Як укладати ковролін: три основних способи\nЯк укладати ковролін: популярні способи\nВільне укладання (фіксація по периметру)\nФіксуємо ковролін самі двостороннім скотчем\nЯкісна укладка - фактор, що впливає на термін служби будь-якого виробу. Укладання покриття повинна бути проведена після закінчення обробки, а також для запобігання забруднення поверхні. Ковролін - це не тільки гарний матеріал, але ще і невибагливий в укладанні (це одне з головних його достоїнств), він не вимагає особливої підготовки основи, його можна постелити і на паркет, і на лінолеум, і на бетон.\nКовролін можна укладати практично на будь-яку поверхню.\nОднак пару умов (основних) дотримати все-таки доведеться:\nПол повинен бути чистим, твердим, рівним і сухим.\nТемпература в приміщенні в межах + 15 ° С, а вологість повітря - не більше 75%.\nВиробники рекомендують закріплювати ковролін. Незакріплений шматок буде ковзати. Ходити по такому покриттю небезпечно! Крім того, термін служби його різко скоротиться.\nЩо стосується способів укладання, то їх існує декілька:\nУ кожного з них є свої плюси і мінуси. Розглянемо кожен з названих методів!\nЦе найдешевший спосіб укладання ковроліну. Матеріал розгортають так, щоб він на 5 см заходив на стінки, вирівнюють, починаючи від центру, обрізають ізлішкі- фіксують покриття плінтусом, прохід ж зміцнюють рейкою. Варіант підходить для невеликих житлових приміщень.\nВін не вимагає великих витрат (купувати клей, підкладку, скотч, гриппери не треба).\nРетельна попередня підготовка підлоги не потрібно.\nКилимове покриття при необхідності можна змінити без зайвих зусиль.\nМіцність укладання невисока.\nЗносостійкість ковроліну знижується.\nМожуть виникнути бульбашки.\nПокриття можна чистити «миючим» пилососом.\nДаний варіант є найпопулярнішим: за словами експертів, його використовує 70% населення. Він також не вимагає серйозної попередньої підготовки підстави. Двосторонній скотч приклеюється до підлоги (спочатку по периметру кімнати, потім невеликими (близько 5 см) смужками по всій площі), верхній захисний шар не прибирається.\nКовролін, розкроєні з запасом (5 см з кожного боку), укладається на підлогу. Захисна плівка забирається. Заключний етап такої: спеціальним ножем надлишки матеріалу відрізаються.\nВитрата скотча розраховується за такою формулою: один рулон скотча на 8 квадратних метрів покриття для підлоги.\nПлюси способи: укласти і закріпити ковролін можна в найкоротші терміни-не потрібно витрачатися на подложку- він підходить для теплого підлоги-просто міняти покриття, настил легко забирається.\nКовролін може покритися пухирями.\nСкотч нерідко деформується через перепад температури або підвищеної вологості.\nЗначення маркування ковроліну.\nУ наш час метод вважається застарілим. Він не підходить для будинку, в якому постійно змінюють інтерєр. Варіант використовують для деревяних і бетонних поверхонь, основ, які вирівнювалися сумішшю, що нівелює. Клей наносять спеціальним зазубреним дозатором. До речі, самому роботу робити вкрай важко, краще запросити фахівців. Ковролін після можна чистити навіть «миючим» пилососом, на ньому не зявляться пухирі.\nЗвичайно ж, добре, коли ковролін являє собою цілісний шматок. Якщо ж це не так, то знайте, відрізки потрібно укладати паралельно один одному, враховуючи напрям ворсу, а також малюнок і узор. Стикування двох полотнищ роблять так: покриття приклеюють в повному обсязі, а залишають пару сантиметрів у кромки, шматки накладають один на одного, зайві кромки відрізають.\nДалі краю злегка піднімають і підстава під ними ретельно промазують клеєм. Місце стику прокочують важким предметом.\nВзагалі метод клейовий фіксації буває різний. Найпопулярніші варіанти - подвійна проклейка і укладання на фіксацію. Перший спосіб використовують, якщо вирішено ковролін укладати на підкладку. Насамперед до основи приклеюють підкладку (повсть або пінополіуретан), в багатоквартирному будинку вона служить тепло- і звукоізоляцією. Після укладають саме килимове покриття.\nМета укладання покриття методом фіксації - залишити неушкодженим підставу після видалення килимового покриття. При способі застосовується клей, що не забезпечує «мертвого» склеювання поверхонь, або самоклеящаяся мембрана.\nПри необхідності настил можна буде прибрати без пошкоджень. Зазвичай метод застосовують в приміщеннях з нестабільною вологістю і температурою (котеджах, дачних будівлях).\nСтретчинг - метод, винайдений англійцями. Уздовж стін прикріплюють рейки з 2-ма рядами цвяхів, які забиваються під кутом в 45 градусів. Спеціальними інструментами ковролін розтягують, а потім фіксують на спеціальних планках. Під настил в обовязковому порядку укладають підкладку, в даному випадку вона створює ефект «мякості» покриття. Даним методом можуть займатися виключно фахівці.\nКилимові покриття не втрачають своєї актуальності ні одне століття. Довгий час вони вважалися розкішшю, дозволити собі їх могли тільки багаті сімї, сьогодні килими стелять в спальнях, дитячих кімнатах, офісах, одним словом, скрізь, де це можливо. Матеріал даний практичний, легкий в укладанні, недорогий.\nВсі виробники ковроліну дають рекомендації по монтажу їхнього продукту. Прислухайтеся до цих інструкцій, так ваш матеріал прослужить довше. Не зайвою буде і консультація з професійним укладальником.\nВиконуємо укладку ковроліну своїми руками на підготовлену основу\nКовролін з ворсом: види і опис\nКовролін в інтер'єрі: фото і опис\nУкладання ковроліну: вибір матеріалу і способу його монтажу\nЗміст: Як правильно вибрати і розрахувати матеріал?Способи укладання ковролінуПідготовка підстави і матеріалуклейова укладанняУкладання з фіксуванням по периметру приміщенняУкладання з використанням скотчаметод натягу Серед сучасних покриттів для…\nКовролін для дитячої: якісно і безпечно, вибираємо за правилами\nДитяча кімната - це той маленький світ, де дитина проводить більшу частину часу, грає з іграшками, повзає, перевертається. Багато батьків підтвердять, що саме на підлозі їх чадо любить грати найбільше. А тому до вибору підлогового покриття потрібно…\nКовролін для дому - такий м'який і затишний\nВибираючи килимові покриття для підлоги для будинку, ви створюєте теплу, затишну атмосферу, мякий і комфортний інтерєр. Якщо ви робите ремонт, то вибір такого підлогового покриття і є завершальною ноткою в обробці і оформленні інтерєру, воно повинно…\nНа перший погляд, процес роботи з цим матеріалом здається досить легким. Однак на ділі виявляється, що укладання ковроліну своїми руками вимагає попередньої підготовки і злагодженості дій. Як стелити ковролін - ви дізнаєтеся прямо зараз.Основні…\nОстаннім часом ковролін стає популярним покриттям для підлоги в офісах і житлових приміщеннях.Цей теплий і затишний матеріал додає комфорту і робить інтерєр стильним і цікавим.Однак перш, ніж відправлятися в магазин, слід знати, як вибрати ковролін.…\nGuruStroyki.ru » Вікна » Ремонт » Як укладати ковролін: популярні способи\nЯк і чим чистити ковролін: способи видалення бруду\nОтже, який ковролін вибрати для будинку, а який - для офісу?\nЯк стелити ковролін клейовим і беськлєєвим способом правильно?\nЯк вибрати ковролін - важливу деталь інтер'єру?


ukrProMedic.ru » Різне » Матеріали для лікарів » Хронічний фіброзний тиреоїдит - ендокринологія\nВідео: Лікування аутоімунного, фіброзного і специфічного тиреоїдитів\nСторінка 21 з 63\nВідео: Аутоімунний тиреоїдит питання імунолога\nХронічний фіброзний тиреоїдит (зоб Ріделя)\nХронічний фіброзний тиреоїдит - захворювання, що характеризується розростанням сполучної тканини в щитовидній залозі з заміщенням її паренхіми і з проростанням в капсулу і прилеглі м`язи, судини і нерви.\nЗоб Ріделя зустрічається досить рідко. За даними клініки Мейо (США), на 42 000 операцій на щитовидній залозі відмічено всього 0,05% випадків зоба. Захворювання частіше спостерігається у жінок, ніж у чоловіків, особливо у осіб старше 50 років.\nісторичні дані. Захворювання вперше описано швейцарським хірургом Ріделем в 1896 р\nЕтіологія і патогенез. Етіологія захворювання не встановлена-Хронічний запальний процес в щитовидній залозі супроводжується первинним розростанням сполучної ткані проростанням її в капсулу і навколишні тканини. Зазвичай розростання сполучної тканини в щитовидній залозі буває фатальним, однак в ряді випадків може бути тотальним з атрофії паренхіми органу і розвитком гіпотиреозу.\nПатологічна анатомія. Щитовидна залоза зазвичай збільшена в розмірах, спаяна з капсулою, сусідніми м`язами. У центральній частині щитовидної залози виявляють численні вузли. Захворювання починається зазвичай поступово, суб`єктивні скарги відсутні, однак у ряді випадків хворих турбує почуття «кома» і тиску в області щитовидної залози. В подальшому, при збільшенні розмірів зоба і приростання до сусідніх органів (гортань, стравохід, судини, нерви), виникають утруднення дихання, біль при ковтанні, сухий кашель, осиплість голосу аж до афонії, розлад кровообігу і т. Д. Щитовидна залоза зазвичай збільшена , безболісна, дерев`янистої щільності, з гладкою поверхнею. Внаслідок спайок з навколишніми тканинами рухливість її обмежена або повністю втрачена. Шкіра над щитовидною залозою з останньої не спаяна, легко береться в складку. Лімфатичні вузли не збільшені. Температура тіла не підвищена.\nлабораторні дані. Змін периферичної крові немає. Іноді спостерігається збільшення ШОЕ. Поглинання радіоактивного йоду щитовидною залозою, а також показники основного обміну в межах норми або дещо знижені.\nРентгенодіагностика. При рентгенологічному дослідженні часто виявляється зміщення або звуження стравоходу або трахеї.\nДіагноз і диференційний діагноз. Діагноз захворювання встановлюють на підставі зоба дерев`янистої щільності, спаяного з навколишніми тканинами. Диференціальну діагностику проводять з аутоімунний тиреоїдит і раком щитовидної залози. Про наявність аутоімунного тиреоїдиту свідчать помірна щільність щитовидної залози, рухливість її при пальпації, а також підвищення титру циркулюючих антітіреодних антитіл.\nНерідко виключити Рак щитовидної залози можна тільки після гістологічного дослідження ураженої частки щитовидної залози.\nПрогноз. Захворювання триває роками і може закінчитися потіреозом.\nПри відсутності компресії можна тривалий час (6-12 міс) лікувати хворого тиреоїдином. при явищах\nкомпресії показано хірургічне втручання - часткова або повна резекція ураженої частини щитовидної залози з видаленням зрощень. Іноді спостерігається зворотний розвиток патологічного процесу після хірургічного втручання.\nВідео: Лікування АИТ гомеопатією\nПідгострий тиреоїдит - ендокринологія\nСелен в лікуванні хронічного тиреоїдиту


Інновація у агровиробництві – на Херсонщині хочуть створити верміферми » Любимый Херсон | Новости\nЛюбимый Херсон » Новости Херсона » Інновація у агровиробництві – на Херсонщині хочуть створити верміферми\nНа Херсонщині ведуться переговори з потенційними інвесторами про створення верміферми. Цією новиною поділився директор Департаменту агропромислового розвитку Олександр Паливодана своїй офіційній сторінці у Фейсбук:\nОдин з проектів, презентований на форумі «Таврійські горизонти» - створення верміферм – підприємств, що спеціалізуються на розведенні дощових хробаків, як наприклад відомі червоні каліфорнійські. Хробаки переробляють відходи життєдіяльності тварин або органічні залишки на екологічно чисте добриво біогумус (вермікомпост), і дають черв’ячну масу, яка є основою для цінного високобілкового та екологічного корму для тварин.\nЗа кордоном цей напрям агровиробництва розробляється досить давно, а в нас це поки що інновація. Проте приклади успішно працюючих вермиферм уже є в деяких регіонах України.\nСировини для такого виробництва в Херсонській області досить: тваринницькі ферми на території Херсонщини виробляють тисячі тонн посліду. Наприклад, птахофабрика у Білозерському районі виробляє більше 120 тис. тонн посліду щорічно (350 тонн за добу). Тваринницький послід може бути безпосередньо використаним в якості біодобрива, але у його застосуванні є певні нюанси. Зовсім інша річ – біогумус, який є екологічно безпечним, ефективним і, головне, органічним добривом. Воно буде затребуване в галузі органічного виробництва, яка активно розвивається зараз на Херсонщині. Крім того, біогумус є експортним товаром – його охоче купляють країни Азії та Африки.\nСаме тому Департаментом агропромислового розвитку було вирішено організувати семінар, присвяченій цій темі, на який запрошено професіоналів-практиків, що готові ділитися досвідом. Запрошуємо агровиробників та представників ОТГ на цей семінар, який відбудеться 22 жовтня о 10.00 за адресою: просп. Ушакова, 47, ІІ поверх каб. 203, т. для довідок (0552) 42 27 67.\n01/10/2018 "Херсонська область - ідеальна для розвитку переробної галузі плодоовочевого напрямку", - Олександр Паливода


