23 жовтня 2020, Київ 03:06\n22 квітня 2019, 12:46\nЛондонське видання The Independent пише про причини поразки Петра Порошенка на виборах президента України. Британська газета The Times розмірковує над зовнішньополітичним вектором політики новообраного президента України. Ще одне британське видання The Guardian пише про виборчу кампанію переможця виборів Володимира Зеленського.\nПеріодичне видання Великої Британії The Independent публікує матеріал «Українські вибори: коміка Володимира Зеленського обрано президентом внаслідок перемоги з переважною кількістю голосів, що принизило Петра Порошенка, який складає свої повноваження». У підзаголовку зазначається, що «Україна відмовилась від Порошенка, як людина відмовляється від алкоголю». Лондонський часопис вказує, що триразова перевага у кількості голосів, відданих за Зеленського, за словами самого переможця, є прикладом демократичних змін для решти республік колишнього Радянського Союзу. Втім, як пише газета, як і передвиборча кампанія Зеленського помітно уникала будь яких обговорень майбутньої політики, сам Володимир Зеленський, вже звертаючись з переможною промовою, знов не надав жодної ясності майбутньому напрямкові свого президентства.\nThe Independent повідомляє, що у штабі Порошенка настрій був доволі сумний, і сам президент, який складає повноваження, заявив, що, попри все, залишатиметься у політиці для того, аби захистити свої досягнення. Порошенко подзвонив своєму опонентові після 9-ї вечора за Києвом і привітав Зеленського з перемогою, пообіцявши допомогти новообраному керівнику державі на його новій посаді. Британське видання наголошує, що цей момент став доволі рідкісним, мирним і демократичним переданням влади у пострадянській історії. На виборчих дільницях у Києві, як пише лондонська газета, українці казали, що голосували за Зеленського саме через розчарування у президенті, що складає повноваження. Часопис наводить слова київського бізнесмена Наталії Коваленко, яка каже, що люди бажають змін, але не розуміють реалій. За її словами, демократія – це добре, проте голосування за Зеленського стало наслідком незрілості. У статті додається, з посиланням на оглядача руху «Чесно» Антона Філіпова, що ці президентські вибори в Україні стали «найчистішими» за всі попередні. Втім, за словами незалежного політичного оглядача Костянтина Батозького, Порошенко спромігся об’єднати країну так, як не зміг цього зробити жоден з попередніх президентів, об’єднати саме у ненависті до самого себе. Завтра, вважає Батозький, всі будуть знов сперечатися між собою.\n«Українські вибори: коміка Володимира Зеленського обрано президентом внаслідок перемоги з переважною кількістю голосів, що принизило Петра Порошенка, який складає свої повноваження»\nПоважний британський часопис The Times друкує статтю «Як очікується, Володимир Зеленський знайде Україні друзів на Заході». Лондонське видання зазначає, що, попри спроби подати Зеленського як «м’якого» стосовно Росії, Україна й далі йтиме прозахідним курсом з президентом Володимиром Зеленським, прагнучи тісних зв’язків зі Сполученими Штатами, Британією та іншими європейськими країнами.\nГазета посилається на Івана Баканова, керівника виборчої кампанії Зеленського, який відвідав Вашингтон з триденним візитом минулого тижня, повідомляючи, що той провів низку зустрічей у Білому Домі, Державному департаменті та Конгресі США. Команда Зеленського, за словами Баканова, порівняла свої плани дій з президентською кампанією Дональда Трампа, який також висувався на президентських виборах у США як аутсайдер з нульовим досвідом у політиці. Баканов додав, що команду Зеленського досить тепло зустріли у Вашингтоні, водночас чітко давши зрозуміти, що міжнародна підтримка залежатиме від боротьби з корупцією в Україні, що, за словами Баканова, постає одним з головних завдань Зеленського.\nThe Times пише, що факти того, що Зеленський у минулому виступав у Росії, мав бізнесові зв’язки у тій країні і говорить російською краще, ніж українською, породили чутки, що він міг би мати якісь симпатії до Кремля. Однак, як зазначає газета, жодних доказів цього не було оприлюднено. «Зеленський назвав Путіна ворогом», пише видання, але у той же час заявив, що хотів би зустрітися з президентом Росії, аби покласти край війні на Донбасі.\nДалі The Times наводить слова політолога Володимира Фесенка, який заявив про відсутність зв’язку між Зеленським та Москвою, проте наголосив, що «його політична наївність може бути проблемою». Фесенко сказав, що Зеленський міг би потрапити у пастки, які розставить для нього Путін.\nНасамкінець часопис зазначає, що Київ виступатиме за приєднання США та Британії до «нормандської групи», до якої входять Україна, Франція, Німеччина та Росія. Саме ця група, як пише газета, працює над вирішенням збройного конфлікту на Донбасі. Проти цього виступатиме Росія, але, як зазначив представник команди Зеленського – Дмитро Разумков, що коли б світ робив те, що хоче Росія, російські танки вже були б над Ла-Маншем.\n«Як очікується, Володимир Зеленський знайде Україні друзів на Заході»\nБританський щоденник The Guardian друкує матеріал «Комедійний актор здобуває перемогу з переважною кількістю голосів на українських виборах». Газета пише, що Володимир Зеленський, актор і комік без жодного досвіду в політиці, окрім як ролі президента у телевізійному серіалі, здобув впевнену перемогу на президентських виборах в Україні. Президент Порошенко, який привітав свого суперника на виборах з перемогою, заявив, що приймає волевиявлення українського народу. Зеленський заявив у своїй переможній промові, що перемоги було досягнуто разом, подякувавши тим, хто за нього голосував, а також і тим, хто голосував проти. Володимир Зеленський пообіцяв, що не підведе сподівань, покладених на нього. Представники команди Зеленського заявили, що переможцеві президентських виборів в Україні вже подзвонили президенти США і Франції з привітаннями.\nThe Guardian веде далі, що Зеленський стане на чолі країни, яка постає перед численними викликами, включно зі слабкою економікою та війною проти підтримуваних Росією бойовиків на сході України. Британський часопис підкреслює, що під час виборчої кампанії Зеленський майже не надавав інформації щодо напрямків своєї політики або планів щодо президентської діяльності. Як пише британське видання, Зеленський натомість головно покладався на якісь жарти та відеозаписи на противагу традиційному веденню виборчої кампанії. Газета додає, що передвиборча кампанія Зеленського розмила кордони між реальним Володимиром Зеленським та його роллю у телесеріалі. Він, втім, пообіцяв очистити політику і покласти край правлінню олігархів в Україні, проте не надаючи при цьому якоїсь конкретики. Під час кампанії, як пише газета, висловлювалось занепокоєння щодо його близьких стосунків із олігархом Ігорем Коломойським. На додаток, додає The Guardian, багато членів команди Зеленського також були пов’язані з Коломойським. Британський тижневик зазначає, що Зеленський отримав зиск від розчарування українців у президенті Порошенку, який обіцяв життя по-новому, проте темп змін, як на багатьох, був занадто повільним. Лондонське видання підсумовує, що жоден з двох кандидатів у другому турі президентських виборів в Україні не викликав великого ентузіазму, а більшість виборців голосували за кандидата, якого вони вважали «меншим злом». Насамкінець щоденник додає, що за хаотичною, проте доволі жвавою виборчою кампанією в Україні пильно спостерігали у Росії. Тоді як російське телебачення намагалося висміювати дещо «циркові» аспекти цієї кампанії, багато хто у Росії із заздрістю спостерігав за емоційними дебатами і конкурентною атмосферою виборів в Україні.\n«Комедійний актор здобуває перемогу з переважною кількістю голосів на українських виборах»\nРеакції кандидатів: «Подивіться на нас» – Зеленський, «Не допущу реваншу» – Порошенко\n«AAAAAAAA»: перші реакції на результати екзит-полів (огляд соцмереж)


Теплоутилізаційні установки та їх застосування\nТеплоутилізаційні установки призначені для сприйняття теплової енергії з теплових викидів. Їх можна розділити на два види:\nтеплові насоси, що забезпечують збільшення потенціалу робочої речовини,\nтеплоутилізатори – теплообмінники безпосередньої дії.\nКотли-утилізатори використовують тепло продуктів згоряння, або потоки нагрітого повітря, що утворюються в різних промислових процесах, для отримання гарячої води або пари. При цьому слід зазначити, що теплоутилізатори даного типу можуть використовуватися тільки в тому випадку, якщо потенціал теплових викидів вище потенціалу того середовища, якому передається теплова енергія.\nЗавдяки економічній ефективності, а також законодавчій підтримки енергозберігаючих технологій в багатьох країнах світу, котли-утилізатори знаходять все більш широке застосування в поєднанні з когенераційними установками та тепловими насосами. Також, враховуючи зростання вартості енергоносіїв, котли-утилізатори використовують у промисловості, для поглинання надлишкового тепла.\nІснує два різновиди котлів-утилізаторів:\n^ Котел-утилізатор без додаткового джерела енергії.\nДля генерування гарячої води або пари використовуються виключно димові гази або потоки гарячого повітря.\n^ Водогрійний або паровий котел з використанням тепла відхідних газів.\nЧастина потужності котла забезпечує пальник, решта – тепло від димових газів.\nВибір першого або другого варіанта виконання залежить від умов, що існують на об'єкті, що розглядається..\nКотли-утилізатори побудовані за принципом котлів з жаровою димогарних труб. Гарячий димовий газ прямує через пучок труб, в якому його тепло передається воді, що циркулює в котлі.\nРис. 1. Схема котла-утилізатора з примусовою циркуляцією:\n1 – барабан; 2 – випарна частина; 3 – пароперегрівач; 4 – водяний економайзер.\nУ теплообмінниках продуктів згоряння навпаки: теплоносій – вода проходить через пучок труб, а відхідні гази циркулюють по корпусу теплообмінника навколо труби.\nНа вхідний і вихідний стороні котла-утилізатора встановлені збірники газів. На них розташовані отвори для чищення, і до них підведені лінії димових газів.\nДля мінімізації втрат від випромінювання котел-утилізатор покривають теплоізоляційної поверхнею товщиною 120 мм з лакованої металевою обшивкою.\nВ даний час подібне обладнання широко представлене на ринку. Його застосування в процесах виробництва хлібобулочних виробів має достатнє обґрунтування. Установка тепло утилізаторів суттєво зменшить потреби підприємства в теплозабезпеченні – обігріванні та гарячому водопостачанні, що в свою чергу сприяє енергозбереженню.


