманням режиму роботи Єдиної газотранспортної системи України. Між іншим, цей самий закон встановлює, що положення про функціонування Єдиної газотранспортної системи України затверджується Кабінетом міністрів України. Коментарів цього документа в засобах масової інформації знайти не вдалося.\nОтже, якщо предметом діяльності МКУГТС має стати управління газотранспортною системою України, то, як ми вважаємо, необхідно насамперед внести зміни в статтю 44 Закону України «Про нафту і газ».\nПро термін «управління». Термін «управління газотранспортною системою» має визначальне значення. З урахуванням інформації, що створення та діяльність консорціуму регулюватиметься законодавством України, практично напевно можна стверджувати, що єдиним придатним законом, який регулює таку підприємницьку діяльність, є Закон України «Про концесії». Саме цим законом передбачається легальна можливість надання права на управління таким об’єктом концесії як «транспортування і розподіл природного газу». Проте при цьому є вимоги закону, оминути яких не можна:\n(а) пропозиції про передачу газотранспортної системи України в концесію мали потрапити в перелік, затверджений КМУ;\n(б) для передачі об’єкта в концесію необхідно провести концесійний конкурс (що саме по собі вимагає дотримання досить складної процедури. — С.К.);\n(в) укласти концесійний договір, термін якого не може бути меншим за 10 років і більшим за 50 років. Відповідно до умов цього договору, концесіонер зобов’язаний створити (побудувати) об’єкт концесії або істотно поліпшити його і (або) здійснювати його експлуатацію (управління).\nЗакон «Про концесії» вимагає, щоб концесійні платежі вносилися концесіонером незалежно від результатів господарської діяльності й зараховувалися, відповідно, в Державний бюджет України або місцевий бюджет.\nМайно, яке, можливо, передбачається використовувати в проекті, як випливає з тексту постанови КМУ «Про створення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», наразі перебуває у статутному фонді НАК. Тобто для того, щоб передати його в концесію, необхідно ухвалити рішення про зменшення статутного фонду НАК «Нафтогаз», виведенні цього майна з його статутного фонду й потім передати його в концесію переможцю конкурсу (а що коли переможцем стане не МКУГТС, а «Рургаз»?). Не можемо погодитися з твердженням, що міжурядова угода не вимагає ратифікації парламентом. Стаття 7 Закону України «Про міжнародні договори України» стверджує, що ратифікації підлягають міжнародні угоди України, виконання яких обумовлює зміни чинних або прийняття нових законів України.


Не Європою єдиною - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nУкраїна як виробник сільгосппродукції має сповна використати експортні можливості, які надають ринки Азійського континенту\nУ межах виставки «Інтер Агро-2016», що пройшла недавно в Києві, відбулося багато цікавих заходів. Зокрема увагу багатьох привернув круглий стіл «Нові експортні можливості АПК: відкриття ринків азійського континенту».\nЗаступник міністра аграрної політики та продовольства Ольга Трофімцева цю посаду обіймає недавно, проте є знаним фахівцем у галузі міжнародної торгівлі. Вона наголосила на важливості диверсифікації українського продовольчого експорту за товарними групами та географічними ринками. По-простому кажучи, не класти всі яйця в один кошик. Наскільки це важливо, можемо оцінити на прикладі тих українських компаній-експортерів, які всі надії покладали на партнерів з Росії, а тепер кусають собі лікті, бо нікого винити, крім власної необачності.\nВміти тримати паузу\nНатомість тепер маємо позитивні тенденції. За словами пані Трофімцевої, 40% експорту цього аграрного сезону пішли до країн Азії. Поки що цей експорт має здебільшого сировинний характер (передусім зернові та насіння олійних культур), тож до значного експорту продуктів високого ступеня переробки і з великою доданою вартістю ще мусимо дійти, але, за висловом заступниці міністра, «ногу в двері вже поставили». На азійський ринок уже пішли наші овочі, горіхи, алкогольна продукція тощо.\nАле ми як експортери мусимо мати на увазі, що нема такої країни — «Азія», це найбільший у світі континент, на якому багато країн зі своєю специфікою, різним споживчим попитом та купівельною спроможністю громадян. І особливості кожної країни слід враховувати. Нині найбільший наш торговельний партнер — Китай і не лише тому, що там найчисленніше у світі населення: головне, що у цього населення зростає життєвий рівень і китайці ладні платити добру ціну за якісні продукти. А до якості наших продуктів там претензій нема.\nПоодинокі непорозуміння, які, на жаль, охоче роздувають наші недоброзичливці, стосуються не якості українського продовольства, а лише окремих нюансів взаємодії українських та китайських контролюючих органів і певної невідповідності наших та їхніх стандартів на харчову продукцію. Утім, треба зважати і на особливості місцевих традицій ведення бізнесу: тамтешні підприємці не квапляться, навіть якщо ваші пропозиції їх цілком влаштовують, зволікатимуть скільки можна — а раптом запропонують ще дешевше? І нашим експортерам доводиться брати з них приклад, так само тягти час, бо, якщо одразу погодитися, вони самі можуть відмовитися від власних пропозицій і запропонувати інші, менш вигідні — мовляв, поспішили, забагато пообіцяли, можна менше.