Війна Росії з Україною - Росіяни готуються до вторгнення в Україну у січні-лютому, вважає Дмитро Ярош - «ФАКТИ»\nВорог готується до вторгнення десь на кінець січня — початок лютого, — Дмитро Ярош\n31.12.2021 392949 27 11:05 — 31 грудня 2021\nПідсумки минулого року не дуже радісні, якщо чесно. Економічна й енергетична кризи, напівпорожня скарбниця, провал кампанії вакцинації, зазіхання на свободу слова, гучні скандали, втрати й, головне, підлий та невгамовний ворог біля кордонів знову брязкає зброєю.\nПро ключові події року та прогнози на майбутнє «ФАКТИ» поговорили з Дмитром Ярошем. З 2014 року й досі тільки від згадки про його ім’я у бойовиків починається нервове свербіння.\n«Збройні Сили, попри цілу купу проблем, готові до захисту України»\n— Пане Дмитре, з якими думками, тревогами, надіями ви зустрічаєте Новий рік? Що вас тішить, що бентежить?\n— Дуже тривожить інформація про широкомасштабне вторгнення Російської Федерації на нашу територію. Зрозуміло, що всі мої помисли та дії направлені на те, щоби гідно зустріти ворога в разі масштабної агресії. Головне наше завдання зараз — розгортання добровольчого руху й відновлення діяльності резервних батальйонів Української добровольчої армії.\nЯ регулярно спілкуюсь з хлопцями з Головного управління розвідки та з головнокомандувачем Збройних Сил України. Вони бачать, що ворог готується до вторгнення десь на кінець січня — початок лютого. Зрозуміло, що всім хочеться миру, але ніхто й думки не припускає про капітуляцію. Якщо станеться вторгнення, будемо захищатися.\n— Ви зараз член команди головнокомандувача ЗСУ, володієте інформацією з перших рук. Наскільки ЗСУ готові боронити державу? Ми сподіваємось тільки на нашу армію.\n— Абсолютно правильно сподіваєтесь, бо Збройні Сили, попри цілу купу проблем, готові до захисту України. І ті, хто служить зараз, і пів мільйона резервістів.\n— Але зараз серйозний відтік кадрів з армії, особливо тих, у кого є досвід ведення бойових дій.\n— Відтік кадрів — це абсолютно закономірна річ, бо після активних бойових дій настала певна стагнація. Зрозуміло, що люди довгий час просто так в окопах сидіти не будуть. Вони повернулися до мирного життя. Але 99 відсотків цих людей готові стати у стрій будь-якої миті. Ми це побачили й навесні, коли почався перший раунд ескалації, бачимо й зараз.\nЗрозуміло, що за місяць-два нова команда на чолі з генералом Залужним виправити всі недоліки, які є в ЗСУ, не може, але позитивні речі вже почали відбуватися. Це й прибирання абсолютно зайвого паперового обігу поганих радянських зразків, і нормальні призначення командирів по вертикалі. Головний плюс Збройних Сил в тому, що Залужний, Шаптала, Мікац, Ніколюк, Літвінов, Павлюк — це бойові генерали. Це люди з абсолютно нормальним розумінням всього, що відбувається, які здатні брати на себе відповідальність (а це дуже важливо у справжній армії), проявляти ініціативу, давати адекватні накази, підіймати до гори офіцерів нижчої та середньої ланки, які вміють керувати підрозділами. Вважаю, що йде дуже хороший процес.\n— Ворог постійно брязкає зброєю. Що зараз відбувається на фронті?\n— Я ось щойно звідти приїхав, багато спілкувався з хлопцями. Якихось кардинальних змін немає. «Пострілушки», як каже комбат Чорний.\nНе маю жодних сумнівів, що на східному фронті Збройні Сили витримають натиск. Оборона там відпрацьована. Але, якщо ворог піде, то якими силами? Яка буде у нього перевага в повітрі перш за все? Чи буде він застосовувати ти ж самі балістичні ракети, їхні «Іскандери» та інше? Головне завдання російської кампанії, якщо вона буде, — примусити Зеленського підписати капітуляцію, а для того треба розгромити якісь боєздатні частини ЗСУ, можливо, захопити невеликі території за рахунок десантних операцій або якихось ударів. А якщо вони будуть бити по об’єктах критичної інфраструктури, можливі перебої з електрикою, тепло- і водопостачанням тощо. «Маленькая победоносная война», як вони говорять, — оце Кремлю було б цікаво. Бо окупувати цілу Україну нереально.\nЗвичайно, що буде важкувато. Але все одно, як на мене, треба використовувати тактику вузлового опору, привчати війська діяти в обороні, навіть перебуваючи в оперативних оточеннях, і «хапати ворога за пояси» (тобто коли над тобою висять їхні вертольоти, безпілотники, винищувачі, бомбардувальники, треба максимально зближуватися з противником, щоб не дати можливості працювати його авіації).\nЗараз відбувається перший етап мобілізаційних заходів, нарешті почали активніше працювати з розгортання підрозділів територіальній обороні (поки закон не був ухвалений, не було правової бази для цього) — йдуть зрушення і в Києві, і в областях.\nВважаю, що у нас є всі підстави оптимістично дивитися на наш спротив. Звичайно, що жертви будуть великі, тут навіть мови немає, і крові проллється й нашої, і ворожої доволі багато. Але іншого шляху до свободи немає.\n“Не маю жодних сумнівів, що на східному фронті Збройні Сили витримають натиск”, - говорить Ярош\n«Не опозиція качає ситуацію, а саме влада»\n— Багатьом сьогодні набагато страшніше, ніж у 2014 році. Не тільки тому, що ворожі скупчення стоять біля кордонів, але й тому, що люди відчувають дрейф у бік Кремля з боку влади. Що скажете про настрій у суспільстві? Дуже часто останнім часом чую, наприклад, у транспорті або на ринку репліки «ми не за цих, не за тих», «ми за мир у всьому світі», «треба все ж таки домовлятися з Росією». Здається, ми в цьому сенсі відкочуємось назад.\n— Ні-ні, я з вами абсолютно не згоден. У порівнянні з 2014 роком загальний рівень патріотичної свідомості суспільства зріс. Я вам це гарантую, бо їжджу всією Україною — від Маріуполя до Чопа. Перш за все бачу це по пасіонарній частині. У нас чудова молодь. Тих, хто активно проявляє свою громадянську позицію, стає дедалі більше.\nЧитайте також: Віктор Муженко: «Наш народ мудрий, але інколи помиляється, на жаль. Найголовніше, щоб він засвоював пройдені уроки»\nНаведу такий приклад. У березні-квітні 2014 року я часто спілкувався з чиновниками та військовими. Серед них було багато таких, хто був готовий ледь не переходити на той бік. Перелом почався після збиття бойовиками та російськими найманцями літака з десантниками в небі над Луганськом. До того військове містечко їхньої 25-й бригаді було розписано російськими гаслами. Творився просто жах. А потім поступово ситуація почала мінятися на півдні, на сході — та по всій країні.\nЧастина «вати» (як умовно ми їх називаємо) була, є і буде. Не тільки в Україні, в будь-якій державі світу таке є. Конструкція будь-якого суспільства передбачає 10−15 відсотків активного населення, а основна маса коливається то в той, то в іншій бік. Зрозуміло, що при правильній стратегії влади у цій гібридній війні ми б мали мати потужний інформаційний блок, який робив би все, щоб ті люди вставали на наш бік. На превеликій жаль, у нас працює, наприклад, телеканал «Дом», де дають ефір таким, як Пальчевський (ані минула влада, ані ця не ухвалює закон про колаборацію). Ну, а те, що ми спостерігаємо відверті ворожі кроки й діяльність російської агентури на найвищих рівнях, це взагалі сором.\nНа превеликій жаль, вісім років ми робимо крок вперед і два назад. Це треба долати, і в першу чергу опозиції. І приходити до влади з конкретною стратегією та програмою, дорожньою картою й командою. Ми займаємось війною. Розірватися між фронтом і політикою неможливо. Тому треба підштовхувати наших політиків до конкретних дій.\nЯ теж не прихильник сьогоднішній влади. Але не моє завдання їх критикувати. Зараз усі цим займаються. Хай критикують.\nЧитайте також: «Вважаю, що нас зрадив Зеленський»: резонансне інтерв'ю одного з розробників спецоперації із захоплення «вагнерівців»\n— В одному інтерв’ю на запитання, чи вдалося Зеленському здобути авторитет серед військових, ви відповіли: «Якщо чесно, не можу сказати про великий авторитет верховного головнокомандувача». Яким його авторитет може бути, якщо нещодавно стало відомо, що йому «соромно за наших розвідників»?\n— Безумовно, такі заяви президента деморалізують передусім українські спецслужби. Я не раз говорив про те, що коли роками не виконують державні оборонні замовлення, не закуповують «Стугни» й «Корсари» нашого виробництва (не кажу про Javelin), не реалізовують інші оборонні програми, не виплачують належним чином (рух почався з приходом нової команди) соціальні виплати військовослужбовцям, то це не може не відбиватися на пониженні авторитету влади. Йдеться не тільки про Зеленського, а взагалі про владу як таку.\nПідвищуйте обороноздатність держави під час війни, робіть щось для Збройних Сил, і тоді будете мати там авторитет. А вони закривають на це очі. Поїдуть на передок, знімуть видосіки — і все. Тому, на превеликій жаль, ми маємо те, що маємо, як казав Кравчук.\nНайважливіше сьогодні — виваженість у підходах. Бо тільки об’єднаний народ може протиставитись агресії. Роз’єднаність влади та опозиції може бути в тактичних питаннях, але в питаннях стратегії, тобто в протистоянні ворогу, має бути абсолютна єдність. А тут бабах — і звинувачення в державній зраді п’ятого президента України. Зрозуміло, що це діє на розкол суспільства.\nНе опозиція качає ситуацію, а саме влада. А це для мене абсолютно показово. Використовуючи євангельську формулу «по плодах їх пізнаєте їх», можна справді говорити, що тільки ворог, який знаходиться на доволі високих щаблях у правоохоронних або в інших владних структурах, може так діяти.\n— Як нам з’єднати країну?\n— Необхідна ідея державності української нації. Вона має об’єднувати суспільство, а влада — бути основним носієм цієї ідеї. Якщо влада цього не робить, це потім призведе до катаклізмів, революцій, Майданів. Якщо ця влада не буде цього робити, це має робити опозиція, яка стане наступною владою (влада ж категорія змінна, вона сьогодні є, завтра її немає). Тут головне — державу втримати, ось про що йдеться. Буде держава — буде розвиток нації. Не буде держави — нація знову опиніться в окупації та знову буде її деградація.\n«Якби не було тиску з боку патріотичної частини, ця влада давним-давно вже підписала б капітуляцію перед Кремлем»\n— У вас немає відчуття, що ми втрачаємо державу?\n— Ні. Ще раз говорю: коли є 10−15 відсотків активних людей, держава не буде втрачена. І відбити агресію Росії ми зможемо, і поставити цю владу на місце теж.\nЗнаєте, у мене є таке бачення. У нас дуже часто влада діє всупереч суспільству й навіть здоровій логіці. Якби не було певного тиску з боку патріотичної частини, ця влада давним-давно вже підписала б капітуляцію перед Кремлем. Бо ми ж пам’ятаємо ці формули «какая разница» та «поглядеть в глаза Путину». Але завдяки патріотичному тиску та інстинкту самозбереження в решті решт цього немає.\nМи ж постійно спостерігали щось подібне. Кучма приходив на проросійских гаслах перший, другий раз, а діяв абсолютно протилежно. Навіть Порошенко, коли став президентом, позиціонував себе як миротворець, а потім зрозумів, що з росіянами домовитися неможливо, бо Путін і взагалі той мафіозно-політичний-ефесбешний конгломерат російської влади не бачить існування самостійної і соборної держави Україна. Вони готові знищити будь-які наші здобутки, що і роблять в принципі. Але відбити це можна, тим більше, що ми не самі. Все ж таки зараз не 2018−2019 роки, коли не було взагалі жодної підтримки й ми воювали на всі фронти. А тепер у нас із Заходом один фронт — антиросійський. І ми здатні вистояти. За допомогою союзників вже точно.\n— Союзники кажуть: «Якщо що, воювати будете самі».\n— Я абсолютно з ними згідний. Ми маємо самі проливати кров за свою свободу. Якщо вони дадуть нам побільше зброї, більше проллємо ворожої, і взагалі буде легше. Нам не треба військ західних партнерів. Нам потрібне їхнє технічне обладнання та озброєння.\nЧитайте також: Павло Клімкін: «Байден грає з Путіним в політику батога і пряника. Поки що Путін отримав пряник»\n— За цей рік сталося багато гучних скандалів. Останній — історія з колишнім заступником міністра МВС Гогілашвілі. Це просто сором.\n— Звичайно, я відстежую такі речі, але, якщо чесно, мені вони не цікаві. Нічого доброго від них немає для України, це само собою зрозуміло. І кадрова політика цієї влади, м’яко кажучи, неоднозначна, а часто ворожа до української справи. Бо таких призначень не може бути апріорі. Як так відбувається, не знаю. Це дуже й дуже неправильно. Фільтрація кадрів під час війни мала би бути ретельною. Коли людина стає заступником міністра та отримує допуск до державної таємниці, потім запевняє, що він не громадянин Росії, цим мала б займатися Служба безпеки.\nПам’ятаєте, як на початку нашої незалежності Росія постійно робила все для максимальної корумпованості української верхівки через газові, нафтові схеми тощо. Це був один зі шляхів знищення нашої державності. Тільки тихий і мирний. Тихою сапою, як кажуть в Україні. Та й розстановка їхніх агентурних кадрів в Україні теж має певну тяглість. Скандали з російськими паспортами та іншими проявами не вчора почалися і не з приходом Зеленського. Це гібридна війна й це закономірно. Вони нам сунуть свою агентуру. Вона підривається сама. Ситуація з Гогілашвілі не була спецоперацією українських спецслужб. Побикували на блокпості, виявилася така консерва, і потягнувся ланцюжок. Поліцейські проявили себе абсолютно правильно. Як на мене, хлопці заслуговують на нагороду. Оце вам сила українського суспільства.\nЦе як на Майдані. Постійно спостерігав, як люди будували барикади. Ними ніхто не керував. Підійшли — раз, раз, раз, і виросла кількаметрова барикада.\n— Ми вже такі втомлені, такі байдужі. Третій Майдан можливий?\n— Звичайно. Як показує практика, у нас раз на десять років відбувається Майдан. Потихеньку-помаленьку час підходить. Але я не хотів би ніяких революційних потрясінь. Владу треба міняти шляхом демократичних виборів. І виваженіше підходити до цього питання. Але при тому всьому зрозуміло: якщо буде реалізовуватись російська версія Мінських домовленостей, наприклад, то ніхто терпіти не буде. Бо це знищення нашої держави, тільки в інший спосіб. На частині Донбасу — відвертий антиукраїнський анклав. І що, шляхом дипломатії заведуть до Верховної Ради відвертих ворогів України?\n— Ви особисто вірите в те, що ми повернемо Донбас і Крим? Вже майже вісім років триває окупація, надії дедалі менше.\n— Вірю я в Бога. Щодо Криму й Донбасу — впевнений, що ми їх повернемо. Але яким шляхом, тут питання.\nРосійській імперії існувати лишилося недовго. Це видно по ситуації у них всередині. Судячи з того, що відбувається вже зараз (максимальне закручування гайок, закон про розширення повноважень поліції тощо), там будується цілком тоталітарна держава. Якщо раніше вони мігрували від подоби керованої демократії (як спочатку називав це Путін) до авторитаризму, то тепер вже мігрують до тоталітаризму. А це врешті призводить до ліквідації будь-якої держави. Тим більше такої величезної, як Росія. Події в Хабаровську — це перші проблиски. Ми бачим, як зростає ісламський фактор. Зараз Кремль платить данину Кадирову, і це не може не задовольняти чеченців (тому, хто там виграв у війні, ще треба подивитися). Ми бачимо експансію Китаю по Далекому Сходу і південній частині Сибіру, бачимо дуже багато антиімперських процесів, які доволі бурхливо йдуть, але поки що пригноблюються. Тому Росія приречена на розвал. Їй просто треба допомогти. І ми навіть на своєму рівні можемо щось робити. Наприклад, створити антиімперський фронт з представників поневолених народів. Є багато засобів такої діяльності та їх треба реалізовувати. Але ця влада не дуже активна в цих питаннях.\n«Коли є 10−15 відсотків активних людей, держава не буде втрачена, — вважає Ярош. — І відбити агресію Росії ми зможемо, і поставити цю владу на місце теж»\n«Рік буде важкий. Але прорвемось»\n— Зараз багато розмов, що нам потрібні дострокові парламентські вибори. Ваша думка?\n— Я за. Ця Рада вже відіграла свою роль, її склад перспектив не має. Як ми побачили, турборежим жодного турбопокращення життя людей не зробив.\nДострокові вибори, до речі, випустили би певний пар і позбавили б президента ілюзій про його монопольне становище. Бо воно вже таким не є. І це видно по знову ж таки кадровій політиці, коли на міністерські посади вони ледь не заганяють людей, і тут у них велика проблема. А вони закриються від усіх проблем, як маленькі діти: «Ми в домику, нас немає. Все класно, ми живемо в прекрасному світі». Вони, можливо, так, а народ — ні.\nВ Януковича була подібна ситуація. Вони всі теж плавали у хмарах. Їм дуже класно жилося. Я колись спілкувався з одним чиновником. Він сказав дуже хорошу фразу: «Крізь вікно 600-го „Мерседеса“ життя набагато привабливіше виглядає, ніж з вікна трамвая». Ці хлопці так само — дивляться з вікон своїх кортежів і не бачать проблем, які існують, на превеликий жаль.\nОт ми говорили про Майдан. При Януковичі я не раз говорив з багатьма активними політиками. Вони не передбачали навіть можливості вибуху. Усе суспільство сиділо, як кролики перед удавом. А потім бах — і вибух.\nБудь-яка революційна ситуація не виникає просто так, вона готується цеглинка по цеглинці. Оці «вагнергейти», зріст цін, енергетична криза, невиконання державного оборонного замовлення, підозра Порошенку про державну зраду — все воно потихеньку компонується і потім, не дай Боже, вибухне. Оце буде качання ситуації.\n— Росія обов’язково скористається цим.\n— Безумовно. Я в тому переконаний.\n— Зрозуміло, що ви не астролог. Але яким буде наступний рік для нашої країни?\n— Думаю, що важким. І в політичному, і в економічному сенсі. Пережити б зиму нормально, без ексцесів — без вторгнення, без енергетичного колапсу, без великого економічного спаду. Головне — приймати адекватні політичні й економічні рішення. Бажано б випустити пар і позбавити президента цього моностановища та думок про царську корону, бо є інколи таке враження, що вони виникають. Але ж коли корона вростає в мозок, тоді дуже погано стає всім — і царю, бо голова врешті решт злетить з плеч, і народу. В Україні перетворюватися на царів геть не варто…\nРік буде важкий. Але прорвемось. Кожен на своєму місці повинен робити своє. Лихі часи минуть, я в тому переконаний.\n— Це не тільки від мене залежить. Хотів би, щоб якомога швидше.