05 січня 2017, 22:47\nГості передачі «Ваша Свобода»: Олександр Сушко, політолог-міжнародник, науковий директор Інституту євроатлантичного співробітництва; Василь Філіпчук, дипломат, голова правління Міжнародного центру перспективних досліджень (скайпом).\nВаша Свобода | Чи можливе для України примирення з державою-агресором – Росією, як дехто пропонує?\nОлександр Лащенко: Сьогодні в адміністрації президента України Петра Порошенка розкритикували пропозицію українського олігарха Віктора Пінчука в американському виданні Wall Street Journal. «Компроміси на умовах Росії – невірна політика. Один із важковаговиків нової американської адміністрації зазначав: «Історія вчить, що слабкість породжує зло». Так зазначив заступник глави адміністрації президента Порошенка Костянтин Єлісєєв.\nНатомість в Україні все активніше пропонують йти на поступки Росії. Мовляв, можна отримати суверенітет взамін за нейтральність, як стверджує дипломат Василь Філіпчук.\nНу, а тим часом російський економіст Михайло Хазін пропонує: у східній Україні треба знищити українську культуру, центр і північ зробити аграрними, ну а західну Україну – так і бути, передати Польщі. І це далеко не єдина думка, яка все активніше лунає з боку сусідньої держави, як «примиритися» з Україною.\nЧи можливе для України справжнє примирення з державою-агресором – Росією Путіна, як пропонують деякі політики, олігархи, експерти?\nПане Сушко, як Ви це все оцінюєте?\nОлександр Сушко: Люди мають право і навіть зобов’язані думати, шукати виходи з тієї ситуації, яка є.\nНе бачу підстав, які свідчили б, що можливе фундаментальне примирення між Україною і Росією\nЯ особисто на даному історичному етапі не бачу підстав, які свідчили б, що в недалекій перспективі можливе якесь фундаментальне примирення між Україною і Росією. Адже надто далекі позиції сторін. І все те, що може запропонувати Україна, виходячи зі свого національного консенсусу, його меж можливих, не є прийнятним, не є достатнім для Росії. Все те, що може пропонувати Росія, не є прийнятним для України. Тобто точка розходження настільки велика, ми бачимо, що немає навіть з приводу тих пропозицій, які прозвучали від українських експертів, великого ентузіазму з боку Росії.\nАле ці експерти вже досить сильно отримали в Україні «на горіхи». Чому? Тому що знову ж таки, я погоджуюся з паном Філіпчуком, що країна має бути суб’єктною, вона має сама ініціювати якісь кроки там, де зачіпаються її життєві інтереси, а не чекати, коли...\n– Не буде, як стверджував пан Філіпчук, «розмінною монетою»?\nОлександр Сушко: А не чекати, що інші будуть вирішувати за нас.\nНавіть найгарніша ідея, яка буде вкинута українською дипломатією назовні і не спирається на готовність суспільства прийняти такі ідеї, зазнає фіаско\nАле тут є дуже важлива передумов. Для того, щоб такі ініціативи висувати, треба, щоб вони були прийнятні всередині самої країни. Тобто навіть найгарніша ідея, яка буде вкинута, наприклад, українською дипломатією назовні, якщо вона не спирається на готовність суспільства прийняти такі ідеї, зазнає фіаско і буде шкідливою.\nІ тому, власне, перед тим, як що-небудь пропонувати назовні в будь-якому форматі, я тут не говорю про конкретні пропозиції, про які говорить Пінчук, Філіпчук, інші, йдеться про те, що їх треба серйозно обговорювати вдома. І, власне, за це ми можемо бути вдячними авторам згаданих статей, тому що вони, принаймні, спровокували дискусію, яка хоч і зараз виглядає занадто емоційною, але в принципі вона корисна.\n– Пане Філіпчук, Ви за капітуляцію України перед Путіним?\nВасиль Філіпчук: Якщо Ви десь таке бачили, то я сам буду першим проти того, щоб робити будь-які кроки на капітуляцію.\nТак само Ви сказали про поступки. Про жодні поступки мова не йде. Олександр Сушко зробив блискучий аналіз ситуації в переговорному процесі з Російською Федерацією.\nУ чому по великому рахунку проблема? У нас Росія окупувала частину нашої території і підтримує війну на іншій частині нашої території. У нас є два варіанти реакції. Або війна, або переговори. У нас війна не оголошена, у нас АТО, у нас Крим виведений за рамки переговорного процесу в Мінську. Тобто іншого шляху, ніж переговори, немає.\n«Мінський процес» – жодного результату. Міжнародна ситуація змінюється не в найкращу для нас сторону. Можемо стати розмінною монетою в руках інших\nУ той самий час «мінський процес» – незабаром вже буде два роки, як у нас підписані Мінські домовленості. Ми бачимо, що жодного результату немає. А міжнародна ситуація, на яку ми покладалися, що вона з допомогою санкцій примусить Росію пом’якшити свою поведінку, змінюється. І, на жаль, не в найкращу для нас сторону. Тобто, якщо ми залишаємося далі на тих самих позиціях, що й раніше , боюся, ми дійсно можемо стати розмінною монетою в руках інших.\nГоловна мета моїх пропозицій – це стати суб’єктом в переговорах. Ми не можемо стати учасником переговорів з однією фразою: «Ми хочемо Крим назад. Путін, поверне нам Крим!». Це не переговорна позиція. Має бути зроблена хоча б якась спроба запропонувати таку ідею щодо повернення Криму, яка була би прийнятна, принаймні, Заходом. І якщо навіть Путін її відкине, то це все рівно поверне нам ініціативу.\n– Пане Філіпчук, зараз наведемо дослівно Вашу цитату.\n«Російсько-українське примирення. Нормалізація українсько-російських взаємин. Україна та Російська Федерація мають погодитись повернутися до існуючої двосторонньої договірно-правової бази, у тому числі і до так званого Великого договору, який має бути пролонгований...Сторони запровадять програми примирення та взаєморозуміння на основі європейського досвіду примирення. Сторони відновлять повноцінні економічні та культурно-гуманітарні відносини, спрощений контроль кордону».\n– Пане Філіпчук, Ви справді вважаєте, що в принципі можливе примирення з державою-агресором, з державою, яку очолює Путін? А він буде ухвалювати рішення – «примирятися» чи ні…\nВасиль Філіпчук: Чекайте, ми зараз навіть не маємо переговорного процесу. Нам потрібно увійти в переговори. Мета зараз – не йти до впровадження кожного з цих пунктів. Спочатку, наприклад, має бути вирішена проблема Криму. Окрім Криму, ще мусить бути вирішена проблема Донбасу. Для того, щоб ці проблеми вирішувати, треба збільшувати перелік питань, по яких ми ведемо переговори, оскільки так просто ані по Донбасу, ані по Криму ми не домовимося. У нас надто різні позиції.\nТобто, якщо ми з вами торгуємося на базарі, ви продаєте машину, а я купую. Я хочу купити за 5 тисяч, а ви – продати за 50 тисяч. Що робити? Треба зблизити позиції. Треба ще щось запропонувати. Ви кажете: а в мене, крім того, є ще причеп до автомобіля. А я кажу: я через рік додатково вам ще відправлю тонну буряка. Тобто ми маємо увійти в торг . Для того, щоб був торг, треба додаткові аргументи. Оце все.\nЯ ще можу таких 20-30 ідей накинути для того, щоб запропонувати все ж таки сісти за стіл переговорів. А як там вже відбудуться переговори, то це інше питання. Але ми тоді в переговорах. Не про нас ведуть переговори, а ми в переговорах.\nРосія не погодиться з нашими ідеями, отримаємо повністю контроль над Кримом\nМи зараз не маємо Криму. Що ми втрачаємо? Якщо Росія не погодиться з нашими ідеями, ми отримаємо назад повністю контроль над Кримом, ми отримаємо суверенітет над Севастополем. У нас зараз немає ні того, ні іншого. Що ми втрачаємо? Ми нічого не втрачаємо. І якщо для цього потрібно повернути спрощений перетин кордону, то що тут поганого?\n– При цьому Ви зауважуєте у «Фейсбук», що Ви не поділяєте підходу «Крим на Донбас», підходу, який нібито (офіційно це не підтверджено) Генрі Кіссінджер, нібито посередник від Трампа, буде узгоджувати з Путіним.\nОбґрунтуйте свою позицію зараз в ефірі Радіо Свобода.\nВасиль Філіпчук: У нас внутрішньополітична проблема в Україні. Росія що каже? Її хвилюють бази НАТО в Криму, її хвилює те, що Україна не співробітничає по ВПК і так далі. Росіяни ж кажуть, що Донбас – це наше внутрішнє питання. Прекрасно! Чудово! От ми його повністю самі вирішуємо. От як ви, росіяни, вирішували у Чечні. Так як іспанці вирішують питання басків. Чи британці у Шотландії. Ви ж погоджуєтеся з цим? Погоджуєтеся. Місця Росії для врегулювання ситуації по Донбасу немає.\nНе може бути в принципі компромісу щодо українських суверенних територій. Росія відкине наші пропозиції, отримаємо формальну причину подати, у міжнародні судові інстанції. Пройшло 3 роки з часу окупації. Подали хоч якийсь серйозний позов? Ні! Маємо, по-перше, здійснити всі кроки щодо мирного врегулювання суперечностей\nНе може бути в принципі компромісу щодо українських суверенних територій. Можна вести переговори щодо окупованої території, тому що альтернатива тут – тільки війна. Якщо Росія відкине всі наші пропозиції, ми тоді отримаємо формальну причину подати, наприклад, у міжнародні судові інстанції. Подивіться, пройшло 3 роки з часу окупації. Ми що, подали хоч якийсь серйозний позов? Ні! Тому що, згідно міжнародного законодавства, ми маємо, по-перше, здійснити всі кроки щодо мирного врегулювання суперечностей.\nМи хоч б якийсь крок по мирному врегулюванню суперечностей з Росією здійснили? Ні! Ми навіть не почали переговори з Росією, оскільки «мінський формат» – це переговори між Україною і...\n– Пане Філіпчук, якщо Путін не захоче ніяких переговорів, він плювати хотів на Україну (даруйте за такий недипломатичний лексикон), то що, вибачте, це ж таки капітуляція може бути?\nВасиль Філіпчук: Ні! Навпаки, ми тоді виграли. Ми показуємо світу: дивіться, ми запропонували максимальні пропозиції Путіну, а він відмовився. Отже, іншого способу, ніж на рівні ООН його оголосити агресором, прийняти пакет санкцій по Путіну, у нас іншого способу немає. Міжнародне співтовариство, приєднуйтеся до нас, підтримуйте нас!\nВ «мінському процесі» обговорюють внутрішньополітичну реформу в Україні, прийняття змін до Конституції, амністію терористам. З логікою «мінського процесу» не залучимо міжнародне співтовариство на нашу сторону\nЗ нинішньою логікою врегулювання, коли ми погодилися, що є «мінський процес» і в «мінському процесі» обговорюють внутрішньополітичну реформу в Україні, а саме, прийняття змін до Конституції, амністію терористам і так далі. З логікою «мінського процесу» ми не залучимо міжнародне співтовариство на нашу сторону. Це очевидно. І останніх 3 роки це тільки підтверджують.\n– Пане Сушко, Росія за потенціалом збройних сил (хоча ЗСУ значно наростили свою потужність) потужніша. Ми бачимо, яка підтримка Заходу. У новому році, можливо, з новим керівництвом Франції, можливо, з новим керівництвом США підтримка впаде, м’яко кажучи. То що, справді, треба шукати якогось компромісу-не компромісу Україні? Або...?\nНе побачимо ніякого розв’язання кризи на Донбасі і в Криму впродовж десятиліть\nОлександр Сушко: Я, звісно, не беру на себе роль пророка. Не можу. Очевидно, будь-які прогнози є дуже умовними. Але, на моє відчуття, ми не побачимо ніякого розв’язання кризи на Донбасі і в Криму впродовж десятиліть. І це якраз і є та, на мою думку, цілком можлива альтернатива двом варіантам, про які говорить Василь – або війна, або остаточне врегулювання. Очевидно, що є певна серединна можливість...\n– Тримати статус-кво Україні? «Заморожувати»?\nЯкби все було так просто, придністровський конфлікт розв’язали б ще вчора\nОлександр Сушко: Тут вже є нюанси. Дивіться, є різні форми «замороженого» конфлікту. Є різні форми довготривалого мирного процесу. Є багато аналогій, про які можна говорити. Бо вони поряд з нами. Наприклад, те ж саме Придністров’я. Якби все було так просто, як кажуть колеги, як каже Василь, то і придністровський конфлікт розв’язали б ще вчора. Тому що там вже давно не стріляють, там люди вже вільно їздять через кордон, там немає...\n– Вони мають проросійського президента.\nОлександр Сушко: Там немає того антагонізму, який є у нас. Але тим не менше, навіть за проросійського президента Молдови майже немає шансів, що та буде врегульовано конфлікт. Майже немає. Так що вже казати про нашу ситуацію?\nМи будемо бачити, що будь-який крок вперед можливий за дуже багатьох передумов. Я на сьогодні не бачу цих передумов. Якщо деякі експерти кажуть, що ось наступного року будуть говорити про велику домовленість певну...\n– Росії і США?\nОлександр Сушко: Росії і США чи умовний Захід разом з Росією.\n– … ходять такі чутки…\nОлександр Сушко: .. і наводять певні аналогії. Наприклад, гельсінський процес і велика домовленість 1975 року... Але всі ці домовленості відбувалися на зовсім інших історичних траєкторіях. Тобто гельсінському процесу передувало те, що називало «розрядкою». Тобто кілька років накопичувалася певна взаємодія, коли дипломатичні контакти призводили до підписання певних важливих угод, коли зростала та критична маса довіри, яка зробила можливою велику угоду.\nРівень довіри між Росією і умовним колективним Заходом досяг найнижчої точки. Продовжує понижуватися\nНа сьогоднішній день ситуація абсолютно протилежна. Рівень довіри між Росією і умовним колективним Заходом досяг найнижчої точки.\n– Він не поліпшиться – при Трампі, при Фійоні?\nОлександр Сушко: На сьогоднішній день він продовжує понижуватися. І цьому сприяла кампанія Путіна в Сирії. Тобто на сьогодні він ще нижче, ніж був рік тому.\nКраще зосередитися на малих кроках, реалістично рухатися...\nТому на цих умовах я просто не бачу історичних передумов для великих домовленостей. Тому краще зосередитися на малих кроках, реалістично рухатися...\n– Панове, послухаймо, що сказала з приводу статті в Wall Street Journal Віктора Пінчука, віце-спікер Верховної Ради, учасник переговорів у Мінську Ірина Геращенко. Вона висловилася у «Фейсбук».\n«Колеги запитували про ставлення до позиції Кіссінджера, щодо розміну Криму на Донбас. При всій повазі до видатного дипломатичного минулого Генрі Кіссінджера, як і при всій повазі до Віктора Пінчука, я не вважаю ці ідеї реалістичними.\nВони врахували інтереси США і Росії, Трампа і Путіна, але забули про ключове – про позицію українського народу. А народ не збирається капітулювати і відмовлятися від євроатлантичної інтеграції, аби заспокоїти Європу і Росію...\nУкраїнські хлопці на Донбасі відстоюють сьогодні вибір 42-мільйонноі країни, наш шлях до НАТО і ЄС».\n– Пане Філіпчук, зараз достатньо зайти на Вашу сторінку в соцмережі «Фейсбук» і побачити, крім Вашої аватарки, заставку «Майдан».\nВаші пропозиції в руслі того, що хотів Майдан? Ви, дійсно, зважаєте ні на Трампа, при всій повазі до нього, ні на Кіссінджера, ні на будь-кого, а на волю українського народу? Саме він готовий отак от бути «розмінною монетою»?\nВасиль Філіпчук: Український народ має внести свої пропозиції. Україна має бути суб’єктом переговорів. А суб’єктом переговорів можна бути тільки тоді, коли ми пропонуємо щось. При всій глибокій повазі до всіх тих, хто зараз на моїй сторінці висловлюють обурення, якщо ми не внесемо нових пропозицій, то станемо розмінною монетою.\nМайдан стояв не за війну з Росією. Майдан стояв на свободу, за те, щоб у нас була нормальна, благополучна країна без корупції. Майдан стояв за зміни. І ці зміни можна зробити тільки тоді, коли ми втихомиримо війну на сході нашої країни.\nА зробити зміни у відносинах з Росією можливо тільки тоді, коли ми зможемо переформатувати переговорний процес, зробити так, щоб обговорювали наші ідеї, а не чужі.\nВ іншому випадку ми зіткнемося в якоюсь, я погоджуюся з пані Геращенко, неприпустимою пропозицією, як «обміняти Крим на Донбас». Це для нас абсолютно програшна і неприйнятна позиція.\n– Майдан стояв – Путін ще не напав. Путін напав пізніше – змінилися обставини. То Ви вважаєте, що більшість українців, ці тисячі жертв (Ви ж знаєте і статистику, це ж достовірна статистика) – все це можна перекреслити і встановити примирення з Росією, нормалізацію з путінською державою відносин?\nВасиль Філіпчук: Так Ви вважаєте, що ми повинні бути у стані столітньої війни з Росією?\n– Капітуляція чи що? Ви вважаєте, що Путін вважає інакше, ніж той Хазін, думку якого наводив я на початку?\nПереговори – не капітуляція. Шлях до успіху, миру і перемоги. Або війна, або переговори\nВасиль Філіпчук: Переговори – це не капітуляція. Навпаки, переговори ці – шлях до успіху, миру і перемоги. Або війна, або переговори. Все. Немає ніякої альтернативи.\n– Ви ще заявили, що і внутрішня ситуація в Україні дуже непроста. Тут важко з Вами сперечатися. Така «боротьба» з корупцією, такі «реформи». Ви далі зазначаєте: «З чим зустрічатимемо хвилю європесимізму і русофільських симпатій в українському суспільстві?»\nВи вважаєте, що можливі русофільські симпатії в українському суспільстві?\nМолдова була лідером проєвропейських настроїв у країнах Східного партнерства. Переміг проросійський президент. У нас погіршуються соціальні стандарти, економіка. Люди будуть далі підтримувати розмови про європейський вибір? Навіть безвізовий режим так і не отримали\nВасиль Філіпчук: Чекайте. Подивіться, от є Молдова. Країна, яка нещодавно була лідером проєвропейських настроїв у країнах Східного партнерства. Там переміг проросійський президент. У нас погіршуються соціальні стандарти, погіршується економіка. Невже ви думаєте, що люди будуть далі підтримувати розмови про європейський вибір? У той час, коли навіть безвізовий режим, найпростіше, що можна було отримати після Майдану, ми так і не отримали.\nЛюди ж не реагують байдуже на те, що відбувається. Люди потребують якогось виходу, відповіді, що ми робимо з нашою Україною, куди ми рухаємося. Ми рухаємося в Європу? Прекрасно! Рада ЄС заявляє про те, що Україна не має перспектив членства, що Угода про асоціацію не є умовою для надання нам статусу кандидата у майбутньому! Рада ЄС приймає заяву про...\n– А щодо Росії? Невже Ви вважаєте, що в Україні, в сучасній, після всього цього, після всіх цих тисяч трупів, десятків тисяч поранених, мільйонів переселенців можливе знову русофільське ставлення?\nІ зараз 15% громадян ставляться до Росії дуже позитивно. Навіть більше\nВасиль Філіпчук: Я думаю, що в нас навіть і зараз 15% громадян ставляться до Росії дуже позитивно. Я думаю, навіть більше. І з кожним роком, якщо ми не будемо покращувати країну, якщо ми не будемо робити зміни, ці позиції будуть зростати. Іншої альтернативи немає – або в Європу, країна, яка є сама по собі заможною, є тією країною, де хочеться жити, або тоді з’являться альтернативні пропозиції.\nМи мусимо зараз дати громадянам відчуття того, що ми змінюємо країну, що є реформи, що є покращення, що є шанси за 5-10 років в цій країні жити спокійно і мирно. Ми не можемо жити в стані постійної тривоги, конфлікту і так далі.\n– Пане Сушко, Ви вже сказали, що можливий цей третій шлях. Не обов’язково вибір, як сказав пан Філіпчук: або війна, або «примирення» з Росією. А як далі можна тоді Україні за такого стану економіки?\nОлександр Сушко: Насамперед треба зосередитися на тих кроках, які реалістично можливі. Зараз у нас жахлива безпекова ситуація, і жахлива гуманітарна ситуація в зоні конфлікту. Тобто перший блок, на якому треба зосередитися, то безпековий, припинення вогню і обмін полоненими. Другий – гуманітарний. Рано чи пізно треба пропонувати відновлення транспортного сполучення, відновлення нормальних можливостей для громадян на Донбас їздити, переміщуватися через ту лінію. Там маса речей.\nЯ думаю, що краще робити маленький, реалістичний порядок денний, аніж замахуватися на те, що навряд чи стане реаліями скоро.