\nНа жаль, наші експортери поки що недооцінюють потенціал ринку Індії. Однак це найбільший у світі споживач бобових, адже переважна частина тамтешнього населення з релігійних міркувань не їсть м’яса, а лише бобові в змозі дати людині порівнянну із м’ясом кількість білка. Зауважимо, що вітчизняний виробник, який працюватиме на індійський ринок, крім грошей, отримає ще й додаткову користь: бобові не так виснажують землю, як модний серед експортерів соняшник, навпаки — вони добрі попередники зернових у сівозміні, отже вирішується питання збереження грунтів.\nПевний потенціал є в Малайзії та Індонезії. Але тут ідеться про так звані нішеві культури — коли певна країна здебільшого забезпечена продуктами власного виробництва і загалом не голодує, але певних видів продукції виробляє замало чи не виробляє зовсім, а попит на них є. Такі само, до речі, справи з нашою сільгосппродукцією в Європі: там аж ніяк не голодують, але дечого, виробленого в нас, потребують.\nУ цьому напрямі деякі найзаможніші країни регіону — Гонконг, Сінгапур, Японія, Південна Корея — потребують насамперед нашої органічної продукції, зокрема ягід, лікарських рослин тощо. Варто згадати, що польська компанія «Агріко», один з найвідоміших у світі експортерів фруктових соків, піднялася і нині непогано почувається саме завдяки вчасному виходу на японський ринок. Натомість, зауважує Ольга Трофімцева, наш рівень співпраці в цьому напрямі занизький, тоді як потенціал великий.\nХто має його реалізувати? Тут, на жаль, навіть через 25 років незалежності даються взнаки забобони радянської доби: мовляв, держава має все зробити за громадянина і на тарілочці піднести. Натомість Ольга Трофімцева, що має великий досвід роботи з підприємницькими структурами розвинених країн, пропонує іншу модель співпраці, що полягає в державній підтримці ініціатив, які надходять від підприємців: «Штовхайте нас!» Тобто підказуйте, в яких напрямах бізнес потребує державної підтримки. Зокрема, в Японію планують українську бізнес-місію за участі не лише держслужбовців, а й представників експортерів сільгосппродукції. Міністерство закликає долучатися до неї.\nТа це не означає, що державні органи мають бути пасивними спостерігачами за діяльністю компаній, дещо залежить саме від них, і ніхто інший ці завдання виконати не в змозі. Скажімо, начальник відділу карантину рослин департаменту фітосанітарної безпеки Держпродспоживслужби Вадим Чайковський зазначає: фітосанітарний сертифікат однаковий в усьому світі, однак кожна країна має право вводити власні карантинні заборони, і тут є багато проблем, скажімо, наші експортери мають пройти непрості процедури в Китаї.\nОсобливо це стосується нашої плодоовочевої продукції — в далекому зарубіжжі можуть запропонувати на неї більш привабливі ціни, ніж у Росії. Скажімо, є попит на українські яблука та лохину в Індонезії, але є певні складнощі, пов’язані зі згаданими процедурами. Річ у тім, що деякі фітосанітарні організми для нас звичні, а в інших країнах вважаються карантинними. Рік, що минає, став рекордним щодо кількості нотифікацій на нашу аграрну продукцію — найперше з Індонезії.\nТут уже постає додаткове завдання для наших виробників, адже усунути фітопатологію в готовій продукції майже неможливо, боротися з нею треба ще на полі. Найперше застосовувати сертифіковане та відповідно оброблене насіння. До того ж із жалем мусимо констатувати, що багато наших виробників та експортерів або нехтують фумігацією, або проводять її неякісно. Це стало приводом для звернення до наших аграріїв, яке оприлюднив голова Держпродспоживслужби Володимир Лапа. Його відомство закликає оцінювати фітосанітарний стан товарної партії, готової до відвантаження за кордон, завчасно, а не тоді, коли «припече», знайомитися із фітосанітарними вимогами країн світу — експортери інколи нарікають на брак цих відомостей, але насправді просто не шукають. Така інформація не засекречена, вона є у відкритому доступі на сайті Міністерства аграрної політики та у Держпродспоживслужбі.\nЩе один камінь спотикання — адаптація вітчизняного законодавства до міжнародних норм. На жаль, поки що не всі країни — потенційні споживачі українського продовольства визнають сертифікати, видані нашими контролюючими органами. Тут ще багато роботи, і це вже саме в компетенції урядових служб. Тут знову-таки постає питання регіональних особливостей.\nЗокрема, мусульманські країни вимагають особливого сертифіката «халяль» — це документ, який має засвідчити, що наші продукти відповідають вимогам шаріату. Тут головне питання — який орган в Україні повинен такий сертифікат видавати і чи визнають закордонні споживачі такі повноваження за цим органом. Із цим виникали певні суперечності. Та як запевняють у профільному міністерстві, робота в цьому напрямі триває і скоро всі проблемні питання буде знято.\nГоловне — на церемонії відкриття згаданої виставки міністр аграрної політики Тарас Кутовий, президент Української аграрної конфедерації Леонід Козаченко, посол ФРН Ернст Райхель одностайно зауважили: Україна має потенціал, щоб стати житницею всього світу. Це не лише висока честь, а й велика відповідальність, яку маємо виправдати. Мало того: для нас експорт продовольства — не лише економічний, а й важливий політичний чинник. Леонід Козаченко з цього приводу сказав: «Перебуваючи за кордоном, часто кажу нашим зарубіжним колегам: нині країна, яка має аграрні потужності, сильніша за будь-яку державу зі зброєю. Що буде, якщо десь не вистачатиме їжі? В такій країні одразу настане хаос. Саме завдяки аграріям Україна може впливати на геополітику. І ми повинні цю силу використати».