Населення - Історія Польщі - Конспект лекций yandex rtb 1\nПольщі за міжвоєнне двадцятиріччя зросло з 27,2 млн. у 1925 р. до 35,1 млн. у 1939 р. Його приріст був швидшим, ніж у середньому в Європі. Національний склад суттєво не змінився. Відчутно прискорився процес урбанізації: якщо у 1921 р. в містах проживало 24,6% населення, то в 1939 р. - 31 %. Найбільшим містом була Варшава, де у 1939 р. мешкало 1,3 млн. осіб. Зміни соціальної структури населення відбувалися повільно. У 1921 р. в сільському господарстві було зайнято 64 % людності, у 1938 р. - 59 %. У 1919-1939 pp. з Польщі емігрувало близько 2 млн. осіб, а імігрувало 1млн. Наприкінці періоду в США мешкало близько 4 млн. поляків, Німеччині - 1,5 млн., СРСР - 1 млн., Франції - понад 500 тис, Бразилії - 250 тис, Канаді, Чехословаччині і Литві - по 150 тис Трагічна доля спіткала поляків у СРСР, де вони в 30-х роках були піддані репресіям і депортаціям за звинуваченням у шпигунстві на користь Польщі, опорі соціалістичним перетворенням тощо. Репресіями й депортаціями там було охоплено близько 400 тис. поляків.\nОсобливістю модернізації соціально-економічної структури Польщі була повільність змін при збереженні багатьох укладів і традицій. При всій відмінності селянства й міського населення по регонах у 1931 р. загальна структура сільських мешканців була такою: 69% селян, 12% сільськогосподарських робітників, 19% неселяни (ремісники, торгівці, вчителі тощо). Село назагал перебувало під значним впливом костелу. Однак внаслідок проникнення сюди нових віянь, просвітницької діяльності ставлення до костелу та релігії зазнало певних змін. Самі представники костелу на підставі анкетних опитувань стверджували, що відношення селянства до віри "є проблематичним", а до духовенства - "виразно неохоче". Не належав до високого й авторитет сільського вчительства. Більшу роль відігравали громадські збори й ватажки різноманітних громадських організацій, кооперативів.\nЗначно складнішими були міські спільноти. Міста сильно відрізнялися за розмірами, господарською структурою, розташуванням. У малих містечках переважали особисті зв'язки, середніх і великих - безособові. У 1931 р. було 638 міст, з яких 308 мали до 5 тис. населення, 177 - до 10 тис, 140 - до 100 тис, 11 - понад 100 тис. Тенденції до зростання демонстрували насамперед середні та великі міста. Майже половина населення міст утримувалася з праці у промисловості й ремісництві, п'ята частина -торгівлі. Поважний прошарок становили службовці адміністрації, вчителі, особи вільних професій (правники, лікарі, літератори, митці тощо). Особливістю великих і середніх міст була присутність національних меншин: на Поліссі євреї становили більшість населення міст (наприклад, у Пінську), у Варшаві вони складали 30 %, на Волині - 50 %, містах Люблінщини - до 40 %. У Східній Галичині до 30 % міського населення становили українці; німці після завершення еміграції були незначною часткою населення міст. |\nУ міжвоєнний період поступово стиралися й зникали регіональні зв'язки, які були відчутними на початку існування держави ("кролев'яни", "галіціяни"). їм на зміну\nприходили нові регіональні пов'язання, чому служило поширення впливу засобів масової інформації- преси, радіо, кіно. Серед них виділялись центри культурного життя - Варшава, Краків, Львів. Вільно. Залишався значущим етнографічний регіоналізм. Найсильнішою регіональною групою були сілезці ("шльонзаки"), яких об'єднували господарські традиції, політична і мовна своєрідність, неприязне ставлення до прибульців ("Шльонск для шльонзаків") і німців. Тісні зв'язки об'єднували кашубів на півночі і гуралів на півдні Польщі, які намагалися зберегти особливості мови, традицій і звичаїв. Менш помітними були регіональні особливості інших історично-етнографічних спільнот, які зберігалися переважно на селі. Певні зміни зайшли у первісній соціальній спільноті - родині. На селі ще панував звичай "безпланового" розвитку родини. Тільки у містах і серед інтелігенції поширювався звичай "планування" родини, який викликав гостру протидію костелу. У родинній ієрархії залишалася домінуючою роль чоловіка. Однак у робітничих та інтелігентських родинах підвищилася роль жінки, що було пов'язане із зростанням її участі у формуванні родинного бюджету, а також емансипаційними віяннями Заходу. Загалом більш помітним було зростання самостійності жінки в роботі, товариському житті.\nЗміни у соціальній структурі населення не мали радикального характеру. До кінця міжвоєнного періоду робітнича верства досягла ЗО % усього населення. В її складі виокремлювалися групи робітників великих промислових підприємств, середніх і дрібних, ремісничих майстерень і сільського господарства. Становище цих груп відрізнялося за кваліфікацією, умовами праці, заробітною платою. Робітництво мало тісні зв'язки з селянством і міщанством, які поповнювали його лави.\nСеляни були найчисленнішою верствою населення міжвоєнної Польщі. Найбільші групи серед них становили малоземельні і середньоземельні селяни із земельними наділами 1-4 га. Малоземельні селяни на кінець періоду склали половину верстви. Заможні селяни (понад 4 га) складали менше 10%. Селянська верства об'єднувалася в кількох десятках сільських спільнот, у кожній з яких формувалися відмінні соціальні стосунки, часто залежні від регіону. На Познанщині і Помор'ї селяни господарювали в самостійних, переважно середніх господарствах; малі господарства були джерелом додаткового прибутку і утримання для сільськогосподарських робітників. Між "селянським станом" і "сільським пролетаріатом" існував чіткий поділ. У Галичині і колишньому королівстві дрібні господарства часто становили єдине джерело виживання. На Поліссі низький рівень агрокультури зумовлював майже натуральний характер селянського господарства. Окрему категорію становила загродова шляхта, особливо численна на Мазовші й Підляшші, а також частково на Волині й Східній Галичині. Вона мало відрізнялася від селян за економічним становищем, але зберігала окремі традиції й звичаї, з допомогою яких намагалася відокремитись від селян (шлюби укладалися переважно у власному середовищі). її кількість у 30-ті роки наближалась до 800 тис. осіб.\nМіщанська (дрібновласницька) верства (у польській термінології "дрібноміщан-ство") включала в себе різноманітні групи населення, пов'язані з ремісництвом, торгівлею, дрібною власністю тощо. Чисельність цієї верстви у II Речіпосполитій зросла з 3 до 4 млн. осіб. У ній виокремлювалися принаймні дві відмінні групи: меншість "успішних" власників (магазинів, майстерень, ресторанів тощо) і більшість "напівпро-летарських" міщан (шевці, кравці, халупники, торгівці тощо), соціальне становище яких залишалося непевним. Міщанство різко диференціювалося за національною ознакою -переважно на поляків і євреїв. Останні дещо переважали. При цьому в колишній прусськіи дільниці євреїв було мало, а в інших вони займали переважні позиції в торгівлі та ремеслі. Єврейські ремісники опанували такі галузі, як виробництво скляних\nПольська Республіка в 1918-1939 pp.\nвиробів, бляхарство, шкіряні промисли. У східних районах країни і в центрі ремесло й торгівля майже повністю перебували в руках євреїв. У Східній Галичині порівняно швидко збільшувалася група українських ремісників і дрібних власників. Це служило додатковою причиною національних конфліктів між поляками та євреями, поляками та українцями.\nУ вказаний період зросла чисельність і вплив нової соціальної верстви - інтелігенції, або людей, пов'язаних з розумовою працею чи творчістю. До неї відносилися чиновники, інженерні працівники, вчителі, люди вільних професій, літератори, митці, духовенство. Наприкінці періоду їх налічувалося 1,5 млн. осіб. Серед інтелігенції теж можна виокремити кілька груп: інтелектуальні кола і високопоставлених чиновників з вищою освітою, чиновників середньої ланки, вчителів, нарешті, нижчу категорію людей нефізичної праці (майстри, нижчі чиновники тощо). Інтелектуальна еліта була нечисленною, групувалась у великих містах та їх наукових і творчих осередках. Матеріальне становище інтелігенції було відмінним: вищі сфери були привілейованими, становище нижчих постійно знаходилася під загрозою безробіття. Проблеми і конфлікти в середовищі інтелігенції виникали переважно на національному грунті. Інтелігенція єврейського походження була численною серед представників вільних професій (лікарі, правники, літератори), але до влади й адміністрації її не допускали. Українська інтелігенція теж була відкинута на другий план і трактувалася властями інструментально.\nОкремий щабель у соціальній структурі займали великі земельні власники - земельна і родова аристократія. Підставою їх життя були кілька десятків тисяч великих земельних маєтків. Вони чинили неспівмірний щодо їхньої кількості вплив на суспільство, економіку, політику. Великі землевласники культивували традиції давньої шляхти й аристократії, відрізнялись від решти соціальних верств матеріальними умовами і способом життя, пов'язаннями з європейською аристократією. Вони становили нечисленну, але добре згуртовану групу населення, яка намагалась зберегти і поширити патріотичні шляхетські традиції. До них належали магнатські родини Радзивіллів, Потоцьких, Сангушків, Сапєг та ін.\nДо буржуазної верстви належало менше 1 % населення (з родинами близько 300 тис. осіб). її чисельність у міжвоєнний період практично не зросла, а сфера впливів частково обмежувалася присутністю іноземного капіталу й розширенням державного сектору в економіці. Символом польської буржуазії було об'єднання Левіатан (Центральний союз польської промисловості, гірництва, торгівлі та фінансів). Буржуазія відзначалася чітким поділом за етнічною приналежністю: поляки в її середовищі становили менше 50 %, решта припадала на євреїв, німців та ін.\nПравлячий табір міжвоєнної Польщі не становив окремої верстви, але творив політичну еліту, обриси якої стали особливо чіткими після 1926 р. Дослідження виявили цікавий факт: за соціальним походженням найбільшу групу політичної еліти міжвоєнної Польщі складали вихідці з родин великих землевласників (24 %), а серед еліти влади їх частка була ще більшою (43 %). Водночас за джерелами утримання великі землевласники (8 %) поступалися лише селянам (10 %), а серед еліти влади налічували 10%, поступаючися лише вищим офіцерам і чиновникам (35%). Це значною мірою пояснює тривалість і поширеність шляхетських традицій серед правлячих кіл міжвоєнної Польщі і слабкість демократичних тенденцій. З травня 1926 р. спостерігалося зменшення репрезентативності добору політичної еліти країни, водночас зростала дистанція між нею та суспільством. Один з уважних спостерігачів табору санації ген. Я. Ромер у 1927 р. писав: "Але дуже важливим недоліком є ізоляція уряду від народу і монополізація урядових посад пілсудчиками без огляду на [їх] кваліфікацію... Між Маршалом (при сильній участі камарильї) і народом виникав чимраз вищий і грубший