10 березня, в п’ятницю, у відділі продажів ЖК «Щасливий» у Софіївській Борщагівці відбувся фінал акції MacBook Air в подарунок від ЖК «Щасливий». Всі інвестори, які з 14 лютого по 8 березня підписали договір задатку на квартиру ЖК «Щасливий» у Софіївській або Петропавлівській Борщагівці були запрошені у шоу-рум, щоб прийняти участь у фінальному розіграші та дізнатися ім’я переможця та вла...\nКомпанія «НоваБудова» рада повідомити вам про старт продажів квартир 4-ї черги ЖК «Щасливий», у будинку по вул. Яблунева, 9-Г,Д. Загальна житлова площа цього 10-поверхового будинку – 9100,35 м2. Зараз триває активне зведення коробки будівлі. Комплекс буде складатися з 8-ми десятиповерхових будинків, розташованих у зручному районі Софіївської Борщагівки. Загалом у ЖК ...\nКомпанія «НоваБудова» рада повідомити приємну новину для всіх, хто ще не встиг придбати квартиру в ЖК «Щасливий» - у продаж надійшов будинок по вул. Оксамитовій, 20-В! 11-поверховий будинок, площею 5 335.7 м² розрахований на 110 квартир. У ньому доступні однокімнатні й двокімнатні квартири з комфортабельними і функціональними плануваннями. Будинок по вул. Оксамитовій, 20-В, знаходиться у ...\nКомпанія «НоваБудова» продовжує тримати вас в курсі останніх новин будівництва у наших комплексах «Щасливий» в передмісті Києва. Сім з 8-ми будинків у комплексі «Щасливий» в Петропавлівській Борщагівці вже успішно введено в експлуатацію, у будівництві знаходиться остання 8-ма черга, 11-поверховий будинок по вул. Оксамитова, 20-А,Б,В. Перші 2 секції будинку збуд...\nЯк знають усі, хто слідкує за новинами компанії «НоваБудова», серед мешканців ЖК «Щасливий» проводилася унікальна акція «Щасливі вдома», головним призом була тижнева подорож на двох до Єгипту. За умовами акції учасники, мешканці нашого комплексу, мали зняти коротке відео і розповісти у ньому про те, чому їм так подобається жити у їх квартирі в ЖК «Щасливий». Ми обрали найкращі відео і опу...\nРазом із ЖК «Щасливий» дійсність наближається до мрій: компанія «НоваБудова» оголошує акцію! З 14 лютого по 8 березня кожен, хто підпише договір задатку на квартиру в ЖК «Щасливий» у Софіївській або Петропавлівській Борщагівці гарантовано прийме участь в безпрограшній лотереї з приємними подарунками, суперприз - сучасний MacBook Air! Розіграш відбудеться 10 бер...\nРомантичні свята стають особливими разом із ЖК «Щасливий»! Компанія «НоваБудова» оголошує акцію та дарує коштовні подарунки. З 14 лютого по 8 березня кожен, хто придбає квартиру* в ЖК «Щасливий» у Львові, гарантовано отримає вишукану ювелірну прикрасу! Поспішіть здійснити мрію про власне житло і порадувати близьку людину незабутнім подарунком. За усіма питання...\nКомпанія «НоваБудова» традиційно рада розповісти вам, шановні мешканці та інвестори, про те, як просувається будівництво у наших комплексах у Києві та Львові, про те, що вже зроблено, і тримати вас в курсі останніх нововведень і оновлень, що покликані зробити ваше життя у наших ЖК ще більш комфортним та щасливим. Сьогодні пропонуємо вашій увазі новини й огляд сучасного комплексу «Щасливий», що...


Чернелиця - Andy_Travel-UA\nЧернелиця - Andy_Travel-UA [entries|archive|friends|userinfo]\nЧернелиця [Aug. 1st, 2014|07:22 am]\n[ Tags | Прикарпаття, Чернелиця, замки, костели ]\nЯкщо ви фанат замків, то попри бездоріжжя приїхати до Чернелиці варто. У містечку збереглися залишки ренесансного Чернелицького замку та костел домініканців 1661 року. У XV ст. власниками Чернелиці були Бучацькі. Після них, у 1454-1467 роках - Теодор Бучацький-Язловецький, його сини Міхал Язловецький, Ян Монастирський. З 1493 року Чернелицею управляла від імені Яна Монастирського Анна - дідичка Чишок.\nУ другій половині XVI ст. Чернелиця отримала Магдебурзьке право. А через століття місто було власністю брацлавського воєводи Михайла Чарторийського, який у 1659 році звів у містечку замок. Чарторийські були власниками Чернелиці до 1696 року. В перщій половині XVII ст. вона належала волинському воєводі Міхалу, пізніше - його сину Петру, який частину маєтку в 1774 році продав Ґартенберґу Садоґурському, засновнику Садгори (та що зараз під Чернівцями).\nДослідник Александр Чоловський співвласниками Чернелицького замку називає також представників родин Ґалєцьких, Стадницьких. На початку 1830-х років дідичкою міста була Текля Раціборська. у 1850-60-х роках Наполеон Раціборський. Близько 1880 року дідичем був Кароль Краснопольський, з початку ХХ ст. до 1939 року - Тереза Петрович та інші співвласники.\nЯк я вже писав на початку, замок в Чернелиці був збудований брацлавським воєводою Міхалом Єжи Чарторийським у 1659 році. В 1672 та 1676 роках замок зазнав пошкоджень під час війни з турками. По відбудові відігравав важливу роль під час польсько-турецької війни в 1685-1691 роках. Це була найбільша східна фортеця Речі Посполитої на правому березі Дністра. В часи молдавських походів Яна III Собеського замок був місцем зберігання провіанту і фуражу. Кілька разів тут зупинявся король Ян ІІІ Собеський.\nЗамок бастіонної системи займав площу 2,5 га і був оточений оборонними стінами завтовшки близько 2 і заввишки близько 6 м. У плані квадратний, з чотирма кутовими бастіонами і в'їзною квадратною в плані двох'ярусною вежею, розташованою в середині західної стіни.\nВсередині західного муру, який зберігся найкраще, розміщена двоповерхова квадратна вежа, покрита дахом. Це в’їзна вежа з брамою, яка архітектурно оздоблена і привертає до себе увагу. Її передній фасад прикрашений гербом «Погоня», вирізьбленим у камені. Місце, де був вирізьблений рік, пошкоджене.\nБіля герба — латинські літери, що означали: «Єфросинія Станіславіцька, княгиня Чарторийська, воєводина брацлавська (друга дружина Михайла Чарторийського».\nСклепіння всередині башти:\nПортал між замковими приміщеннями:\nРенесансні оформлення вікон:\nЗалишки північної стіни:\nЗалишки замкових мурів:\nЗалишки замкових укріплень на чомусь приватному подвір'ї:\nКостел домініканців був збудований у 1661 році у стилі неоренесанс. З північного заходу до нього примикає вежа, в якій влаштовані гвинтові сходи, що ведуть на хори. Головний фасад вінчає трикутний фронтон, прикрашений нішами, фланкований акротервями і обелісками, а вхід виділений кам'яним ренесансним різьбленим порталом з гербом. Костел сполучався підземним ходом із замком.\nНеф перекритий системою нервюрних хрестових склепінь, грановані гілки - зімкнутими нервюрними склепіннями, що сходяться в центрі. На стінах пам'ятника збереглися залишки клейового живопису з переважанням геральдичних мотивів.\nЦерква поруч з замком:\n2014-08-01 04:50 am (UTC)