Практики розвитку пам'яті. Лайфхаки від учителів | Нова українська школа\nБез пам’яті навчання не відбувається. То як її розвивати і як посилювати ефект від навчання? Журналістка “Нової української школи” зібрала поради й рекомендації від учителів.\nУ цій статті про:\n– Прийом “Трансформація”;\n– Прийом “Візуалізація”;\n– Прийом “Піктограми”;\n– Прийом “Тлумачення”.\nЯк самостійні дослідження, емоційність і рухи допомагають запам’ятовувати – поради від учительки.\nЧитайте також “Як розвивати пам’ять в учнів”\nУчителька початкових класів Сем’янівського НВК Полтавського району Наталія Білокінь зацікавилася мнемотехнікою 17 років тому, коли в клас прийшла дівчинка, яка не могла запам’ятати навіть два рядки вірша.\n“Усі, напевно, помічали, з якою легкістю дитина запам’ятовує фрази з мультфільмів, рекламних роликів, слова з пісень. А скільки зусиль їй треба докласти, щоби запам’ятати віршик, правило чи таблицю множення?\nДо того ж, вивчений віршик дитина забуває через тиждень–два, а улюблені фрази пам’ятає місяцями. Молодші школярі сприймають та запам’ятовують інформацію через світ образів”, – пояснює вчителька.\nПам’ять у дітей молодшого шкільного віку досить активна. Діти краще запам’ятовують конкретні предмети, обличчя, факти, кольори, події.\n“Тому потрібно спрямовувати дитину на використання своєї уяви, а не примушувати зубрити шкільну програму. Саме тут у пригоді стає ейдетика”.\nЕйдетика – це напрям психології, освітня технологія, яка розвиває і вдосконалює пам’ять на основі образного мислення. “Eidos” в перекладі з грецької – яскравий образ.\n“Методів і прийомів – багато. Ми часто ними користуємося свідомо чи підсвідомо, коли потрібно запам’ятати інформацію”.\nПані Наталя пропонує такі лайфхаки:\nТрансформація – це прийом, за якого об’єкти, що треба запам’ятати, перетворюються на інші за значенням та образом, що легші для запам’ятовування. Метод ефективний для молодших школярів.\nСлово “трансформери” – зрозуміле для дітей, які уявляють, як робот може перетворитися на космічний корабель, автомобіль тощо.\nУ початковій школі іноді складно запам’ятати написання словникових слів. Для успішного засвоєння правопису за допомогою прийому “Трансформація”, або “Спирання на картинку”, потрібно трансформувати правило, поняття, букву в образ.\nЦей прийом пані Наталя використовує під час вивчення правопису словникових слів, слів із ненаголошеними -е, -и тощо. Дітям подобається брати участь у створенні образної картинки, у якій зашифроване правильне написання слова.\nОсь приклади такої творчості:\nФутбол – це слово часто пишуть із буквою “д” навіть дорослі. А якщо запропонувати дітям “оживити” букву “т”, перетворити її на футболіста, дати кожному можливість у слові “футбол” букву “т” “одягти” у футболку з номером улюбленого гравця, спортивні шорти, бутси, рукавиці голкіпера. Не шкодуйте часу, витраченого на творчість, фантазуйте, уявляйте, програвайте різні ситуації. Пограйте з дітьми у футбол, де гравці – саме букви “те”: просовуємо гімнастичну палицю в обидва рукави – і руки зафіксовані! Така гра запам’ятається надовго, а отже – і правопис слова відкладеться в пам’яті.\nПшениця, зерно – можна перетворити букву “е” на зернятко й домалювати паросток, скласти казку про букву, яка потрапила в ґрунт і проросла колоском пшениці з буквами “е” замість зерняток.\nСонечко – слово багатозначне, й цю його властивість можна обіграти. Дайте одній групі дітей розфарбовку жучка, а іншій – світила. Перенесіться у творчу майстерню художників, дизайнерів, мультиплікаторів чи навіть інженерів 3D-друку. Завдання – не просто розфарбувати картинку, а й зобразити “проблемну” букву. Так крильця жучка можуть перетворитися на букви “е”, а світило бути одягнене в бездротовий головний мікрофон у формі “е” (на голові петля, від якої півколом спускається хвостик із маленьким мікрофоном на кінці) та провести брифінг чи пресконференцію;\nВізуалізувати можна не лише слово, а і правило.