Одним з мотивів агресії РФ був удар по енергетичних проектах України, - аналітик | Громадське радіо\nОдним з мотивів агресії РФ був удар по енергетичних проектах України, — аналітик\nJanuary 17, 2018, 12:53 PM 2018-08-27T22:24:53\nЧи змогла Україна за останні кілька років зменшити свою залежність від постачання енергоресурсів із Росії? Думка президента аналітичного Центру глобалістики «Стратегія 21» Михайла Гончара\nВ студії Громадського радіо – президент аналітичного Центру глобалістики «Стратегія 21» Михайло Гончар. Говоримо з ним про енергентичну незалежність на тлі військових дій, газовидобуток в Україні, російський газ та Стокгольмський арбітраж.\nДмитро Тузов: Чи вдалося Україні зміцнити свої позиції на світовому енергетичному ринку за останні 4 роки, починаючи з березня 2014?\nМихайло Гончар: Тут можна відповісти ствердно, без зайвого пафосу, звичайно, таке зміцнення відбулося. Це дуже важливо, оскільки країна в умовах агресії Росії, від якої спостерігалася серйозна енергетична залежність, вона мала зміцнити свої позиції для того, щоб стати менш вразливою. Ми можемо говорити про те, що понад 2 роки не закуповується російський газ. Варто згадати про те, як нам розповідали, що без російського газу Україна просто не проживе. Також серйозний прогрес в закупівлі ядерного пального, де цього року ми бачимо, що обсяг закупівель наближається до половини від загального обсягу. Решта припадає на російського постачальника.\nСлід відзначити новину 2017 року – це успіх «Нафтогазу» в Стокгольмському арбітражі.\nДмитро Тузов: Це рішення вже поставило крапку в суперечці між «Нафтогазом» і «Газпромом»?\nМихайло Гончар: Поки що ні, крапка поставлена тільки в питанні стосовно одного з двох чинних контрактів, а саме купівлі-продажу газу. Тут є крапка з позиції арбітражу. Але сторони мають тепер все це імплементувати. Це безперечно успіх команди і корпоративної стратегії «Нафтогазу» України. Рішення на користь України. Лише один красномовний факт – відбиток претензій «Газпрому» по принципу “бери чи плати на суму”, яка загалом за весь термін дії контракту давала 75 млрд заборгованості для «Нафтогазу», це саме по собі не потребує коментарів. Зараз багато хто говорить, що це віртуальний успіх, бо віртуальні гроші. Ці гроші зовсім не віртуальні.\nЄ бажання в Україні великих і малих олігархічних імперій, хоч якийсь шмат газового пирога відкусити собі. Попри наявність такого бажання, є наявність ще іншого – аналогічне «навіщо державній компанії робити такі потужні інвестиції в газовидобуток, гроші держкомпанії мають іти в бюджет, з них мають оплачуватись субсидії і так далі”. А от приватний інвестор має приходити, інвестувати, мовляв, тому Укргазвидобування треба пустити на приватизацію. І це буде катастрофа. Запобіжник простий. Є Норвегія, компанія Старт-ойл, вона державна, ефективно працює. В нас люблять показувати, що державні компанії неефективні, і от тільки треба приватизувати компанію і вона запрацює ефективно. Газовидобуток має залишатись в руках держави, бо це стратегічний ресурс. Якщо ми дамо в приватні руки, втратимо контроль за цим стратегічним ресурсом.\nДмитро Тузов: Існує енергетичний аспект в військові агресії Росії, фактично?\nМихайло Гончар: Якраз ми нещодавно в центрі глобалістики «Стратегія 21» випустили книгу, підсумок нашої роботи останніх двох років «Війни 21 століття, полігібресія Росії». Де вказуємо на те, що одним з важливих мотивів російської агресії проти України був енергетичний мотив. Якраз базуючись на речах, що Україна почала більш інтенсивно розробляти мілководний шельф Чорного моря, намітились три дуже крупних довгострокових проектів видобутку газу на глибоководному шельфі Чорного моря. Два проекти розробки покладів нетрадиційного газу на Сході і Заході. Ті попередні показники проектів показували на те, що Україна не тільки задовольнить свій попит, а й стане його експортером. Це прямий виклик домінуванню Росії на європейському газовому ринку. Тому і був нанесений такий превентивний удар по цих проектах.\nЦе лише частина дуже докладної майже годинної розмови. Повну її версію слухайте у звуковому файлі