30 фото наймиліших цуценят, яких ви коли-небудь бачили - Kaleydoskop\nДодому Різне Домашние животные 30 фото наймиліших цуценят, яких ви коли-небудь бачили\nПопулярна приказка, яка прийшла до нас з англії, говорить:»можна нескінченно дивитися на те, як горить вогонь, як тече вода і як інші працюють”. Але у нас склалася інша думка з цього приводу. Як нам здається, нескінченно можна дивитися на маленьких кошенят, собачок і фотографії колишнього в instagram. Причому на першому місці, за результатами опитування всіх, до кого ми змогли дотягнутися, – цуценята.\nРезультат був, треба сказати, несподіваним. Адже ми так звикли вважати, що наймиліше в світі — це котики! але готові визнати, що цуценята теж можуть бути неймовірно мі-мі-мішними. У малюка хаскі, наприклад, неможливо не закохатися.\nЦей зухвалий погляд суворих блакитних очей, здається, проникає прямо в душу. І ось ви вже витягуєте з далекої полиці заповітне собаче ласощі, губи самі розповзаються в зворушливій посмішці, ви воркуете і навіть сюсюкаете. Не переживайте, ці емоції неможливо контролювати. Собачі малюки на раз-два ламають мі-мі-метр.\nАле ж не тільки хаскі володіють незламною чарівністю. Маленькі той-пуделі, французькі бульдоги, шпиці — вони всі такі гарненькі. А як зворушливо виглядають песики, які буквально через кілька місяців перетворяться на суворих службових собак! скоро ці вівчарки будуть вселяти трепет і повагу, а поки це крихти, трохи навіть налякані своїм майбутнім статусом.\nМи зібрали 30 фотографій наймиліших і чарівних песиків, які напевно піднімуть вам настрій. Гортайте по стрілці вправо!\nпопередня статтяСвічки залаїн


Чигиринська районна державна адміністрація » Сторінка 184\nВідбулося засідання комісії по розгляду заяв щодо виплати грошової компенсації внутрішньо переміщеним особам\nЗ 100-річчям привітали підопічну територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чигиринського району.\nГранти / Новини\nНадання гуманітарної допомоги мешканцям Авдіївки\nВчора вирушив наступний вантаж гуманітарної допомоги від Чигиринщини до мешканців Авдіївки, які постраждали внаслідок артилерійських та ракетних обстрілів. У ньому – пальне, теплі речі, ковдри, продукти харчування та засоби гігієни.\nЩиро вдячна всім, хто долучився до збору гуманітарної допомоги, всім, хто в ці складні для країни часи не втратив почуття милосердя і співчуття.\n8 лютого під керівництвом першого заступника голови райдержадміністрації Віктора Лисенка відбулося засідання комісії Чигиринського районного координаційного центру з питань надання допомоги учасникам антитерористичної операції.\nПід час заходу проаналізовано потреби учасників АТО та акцентовано увагу на актуальних питаннях, що потребують вирішення. Зокрема, розглянуто механізм та можливості надання допомоги для отримання земельних ділянок.\n7 лютого першим заступником голови районної державної адміністрації Віктором Лисенком проведено прийом громадян.\nІз наболілими проблемами до керівництва звернулось п`ятеро жителів району. Спектр порушених ними питань був досить широким: щодо призначення пенсій, розрахунків за паї, земельні і житлові питання.\nЗа підсумками зустрічі дано відповідні роз’яснення та рекомендації.\nКомфортне доправлення учнів до шкіл визначено одним із пріоритетів освітньої галузі на 2017 рік. Про це йшлося на координаційній нараді в ОДА.\nЯк наголосив очільник області, на Черкащині визначено 30 загальноосвітніх навчальних закладів, на базі яких створено районні опорні школи. Також уже обрано 29 шкіл, де впроваджуватимуть освітні інновації, відповідно до ухваленої торік обласної програми.\nТісна співпраці Чигиринського РЦЗ з місцевими органами влади.\nЧигиринський районний центр зайнятості постійно співпрацює з органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, роботодавцями в частині забезпечення тимчасової зайнятості населення.\nНа сьогоднішній день всі сільські ради, Чигиринська міська рада затвердили «Програму організації та фінансування у 2017-2018 роках громадських робіт», «Перелік роботодавців та видів громадських робіт, які будуть проводитися у 2017 році за кошти місцевих бюджетів та Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття». Прогнозні видатки для проведення громадських робіт на 2017 рік становлять 711200,00 грн.\n1 ... 180 181 182 183 184 185 186 187 188 ... 244\nДві останні доби 22-23 травня температурний фон на Черкащині був у межах 15-16°. Середня добова температура повітря 24 травня прогнозується на рівні 17°. Отже, можна вважати що у нашому краї намітився перехід середньодобової температури повітря через +15° у бік підвищення,...\nАгенція Change Communications розмістила відеролик щодо безвізу. Цей емоційний ролик на тему “Ура, Україна отримала безвіз!” можна переглянути за посиланням: Завантажити...\n- про «Черкасиобленерго» На минулому тижні провів засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. Усе – через ситуацію в ПАТ «Черкасиобленерго». Напередодні засідання я зустрівся з керівниками структурних підрозділів...\nВ умовах сьогодення зорієнтуватися в різноманітті навчальних закладів, форм навчання, учбових програм важко не тільки старшокласникам та їх батькам, але навіть і фахівцям. Вибір майбутньої професії – це серйозний крок, який випускники роблять на підставі рівня своїх знань...\nНапередодні Великодніх свят на хуторі Вдовичене Іванівської сільської ради зафіксовано факт вандалізму, а саме руйнування Обеліска Слави. Днями в с. Вітове також зафіксовано випадок вандалізму. На сільському цвинтарі невідомими особами зруйновано...\n26-27 травня 2017 року в м. Ужгород Закарпатської області відбудеться Всеукраїнський фестиваль, спрямований на ушанування героїв боротьби українського народу за незалежність і територіальну цілісність України, "Карпатська Україна". Організатори...\nВиконання відповідних критеріїв Плану дій щодо лібералізації ЄС візового режиму для громадян України дозволило 20 квітня 2016 р. Єврокомісії внести на розгляд Європарламенту та Ради ЄС законодавчу пропозицію про внесення змін до Регламенту Ради (ЄС) № 539/2001 від...\nОднією з найбільш важливих сфер взаємодії України з Європейським Союзом є безвізовий діалог, започаткований на Паризькому саміті Україна-ЄС у вересні 2008 року. 22.11.2010 р. Україні було надано План дій щодо лібералізації ЄС візового режиму для українських...\nМи пам’ятаємо твої пророчі вірші, Кобзарю!\n22 травня - важлива дата для кожного українця. У цей день прах Тараса Григоровича Шевченка було перепоховано в Україні, згідно з його заповітом: Як умру, то поховайте Мене на могилі, Серед степу широкого, На Вкраїні милій…...\n22 травня відповідно до графіку виїзних особистих прийомів громадян керівниками структурних підрозділів облдержадміністрації на травень 2017 року, затвердженого головою Черкаської облдержадміністрації Юрієм Ткаченком, начальник Управління захисту споживачів Головного...\nЧи є ви прихильником розширення інфраструктури міста?


Військово-цивільна адміністрація міста Лисичанськ Луганської області - Дії при сильному снігопаді\nДії при сильному снігопаді\nВипадання снігу з дощем при зниженій температурі повітря й ураганному вітрі створює умови для зледеніння ліній електропередач, покрівель будівель, різного роду опор і конструкцій, що нерідко викликає їх руйнування.\nУ разі оголошення штормового попередження необхідно:\n- Не виходити на вулицю без особливої потреби.\n- Обмежити своє пересування на власному транспорті (особливо у сільській місцевості).\n- Тримати постійно увімкненим радіо або телебачення місцевого мовлення.\n- Зробити запас води, продуктів, палива та підготувати теплий одяг і взуття, медикаменти та перев’язувальні матеріали.\n- Мати інструмент для чищення снігу.\n- Приготувати аварійне світло: ліхтарі, свічки тощо. За необхідності — додатково утеплити приміщення.\n- Якщо ви знаходитесь у висотному будинку, то не користуйтесь ліфтом. Електромережі можуть раптово вимкнути.\n- Якщо ви знаходитесь в автомобілі під час сильного снігопаду, то необхідно:\n- зупинитися та повністю закрити вікна машини;\n- укрити двигун зі сторони радіатора;\n- періодично виходити з автомобіля та розгрібати сніг. Не занесений снігом автомобіль — це орієнтир для пошукової групи;\n- двигун автомобіля необхідно періодично прогрівати;\n- при прогріванні автомобіля важливо не допускати затікання в кабіну вихлопних газів; з цією метою важливо слідкувати, щоб вихлопна труба не була забита снігом.\nЯкщо в дорозі раптом опинилося декілька людей (на декількох автомобілях), то доцільно зібратися разом і використати один автомобіль як укриття. Його не можна залишати: під час сильного снігопаду (хуртовини) орієнтири, які на перший погляд здаються надійними, через декілька десятків метрів можуть бути загублені.\nДії після сильного снігопаду:\n- Допоможіть по можливості постраждалим. Викличте медичну допомогу тим, хто її потребує.\n- Переконайтеся, що ваше житло (транспорт) не зазнало пошкоджень.\n- Не виходьте на вулицю одразу (після того як снігопад закінчився), через кілька хвилин шквал може повторитися.\n- Будьте дуже обережні, виходячи з будинку. Остерігайтесь частин конструкцій та предметів, які нависають на будівлях, поламаних дерев, обірваних дротів та ліній електромереж, розбитого скла та інших джерел небезпеки.


Від коронавірусу в Італії помер друг українських емігрантів у Мілані\nВід коронавірусу в Італії помер друг українських емігрантів у Мілані\nПонеділок, 23 березня 2020, 16:40\nОтець Джанкарло Квадрі, якого ще називали другом емігрантів та священником, уважним до потреб усіх, помер вчора, 22 березня, від Covid-19 в Мілані. Впродовж 1996-2014 років о. Джанкарло був відповідальний за душпастирство емігрантів в архидієцезії Мілану. Він був другом також і українських емігрантів.\nУ 2001 році саме до о. Джанкарло звернулися в Мілані українські жінки із проханням допомогти заснувати в місті громади УГКЦ. «Я пригадую, як одного дня прийшли до мене дві українські жінки і сказали: "Отче, ми хочемо заснувати тут українську громаду". Я не знав, з чого розпочати, – розповідав священник. – Треба було українського священника. Отож ми зателефонували до Риму. Але, незважаючи на всі мої зусилля, мені не вдалося знайти українського священника. Однак це вдалося тим жінкам…»\nЯк повідомляє VaticanNews, в Італії від коронавірусу Covid-19 померли вже понад 30 римо-католицьких священників, 16 із них у дієцезії Бергамо. Українська громада Святого священномученика Йосафата у Мілані на сьогодні, дотримуючись умов карантину, не збирається на спільні богослужіння, але продовжує духовно єднатися за посередництвом сучасних засобів комунікації.