\nНаприклад: апостроф пишеться після букв б, п, в, м, ф, р. Можна “зазубрити” ці букви, а можна погратися. Уявимо себе апострофом. Яким саме? Це залежить від настрою. Можна – веселим і непосидючим. Можна – “вискочкою”, який роз’єднує і “сварить між собою” букви.\nТепер посадимо нашого героя в авто. Звісно, в BMW. Є перші три букви – “бе”, “ем”, “ве”. Заводимо автомобіль, який чомусь видає звуки трактора: “р-р-р-р-р”. Мабуть, щось зламалося. Заводимо раз, другий, третій, доки не почуємо характерний вихлоп: “Пф-ф-ф!”.\nОбіграні всі букви. Чим більше позитивних емоцій, абсурдних, незвичних ситуацій під час “інсценізації” правила – тим довготривалішою буде пам’ять про нього. Створення уявної емоційної участі – головний секрет ефективності запам’ятовування.\nВізуалізація – це прийом, за якого для посилення запам’ятовування уявляють фізичний вплив подій, явищ та об’єктів на відчуття (зір, слух, нюх, дотик, термочутливість, рівновагу, орієнтування, кінестезію), що надає відчуття максимальної реальності цієї події.\nДіти найкраще запам’ятовують, проживаючи події. Враження, отримані від усвідомлення своєї присутності і проживання певних подій, передбачають високу концентрацію уваги й дають змогу мозкові інтенсивніше засвоювати інформацію.\nГра “Живий конструктор” – саме для цього прийому.\nПані Наталя практикує колективне “конструювання” нових для дітей букв, використовуючи власні тіла. Алгоритм відтворення літери краще подати у вигляді жартівливих віршиків.\nНаприклад, віршик для “оживлення” букви “і”:\nРівно станьте – зверху шапка.\nНі, не шапка це, а крапка!\nНаче свічечки малі,\nУ класі засіяли І!\nАвторські вірші для гри “Живий конструктор” можна знайти в блозі Наталі Білокінь.\nПіктограми – маленькі прості малюночки чи значки, у яких виділяються суттєві ознаки предмета або поняття. Цей прийом можна використовувати не лише для розвитку мовної активності. “Намалювати” вірш – це весело й незвично, а отже – ефективно!\nзображуємо схематично кожне слово окремо;\nмінімум кольорових картинок, що полегшує обробку інформації мозком;\nкороткі або службові слова можна прописувати, позначати розділові знаки;\nдо піктограм дій краще додавати стрілочки – вектори;\nзображуємо перший варіант із запропонованих дітьми – він, як правило, запам’ятовується найкраще.\nЯкщо запропонувати дітям створений кимось раніше ряд піктограм, то ефекту не буде. Головна умова – “прожити” вірш, створити власний малюнок.\n“Коли на уроках фізики ми вивчаємо звук, то спочатку я показую дітям різні досліди, щоби вони самі прийшли до думки, що звук – це хвиля”, – розповідає Олена Лиходід. Фото: автор – ImageSource, Depositphotos\nДля посилення запам’ятовування слова чи терміну з’ясовується й роз’яснюється його лексичне або етимологічне значення. Слова “освіта” і “світло” мають спільний корінь.\nМожна для цілісного сприйняття світу дітей ознайомити з образами буквиць слов’янської азбуки, у яких “захований” величезний пласт знань про картину світу. Щоби ширше розкрити образи буквиць, пані Наталя використовує не лише вірші, пояснення, а і звук, колір, об’ємні зображення. Усі презентації є також у блозі вчительки.\nРУХ, ОБРАЗИ, АКТИВНЕ МИСЛЕННЯ Й ЗАЦІКАВЛЕНІСТЬ\nУчителька 2 класу і викладачка біології у вальфдорфській школи в Дніпрі Олена Лиходід дає такі поради щодо ефективного навчання:\n1. У молодшій школі для того, щоби дитина запам’ятала, потрібно найбільше акцентувати на завданнях, які пов’язані з діяльністю – рухи, малювання, ліплення, відтворення ритмів.\n“Має бути багато руху”, – зазначає вчителька.\n2. Образна розповідь.\n“Коли я розповідаю казку, легенду, байку, то перед тим уявляю для себе картини, образи, немов малюю їх у своїй уяві. Виходячи з того, я починаю розповідати. Це сприймається дітьми по-іншому. Потрібні деталі й подробиці, щоби дитина співчувала, раділа або уявляла себе на місці героїв”.\n3. У середній школі важливо сприяти тому, щоби дитина вільно мислила, складала свою уяву про навколишній світ.