Михайло Бауер про організацію та проведення зовнішнього незалежного оцінювання 2013 року в області » Департамент освіти і науки Чернівецької облдержадміністрації\nДепартамент освіти і науки Чернівецької облдержадміністрації » Навігація » Новини » Михайло Бауер про організацію та проведення зовнішнього незалежного оцінювання 2013 року в області\nІз 2008 року в Україні для всіх абітурієнтів вищих навчальних закладів різних рівнів акредитації обов’язковою умовою вступу є проходження процедури зовнішнього незалежного оцінювання. Цей процес для нашої держави все ще не закріплений на законодавчому рівні. Однак, незважаючи на численні супротиви, незалежне тестування отримало масове суспільне визнання і відбудеться в 2013 році відповідно до затверджених нормативно-правових документів.\nПро хід підготовки до проведення ЗНО-2013\nРеєстрація випускників на ЗНО-2013 завершилася 5 березня. Кількість зареєстрованих в Чернівецькій області становить 5101особа, з них випускники загальноосвітніх навчальних закладів – 3940, що становить 60,3% від загальної кількості випускників. Всього в 2012 році було зареєстровано – 57,2%.\nНайбільше зареєстрованих учасників ЗНО у м. Чернівцях (84,2%) та м.Новодністровську (89,4%), Кельменецькому (71,9%), Кіцманському (65,9%), Сокирянському (65,6%), Заставнівському (60,1%), Путильському (59,9%), Вижницькому (55,8%), Хотинському (53,7%) районах. У решти районах відсоток зареєстрованих наступний: Сторожинецькому (47,5%), Новоселицькому (45,0%), Глибоцькому (46,3%), Герцаївському (41,3%), районах.\nНа базі Групи моніторингу був створений пункт реєстрації, де випускники, в основному минулих років, ПТНЗ, ВНЗ І-ІІ р.а., мали змогу зареєструватися та отримати відповідну детальну інформацію. Кількість випускників цього року та минулих років, які звернулися до пункту реєстрації за консультацією та допомогою при оформлені пакету документів становить понад 300 осіб.\nНайбільше зареєстрованих випускників загальноосвітніх навчальних закладів з історії України 2397 (36,7%), математики – 1984 (30,4%), біології – 1502 (23,0%), географії – 1156 (17,7%); менше – з англійської мови 728 (11,1%), хімії – 616 (9,4%), фізики – 563 (8,6%), всесвітньої історії – 141 (2,2%), німецької – 111 (1,7%) та французької – 104 (1,6%) мов, світової літератури – 79 (1,2%), російської мови – 39 (0,6%).\nУ зв’язку з тим, що до Івано-Франківського регіонального центру оцінювання якості освіти продовжують надходити реєстраційні документи випускників, статистичні дані щодо загальної кількості зареєстрованих зазнають незначних змін.\nЗміни в організації та проведенні ЗНО-2013:\n–зменшено кількість тестових завдань з історії України та всесвітньої історії (замість 60 тестових завдань буде 55. Відповідно зменшиться кількість часу на виконання тестів – з 150 до 135 хвилин);\n– на тестуванні буде нова програма з біології та історії України, з якою можна ознайомитися на сайті Українського центру оцінювання якості освіти: www.testportal.gov.ua;\n– випускники вперше зможуть пройти тестування із світової літератури;\n– реєстрація осіб, які в поточному році навчаються за кордоном (в минулому році категорія таких абітурієнтів мала можливість складати тести тільки під час додаткової сесії, в 2013 році тестування можна здавати як під час додаткової, так і основної сесій);\n– складання абітурієнтами тестів мовами нацменшин (здійснюючи вибір мови для складання тестів, особливу увагу необхідно звернути на те, що під час проходження ЗНО абітурієнт отримає тільки тестовий зошит з перекладом, тестовий зошит українською мовою буде відсутній, отже, буде один тестовий зошит);\n– підвищення контролю за недопущенням порушень процедур ЗНО на пунктах тестування (у процесі кожного тестування в аудиторії буде проводитися засвідчення відсутності засобів зв’язку за допомогою металошукачів).\nЩодо початку та завершення тестування.\nТестування розпочнеться3 червня (хімія) та завершиться27 червня (світова література).\nВарто зауважити, що особи, які виявили бажання пройти зовнішнє оцінювання, але за релігійними переконаннями не можуть взяти участь у тестуваннях з окремих предметів, що проводитимуться в суботу, зможуть зареєструються для проходження зовнішнього оцінювання під час додаткової сесії, яка відбудеться з 4 по 11 липня 2013 року.\nЩодо організації та проведення пробного тестування.\nЩороку перед основною сесією проходить пробне тестування, яке є одним з ефективних елементів підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання. Зокрема, допомагає випускникам самостійно визначити рівень навчальних досягнень; перевірити вміння ефективно розподіляти час, відведений для виконання завдань тесту; психологічно підготуватися до складання ЗНО.\nПробне тестування відбудеться 23 березня (українська мова та література, біологія, фізика, російська мова, всесвітня історія, одна з іноземних мов: англійська, німецька, французька або іспанська) та 30 березня 2013 року (математика, історія України, хімія, географія, світова література).\nДля проходження пробного ЗНО по Чернівецькій області зареєстровано 2740 школярів загальноосвітніх навчальних закладів, що становить 42,0% від загальної кількості випускників. Порівняно з минулим роком кількість зареєстрованих збільшилася на 4,0% (у 2012 році – 38,0%).\nПро порядок закінчення навчального року та проведення державної підсумкової атестації у загальноосвітніх навчальних закладах області в 2012/2013 навчальному році Відсоток випускників, які зареєструвалися на пробне тестування наступний: в Сокирянському – 51,4%; Заставнівському – 45,6%; Вижницькому – 44,5%; Путильському – 43,8%; Хотинському – 41,7%; Герцаївському – 40,5%; Кельменецькому – 38,5%; Глибоцькому – 35,7%; Новоселицькому – 31,3%; Кіцманському – 27,1%; Сторожинецькому – 23,7% районах; м.Чернівцях – 61,8% та м.Новодністровську – 44,7%.\nСпільним наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Чернівецької ОДА та Івано-Франківським регіональним центром оцінювання якості освіти від 11.01.2013 № 20/6-ОД затверджено мережу пунктів пробного тестування. У Чернівецькій області створено 16 таких пунктів у кожному районі/місті (на базі Вижницької ЗОШ І-ІІІ ст., Глибоцького ліцею, Заставнівської гімназії, Кельменецького ліцею, Кіцманського ЗНЗ І-ІІІ ст., Новоселицької гімназії, Путильської ЗОШ І-ІІІ ст., ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 м. Сокиряни, Сторожинецького районного ліцею, Сторожинецької районної гімназії, Хотинської гімназії, Хотинської ЗОШ І-ІІІ ст. № 5, Чернівецької ЗОШ № 6, 24, гімназії № 1, ліцею № 4).\nВідповідно до плану спільних дій Департаменту освіти і науки, молоді та спорту та Івано-Франківського РЦОЯО затвердженого 15.01.2013 р. всі відповідальні за пункти тестування та їх помічники, залучені особи пройдуть навчання та тест-контроль згідно графіку.\nОрганізаційна та інформаційно-роз’яснювальна робота\nСеред педагогічної, учнівської, батьківської громадськості проводиться постійна інформаційно-роз’яснювальна робота щодо організації та проведення ЗНО-2013. Питання зовнішнього оцінювання систематично розглядаються на нарадах директорів та заступників директорів ЗНЗ районів/міст, методичних об’єднаннях вчителів-предметників; висвітлюються на сторінках районних газет, місцевих радіомовлень, освітніх сайтах; відповідальні за ЗНО в район/місті щомісяця звітують про проведену роботу.\nУ ЗНЗ області оформлені постійно діючі стенди з питань організації та проведення зовнішнього незалежного оцінювання.Кожен випускник загальноосвітнього навчального закладу, ПТНЗ, ВНЗ І-ІІ р.а. був ознайомлений з інформаційними листівками «ЗНО-2013: читали, чули, знаємо!» щодо процедури реєстрації та проходження основних сесій тестувань.Питання про хід підготовки до проведення незалежного тестування систематично розглядаються на апаратних нарадах Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Чернівецької облдержадміністрації. У Чернівецькій обласній інформаційно-методичній газеті «Освіта Буковини» створено рубрику, в якій систематично висвітлюються актуальні питання зовнішнього оцінювання. Відповідно кожен потенційний випускник володіє достатньою інформацією щодо проведення зовнішнього незалежного оцінювання в 2013 році.


Бліксер Robot Coupe Blixer 2 - Термо-лайф\nШвидкість – 3000 об / хв, ємність з нержавіючої сталі на 2,9 л, в комплекті ніж з дрібними зубцями і герметична кришка зі скребком.\nКоличество Бліксер Robot Coupe Blixer 2\nАртикул товару: Blixer 2\nОпис товару Бліксер Robot Coupe Blixer 2\nБліксер Robot Coupe Blixer 2 поєднує в собі функції куттера і міксера. Завдяки високій швидкості 3000 об / хв і дрібнозубчастого ножа можливе отримання особливо тонкої консистенції продукту. Бліксер може використовуватися в ресторанах з традиційною кухнею, а також на підприємствах, які передбачають наявність дієтичних страв в меню. Чаша з ручкою і ножі з нержавіючої сталі легко знімаються і миються. Кришка з полікарбонату дозволяє додавати додаткові інгредієнти або рідини в процесі роботи, виключаючи доступ до обертових деталей. Прилад простий і надійний в роботі. У Бліксера реалізована магнітна система захисту і гальмо двигуна.\nЄмність, л: 2,9\nБудьте первым, кто оставил отзыв на “Бліксер Robot Coupe Blixer 2” Отменить ответ


Комп'ютерні ігри і діти\nДитина, яка орієнтується з дитинства в комп'ютері, відчуває себе впевненіше, тому що для нього відкривається доступ в сучасний світ.\nДеякі комп'ютерні ігри є тими ж заняттями, а всім відомо, що дитину набагато легше залучити до гри, ніж змусити складати цифри або вчити алфавіт. Коли дитина грає в комп'ютерні ігри, він потрапляє в чарівний світ, який так схожий на справжній.\nЯк же не заблукати в дзеркальному світі?\nУ комп'ютерних іграх найнебезпечніше - це ефект присутності, коли малюк починає знайомитися з комп'ютером. Найменша дитина розуміє, що мультик - це щось таке, що до нього не має безпосереднього відношення. Він є спостерігачем. На відміну від мультиків комп'ютерні ігри побудовані так, що гравець в що відбувається відчуває себе учасником. Навіть дорослому буває дуже важко повернутися в реальний світ, що вже говорити про малюка, який насилу відокремлює фантазії від реальності. Варто натиснути кнопочку, і вже літаєш з ким-небудь, борешся з драконами або танцюєш на балу.\nПотреба повернутися в світ фантазії, це один з перших ознак психологічної залежності, і часом навіть дорослій важко позбутися її.\nВсе не так вже страшно, як часом здається на перший погляд. Як показує досвід, що в першу чергу до киберзависимости схильні ті діти, у яких комп'ютер є громовідводом. Однак ціна спокою, коли дитина не буяє, не вимагає до себе уваги, може виявитися дуже високою. Набагато розумніше віртуальний простір спочатку перетворити на зону співпраці, яку ви будете освоювати разом з дитиною.\nКрім цього, світ дитини потрібно наповнювати яскравими реальними подіями та пригодами.\nЛогіка замість творчості?\nТі, хто є прихильниками комп'ютерних ігор, підкреслюють, що розвиваючі ігри благотворно впливають на дитячий інтелект. І все це прекрасно, але в тому випадку, якщо розвиток аналітичних і логічних здібностей не пригнічує творчого та емоційного мислення.\nПам'ятайте про те, що потрібно врівноважувати комп'ютерну інтелектуальну діяльність з творчою реальною діяльністю. Тому як, якщо малюк буде грати в ігри, які не пов'язані з рішенням логічних завдань, наприклад, розфарбовує картинку або вивчає іноземну мову, у нього працюють активно тільки ті зони кори головного мозку, що відповідають за логічне мислення.\nНе хочу читати!\nНа сьогоднішній день розвивається справжня епідемія дитячої дислексії: діти не хочуть читати і дуже часто не можуть повноцінно зрозуміти зміст прочитаного. Причини цього поки до кінця не пояснені, але не в останню чергу це пов'язують з тим, що у дітей є гіпертекстові інтерактивні джерела інформації, яку добувати і засвоювати простіше, ніж книжкову.\nЩоб уникнути дислексії, треба раніше зацікавити дитину читанням, ніж він познайомиться з комп'ютером, а також дитину потрібно навчити бути думаючим читачем. У цьому може допомогти комп'ютер. Наприклад, можна знайти дитячі інтернет-спільноти, в яких однолітки обговорюють прочитані книги і т. д.\nІгри добрі і злі\nПсихологи попереджають, що комп'ютерні ігри дуже часто стають каталізатором агресії і гіперактивності у дітей. Але чи означає це, що потрібно зовсім захистити дітей від комп'ютерних ігор?\nІснує маса чудових ігор для розвитку інтелекту, які можуть принести користь вашому малюкові. Хлопчики на порозі шкільного віку починають вимагати від батьків агресивні стрілялки та хитромудрі бродилки. У цьому випадку можна направити енергію дитини в мирне русло, для цього потрібно приохотити його до «стратегіям», які добре розвивають аналітичні та логічні здібності, а заодно і розширюють кругозір.\nНаприклад, стратегічна гра-фентезі «Герої меча і магії» сподобається дошкільнятам і молодшим школярам. Віртуальні конструктори добре розвивають логічне мислення. За допомогою даних конструкторів можна будувати немислимі інженерні споруди, які діють відповідно з фізичними законами. Найцікавіший конструктор - «Неймовірна механіка».\nМожна навчити грати малюка в шахи - купіть програму «Chessmaster». Від неї будуть в захваті чотирьох-п'ятирічні малюки: дану гру можна налаштувати так, що на поле вийдуть справжні королеви й королі, лицарі, солдати, які будуть битися, скакати на конях.\nКоли дитина освоїть домашній комп'ютер, він коли-небудь все одно виявиться у Всесвітній павутині.\nВ інтернеті, як в реальному світі, є бібліотеки і музеї, магазини і парки розваг. Тут можна як у житті зустріти хорошу людину, яка може стати другом, а можна - маніяка або афериста. Чи означає це, що потрібно захистити дітей від впливу інтернету? Заборонами в цьому випадку не доб'єшся нічого. Так як він все одно колись проникне в інтернет. Тому замість заборон необхідно подумати про засоби захисту. Для цього навчіть дитину, перш за все, використовувати інтернет на благо.\nЯкщо потрібно знайти відповідь на розумне питання, зайдіть разом з дитиною в мережу і знайдіть відповідь, так як в інтернеті можна знайти сайти про природу і багато іншого навіть для самих маленьких користувачів. Також з малюком ви можете відвідати бібліотеку або віртуальний музей, взяти участь у конкурсі або інтелектуальної олімпіаді.\nМожна підібрати тематичні розвиваючі слайди, які познайомлять дітей з навколишнім світом. Такі презентації можна дивитися як з самими маленькими дітьми, так і старші.\nНеобхідно навчити дитину користуватися пошуковиком. Наприклад, якщо дитина задав вам «розумний» питання про будову атома, запропонуйте пошукати разом відповідь за допомогою комп'ютера. Розкажіть дитині, як користуватися комп'ютером, щоб отримати необхідну інформацію, наприклад, порівнюєте якість товарів і ціну, шукаєте розклад авіарейсів, бронюєте квитки.\nОднак наївно припускати, що, якщо дитина опиниться в Мережі, він обмежиться тільки пізнавальними ресурсами. Для цього можна встановити на комп'ютер спеціальний фільтр, він буде відсівати ресурси, які містять порнографію і закликають до агресії. Є спеціальні програми, наприклад, "інтернет няня" з її допомогою ви зможете скласти картину мандрів дитини по інтернету, і якщо помітите підозрілі сліди, зможете вжити заходів за допомогою меню. В Internet Explorer є вбудований фільтр. Програми "стоп дитина" і "час ігор" допоможуть обмежити час, який дитина проводить за комп'ютером.\nОтже, не бійтеся поєднання\nкомп'ютерні ігри та діти