Мешканці Полтави вирішили підтримати орендатора Артема, який відкриває нову кав’ярню - Полтавская область онлайн Мешканці Полтави вирішили підтримати орендатора Артема, який відкриває нову кав’ярню - Полтавская область онлайн\n28.10.2019 17:57 Ігор Довженко\nПідпиємець був приємно здивований\nПісля опублікованої історії про Артема Бурду, який будує нове кафе та у якого викрали кущі квітів, полтавчанки прийшли до нього з новими кущами хризантем\nНещодавно агенція Зміст опублікувала пост по орендатора Артема Бурду, який готується відкрити нове кафе. Артем розповів, що дуже дбає про територію, уклав асфальт, посадив кущі квітів, намагається відтворити сучасну локацію для зручності майбутніх клієнтів. Але, злочинці вночі викопали у нього нові кущі квітів.\nПісля публікації мешканці почали висловлювати слова підтримки Артему, 25 жовтня полтавчанка Світлана завітала до Артема з великим кущем білих хризантем, 26 жовтня Аліна подарувала Артему жовті хризантеми.\nПідприємець дуже дякував всім, хто його підтримав, це було дуже несподівано. Ще багато місцевих вирішили підтримати Артема та подарували йому кущі квітів, щоб допомогти прикрасити територію. Скоро установа кав’ярні відкриється.\nГроші дадуть родинам та мешканцям, які опинилися у складних умовах 1271\nНа території міста засудженим людям нагадали про право на соціальну, правову та інші види допомоги 266\nВ ході фестивалю хризантем студенти прикрасили мальовничими рослинами клуби в парку 318


На Рівненщині водій помер під час керування автомобілем – новини ZIK.UA\nНовини » Регіони 11 лютого, 2019, 14:48\nНа Рівненщині водій помер під час керування автомобілем\nСмертельна дорожньо-транспортна пригода сталася вчора ввечері в Гощанському районі. Слідчо-оперативна група попередньо встановила, що у селі Бочаниця через погіршення стану здоров’я 64-річний водій, житель міста Здолбунів, втратив керування і в’їхав у бетонну огорожу приватного господарства. Лікарі швидкої медичної допомоги лише констатували смерть чоловіка.\n«У салоні авто перебувала 35-річна цивільна дружина. Вона внаслідок ДТП не постраждала», – зазначає прес-служба поліції.\n2019-10-21 04:02 :12


Дотягнути до… субсидії - Галицький Кореспондент\nГоловна » Газета » Гроші » Дотягнути до… субсидії\n81-річна Світлана Рашкевич із Калуша вважає, що плата за комунальні послуги їй нараховується неправильно. Суми у платіжках великі, а пенсія – мізерна. Наразі жінка отримує субсидію, яка покриває частину витрат, та з 1 травня соціальну допомогу нараховують по-новому.\nЖитло «на три сезони»\nСвітлана Рашкевич закінчила Одеський харчовий технікум, потім працювала у Солотвино Богородчанського району. Після заміжжя жила у Надвірній, працювала в РАЦСі. А потім, у 1967 році, переїхала з родиною в Калуш.\nРаніше жінка проживала у трикімнатній квартирі. У 2005 році, коли померла її мама, зрозуміла, що сама у великому помешканні жити не зможе – пенсія мала, грошей не вистачить, щоб оплатити всі рахунки. Тож вирішила обміняти квартиру на меншу, однокімнатну, яка здалася найкращою з того, що пропонували на обмін. Нинішнє її житло розміщене на вулиці Лесі Українки.\n«Я не взяла до уваги, що це малосімейка. Будинок не дуже зручний, холодний, зимою тут 13-14 градусів. Це квартира на три сезони. І ще й такі оплати приходять», – розповідає пані Рашкевич.\nЧаси бували різні, кращі і гірші, але жінка ніколи не мала боргів. З минулого року почалися проблеми – приходили платіжки на величезні суми. У будинку, в якому проживає пані Світлана, перший поверх зайнятий різними службами: нотаріус, ломбард, банк, перукарня та багато інших.\n«Звідки ми знаємо, як вони користуються опаленням і газом, як вони розраховуються за спожиті послуги? Ніхто нас не питав, чи ми хочемо лічильників, а нам їх встановили, один – на газ, інший – на тепло. Я була в Івано-Франківську в аудиторській конторі, мені сказали, що там є порушення», – зауважує жінка.\nЛист з аудиторської контори направили у місцеве підприємство «Водотеплосервіс», а там дали відписку на семи листках. Світлана Рашкевич, наприклад, і досі не розуміє, чого по субсидії її плата – 69 грн., а їй надходять платіжки на понад 400. Як таку суму заплатити, якщо пенсія складає 1600 гривень? За газ жінка мала б платити 4,9 грн., а в платіжці – 106. Написала заяву в газконтору і у відповіді прочитала, що вона використала 22 кубометри газу.\n«Я живу сама, користуюся двома конфорками, інших приладів у мене немає. Як я могла використати стільки газу?! Лічильника в квартирі немає. Я запитала в людей, у яких в квартирі по четверо-п’ятеро осіб, то мені сказали, що не більше десяти кубів використовують», – каже жінка.\nМинулого року з міського бюджету виділили кошти, за рахунок яких борг за опалення закрили, а за газ борг залишився, зауважує Світлана Макарівна. Цього року борги збільшуються, адже тариф постійно зростає. На прийомі у міського голови Ігоря Матвійчука жінка почула, що вона має платити по субсидії. Це підтвердила і начальник управління соцзахисту. Вона запропонувала написати заяву на допомогу, але пані Рашкевич відмовилася.\n«Я ніколи не просила допомоги і тепер не хочу. Тим паче, на необґрунтований борг. Цьогорічний борг – 1080 гривень. Мені сказали, що буде перерахунок субсидії. Але нічого не міняється, далі приходять ті платіжки. Я нервуюся, через це погано сплю, майже нічого не їм, зір впав – усе це через нерви», – розповідає пані Світлана.\nЖінка також не розуміє, чому настільки швидко піднімають квартплату на приватизовану квартиру. Нещодавно ціна складала 1,35, далі 1,95, а нині – 2,94 грн. за квадратний метр. Відтак плата зросла з 72 до 108 гривень. «Звідки така ціна?!» – дивується пенсіонерка. Мовляв, ніхто у квартирі ні двері, ні вікна не міняв, за виклик сантехніка, електрика мешканка платить з власної кишені, тож чому настільки зріс тариф?\nЖінка живе дуже скромно, у всьому собі відмовляє. Забула, коли купувала м’ясо чи рибу, фрукти чи овочі. На зиму треба і закрутки зробити, а за що це все купувати? І як далі жити в таких умовах?..\nПо кожному будинку в місті розроблений окремий тариф на прибирання прибудинкової території та обслуговування будівлі, повідомляє заступник начальника управління ЖКГ Володимир Данилів. У Калуші є дві організації, які надають такі послуги, – КП ЖЕО №1 та КП ЖЕО №4. Тариф залежить від поверховості будинку, наявності ліфта, переліку послуг, які використовують мешканці. Перед затвердженням тарифів у людей запитували, які саме послуги вони хочуть отримувати, можна було обрати від чотирьох до семи. Мінімальний тариф у Калуші – 0,68 грн. за кв. м, максимальний – 1,86. Плата залежить від площі квартири – чим вона більша, тим і ціна вища.\nТарифи на теплопостачання затверджуються НКРЕ. Для жителів, у будинках яких стоять лічильники, буде здійснюватися повернення коштів. На такі потреби закладається орієнтовно мільйон гривень. Кожному споживачеві, а їх у Калуші – 1700, відшкодовується інша сума, нарахування здійснюються індивідуально для кожного.\nДиректор КП «Водотеплосервіс» Ігор Яковина пояснює, що в будинку на вул. Лесі Українки, 14 встановлено тепловий лічильник. Нарахування пані Рашкевич здійснюються відповідним чином, жодних порушень немає.\n«У цілому Калуші питання одне: у будинках, де 60% локального опалення, лічильники показують дуже великі нарахування. Ці суми розподіляються між тими жителями, що залишилися», – каже посадовець.\nМинулого року пані Рашкевич отримала компенсацію з міського бюджету, цього року також їй цю суму компенсують.\nНачальник управління соціального захисту Калуської міської ради Любов Федоришин зауважує, що Світлана Рашкевич зверталася в управління стосовно нарахування житлової субсидії і боргів за житлово-комунальні послуги. Претензій до розміру субсидії жінка не має.\n«Субсидію призначено відповідно до норми, але, наскільки мені відомо, будинок напалює більше тепла, ніж передбачено нормою. Надлишок потрібно оплачувати. Минулого року з міського бюджету для компенсації виділялися кошти», – коментує ситуацію вона.\n27 квітня ц. р. Кабінет міністрів прийняв нову постанову про порядок нарахування субсидій. Нею визначено, хто повинен звернутися до органів соцзахисту із заявою та декларацією. Відтак з 1 травня у порядок нарахування субсидій внесено зміни. Субсидія нараховується автоматично, фахівці перевіряють усі дані, наприкінці цього місяця нарахування будуть спрямовані на всі організації.\nПані Федоришин повідомляє, що до органів соцзахисту мають звертатися особи, які не мали доходу, не працювали, отримували дохід менший, ніж мінімальна зарплата, не сплачували єдиного соціального внеску. За призначенням повинні звернутися орендарі, які орендують приміщення на підставі договору оренди. Для внутрішньопереміщених осіб договір оренди за їхнім фактичним місцем проживання не вимагається. Звернутися мають мешканці домогосподарств, у складі яких зареєстровані члени господарства, але фактично там не проживають. Нововведенням є необхідність звернення осіб, які є членами сім’ї, що проживають у домогосподарстві і не зареєстровані за тією адресою.\n«Якщо є сім’я – батько, мати, донька, чоловік якої зареєстрований за іншою адресою – таке домогосподарство повинно знову подати заяву та декларацію, вказати відомості про чоловіка дочки, надати його паспорт, код, і його доходи будуть враховуватися при призначенні субсидії цьому домогосподарству», – пояснює начальниця управління соцзахисту.\nУ порядку чітко визначено, хто не має права на призначення житлової субсидії. Це домогосподарства, загальна площа яких перевищує 200 кв. м, та квартири площею понад 120 кв. м, окрім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей. Субсидія не може бути нарахована, якщо хтось із членів родини здійснив купівлю або набув право власності на транспортний засіб (будинок, квартиру), вартість якого перевищує 50 тис. грн.\nНе можуть отримати субсидію і власники транспортного засобу, з дати випуску якого не минуло п’яти років. А також сім’ї, де є непрацюючий член родини або людина, яка отримує платню, меншу, ніж мінімальна зарплата. Якщо є борги за комунальні послуги, сума яких перевищує 340 грн., соціальна допомога не нараховується. Хоча їх можна погасити впродовж двох місяців або укласти договір реструктуризації.\nУ всіх цих випадках (за винятком першого) субсидія може бути призначена за рішенням комісії. Комісія може призначати субсидію на понаднормову площу, що перевищує норму не більше, ніж на 30%.\nЯкщо раніше субсидію призначали на рік, то тепер – щосезону: на неопалювальний та опалювальний сезони – з 1 травня і з 1 жовтня. Особи, яким призначається субсидія, повинні повідомляти про всі зміни, які впливають на розмір допомоги і право її призначення, якщо змінився надавач послуги чи склад сім’ї. Змінилися і соціальні нормативи.\nЯкщо у квітні ц. р. субсидія нараховувалася 14265 жителям Калуша, то після введення в дію постанови уряду допомогу отримують 2400 осіб. Але до уваги варто взяти те, що зараз неопалювальний період, а крім того, ця кількість субсидіантів переглядається.\nКатегорії: ГрошіПомічено: Калуш, субсидії, субсидія