\n“Коли на уроках фізики ми вивчаємо звук, то спочатку я показую дітям різні досліди, щоби вони самі прийшли до думки, що звук – це хвиля. Я не починаю урок із сухого викладання теми. Ми проводимо багато досліджень, під час яких діти самі доходять до певного висновку”.\n4. Коли йдеться про закони чи правила, то краще запам’ятовується те, що учні відкривають самостійно.\n“Тому я не підтверджую правила прикладами, а разом із дітьми шукаю закономірності в прикладах і вже потім ми разом виводимо закон. Безперечно, потім йде закріплення, але радість від власного відкриття допомагає запам’ятати надовго.\nМи спостерігаємо, намагаємося зрозуміти, чому так стається, й самі винаходимо закони – фізичні, хімічні, математичні. Якщо ти це зробив, то цього вже не забудеш”.\n5. Вірші, таблицю множення тощо краще вчити з рухами. Так швидше запам’ятовується і стає весело. Арифметику та правопис можна закріплювати за допомогою настільних ігор.\n6. Уроки на природі дуже корисні для дітей будь-якого віку. Там є набагато більше можливостей робити відкриття. Це те, що потім згадується найбільше після школи.\n7. Добре запам’ятовується те, що діти пояснюють одне одному: “Так пояснював, що аж сам зрозумів”.\n8. Коли цікаво – діти запам’ятовують легше. Пані Олена розповідає, що у їхній школі кожен 8 клас бере участь у проєкті “Театр”. Весь клас ставить серйозну п’єсу впродовж року. Діти дуже зацікавлені, оскільки переживають психологічні колізії героїв, вивчають історичні факти, майструють декорації, шиють костюми того часу.\n“Щоби підготувати все, треба докласти чимало зусиль і перечитати багато літератури. Зрештою, виставу, яка триває півтори години, майже кожен учень знає напам’ять, хоча кожен вчить свою роль. Вони всі – у процесі, це спільний проєкт”.\n9. У старшій школі важливо, щоби діти почували себе вільно у висловлюванні своєї думки, щоб учитель міг прийняти іншу думку, хай навіть, на його погляд, вона неправильна.\n“Я часто заохочую дітей до дискусій. Коли діти включаються в живе обговорення – літературного твору, історичної події, – тоді вони краще запам’ятовують”.\n10. Емоційний складник і дотичність до себе.\nПані Олена розповідає, як одного разу тема з кровообігу спричинила в дітей неабияку цікавість до вивчення хвороб.\n“У 10 класі ми проходили цю тему з біології. Діти готували реферати, розбирали тему, але я побачила, що це не дуже їх зачепило. Якраз з’ясувалося, що їхній класний керівник лягає в лікарню робити операцію, пов’язану з венами. І я кажу: “Зараз близька вам людина в лікарні”. Тоді діти почали питати: “А що це за хвороба, розкажіть”. Діти зацікавились”.\nЗгодом вони почали запитувати своїх батьків і родичів про хвороби бабусь і дідусів.\n“Діти охоче беруться за те, що їм самим близько. До того ж, вони розвивають емпатію”, – каже Олена Лиходід.\nТема краще запам’ятовується, коли діти розуміють практичний складник знань і усвідомлюють їх дотичність до себе.\n11. Діти добре пам’ятають те, що наповнене почуттями.\n“Мої школярі й досі згадують важливі для них дні, які були емоційно наповнені. До прикладу, одинадцятикласники пам’ятали, що було на їхньому першому уроці в школі. Тоді я їм розповідала про те, що вміють дорослі, ми малювали.\nВони пам’ятають, що малювали, що слухали, де і з ким сиділи, “корабель” на святі “Першого дзвоника” й навіть деякі пам’ятали слова, які я їм говорила, зустрічаючи”.\nТитульне фото: автор – Jirsak, Depositphotos