Події і Дати - 30 Серпня 2019 - Новини Рокитнівщини\nГоловна » 2019 » Серпень » 30 » Події і Дати\nподія в історії Рокитнівщини!\nА ще вона була найграндіознішою, наймасштабнішою, найпомпезнішою і найбільш вражаючою! Подія, яка зібрала тисячі жителів району, особливо молоді. Аби вона відбулася на та-а-а-кому(!) високому рівні, над її підготовкою та організацією працювала ціла команда молодих і підприємливих людей вже із зовсім новим баченням сучасності. Якщо ж детальніше про турнір із змішаних єдиноборств, який 24 серпня пройшов на площі торгового центру «Versal”, то задум у його проведенні, і саме до Дня Незалежності, належить рокитнівським спортсменам-борцям Максиму Трохимчуку та Андрію Попку. «Ідею проведення такої події я виношував не один місяць, — зізнається Максим. — І коли поділився нею із людьми, яким довіряю, то ніхто навіть не сподівався, що її можливо реалізувати в таких масштабах».\nЗвісно, не сподівався. Адже хлопці запланували запросити найкращих суддів та спортсменів і не лише з України. А ще організувати усе, як на справжніх боях: із восьмикутником-автогоном, охороною, виходами бійців з делегаціями, нагородженням, відповідними освітленням, музичним супроводом, формою одягу, який би символізував цей турнір та наше селище, і т. д. І хочеться відзначити, що їм, при фінансовій підтримці великої кількості жителів району (68 чоловік), вдалося реалізувати свій грандіозний задум в якнайкращому вигляді. Не зайвим буде повторити, що такого рівня проведення спортивної події Рокитнівщина ще не бачила. Надзвичайно вдало було підібране місце проведення. І абсолютно все до дрібниць продумано. Які там були виходи спортсменів з делегаціями під прапорами свого регіону чи країни! Якого рівня борці (з Києва, Рівного, Олевська, Полтави, Харкова, Білорусі і Вірменії)! Який суддівський склад (за участю представника із Бразилії)! Які бої! Яка підтримка публіки! Який музичний супровід і заставки! Які ведучі (Лілія Климончук та Віталій Стрілюк)! Які церемонії нагородження! І взагалі яка там панувала атмосфера! Її відзначали всі гості, яким надали можливість привітати рокитнівчан із спортивним святом, а водночас і з Днем Незалежності України. А як вболівальники підтримували своїх спортсменів! І двом із них: Анатолію Дудику та Максиму Трохимчуку вдалося порадувати своїх земляків перемогою.\nВкінці були квіти, коровай для організаторів, феєрверки і вітальне слово від Максима Трохимчука, який дякував усім причетним до сьогоднішньої події людям. Найперше матері, яка у всьому його підтримує, тренеру Івану Парчуку, якого він назвав ще й другим батьком, і, звичайно, команді людей, яка зробила все, щоб професійний турнір пройшов з таким розмахом: Андрію Попку, Юлії та Сергію Ковальчукам, Лілії та Олександру Климончукам, Роману Марковцю, Олександру Боюці, Хачетуру Калояну, Олегу Семенюку, Віталію Стрілюку. Із словами вдячності він також запросив на спортивну арену всіх присутніх спонсорів. Було спільне фото на згадку. А ще було зрозуміло, що всі разом ці люди — велика сила. І що їм вдасться організувати ще не одну таку подію, можливо, і більш вражаючу. А саме про майбутнє спортивне свято вже сьогодні знову мріють наші хлопці-борці. Вони і владу закликають підтримувати та організовувати заходи найвищого рівня. Від проведеного турніру його ініціатори залишилися по-справжньому щасливі. Як зізнається Максим, йому дуже хотілося, аби молодь побачила, що можна по-іншому, набагато корисніше і цікавіше, проводити час. І цієї мети досягнуто. А ще завдяки гостям про Рокитне тепер довідаються у багатьох куточках України і навіть за її межами. Адже у всіх про спортивне свято у нашому містечку залишилися найкращі враження і найнезабутніші спогади…\nФото автора та Івана Парчука.\nКатегорія: Події і Дати | Переглядів: 135 | Додав: faust123451 | Рейтинг: 5.0/1


Відродження міста з «кам’ян...\n18.08.2021 - 12:42 | Переглядів: 856\nТетяна Євсєєва народилася на Алтаї, навчалася в Новосибірському архітектурному інституті, працювала там за спеціальністю. А у 1986 році переїхала до Нової Каховки на Херсонщині. З того часу працює тут архітектором та очолює Новокаховське товариство охорони культурної спадщини. Це молоде місто стало для неї рідним. Звідси виїжджати нікуди за роки Незалежності України не думала.\n– За кордон – навіть думки не було. Ми з родиною подорожували Європою, там гарно. Але чи зможемо ми там реалізуватися у своїй справі? Це сумнівно.\nУ Новій Каховці Тетяна Миколаївна як архітектор змогла більше розкритися, ніж у Новосибірську. Адже у великому місті таких фахівців, як вона, – тисячі. З одного боку, є з ким спілкуватися. А з іншого, якось виділитися, отримати унікальне замовлення, – дуже складно. А в маленькому містечку робота архітектора відповідальніша.\nПерші відновлені "вишиванки" на буд. 18 по вул. Героїв України\n– Тут у мене була можливість робити самостійні авторські проєкти. До того ж, унікальна історія міста і моя царина органічно співпали. Було захопливо шукати в архітектурі міста цікавинки.\nВідкриття «кам’яних вишиванок»\nТакою цікавинкою для Тетяни Євсєєвої стали унікальні архітектурні орнаменти на будівлях історичної частини міста, яке виникло на місці села Ключового при спорудженні Каховської ГЕС у 1950-і роки.\nПро те, що на фасадах старих дво-триповерхових будинків є орнаменти, жителі міста знали. Але не надавали їм якогось особливого значення. У 2014 році, коли робився Генплан міста, активісти дізналися, що автор цих орнаментів – художник-бойчукіст Григорій Довженко. Це однофамілець кінорежисера Олександра Довженка, який домігся від Академії наук, щоб у місто прислали архітекторів для оздоблення будинків.\nІм’я художника знайшли в описі виконання архітектурних оздоблень на будівлях Палацу культури та Літнього театру. А хто робив орнаменти на житлових будинках – ніде не було зафіксовано.\nГригорій Довженко за створенням орнаменту\nМайже два роки по крихтах збирали інформацію. В інтернеті тоді ще нічого про це не було. Знайшли нащадків художника у Баштанці на Миколаївщині та в Києві. Вони теж не знали про такий скарб – мистецьку спадщину їхнього діда.\nУ 2017 році Тетяна організувала групу волонтерів для відновлення цих орнаментів, які вирішили назвати «кам’яними вишиванками». Це люди різного віку і різних професій – їх нині біля 30 осіб. Користувалися фотографіями будинків 1960-х років, які отримали від сина художника Григорія Соколенка із Запоріжжя.\nДіана Іваннікова і Тетяна Євсєєва\n– Ми з Діаною Іванніковою – вона тоді була депутаткою міськради – пішли по кварталах шукати будинок, де можна було б реставрувати орнаменти Довженка, – згадує архітекторка. – Натрапили на двоповерховий офісний будинок на вулиці Героїв України, 18. Він належав підприємцю Юлію Рапопорту. Спитали у нього дозволу на реставрацію. Юлій Шулімович погодився, запитав, скільки це йому коштуватиме. «Та ні, ми безплатно, нам просто цікаво», – кажу. Ми вичистили орнаменти і відновили початковий колір фону під ними.\nАрт-терапія на орнаментах\nЗа ці роки волонтери відновили архітектурні панно на 10 будинках. А їх усього в місті 120. Також виграли грант Британської ради на створення буклету про кам’яні вишиванки.\n– Щоразу, коли проводимо реставрацію орнаментів, відчуваємо подив і захоплення майстерністю їх творця, – ділиться враженнями Тетяна. – Останнє панно, яке ми відновили на будівлі дитсадку «Теремок», – це взагалі фантастика.\nВідновлений орнамент на дитсадку "Теремок"\nДосі дивлюся і не можу зрозуміти, як це можна було придумати – переплетення орнаментів зі стрічками. Наскільки була багата фантазія у Григорія Овксентійовича, як це було майстерно зроблено. І все – ручна робота, жоден орнамент не повторюється. Коли їх чистиш, то відчуваєш, як ведеш рукою, мов скульптор. Ніби повторюєш його рухи, коли він творив цей шедевр. І від твоїх рук він знову оживає. Ми називаємо це арт-терапією.\nТетіна Євсєєва за роботою\nУтім, треба не тільки відновлювати історичні панно, а й зупинити їх руйнування. Адже жителі часто наліплюють на них чи поруч пінопласт для утеплення квартир або забілюють різним кольором, роблять прибудови, які закривають панно. Але ці орнаменти мають художню цінність. Тож треба повернути початкову ансамблевість місту, відновивши фасади, поребрики і озеленення.\nНовий розмах для «вишиванок»\nЗусилля ентузіастів не минули даремно. Кінець-кінцем і влада звернула увагу на «кам’яні вишиванки». У 2018 році міський відділ культури і туризму виграв грант на популяризацію цих орнаментів.\nНа кошти Українського культурного фонду був створений сайт про «кам’яні вишиванки» Нової Каховки та видані книга про них, буклети і карти. Їх безкоштовно роздали в бібліотеки, школи і коледжі. У навчальних і дошкільних закладах проводили лекції для дітей про історію архітектурних орнаментів Григорія Довженка.\nУ бібліотеках міста розповідали учням про "кам'яні вишиванки"\n– Нам не вистачало такого розмаху в популяризації «вишиванок» – дійти до кожної школи чи дитсадка, – зазначає Тетяна Євсєєва. – Завдяки цьому гранту дуже багато дітей і молоді дізналися про таку історичну спадщину. І це розійшлось навіть по Україні. Це було вкрай важливо і вчасно.\nА коли відновлювали орнаменти на дитсадку «Теремок», то отримали підтримку міського відділу освіти. Працівники закладу також допомагали, навіть зібрали кошти на фарбу. Роботу приїхав оглянути і головний архітектор Херсонської області Григорій Ходін. Був вражений орнаментом і діяльністю волонтерів.\nПотрібен міський фонд\nУтім, Тетяна Євсєєва вважає, що треба йти далі. Нині вона думає над тим, щоб створити електронний каталог усіх архітектурних панно міста, а також поєднати їх з електронною картою. Також вважає за доцільне створити спеціальний фонд для збереження і відновлення «вишиванок». Адже більшість старих будинків стали власністю ОСББ, а в них проживають по кілька родин, часто пенсіонерів.\nТож потрібна допомога громади, щоб зберегти ці будівлі. У багатьох містах, де є історичні ареали, такі фонди діють. Наприклад, у Львові з бюджету виділяють кошти на заміну вікон і дверей в історичних будинках.\n– Туристичний збір, що отримує місто, збирається за рахунок історичних пам’яток, – продовжує Тетяна. – Тож він і має йти на їх збереження.\nЯк новообраний депутат міської ради, вона планує ініціювати створення такого фонду. А поки що готується до проведення екскурсій по «кам’яних вишиванках» на День Незалежності. Розроблену нею екскурсію включили у всеукраїнські маршрути. Уже є заявки від туристичних фірм із Сум і Яготина. А Новою Каховкою зацікавилися польські туроператори.\nТакож треба відновити біля дитсадка «Теремок» початкову балюстраду з вазонами і балясиною. Ці фігури вже відлиті, залишилося їх встановити.\nМи стали вільнішими\n– За роки Незалежності люди в місті, безумовно, змінилися, – розмірковує Тетяна. – Виникли громадські організації, розвивається волонтерський рух, благодійність. Однак громадянського суспільства ми ще не створили. У нас є корупція, є люди, які проштовхують свій бізнес, користуючись статусом депутата або чиновника при владі.\nАле це «хвороба» всієї нашої країни, яка тільки проходить період становлення. А еволюційний процес не такий швидкий. Та в усякому разі, ми нині не такі, як були 30 років тому. Я вже не знаходжу спільної мови зі своїми родичами з Росії. У нас інша ментальність. Ми стали вільнішими і розкутішими. Але в кожному з нас ще сидить маленький «рабчик» і треба, як казав Антон Чехов, вичавлювати його із себе по краплі. Не завжди вистачає сміливості і наполегливості щось відстояти. Потім собі за це дорікаєш.\nАвтор: Олександр Гунько, головний редактор, журналіст Нова Каховка.City\nНовокаховська територіальна громада