Біля житомирського кінотеатру Жовтень знову базар | mikroskoP.net.ua\nБіля житомирського кінотеатру Жовтень знову базар\nГоворили-балакали, сіли — заплакали, як то кажуть.\nВже ніби активісти мали надію, що базарів біля кінотеатру «Жовтень» більше не буде, втім реальність зовсім інша.\nЯк анонсується на будівлі самого кінотеатру, з 12 по 17 вересня там проходить ярмарок.\nВарто зауважити, що не так вже й давно на території кінотеатру Жовтень у Житомирі створили громадський простір. Там вже встигли провести декілька цікавих заходів. Громадські діячі та й дехто з містян вже й думали, що не побачть більше ярмарків, які частенько відбувалися біля будівлі кінотеатру, але ж ні. Все знову повторюється.\nУ соціальній мережі Фейсбук обурення та невдоволення базаром висловила Людмила Зубко, котра є засновницею ГО «Житомир: Зроби Голосніше».\n«Я дуже люблю квіти, але у всьому має бути якась логіка. Особливо коли йдеться про планування і використання міського простору. Кінотеатр «Жовтень» в самому центрі Житомира має стати крутим громадським простором міжнародного рівня. Замість цього там раніше продавали шкарпетки і спідню білизну, а тепер знову використовують як місце для базару.\nДекілька років тому з нашою громадською організацією «Житомир, зроби голосніше» ми організували фестиваль «Жовтень в Жовтні», аби привернути увагу до цієї будівлі пізнього модерну. Там дах в аварійному стані, бруд і занедбаність. Ми усе вимили, вичистили своїми руками. До нас приєднався арт-менеджер Pavlo Gudimov і спільно вдалося організувати ключову культурну подію у місті у 2018 році.\nПригадую, Житомирський міський голова Сергій Сухомлин, стукнувши кулаком по столу, обіцяв, що базару у «Жовтні» більше не буде.\nІ ось знову.\nНе хочете кінотеатр? Давайте робити у цій історичній будівлі сучасний громадський простір. Житомиряни заслуговують на те, щоб у центрі нашого міста був створений потужний культурний і громадський майданчик міжнародного рівня.\nСаме так створюється обличчя сучасного міста, в якому комфортно жити і до якого цікаво повертатися», — зазначає Людмила Зубко.\nЗвісно ж, по різному можемо ставитися до базару біля кінотеатру «Жовтень» і в кожного є своя думка. Точки зору можуть і не збігатися у людей. І це цілком нормально. А ми ж у свою чергу просто констатуємо факт того, що ярмарок у центрі міста все ж є. А вже конкретно кожному вирішувати, добре це, чи погано. Ми зовсім ніщо не пропагуємо нині і не змушуємо когось притримуватися якоїсь однієї точки зору. Це право кожного – думати так, як він вважає за потрібне. Звісно ж, ми не впадаємо у крайнощі і не перебільшуємо, а говоримо про межі розумного.\nФото з Фейсбук-сторінки Людмили Зубко