1,6 млрд рублів на культуру Криму і Севастополя безслідно проЇ Ли — 24 СВІТ\n1,6 млрд рублів на культуру Криму і Севастополя безслідно проЇ Ли\nГроші, «розписані до копійки» у вересні 2014 року, так і не дійшли до півострова. Де вони — не знає ніхто, робить висновок у своєму розслідуванні журнал «Отдых в России».\nВидання провело невеличке журналістське розслідування. «14 серпня 2014 в Ялті на зустрічі з працівниками культури Криму Володимир Путін пообіцяв в найближчий час допомогти з виділенням коштів для відновлення постарілих за роки українського правління культурних об’єктів півострова», — нагадує журнал.\nПрезидент погодився з тим, що «залишковий принцип» фінансування культури до сих пір ще не викорінено, але висловив надію на те, що Крим в цьому сенсі стане приємним винятком.\nЧерез рік і три дні, 17 серпня 2015 року, на проведеному в Криму засіданні президії Держради, присвяченого розвитку туризму, глава держави згадав про те своєму дорученні. «Я просив уряд окремо передбачити кошти на розвиток закладів культури Криму. Кошти ці виділяються. Як вони використовуються? », — Запитав Путін міністра культури Володимира Мединського.\n«У нас на цей рік заплановано 1,6 мільярда рублів, які до Криму поки не дійшли, але зате детально розписано, яку установу яку суму отримує», — відповів Мединський.\nНа питання президента, «чому вони не в бюджеті Криму?», Несподівано відповів кримський прем’єр Сергій Аксьонов. «У зв’язку з тим, що Міністерство Криму ліквідовано — півтора місяці втратили в цілому через цих процесів, — прийшов він на виручку московським чиновникам, включившись в розмову. — Але все одно освоєння цього року стовідсоткове ми гарантуємо — всі підрядники розписані, все повністю закріплено, всі об’єкти без винятку. Кінець тижня кінцевий термін у нас ».\nЦе було в серпні. Рівно місяць тому, 17 вересня, кореспонденти журналу «Відпочинок в Росії» зателефонували міністрові культури Криму Аріні Новосельцевой з питанням, чи дійшли гроші.\n«Дійшли, звичайно, дійшли, — впевнено відповіла Новосельцева. — Ми вже провели засідання комісії, визначили підрядників і об’єкти, приступили до роботи ». Однак з відповіддю про те, як виділені кошти реалізуються і куди конкретно будуть спрямовані, утруднилася і попросила почекати до кінця року.\nМинуло ще чотири тижні. Пам’ятаючи про свою обіцянку, 13 жовтня кореспондент «Відпочинку в Росії» знову набрав мобільний телефон Аріни Новосельцевой.\n«До нас ні копійки не прийшло! — Приголомшила міністр культури Республіки Крим. — Всі питання до Мінеко … До речі, з виділених грошей більше трьохсот мільйонів — це Севастополь. Це, як ви знаєте, інший суб’єкт, вам потрібно поговорити з губернатором Меняйло Сергієм Івановичем », — поспішила згорнути розмову Новосельцева.\nДізнатися з перших вуст, тобто у губернатора Севастополя Сергія Меняйло, чи дійшли гроші до Севастополя у журналу «Відпочинок в Росії» не вийшло: в уряді сказали, що він у від’їзді.\nНа питання, чи дійшли 338000000 рублів до міста, Петро Шишкін, який займає посаду начальника відділу прес-служби Управління інформаційної політики та взаємодії зі ЗМІ департаменту внутрішньої політики, повідомив, що для цього «треба провести ціле розслідування».\nДиректор департаменту внутрішньої політики міста-героя Олексій Бахромеев повідомив, що в Севастополі програма з культури на 50 відсотків фінансується з федерального бюджету, а на інші 50 — з місцевого.\n«І скільки з федерального бюджету вже надійшло?», — Запитали його журналісти.\n«А хто вам це скаже?», — Відповів Олексій питанням на питання.\n«Можете повідомити, які роботи в Севастополі вже ведуться?», — Не вгамовувався «Відпочинок в Росії».\n«Назвати конкретний будинок культури ніхто не зможе. Тут все треба відновлювати, бо в місті 20 років нічого не ремонтувалося … », — відповів Бахромеев.\nНе вдалося журналістам видання дізнатися про долю грошей і в Москві — ні в Мінекономіки, ні в Мінкульті, ні в Мінфіні. Якийсь Олег, який відмовився назвати своє прізвище, повідомив, що «доставка коштів до Криму ніяк не залежить від Міністерства культури». Не знають про це і в інших федеральних відомствах.\nВисновок: 1 млрд 600 млн рублів, виділених на культуру, безслідно зникли, і при цьому ніхто не хоче їх шукати.\n«П’ять століть тому пропала бібліотека Івана Грозного — її досі так і не знайшли. Скільки часу знадобиться для того, щоб в надрах трьох федеральних відомств знайти півтора мільярда рублів, які президент доручив виділити на розвиток об’єктів культури Криму? », — Задається питанням журнал« Відпочинок в Росії ».