Вітання для Рибки Надії Миколаївни - Золочів.нет\nЯк вдало проведений день приносить щасливий сон, так плідно прожите життя вдало дарує втіху…\nЩиро вітаємо Рибку Надію Миколаївну із ювілейною датою, яку золотими літерами вписала доля у календар життя! Нехай ще багато десятків років листопад підсумовує прожиті роки, наповнені радістю, здоров’ям, достатком та справжнім щастям.\nПлоди теперішнього – щедрий подарунок старань і праці минулого. Атмосфера поваги і взаєморозуміння, пошани та підтримки, ввічливості та любові – це ТЕ, чим повниться Ваша домівка, ТЕ, що ВИ зуміли виплекати як добра дружина, любляча мама та турботлива бабуся. Зичимо, щоб всі Ваші старання, плани та мрії завжди увінчувалися успіхом, а кожен крок, вчинок та думку благословив Бог!\nНехай Ваша мудра порада, добре слово, щира усмішка та ревна молитва ще багато років бринять на устах! Щоб кожен вечір було за що дякувати, кожен ранок було за кого просити, а кожен день було для ЧОГО і КОГО жити!\nЩиро, Ігор, Соломія, Яринка, Даринка та свати\nАнну Білу з нагоди 45-річного ювілею вітають чоловік Андрій, доньки Тетяна і Любов, зяті Володимир і Василь, внуки Єлизаветочка і Остапчик.Всю доброту, яка існує в світі,Всю радість, що живе серед людей,Найкращі, всі, що до вподоби, квітиДаруємо у цей прекрасний ювілей!Хай Матір Божа Вас охороняє,В душі панує світла доброта,Ісус Христос здоров’я […]


басейн насоси та фільтри з’єднані в одне ціле – вони те, що потрібно\nКрім вашого самого басейну, насос басейну і фільтр, який буде використовувати два найбільш важливих частин обладнання, що вам потрібно, щоб зберегти ваш басейн операційної і чистою. Одна нова опція, яка зараз продається в басейні насосів і фільтрів, які приходять як один інтегрований блок.\nвідмінно підібрані повної системи\nSTA-RITE підземний насос піску і системи фільтрів є лише однією з цих систем, і це дозволяє спростити вашу водойми обслуговування системи шляхом поєднання обох в один простий в установці пристрій. Його відмінно підібрані, легка система обслуговування, яка позбавляє користувача з відповідності і покупка двох окремих систем.\nКрім того, один рік гарантії охоплює як насос басейну і фільтра, який спрощує справу ще більше. Однак, сумнівно, що вам потрібно для гарантії одну частину корозії бак поліетилен, який може стати на багаторічного впливу будь-яких погодних умовах.\nЛегко заднім числом\nЩо стосується фільтрів, то воно є останнім у простоті експлуатації. Його “легкого ковзання”, 6 позицій, верхнє кріплення, багатоходової клапан полегшує зворотного промивання і гладкою бездоганної роботи.\nоптимальної чіткості басейн\nВсередині фільтра системи, вона має найсучасніші передові інженерні рішення з унікальним дизайном і бічні дифузори, які роблять для більш рівномірного і збалансованого потоку по піску ліжко для оптимальної чіткості воді басейну.\nВключення цієї подвійний блок є найсучаснішою енергозберігаючої технології в супер ефективний Max-E Pro насоса. Чи не Крім того, не потрібно ходити по магазинах навколо гри водна система матч чайник, тому що ця система поставляється в комплекті з насосом, фільтром бака і багатоходової\nPrevious Previous post: пишність кругляком бруківка\nNext Next post: мої найвдаліші домашні системи гідропоніки


Нову злітно-посадкову смугу міжнародного аеропорту "Одеса" планується відкрити влітку поточного року: тут будуть встановлені метеорологічні радіолокатори та радіолокатори огляду льотного поля.\nПро це міністр інфраструктури України Владислав Криклій повідомив на своїй сторінці у Фейсбуці, передає Укрінформ.\n"Усі роботи щодо будівництва першої черги нового аеродрому завершені, залишилась тільки перевірка Державною авіаційною службою України та процедура сертифікації для можливості здійснення польотів. Нову бетонну смугу довжиною 2800 м і шириною 45 м планується відкрити вже цього літа. Також буде стоянка для літаків класу D, у тому числі Boeing 757, 767, Airbus A300 і A310 та іншi", - зазначив Криклій.\nЗа словами міністра, завершується друга черга будівництва - на аеродромі встановлять нове обладнання, в тому числі метеорологічні радіолокатори та радіолокатори огляду льотного поля.\nУ межах робіт третьої черги, додав Криклій, розпочнеться будівництво паралельної з новою смугою руліжної доріжки, яка дозволить ще швидше оперувати злітною смугою.\nГлава Мініфраструктури також повідомив про перспективи будівництва терміналів і початок підготовчих робіт з будівництва злітно-посадкової смуги аеропорту в Дніпрі, визначенні кінцевої локації летовища в Ужгороді та підготовлену для державної експертизи проєктно-кошторисну документацію Херсонського аеропорту.\nЯк повідомлялося, міжнародний аеропорт «Одеса» є одним з найбільших аеропортів України, пов'язаний повітряними лініями з багатьма містами України, Східної Європи, а також країнами Західної Європи, Азії і Африки.\nДовжина нової злітно-посадкової смуги складає 2800 метрів, а ширина - 45 метрів. ЗПС має товщину 105 см, в тому числі 40 см - "важкий бетон". Несуча спроможність нової ЗПС дозволить аеропорту приймати майже вдвічі більше літаків, що здійснюють міжнародні рейси.\nКриклій Одеса Аеродром


Home/Статті/Як отримати візу самостійно?\nМало хто знає, що Греція займає лідируючі позиції в рейтингу найбільш популярних напрямків туризму серед українців. Причиною такої сенсаційної новини можна вважати як привабливість цієї країни в плані туризму, так і велика кількість візових центрів в декількох регіонах. У цій статті ми спробуємо розібратися в питанні самостійного отримання візи до Греції.\nЩоб потрапити до Греції повинні отримати Шенгенську візу.\nАле, це стосується тільки тих громадян, які оформляють туристичну візу самостійно, тому що їм необхідно зв’язатися з візовим відділом в посольстві і узгодити час подачі документів. Отримати дозвіл на в’їзд в країну в консульстві можна на наступні типи подорожей:\nпоїздки в бізнес цілях;\nучасть в спортивних / культурних заходах;\nучасть в семінарі / конгресі;\nдля поїздок вантажним транспортом.\nЯкщо у вас немає можливості оформити всі необхідні документи самостійно, ви можете скористатися послугами спеціалізований компаній, які професійно займаються оформленням віз до Греції, але в будь-якому випадку вам потрібно буде надати в офіс контори необхідні документи.\nДля отримання шенгенської візи, виданої Грецією, громадянин РФ повинен подати такі документи:\nЗакордонний паспорт з терміном дії не менше трьох місяців після дати закінчення поїздки;\nКсерокопії всіх сторінок паспорта громадянина України;\nАнкету, заповнену латинським шрифтом з підписом заявника;\nДві кольорові матові фотографії 3, 5 * 4, 5.\nДовідка з місця роботи, із зазначенням посади та розміру заробітної плати заявника. Так само повинні бути вказані контактні дані роботодавця.\nКсерокопія, що підтверджує бронювання номера в готелі Греції.\nДовідка з банківської установи, яка підтверджує, що на рахунку заявника має сума грошей з розрахунку 50 євро на кожен день поїздки (для непрацюючого громадянина).\nЦікавеньке: Коли їхати відпочивати в Литву\nЯкщо у вас поширене прізвище: Іванов, Петров і т.д., то додатково вам може знадобитися копія свідоцтва про народження. Якщо у вашому старому закордонному паспорті були шенгенські візи. Те бажано надати їх копії або сам паспорт, якщо він у вас на руках.\nЯкщо ви оформляєте візу самостійно, а не через туристичну фірму, то додатково вам будуть потрібні:\nЛист, що підтверджує бронювання готелю для заявника, з печаткою та підписом служби резервації готелю.\nМедична страховка, чинна на всій території Шенгену. Страховка повинна бути оформлена на весь термін вашого перебування в Греції. Сума страхування повинна бути мінімум 30 тисяч євро.\nНа деякі категорії віз необхідно представити окремий пакет документів. Наприклад, якщо візу оформляє пенсіонер або студент. В такому випадку краще уточнити перелік необхідних документів у Консульстві Греції вашого округу.\nДодаткові вимоги висуваються і при виїзді в Грецію з дитиною. У таких випадках для отримання візи необхідно подати:\nкопія згоди батьків, на виїзд дитини завірена у нотаріуса;\nкопія паспорта одного з батьків, який не виїжджає з країни;\nспонсорський лист і довідка з місця навчання дитини.\nЦікавеньке: Чим зайнятися в Вільнюсі з дітьми\nЗверніть увагу, що якщо у вас є відкрита і діюча шенгенська віза в будь-яка європейська держава, то для поїздки в Грецію вам не потрібна віза.\nУ посольстві вартість грецької візи становить 35 євро. Додатково потрібно сплатити сервісний збір, розмір якого розрізняється в кожному місті.\nБезкоштовно віза оформляється дітям, які не досягли 12 років, близьким родичам громадян Греції та ЄС, інвалідам та супроводжуючим їх, учасникам спортивних змагань та заходів, а так же студентам або школярам, які в’їжджають в Грецію на навчання.\nОформляти візу самостійно або довірити цей процес турфірмі — вирішувати вам. Звичайно, оформлення документів в турфірмі обійдеться вам набагато дорожче, але при цьому вам не доведеться витрачати свій час на довгі черги. У консульстві вам оформлять дозвіл на в’їзд в країну за термін від 3 до 10 днів.\nВарто звернути увагу, що наявність одноразової або дворазовою шенгенської візи дає вам право перебувати на території країни до 45 днів.\nМультивіза дає вам можливість знаходитися в країні 90 днів протягом півроку або року.\nЦікавеньке: Як дістатися з Криту на Санторіні самостійно?\nТранзитна віза має термін дії — максимум 6 місяців. Термін перебування залежить від квитків і броні готелів. Якщо ви отримуєте багаторазову транзитну візу, то не забудьте вказати загальну кількість днів всіх в’їздів в країну.\nЯка реальна вартість екскурсій в Туреччині?\nЯк дістатися з Афін на Санторіні самостійно\nЯкі музеї варто відвідати в Тунісі\nЩо турист повинен знати про прокат машини