Законсервована Боснія і Герцеговина: історія, наслідки та перспективи Дейтонської угоди (частина 1) - Мілітарний\n10236 8 Січня, 2021 Спостерігачі ООН зупинили свою автівку у лютому 1994 року поблизу поломаного танку боснійських сербів Фото: Reuters\nОстанніми тижнями в укрмедіа про Боснію і Герцеговину пишуть досить багато через конфлікт з старовинною іконою, яку президент Республіки Сербської подарував міністру іноземних справ Росії Сергію Лаврову. Утім, це спорадична інформація про балканську країну, яка у першій половині 1990-х рр. пройшла через міжетнічний конфлікт із значною кількістю загиблих цивільних осіб, біженців та масових поховань. Припинити війну у Боснії і Герцеговині вдалося тільки у листопаді 1995 р. практично примусовим способом, коли на військовій базі США у Дейтоні (штат Огайо) між Боснією і Герцеговиною, Сербією, Хорватією за посередництва Сполучених Штатів, Росії, Німеччини, Франції та Великої Британії був узгоджений текст мирного договору. Його підписання відбулося через три тижні – 14 грудня – у Парижі. Ця мирна угода отримала назву Дейтонської.\nЧим вона може бути цікава Україні та українському суспільству? Саме такий варіант врегулювання війни вигідний Владіміру Путіну, оскільки Дейтонська угода легалізувала сепаратистське сербське утворення у Боснії і Герцеговині – Республіку Сербську, а також привела до влади людей, які здійснювали під час війни воєнні злочини та діяли за прямим чи опосередкованим наказом Сербії. Подібний сценарій представники російської дипломатії відстоюють у Мінську, починаючи з 2014 р.\nРеспубліка Сербська: узаконений сепаратизм\nТенденції до відділення боснійських сербів від Боснії і Герцеговини почали проявлятися у 1990 р. Це відбувалося під впливом сецесійних процесів, започаткованих у Словенії та Хорватії, зміною політичної ситуації у Югославії.\nЩе до проведення багатопартійних парламентських виборів у Боснії і Герцеговині представники сербів БіГ створили представницький та політичний орган боснійських сербів – Сербська національна рада БіГ. До неї увійшли основні національні і політичні організацій та установи, представники яких провели засідання 13 жовтня 1990 р. у Баня-Луці.\nЗа місяць потому, у листопаді 1990 р., у соціалістичній Боснії і Герцеговині пройшли перші багатопартійні парламентські вибори. За результатами другого туру (25 листопада 1990 р.) був покладений край комуністичному режиму. До Національної асамблеї пройшла коаліція, сформована на основі трьох етнічних партій бошняків, боснійських хорватів та боснійських сербів.\nДезінтеграційні процеси, які розгорнулися у Югославії влітку-восени 1991 р. під впливом проголошення незалежності Словенії та Хорватії, призвели до утворення у Боснії декількох автономних сербських областей. Це був принцип доміно, який швидко дістався багатоетнічної Боснії з Хорватії, де місцеві серби створили аналогічні об’єднання.\nТак, восени 1991 р. сербські муніципалітети у БіГ утворили п’ять сербських автономних областей – Боснійська Країна, Романія, Семберія, Північна Боснії і Герцеговина.\nУ жовтні 1991 р. парламент Боснії і Герцеговини прийняв Декларацію про незалежність.\nУ відповідь 24 жовтня 1991 р. члени Сербської демократичної партії відмовилися приймати участь у роботі Національної асамблеї БіГ, об’єдналися в окремий депутатський корпус та утворили Асамблею сербського народу БіГ. Вона діяла як вищий представницький та законодавчий орган боснійських сербів, захищаючи їх інтереси від рішень парламенту БіГ.\nПершим рішенням новоутвореної інституції стало утворення Республіки Сербської БіГ, до якої увійшли раніше створені сербські автономні області.\nНаступним кроком боснійських сербів стало проведення 10 листопада того ж року референдум у районах, де більшість складали серби. Виборці мали відповісти на одне питання з двох питань:\nЧи згодні ви з рішенням Асамблеї сербського народу у БіГ від 24 жовтня 1991 р. про те, що сербський народ має залишатися у єдиній югославській державі з Сербією, Чорногорією та Сербською Автономною областю Східна Славонія, Баранья та Західний Срем? (це питання стосувалося тільки сербського населення обраних районів).\nЧи згодні ви з тим, що БіГ має як рівноправна республіка залишатися у єдиній Югославії з іншими, хто займає подібну позицію? (питання для несербського населення).\nРезультати показали, що 98% сербського населення БіГ ствердно відповіло на перше питання. Як наслідок, 9 січня 1992 р. була створена Республіка сербського народу Боснії і Герцеговини, яка стала частиною федеративної Югославії.\nЗапуск некерованого снаряду боснійськими сербами з установки Košava 1 Фото: Reuters\nВлада у Сараєво визнала цей референдум неконституційним та оголосила про проведення загальнонаціонального референдуму про незалежність 29 лютого та 1 березня 1992 р. Його повністю бойкотували боснійські серби.\nДопоки влада у Сараєво готувалася до проведення плебісциту Асамблею сербського народу БіГ прийняла Конституцію Республіки Сербської Боснії і Герцеговини (28 лютого 1992 р.). У ній державне об’єднання сербів у БіГ було записано під назвою Сербська Республіка Боснії і Герцеговини.\nУ Конституції були означені і нові територіальні межі Республіки Сербської БіГ. У документі записали, що вона включає райони, муніципалітети та райони, де серби становили більшість, а також території, де вони становили меншість у результати переслідування під час Другої світової війни.\nЄвропейське Співтовариство визнало результати боснійського плебісциту 6 квітня 1992 р., а Сполучені Штати Америки – 7 квітня. У той самий день Асамблею сербського народу БіГ оголосила про розрив усіх зв’язків із незалежною Боснією і Герцеговиною. 12 серпня знову змінили назву свого сепаратистського утворення, яке відтоді почало називатися Республіка Сербська.\nСтолицею стало місто Пале, президентом Радован Караджич. У травні 1992 р. він на сесії Асамблеї боснійських сербів, як зазначено у документах Міжнародного трибуналу по колишній Югославії, оголосив декілька стратегічних цілей сербів у Боснії і Герцеговині.\nТанки Т-34 у бойових діях в Боснії та Герцоговині Фото: Reuters\nЗокрема, Караджич закликав встановити державні кордони, аби відокремити Республіку Сербську від інших етнічних спільнот Боснії і Герцеговини; облаштування коридорів між деякими муніципалітетами. Президент самопроголошеної Республіки Сербської, існування якої Боснія і Герцеговина, як і країни світу, не визнавали, прагнув прибрати кордон по річці Дрина, що розділяла регіони всередині утворення. Хотів Караджич провести кордон по річках Неретва та Уна, розділити Сараєво на сербську і боснійську частини із встановленням у кожній окремих державних органів влади.\nНа цій сесії Асамблеї депутати ухвалили рішення про створення Армії Республіки Сербської. Головнокомандувачем призначили Ратко Младича, який до того очолював Другий військовий округ Югославської федеральної армії. Цей округ з травня 1992 р. став місцем розташування Головного штабу Армії Республіки Сербської, яка з моменту свого існування долучилася до реалізації цілей, озвучених Радованом Караджичем.\nДо складу збройних сил увійшли офіцери та військовослужбовці сербської та чорногорської національності, які до того служили у Югославській Народній Армії. Через сутички навколо казарм, які президент БіГ Алія Ізетбегович віддав наказ захоплювати, і міжнародний тиск президент Сербії Слободан Мілошевич відкликав підрозділи ЮНА з Боснії. Дозволили залишитися там тільки тим, хто хотів служити у Армії Республіки Сербської.\nСербія та ЮНА надавали боснійським сербам військову та технічну допомогу, відправляючи до Пале важке озброєння. Протистояти цим діям уряд незалежної Боснії і Герцеговини не міг, оскільки власна армія почала формуватися у ході війни. Першими військовослужбовцями ставали добровольці та незначна частина професійних військових.\nАрмія Республіки Сербської під керівництвом Ратко Младича була важливим інструментом у досягненні політичної незалежності держутворення боснійських сербів. Упродовж війни збройні сили не тільки проводили військові операції, а й влаштовували етнічні чистки, масові вбивства цивільних, організовували концентраційні табори для бошняків-мусульман та боснійських хорватів.\nПідпитий у липні 1993 року танк боснійських сербів під час боїв за село Брод (приблизно у 5 км на північ від Брчко) Фото: Reuters\nВоєнні злочини, скоєні Армією Республіки Сербської, розглядалися прокурорською службою та слідчими Міжнародного трибуналу по колишній Югославії у контексті судових справ проти Радована Караджича, Ратко Младича та інших військовослужбовців.\nПоява Республіки Сербської стала можливою не тільки через бажання боснійських сербів залишатися у складі Югославської федерації. Процеси відокремлення, запущені Словенією та Хорватією стали тільки підґрунтям для активізації сепаратистських настроїв. Цим скористалися серби і у Хорватії, і у Боснії і Герцеговині, які почали задовго до воєн створювати власні органи влади та автономні державні утворення. Їхні прагнення підтримувалися Сербією та Слободаном Мілошевичем, якого з кінця 1980-х рр. серби у всій Югославії розглядали як захисника сербських інтересів та збирача сербських територій під контролем Белграду.\nЄ провина у сецеоністських прагненнях боснійських сербів у політиці першого президента Боснії і Герцеговини Алії Ізетбеговича. Він виступав за мусульманську Боснію і Герцеговину, де бошняки мали бути титульною нацією. Ізетбеговича підтримало саме мусульманське населення країни, яка вийшла у 1992 р. зі складу Югославії. Так, бошняки складали більшу частину республіки, також чисельними були сербська та хорватська етнічні спільноти. Плани Ізетбеговича вони не сприйняли, тому відповіли сепаратизмом, проти якого президент БіГ не мав дієвих механізмів.\nМирні плани по Боснії і Герцеговині у 1992-1995 рр.\nМіжнародна спільнота на момент спалаху міжетнічного конфлікту у Боснії і Герцеговині вже була постійно присутня на теренах колишньої Югославії, оскільки намагалася врегулювати війну у Хорватії.\nДо БіГ застосовувалися ті ж самі методи вирішення конфлікту, що і до Хорватії. Насамперед, це були резолюції Ради Безпеки ООН, які обгрунтовували введення у Боснії і Герцеговині Сил ООН з охорони, появу так званих зон безпеки, засуджували насилля над цивільним населенням тощо.\nДипломатичним аспектом вирішення війни займалися європейські інституції – НБСЄ/ОБСЄ та Європейське співтовариство, які за співробітництва з ООН розробили мирні плани та вели переговори із усіма сторонами війни у БіГ.\nОкремо варто виділити участь НАТО, яке проводило у країні політику примусу до миру. По суті, серія авіанальотів зі схвалення РадБезу ООН і посадили боснійських сербів, боснійських хорватів та керівництво самої БіГ за стіл переговорів та дозволило підписати Дейтонські мирні угоди.\nМиротворці ООН під час операції «Обдумана сила» Фото: Reuters\nМирні плани, які від початку 1992 р. розробляли дипломати Європейського співтовариства та ООН, виявилися неефективними. Їх підписання або виконання постійно зривалося однією із сторін війни. Головні причини – територіальні претензії та питання узаконення державного утворення боснійських сербів, проти чого виступав Алія Ізетбегович та його оточення. Прикметно, що міжнародна дипломатія одразу почала включати претензії керівників Республіки Сербії до своїх варіантів врегулювання війни.\nУсього з 1992 по 1995 рр. було розроблено чотири мирні плани по Боснії і Герцеговині. Спільна особливість – прагнення поділити країну за етнічним принципом. Це, по суті, і було реалізовано у Дейтоні у листопаді 1995 р. І саме цей аспект постійно призводить до паралічу політичної системи у БіГ.\nПерший мирний план був запропонований лордом Каррінгтоном та Хосе Кутільєро на мирній конференції Європейського співтовариства у лютому 1992 р. у Лісабоні. Документ отримав назву Лісабонська угода, яка передбачала поділ влади у Боснії і Герцеговині за етнічним принципом на всіх рівнях влади та передачу повноважень центрального уряду локальним органам влади сербів, бошняків та хорватів.\nПередбачалося поділити територію країни на сербський, боснійський та хорватский кантони, але без врахування принципу етнічної більшості.\nПлан Каррінгтона-Кутільєро у березні 1992 р. відкинув парламент Республіки Сербської. Депутати передали європейським дипломатам власний план, де було прописано про новий поділ території країни. Так, ⅔ Боснії і Герцеговини мали перейти під контроль боснійських сербів, а ⅓ – бошнякам та хорватам, які мали об’єднатися в етнічні анклави.\nХосе Кутільєро відхилив цей варіант плану, розробивши замість нього новий. У документі йшлося про те, щоб у БіГ сформувати на національних принципах три етнічні одиниці. 18 березня 1992 р. бошняки, серби та хорвати план схвалили та підписали його. Алія Ізетбегович невдовзі передумав та відкликав підпис під Лісабонською угодою.\nНаступний мирний план запропонували майже через рік – у січні 1993 р. Його авторам стали лорд Оуен та Сайрус Венс, які пропонували поділити Боснії і Герцеговину на 10 напівавтономних кантонів.\nРада Безпеки ООН план визнала прийнятним для врегулювання конфлікту, тому його передали на розгляд воюючим сторонам. 30 квітня Радован Караджич підписав документ, який за декілька днів був відхилений парламентом Республіки Сербської.\nДепутати пропонували винести його на референдум. 96% боснійських сербів вважали цей варіант неприйнятним для них.\nТретій план, який став останнім у спробах євродипломатії знайти вихід з міжетнічного конфлікту у Боснії і Герцеговині, був запропонований наприкінці липня 1993 р. лордом Оуеном та Торвальдом Столтенбергом.\nНова карта територіального розподілу БіГ передбачала утворення трьох етнічних ентитетів – 52% відходило боснійським сербам, 30% – бошнякам, 18% – боснійським хорватам.\nНа цей раз уряд у Сараєво визнав неприйнятним план Оуена – Столтенберга.\nООН та Європейське співтовариство на початку 1994 р. створили спеціалізований орган з врегулювання війни у БіГ, який отримав назву Контактна група. До її складу увійшли США, РФ, Франція, Велика Британія та Німеччина. Період діяльності припав на лютий – жовтень 1994 р.\nЄдиним суттєвим результатом у діяльності Контактної групи було укладання Вашингтонської угоди, яка припинила війну між боснійськими хорватами та бошняками. Переговори проходили у два етапи – у Вашингтоні та Відні у березні 1994 р.\nВідповідно до умов угоди ліквідувалася самопроголошена Республіка Герцег-Босна, створена у 1992 р. боснійськими хорватами у БіГ (президент Мате Бобан); території, підконтрольні бошнякам та хорватам, об’єднувалися у єдину Мусульмансько-Хорватську Федерацію. Адміністративним устроєм нового державного утворення стала кантональна система, щоб попередити домінування однієї етнічної групи над іншою у суспільстві та політичній системі.\n“Закриття” одного фронту військових дій давало надію міжнародній дипломатії на остаточне припинення війни у Боснії і Герцеговині.\nМиротворці ООН в Боснії та Герцоговині Фото: AFP/Enric Marti\nКонтактна група запропонувала поділити країну на три ентитети, як і у планах Оуена – Венса та Оуена – Столтенберга. Іншим було співвідношення територій. Зокрема, пропонувалося віддати Республіці Сербській 49% території, Мусульмансько-Хорватська Федерація мала отримати 51% територій. Якщо бошняки та хорвати прийняли цей план, то серби відкинули через незгоду із територіальним розподілом.\nУ Республіці Сербській знову вирішили погратися у демократію та винесли план Контактної групи на черговий плебісцит. За його результатами більше 96% населення висловилися проти плану. Боснійських сербів підтримала Сербська православна церква у Сербії, Боснії і Герцеговині, Чорногорії та Республіці Сербській.\nПримус до миру у Дейтоні\nНа початку 1995 р. США та РФ почали здійснювати більший тиск на воюючі сторони, змушуючи їх прийняти мирний план. На боці Мусульмансько-Хорватської Федерації були США, Німеччина та Велика Британія, а на боці Республіки Сербської РФ.\nГоловні зусилля з організації низки раундів переговорів у різних європейських містах робили саме дипломати США та РФ. Остаточні принципи майбутньої мирної угоди були обговорення та затвердженні у Женеві та Нью-Йорку, а потім запропоновані трьом народам Боснії і Герцеговини.\nЯкщо бошняки та хорвати готові були вести подальші перемовини, то боснійські серби – ні. У другій половині 1995 р. ситуація на теренах колишньої Югославії стала змінюватися не на користь Сербії, боснійських та хорватських сербів. Міжнародний тиск, здійснюваний на уряд Сербії та Слободана Мілошевича призвів до повного розриву відносин із самопроголошеною Республікою Сербська Країна у Хорватії. Вона опинилася у повній ізоляції, погіршилася економічна ситуація. Хорватські серби зверталися за допомогою до Радована Караджича та Ратко Младича, але значної військової допомоги не отримали.\nЦим скористалися у Загребі, провівши дві операції “Блискавка” (травень 1995 р.) та “Буря” (початок серпня 1995 р.) та ліквідувавши Країну.\nДля Республіки Сербської склалася досить несприятлива ситуація, яка погіршилася після нанесення авіацією НАТО ударів по позиціям боснійських сербів у серпні- версені 1995 р. Це змусило Караджича та Мілошевича погодитися на перемовини у листопаді того ж року, які проходили на військовій базі Райт-Патерсон, біля Дейтона (Огайо).\nПереговори тривали три тижні – з 1 по 21 листопада – за зачиненими дверима. Спецпредставник США у Контактній групі Ричард Холбрук, якого називають архітектором Дейтонської угоди, домігся того, аби представників ЗМІ на базі не було. Це було викликано бажанням уникнути маніпуляції учасниками перемовин умов остаточної мирної угоди через медіа.\n21 листопада 1995 р. Слободан Мілошевич, Алія Ізетбегович, Франьо Туджман за посередництва Ричарда Холбрука та американського генерала Уеслі Кларка досягли домовленостей щодо статей угоди.\nПредставників Республіки Сербської у Дейтоні не було, їх інтереси представляв Слободан Мілошевич за неофіційної підтримки Російської Федерації.\nПідписання Дейтонських мирних угод відбулося 14 грудня 1995 р. у Парижі. підписи на документі поставили Ф. Туджман, С. Мілошевич, А. Ізетбегович, Б. Клінтон, Ж. Ширак, В. Черномирдін, Д.Мейджор, Г. Коль.\nДокумент передбачав утворення Республіки Боснії і Герцеговини у складі Мусульмансько-Хорватської Федерації (51% території, столиця Сараєво) та Республіки Сербської (49%, столиця Баня-Лука). Сараєво відійшло до бошняків та хорватів, Горажде мало зв’язатися із Мусульмансько-Хорватською Федерацією спеціальним коридором.\nВулиця в Сараєво під час війни у Боснії та Герцоговині Фото з відкритих джерел\nУ 30-денний термін передбачалося відведення збройних сил за лінію припинення вогню, формування демілітаризованих зон по 2 км по обидві сторони від цієї лінії розмежування.\nПроблему дистрикта Брчко мав вирішити спеціально утворений міжнародний арбітраж.\nКрім того, умови угоди передбачали повернення додому біженців та внутрішньопереміщених осіб, вирішення майнових питань, співробітництво із МТКЮ, розслідування воєнних злочинів, проведення виборів у 1996 р.\nБронетранспортер зі спецпідрозділу боснійських сербів «Пантери» веде вогонь поблизу міста Брчко у травні 1993 року Фото: Reuters\nЗагальний контроль за реалізацією Дейтонських угод покладався на спеціальний миротворчий контингент ІФОР, який діяв під егідою НАТО. Організацією та проведенням виборів у БіГ мала займатися ОБСЄ.\nФедеративний устрій держави передбачив формування специфічної політичної системи. Так, був створений Президіум, куди входили три президенти, по одному від трьох титульних націй. Законодавча влада належала Скупштині, поділена на два органи – Палата народів та Палата представників. Вибори депутатів проводилися за Конституцією, що була затверджена у якості Додатку 4 до мирних угод. Третину депутатів до законодавчих органів владів федерального рівня мали обирати від Республіки Сербської, інша частина – від Мусульмансько-Хорватської Федерації.\nДейтонські угоди передбачили запровадження посади Верховного представника, який наділений вищою владою та одноосібним правом трактувати положення Конституції БіГ і законів держави.\nТаким чином, керівники боснійських сербів, які у 1992 р. обрали курс на відділення від Боснії і Герцеговини, створивши самопроголошену Республіку Сербську, змогли частково досягти своїх цілей. Сепаратистське державне утворення легалізували за допомогою Дейтонських мирних угод. Аналогічна ситуація відбулася із Армією Республіки Сербської, яка до 2005 р. продовжувала існувати як збройні сили цього ентитету у БіГ. Потім військовослужбовці увійшли до реформованої Армії Республіки БіГ.\nАдміністративний поділ Боснії та Герцоговини Зображення: Вікіпедія/j.budissin (Julian Nitzsche)\nРадована Караджича, Ратко Младича та їхніх соратників з вищих ешелонів влади усунули від управління Республікою Сербською. Хоча це не допомогло започаткувати процес до створення ефективних органів влади та подолання наслідків війни.