Продаж квартир у Київській області без посередників, уточнити деталі\nПридбання нерухомості в столиці вимагає величезних витрат, адже навіть невелика квартира тут може бути набагато дорожче, ніж елітне житло в інших регіонах країни. Але не дивлячись на це, попит на житло в Києві залишається все таким же високим. І якщо Ви також зацікавлені в цьому, то Вам може підійти продаж квартир в Київській області без посередників.\nНа відміну від багатьох варіантів в інтернеті, ми здійснюємо продаж якісних квартир в Київській області і без посередництва інших компаній або фізичних осіб. Тому вартість такого житла є дійсно доступною для практично будь-яких клієнтів. А так, як ми пропонуємо ще й можливість розстрочки, то саме наша продаж квартир без посередників в Київській області стане відмінним варіантом для клієнтів з обмеженим бюджетом.\nПридбання будь-якого житла має здійснюватися тільки після того, як Ви переконаєтеся в надійності будівництва та наявності всіх документів, що буває далеко не завжди. Але наша продаж квартир в Київській області (без посередників) здійснюється саме в такому порядку, що виділяє нас серед конкурентів.\nХоч наша квартирна продаж без посередників і представлена в Київській області, але попит на таке житло досить значний. І причина такої ситуації в тому, що даний ЖК розташований поруч зі зручною транспортною розв'язкою, в той же час володіючи відмінною інфраструктурою і великою кількістю зелених зон поблизу. Тому все більше людей віддають перевагу саме передмістя перед перевантаженим центром і спальними районами.\nЯкщо Ви вирішили скористатися нашою продажем квартир в Київській області без посередників, то єдине, що Вам потрібно зробити - це подзвонити нашим менеджерам і уточнити у них всі деталі.


Динамо - Олександрія: огляд та рахунок матчу УПЛ (Чемпіонату України з футболу) 18.09.2021 — Спорт — tsn.ua\nКоманда Мірчі Луческу забила вирішальний гол у компенсований час.\nЧитайте також: Розминка перед Суперкубком: "Шахтар" з дублем юного таланта знищив "Маріуполь" у Ковалівці\nОднак у компенсований час півзахисник "Олександрії" Сергій Рибалка, який раніше виступав за "Динамо", порушив правила проти Дениса Гармаша і привіз пенальті на свої ворота. Арбітр призначив 11-метровий після перегляду відеоповтору (VAR). Циганков холоднокровно пробив у кут і приніс киянам перемогу.\nЧитайте також: "Дніпро-1" у більшості зупинив переможну ходу "Вереса" та піднявся в зону єврокубків (відео)\n"Динамо" з 22 очками зберігає лідерство в турнірній таблиці УПЛ. "Олександрія" (14 балів) - на п'ятому місці.\nУ наступному поєдинку кияни 22 вересня зіграють проти "Шахтаря" за Суперкубок України, олександрійці в той же день проведуть матч 1/16 фіналу Кубка України з "Таврією".\nУ 9-му турі УПЛ "Динамо" 25 вересня в гостях зустрінеться з "Рухом", а "Олександрія" у той же день прийме "Маріуполь".\nдинамо київфк олександріяУПЛ


"Похабний" світ печерного імперця — Високий Замок\n19.02.2022, 12:00 710\nЯкщо хтось уважає, що божевільні ідеї приходять до голови кремлівського диктатора безсонними ночами, і що він від народження – такий собі "месія" "русского міра", то глибоко помиляється\nСвітогляд усіх російських імперських вождів завжди живився мареннями "юродивих", - то старців, то "філософів", то, як от зараз, розмаїтих пройдисвітів з фальшивою позліткою "інтелекту" на "барскіх" пиках.\nМені вже не раз і не двічі доводилося писати про псевдонаукові вихлопи Владіслава Суркова. Колись майже всемогутній фаворит Путіна, такий собі "полудєржавний властєлін" на кшталт Меньшикова при Петрі I. Один з ідеологів "суверенної демократії" (власне з неї й почалися "царські" амбіції вчорашнього підполковника КҐБ), безпосередній керівник, за словами ексочільника СБУ Валентина Наливайченка, розстрілів "Небесної сотні" на українському Майдані Гідності. Відтак повитуха терористичних "псевдореспублік" "ЛНР/ДНР", укладач стратегії зміцнення режиму з акцентами на "глубінноє ґосударство".\nАж ось Сурков (насправді Асламбек Андарбековіч Дудаєв, уродженець Дуба-Юрта колишньої Чечено-Інгушської автономної республіки РФ) знадобився знову. Мабуть, не так він, як його сумнівний досвід керівництва покидьками на кшталт Ґіві, Мотороли, Пушіліна, Бородая, Захарченка та їже з ними. Наближення до престолу, очевидно, спричинене зверненням Держдуми до Путіна із проханням визнати "народні республіки". Своє повернення Владіслав Сурков не забарився відзначити у притаманному його "естетичній натурі" стилі. І з'явилася нова стаття "Туманне майбутнє похабного світу", у якій цей "філософ" ще раз стверджується як рупор "сором'язливого фашизму Росії". Він відсилає читача що далекого 1918 року, коли більшовики змушені були підписати з кайзерівською Німеччиною Брест-Литовський мир. І цей документ опозиційна преса (Сурков цілком рефлексивно вигукує: "Така ще тоді була!") назвала "похабним миром".\nСурков любить грати, точніше, - маніпулювати, - словами. Адже слово "мир" російською, знано, має два значення – стан без війни й світ назагал. Отож, і переносить метафору понад столітньої давності на сучасні реалії, називаючи світ довкола Росії "похабним".\nЧому ж він такий мерзенний і брутальний, цей сурковський світ?\nЯ не буду стверджувати банальщини про те, що наші враження від реальності зумовлені, перш за все, тим, що коїться у наших мізках. Я лише процитую Владіслава Юр'євіча, і читач одразу зрозуміє, у чому тут річ. "Розвал Росії, який почався у 17-18 роках минулого віку, і мовби зупинений комуністичною державою ціною колосальних жертв, насправді не припинився. Великий могутній Радянський Союз виявився на прорбу не фортецею, а чимось на кшталт чорнобильського саркофага, всередині якого тривали реакції поділу, розкладу і відчуження… Виходить, Росія після довгих років була знову відкинута навспак у кордони "похабного" миру. Не програвши війни. Не занедужавши революцією. Якоїсь смішної "пєрєстройкі", якоїсь каламутної гласності будо достатньо, аби клаптикова радянська імперія розповзлася по швах. Значить, фатальна вразливість вмонтована у систему".\nА тепер згадаймо просторікування Путіна про "невиправдані подарунки" Совєтів у вигляді суверенних держав, які постали на їхніх уламках. Про його сповнену жовчі фразу: "Росію пограбували!". Про те, як з піною на устах кремлівський фантаст і його камарилья викладають на стіл краплені ними ж самими карти ультиматумів усьому світові, аргументуючи їх "безпековими питаннями". Той же Сурков, правда, кількарічної давності, надихає московську челядь на брязкання зброєю довкола України, - найласішого, але недосяжного шматка вчорашнього імперського бенкету. Ось що писав Владіслав Юр'євіч два роки тому: "Відносини з Україною ніколи простими не були, навіть коли Україна була у складі Росії. Україна для імперської і радянської бюрократій завжди була справою клопіткою. То отаман Полуботок підведе, то западенці до Гітлера перекинуться. Примус силою до братерських відносин — єдиний метод, який історично довів ефективність на українському напрямку. Не думаю, що буде винайдено якийсь інший".\nА вже наприкінці 2021-го з-під його, з дозволу сказати, пера, вигулькнула фраза-квінтесенція нинішнього загострення путінської ідеї "собіранія зємєль": "Для Росії постійне розширення - не просто одна з ідей, а справжній екзистенціал нашого історичного буття".\nСудячи з таких світоглядних "аргументів", світ довкола Росії виглядає справді "похабним". Як, зрештою, і Росія для світу, який нарешті зрозумів, що має справу з брутальними злочинцями й бандитами, хай навіть вбраними у дорогі (від найзнаменитіших західних (!) брендів) костюми і краватки. Бо попри зовнішній блиск і буцімто дипломатичні манери "меньшікови" переходять на "фєню". Як, до прикладу, "сумна конячка" Лавров, який радить світові говорити з ним "по понятіях": "Пацан сказав, пацан зробив".\nЯ переконаний, що у західних столицях знають, як відповісти "похабникам". По суті, начерки цієї відповіді вже прочитуються у зверненнях Байдена, Джонсона, Трюдо. Тим паче в Україні, яка ось уже вісім років стримує новітню орду на своїх східних кордонах. В Україні, яка з огляду на свою цілком неочікувану, але відповідальну місію, стала форпостом демократії у світі, прикладом відданості її цінностям та ідеалам.\n…І Росія відповзе, вмившись кров'ю, закапсулювавшись у власний "чорнобильський саркофаг" (ой, даремно, Сурков ужив цей зловісний зворот), який вибухне зсередини, поховавши анемічну імперію та її вождів.


Система Micropack має конвекційну систему охолодження, призначена для малопотужних додатків, але має всі функціональні можливості які відповідають будь-якими вимогами.\nДіапазони навантажень зазвичай від 120 Вт до 1000 Вт, а також в варіантах 12, 24 і 48 В, система ідеально підходить для самих різних застосувань.\nСистема Micropack має конвекційну систему охолодження, призначена для малопотужних додатків, але має всі функціональні можливості які відповідають будь-якими вимогами. Діапазони навантажень зазвичай від 120 Вт до 1000 Вт, а також в варіантах 12, 24 і 48 В, система ідеально підходить для самих різних застосувань.\n• Компактна і невелика (глибиною 149 мм)\n• Автономний варіант (з реле сигналізації)\n• Вставні автомати або Bulk вихід\n• Приймає вхід AC / DC 85 - 300 В\n• Вихід 12, 24-30, 48 VDC\n• Ethernet для віддаленого і локального моніторингу та управління через WEB-браузер\n• SNMP-протокол з TRAP, SET і GET на Ethernet. Електронна пошта аварійних сигналів TRAP\n• 3 цифрових програмованих релейних виходу 3 програмованих багатоцільових входу