Комікс – «дев’ята рота» мистецтв - Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nКомікс – «дев’ята рота» мистецтв\nДля того, щоб розповісти якусь історію, можна вчинити так. Спочатку все розкласти по полицях. Потім полиці розділити на клітинки і кожну відвести під якусь дію, думку, емоцію або діалог. Їхня послідовність вимальовуватиметься в часі як певний сюжет, а ваша історія перетвориться на комікс – міжвидовий гібрид зображення і слова, який співпадає зі способом мислення та бачення сучасної людини. Так можна пояснити його шалену популярність у багатьох країнах світу.\nФормат для супергероїв\nКомікс у перекладі з англійської означає “смішний”. Дійсно, у часи своєї юності на шпальтах американських газет він таким і був. Перший газетний комікс, згідно з офіційною європейською версією, створив у 1895 році художник Річард Аутколт. Хоча треба відзначити, що це явище має давнє коріння, яке сягає ледь не наскельних малюнків, та й європейці знаходять серед карикатур ХІХ ст. аналогії цього жанру. До речі, більшість країн мають власні назви для «мальованих історій»: у Франції це bande dessinue, у Німеччині – bidelborgen, і Італії – fumetti. Відповідно, в кожній країні жанр формувався своєрідно, але лідером була і залишається Америка, де комікс швидко розвинувся до глобальних масштабів і перетворився на одне із базових явищ масової культури.\nСпочатку комікси з’явилися на шпальтах газет в форматі newspaper strips – коли з 3-6 графічних малюнків складалась комічна ситуація або коротка історія. (Зараз це поширений формат для веб-коміксів.) Уже в 1929 році виходить перший кольоровий журнал коміксів за назвою The Funnies, який проіснував до 1933, довівши наклад до 250 тис. екземплярів, а наступна серія Famous Funnies стартувала вже з 400 тис. примірників.\nУ 1938 журнал Action Comics відкрив так звану «золоту добу» американських коміксів, що тривала до 1956 р. Це була доба супергероїв, які рятували світ від суперзлодіїв, складаючи своєрідну міфологію та космологію масового суспільства, яке в часи Великої депресії потребувало подібних персонажів. Першим вигадали Супермена, трохи згодом – Бетмена та Капітана Америку. Комікси виходили мільйонними накладами, ними захоплювались діти та дорослі, почасти це набувало характеру епідемії, коли за новим числом шикувалися черги, а раритетні перші номери ставали колекційною та бібліографічною цінністю. Зазвичай журнали коміксів мали 32-48 сторінок, виходили серіалами, в межах яких кожний випуск нумерувався. Цей формат залишився незмінним і до нашого часу.\nНа початку 1960-х рр. була заснована компанія Marvel Comics, й індустрія набрала нових обертів. Креативні художники Джек Кіроі та Стен Лі створили серії «Люди-Х», «Фантастична четвірка», серію про Халка та інші. Яскравою подією стала поява Людини-павука у 1962 році. 1970 – часи Конана-варвара та «Зоряних воєн». 1990-ті відзначились появою черепашок-нідзя.\nБільшість цих персонажів знайомі нам із кінофільмів. Тому що комікси та кіно – жанри взаємопроникні. Комікси екранізуються – за їх мотивами пишуться сценарії багатьох голлівудських стрічок та мультфільмів. Мовою коміксів в Америці перекладаються класичні кінотвори, книжки, підручники, комікси інтерпретують більшість історичних подій – так, комікс до інавгурації нового американського президента Барака Обами миттєво став лідером продажів.\nІз широко відкритими очима\nІншим і дуже потужним центром світової індустрії коміксів є Японія. Тут цей формат називається manga – тобто “гротеск». Вважається, що японська манга існує більш ніж 900 років – першу створив буддійський священник Тоба на початку ХІІ ст., почавши цілий напрямок японського монохромного коміксу «Тоба-е» («у стилі Тоба»). У східному мистецтві зображення тісно пов’язане зі словом, і тому подібні мистецькі форми є цілком природним.\nУ ХХ ст., після Другої світової війни, манга стає явищем масовим. Зараз вона складає близько чверті накладів усієї японської друкованої продукції. Манга розрахована на будь-який вік, на будь-який смак, але класифікується за принципом: видання «для дівчаток» та «для хлопчиків». Друкуються японські комікси у товстелезних – від 200 сторінок – журналах, чорно-білих, із кольоровими вставками. Їх називають «телефонними книгами», на які вони подібні за форматом та якістю друку. Також манга видається окремими томами – “танкобонами”, які мають кишеньковий формат.\nЯпонські комікси читаються так само, як і ієрогліфічне письмо – справа наліво. Осаму Тедзука (1928-1986) – це художник, завдяки якому в персонажів манга з’явилися великі очі. Майстер, створюючи перші манга-серіали у повоєнні часи, надихався Діснеєм, але прагнув передати красу та емоції своїх героїв за допомогою тих засобів, які б відповідали культурним стереотипам Японії. Тут розмір очей корелює з відкритістю до світу та чистотою помислів, а також із віком персонажів – чим він молодший, тим погляд відкритіший. Хоча, звичайно, манер виконання у манги – безліч.\nСьогодні японська манга популярна у всьому світі. Про масштабність явища свідчить той факт, що минулого року при японському університеті Мейозі був створений науково-дослідний інститут з вивчення манга та аніме. А хітом продажів за часів економічної кризи стала манга – переспів «Капіталу» Карла Маркса.\nПро котів та мишей\nПопри поширене уявлення, комікс належить не лише масовій культурі. У 1960-х рр. до простору мистецтва його ввів поп-арт, художнім жестом прирівнявши «попсу» та «високу культуру». Відомий американський художник Рой Ліхтенштейн брав із коміксів окремі сцени та «збільшував» їх до розмірів картини.\nТакож у ці часи в Америці та Європі виходить із підпілля авторський комікс. Замість супергероїв та перемог над злом тут – складні особистості та особисті стосунки, замість універсальної вседоступності – авторський погляд та авторське виконання, замість казкового сюжету – політичні та соціальні суперечності. Подібні мальовані історії часто є творами мистецтва і привертають увагу багатьох.\nТак, 1992-го року художник та письменник Арт Шпігельман отримав Пулітцерівську премію за комікс-серіал “MAUS”, перша книга якого вийшла 1986-го. Син польських євреїв, які пройшли через концтабори, Шпігельман метафорично розповів страшну історію Холокосту. Персонажами його коміксів є антропоморфні тварини: на євреїв-мишей полюють нацисти-коти, яким допомагають поляки-свині. Те, що хотів висловити автор, і те, я в який спосіб він це зробив, отримало потужний резонанс і стало надбанням світової культури.\nУ сучасному світі комікс існує у такій кількості різновидів, що практично уникає класифікації. Його визначають як «дев’яте мистецтво» – наступне після кінематографу. У Франції комікс підтримується на національному рівні –держава закупає перші відбитки видатних майстрів та розміщує у спеціальних бібліотеках. У Брюсселі відкрито кафедру коміксів. В Японії малювання коміксів входить у програму шкільної освіти. По всьому світі проводяться фестивалі коміксів. Художники коміксів реалізують вишукані арт-проекти. Комікс абсорбувався Інтернет-середовищем, перетворившись на його невід’ємну складову. Останні хіти, на кшталт серій Pearls Before Swine, Comic Strip, Nicht Lustig, існують переважно в Мережі. І саме тому вони досить відомі у нас і активно перекладаються жж–спільнотами.\nВ Україні мистецтво коміксу представлено доволі фрагментарно, хоча останнім часом один за одним з’являються проекти, метою яких є розвиток та популяризація мальованих історій. Найактивніше працюють фанати манга та аніме, які мають власний фестиваль.\nТакож існує спеціалізований щомісячний журнал коміксів “К9”, який представляє роботи українських творців коміксів поряд із роботами закордонних майстрів, комікс-класикою та пізнавальними статтями. У грудні 2008 року вже вдруге відбулася міжнародна виставка мальованих історій, коміксів та манга “9 світ”, яка має перспективу перетворитись на щорічний масштабний фестиваль.\nПредставлений в Україні також політичний комікс – в такий спосіб розповіли історію вбивства Степана Бандери ентузіасти з “Союзу Української молоді в Україні”. А відверто стьобний Інтернет-проект politskhema моделює сучасну політичну ситуацію у стилі граничного мінімалізму.\nУ серії “Класні комікси” видавництва “Грані-Т” мовою малюнку заговорили Іван Франко, Григорій Квітка-Основ’яненко, Іван Карпенко-Карий, Микола Гоголь, Микола Куліш та інші класики української літератури – з метою стати ближчими сучасним дітям, які вивчають їхні твори в межах шкільної програми.\nЧи маємо ми очікувати на комікс-бум, чи він залишиться у нас явищем маргінальним – покаже час. А поки ніщо не заважає нам відкривати для себе царину “дев’ятого мистецтва» – адже комікс існує у різних формах на будь-який смак і для будь-якого віку.


Опис тега numbness - Cattleplay\n@Narusan ти читав посилання? Це досить точно визначити, які нерви вирізані. "`Для контролю аритмії, хірурги СНиП зірчастого ганглія, а також наступні три ганглії нижче, щоб повністю видалити ці нерви, які призначені для серця.`" Ви зацікавлені в цілому, тобто чому в лікарнях можуть не мати ресурсів, або ви хочете отримати відповідь на цей конкретний сценарій? Спасибі @Zaralynda, я просто відредаговані, щоб зробити зміни, які ви запропонували. Слід зазначити, що на АЕС "фукусимадайити", на момент написання статті, як і раніше сильно пошкоджений і важких ядерних відходів *все ще протікаючи в Тихий океан. Не можна сказати, що небезпечних наслідків.\nНемає жодних офіційних медичних рекомендацій з цього питання, регулярно приймати душ не дає відомі переваги для здоров'я. За винятком деяких спеціалізованих професій, наприклад, у медичній сфері, де ви повинні бути стерильні, вам не потрібно приймати душ, за винятком, можливо, з соціальних причин. Не приймаючи душ, однак, може принести користь для здоров'я. Поки не доведено, є біологічно правдоподібні аргументи на користь не приймаючи душ.\nПочнемо з причин, чому більшість з нас приймають душ. Це не тому, що ми такі медичні рекомендації для запобігання певних хвороб, це просто нас не хочуть інші люди, щоб запах нас з великої відстані. Цей запах викликають бактерії, які ростуть у нашому поту, вони виробляють хімічні речовини, такі як масляна кислота , які мають сильний запах. Як пояснити ось ці запахи мають біологічну функцію у тварин.\nУ нашому сучасному житті, ми усунули цю флору на нашу шкіру і ми також менш схильні бактерій у навколишньому середовищі. Це було пов'язано із збільшенням частоти алергічних реакцій , що ми страждаємо від. Як вказано тут:\nРезультати були неймовірними. Як і більшість з нас в західному світі, в сім'ях було набагато менше видів бактерій, що живуть в і на них, коли порівняно з людьми у традиційних племен в країнах, що розвиваються. Один з мисливців-збирачів громади був знайдений, щоб мати не тільки більшу різноманітність бактерій, але тільки один з 1500 чоловік страждав від алергії порівняно з одним у Великобританії.\nТепер, регулярно приймати душ у поєднанні з і загальний підхід до гігієни в західному світі можуть бути причетні і багато інші проблеми зі здоров'ям. Е. Р., нещодавно Хвороба Паркінсона було пов'язано із змінами в кишковій флорі. Тепер, це не означає, що регулярно приймати душ призведе до якоїсь хвороби, але це також не легко це з'ясувати. Того, хто здоровий, хто отримує якісь шлунок помилок, за які призначають антибіотики може втратити багато кишкових мікробів; той факт, що він як і майже всі інші регулярно приймає душ і живе в дуже чистому навколишньому середовищі може предрасположить його до себе флору кишечника, щоб вам населений неправильний тип мікробів, які можуть викликати проблеми вниз по лінії.\nТому, поки ми не можемо сказати, що регулярно приймати душ було доведено, що шкідлива., навпаки, що він не може бути доведено, і з більш широкої точки зору є набагато більш розумні, переконливі аргументи, щоб припустити, що ви не повинні робити ставку на те, що це добре для вас.\nРеальний питання, що слід вирішити, як ми можемо зупинити регулярно приймати душ, які перебувають в соціально прийнятним способом, тому що єдина причина, чому ми приймати душ з соціальних причин, а не за станом здоров'я. Тепер Дейв Уїтлок зробив експеримент, демонструючи, що це цілком можливо, щоб не приймати душ на всіх:\nДуша, для багатьох з нас, є важливою частиною нашого повсякденного життя. Особисту гігієну-хороша річ для підтримання якщо ви хочете, щоб друзі або робота. Однак, Дейв Уітлок, інженер-хімік, вирішила утриматися від купання протягом 12 років на користь обливання себе з живою спрей бактеріями, був винайдений компанією, яку він заснував.