Жінки в русі опору сімдесятих років - Праці дисидентів - Дисидентський рух в Україні\n07.02.2008 | ЛІСОВА Віра Павлівна | Журнал "Зона", № 12, 1997.\n19 грудня група жінок з Києва (Оксана Яківна Мешко, Таміла Матусевич, Світлана Кириченко, Віра Лісова, Ольга Стокотельна, Галина Дідківська) приїхала до Кончі-Заспи, щоб привітати Миколу Даниловича Руденка з днем народження. Господарі прийняли нас радо і гостинно. Був там Микола Лукаш, уже без роботи і без членства у Спілці письменників — після його безпрецедентної заяви щодо обміну місцями з ув'язненим Іваном Дзюбою. Приїхав із Закарпаття Йосип Тереля, будучи саме у "відпустці" після чергового табору чи психушки. Як завжди оптиміст, він з блискучим гумором розповідав про різні пригоди у його мандрах по муках. Ми давно так не сміялися!\nПісля відправки засуджених політв'язнів до таборів (1972 — 1974 р.р.) сформувалося коло з родичів та друзів, що залишились неув'язнені. Ми почали активніше спілкуватись між собою, усупереч перешкодам КГБ. Налагоджували зв'язки з родинами ув'язнених з інших міст і сіл України. Витворили навіть традиції: вітання з днем народження, святкування Нового року, інших обрядових і Шевченківських свят, посвячення у школярики. Це гарно робили Галина Дідківська та її мама Галина Полікарпівна, Світлана Кириченко, Надія Світлична, Таміла Матусевич та ін. Валентина Бердник організувала курси крою і шиття, які проводила на квартирі у Віри Лісової. Словом, ізоляція в суспільстві, де запанували розгубленість, мовчання і страх, нас здружила. Це також давало можливість ділитися новинами з таборів та навколо сімей ув'язнених.\nТож у цьому замкненому колі опинилась частина тих жінок, які різною мірою були причетні до самвидаву 1960-х років. Тепер він набув, по суті, правозахисного спрямування: клопотання, протести, скарги у різні офіційні державні та партійні інституції, до депутатів Верховної Ради, у суди, прокуратури, МВС; листування з табірною адміністрацією. Тематика була широка: від протестів, клопотань щодо умов утримання в'язнів у таборах до політичного характеру. Це переважно були документи на захист своїх рідних, але й не тільки (як ось Світлани Кириченко на захист викраденого КГБ дворічного Яреми Світличного після арешту його мами, щодо наступних арештів Миколи Горбаля та інших), про лікування Івана Олексійовича Світличного, голодування чоловіків та безліч інших індивідуальних писань. Менше було акцій гуртових, як-от виступ групи львівських жінок на захист Валентина Мороза (Раїса Мороз, Ольга Горинь, Олена Антонів та ін.). Частина цих документів ставала надбанням самвидаву.\nВшануймо споминами всіх матерів, які мали ув'язнених дочок та синів, бо зазнали вони великих страждань, особливо втрачаючи рідних дітей по таборах! Захищаючи своїх синів та дочок, деякі з матерів стали відомими та визначними правозахисниками, а також громадськими діячами. Такою, передусім, назвемо Оксану Яківну Мешко. Знаємо про Ніну Михайлівну Марченко, яка велику любов до свого загиблого сина перенесла на всіх живих його побратимів, глибоко перейнявшись їхньою діяльністю. Знаємо також, що більшість матерів із західних земель, у яких були засуджені дочки чи сини, — це були люди свідомі, розуміли своїх дітей і підтримували їх.\nКрім названих вище, це Стефанія Петраш-Січко (м. Долина), Анастасія Федорівна Матусевич (м. Васильків), Надія Антонівна Парубченко (мати Ю.Литвина, с. Барахти на Київщині), Ганна Полікарпівна Дідківська (теща Є.Пронюка, Київ), Фросина Федорівна Овсієнко (с. Леніне Радомишльського р-ну), Любомира Попадюк (Львів), Наталка Олександрівна Лук'яненко (с. Хрипівка на Чернігівщині), пані Шовкова з-під Коломиї (мама зовсім юного Василя Шовкового), Люба Маринович (м. Дрогобич), Галина Глузман (м. Київ), пані Калинець — мама Ігоря Калинця, Килина Харитонівна Чорновіл (с. Вільхівець на Київщині), пані Анна Шабатура — (м. Львів, мама Стефанії), пані Михайлина Мармус (мама двох синів — Миколи та Володимира із с.Розсохач на Тернопільщині), Меланія Іллінічна Світлична, Текля Семенівна Турик (с. Бірки на Волині), Анна Бадзьо (с. Копинівці на Закарпатті), Євдокія Яківна Сверстюк (с. Сільце на Волині), Їлина Яківна Стус, пані Осадча (зі Львова, мама Михайла), Текля Миколаївна Горбаль (с. Летяче на Тернопільщині). Імен матерів багатьох політв‘язнів ми не знали, але нехай їхні імена незримо доповнять цей список, бо вони жили і страждали по всій Україні.\nВшануймо уклінно матерів політв'язнів!\nІнша форма — це оприлюднення інформації з таборів щодо умов утримання та морально-психологічної атмосфери; стану здоров'я в'язнів; оприлюднення писань політв'язнів — листів, заяв, деяких творів, що не витримали б цензури у листах додому.\nЗвичайно, кожна з нас виносила ці документи з таборів під час особистих побачень по-своєму — як могла за певних обставин: від запам'ятовування до ковтання тюбиків з паперу чи використання різних отворів людського тіла.\nКГБ розцінювало це як інформацію для світу, тому, по суті, мстило жінкам та ув'язненим у найрізноманітніший спосіб: позбавляли побачень, листів, садили до різного типу ізоляторів, у «великій зоні» шантажували, звільняли з роботи тощо. Причому, мотивацію виставляли зовсім іншу. Та як би ці дії не били бумерангом нас по обидва боки ґрат, мовчати ми просто не могли. У нас жевріло сподівання, що ця інформація просвітить та активізує громадську думку зарубіжжя, а країни – учасниці Гельсінської наради на своїх наступних з'їздах якось, може, впливатимуть на політику в СССР щодо прав людини, що зможе полегшити життя наших в'язнів. Пам'ятаю, як ми з хвилюванням стежили за Нарадою у Мадриді, куди мали потрапити документи про українських в'язнів!\nДоречно згадати ще й таке: деякі жінки опікувалися тими в'язнями, у котрих на волі нікого не було. Листування в'язало їх зі світом, часом рятувало від депресій. Посилали належні їм продуктові бандеролі та посилки, гроші на передплату преси (Олена Антонів, Таміла Матусевич, Алла Марченко, Галина Дідківська, Віра Лісова, Світлана Кириченко, Льоля Світлична та ще, мабуть, й інші, про кого я вже забула). Щодо жінок зі Львова та інших міст і сіл західних земель. У благодійні акції того часу були включені досить широкі кола жіноцтва, що займались збиранням грошей, речей не тільки у табори, але й сім'ям політв'язнів зі всієї східної України. Це були благородні жінки — громадянки, патріотки. Ця сторінка ще чекає на своє висвітлення.\nДо появи УГГ 1976 року всі матеріали з України йшли через Москву, адже і дорога до таборів ішла таки тудою. Ми поступово зазнайомились із московськими дисидентами, пізніше відомими правозахисниками. Це були Людмила Алєксєєва, Ніна Лісовська, Тетяна Вєліканова, Мальва Ланда, Галина Любарська, Андрій Твердохлєбов, Андрій Амальрік, сім'ї Шихановичів, Ковальових, Гінзбургів, Льва Копелєва, Тетяни Ходорович, Саші Подрабінека, генерала Петра Григоренка. Зупинялися в Москві у Леся Танюка. Дехто з нас спілкувався з А.Д. Сахаровим, у тім числі й мама Миколи Матусевича.\nПісля появи УГГ багато матеріалів зі всієї України йшло до Києва. Тут на їх основі складали "Меморандуми", а пізніше Інформаційні бюлетні. Так, у кінці 70-х років 4, 5, 6, 7 номери готового "Бюлетня" на основі зібраних львів'янами та виготовлених Ольгою і Михайлом Горинями матеріалів також були переправлені до Києва. А звідси та ж дорога до Москви. Тоді деякі квартири в Києві у певні періоди були "перевальними пунктами" і, звичайно, піддавались обшукам, як у Оксани Яківни Мешко, у Лілі Андрієвської-Сверстюк, Алли Марченко та ін. Багато матеріалів при цьому забирало КГБ.\nЧастина жінок продовжувала користуватися вивіреними шляхами, оминаючи УГГ. У Москві через посольства та кореспондентів було легше передавати за кордон. Так, при мені на квартиру Юрія Шихановича у надвечір'ї заїхав працівник іноземного посольства, забрав папку, сів у свою машину і поїхав. Або серед білого дня на квартирі Тетяни Ходорович проводиться прес-конференція для іноземних журналістів, на якій я була присутня. Звичайно, напруга була велика. Дім обставлений машинами, у під'їзді «хлопці з КГБ». Та кореспонденти з кількох європейських країн записали факти порушення прав людини. Я давала загальну характеристику становища на Україні та факти про Лісового, Пронюка і Михайлину Коцюбинську, яку в Києві саме тоді мучили постійними бесідами та шантажами і, врешті, звільнили з роботи. Але як у Києві, так і в Москві частина матеріалів потрапляла до рук КГБ, що часто було підставою для нових арештів.\nМорально-психологічна обстановка у нашому середовищі була важка, а часом жахлива. Постійна тривога і страх за рідних у таборах, за дітей, які були під прицілом КГБ і часто ставали знаряддям для маніпулювання. Передусім, до кожного з нас було приставлено оперуповноваженого, т.зв. куратора. Це «хлопці», що росли по службі на наших муках. Вони недремно контролювали наше життя. Хто мав маску доброзичливця, а хто був відвертим шантажистом і садистом, лютим українофобом, жорстоким і цинічним, як сумнозвісний Киричек, організатор кримінальних процесів над Миколю Горбалем, Вадимом Смогителем та, мабуть, і Сашею Фельдманом. Куратори могли з'явитися несподівано у найнесподіванішім місці, часто перед святами. Включали у свій арсенал бесіди, шантажі, психологічний тиск, прослуховування квартир, спробу вербувати в інформатори всіх, з ким ми спілкувались, включаючи рідних дітей. Залякували долею дітей, влаштовували різні напади на них, загрожували нам таборами, а наші "байстрюки", мовляв, залишаться самі. За цими словами стоять конкретні живі люди і діти Василя Барладяну, Ольги Горинь, Олени Антонів, Любомири Попадюк, Людмили Стогноти. На доньку Віри Лісової, семикласницю, організували напад з метою зґвалтування, покалічили десятирічного сина Петра Рубана. Після арешту Миколи Матусевича чинився терор над його 10-літнім небожем, що його улаштували кагебіст міста Василькова та учителька, ставлячи дитині за приклад Павлика Морозова; а на слова дитини, що дядько його гарний і він його любить, відповідали: «Павлик Морозов також любив свого батька, але був передусім радянським піонером». Після цього діти мали стреси і пережили важкі депресії.\nПрактикували найбезглуздіші «розносні» публікації у пресі (на С.Кириченко та ін.), засудження "антигромадських" вчинків у трудових колективах (О.Антонів та ін.), звільняли з роботи майже всіх дружин ув'язнених, а декого по кілька разів. Несанкціоновано тримали за ґратами (Атена Пашко, Катерина Висоцька та ін.). І, звичайно, замучували обшуками, навіть у зв'язку з якимось пограбуванням універмагу десь на Львівщині (В.Лісову, А.Марченко). Впливали на подальшу долю людини, наприклад відверто не давши Людмилі Рябусі (небога В.Овсієнка) поступити до Львівського художнього інституту. Часом змінювали кураторів на інших, іншим, навіть різко протилежним способом дії. Один із «нових» міг заявити В. Лісовій: "Будем общаться. Но учтите: я даже трактора перевоспитывал!" Це була розпусна вакханалія – від жахів до анекдотів, як оцей: "Що ви собі думаєте? Вас там якась горсточка! Весь народ крокує в ногу, — а ви?! Чого усміхаєтесь?" — "Уявила картину!" (В. Лісова)\nНе забуду той сум, що огорнув душу після відвідин батьків Семена Глузмана, які щойно повернулись із побачення з сином. (Мені треба було почути щось про Василя Лісового, який раптово десь "зник" із табору, саме перед моєю поїздкою з двома малими дітьми до нього на побачення.) У квартирі гнітюча тиша, і серед неї двоє стареньких, сивих інтелігентних людей, стриманих, змирених, але спокійних і сповнених гідности. Близьке, хоч трохи з іншим нюансом було відчуття, коли залишала в далекому поліському селі серед зими Фросину Федорівну Овсієнко. Василь був тоді вдруге ув'язнений. Її життя — це суцільна виснажлива праця у колгоспі та вдома. Це безперервне терпіння. А кругом зима. Снігом занесло велике обійстя, велику старосвітську хату, у якій старенька, одна-однісінька, як палець, зі своєю згорьованою душею у зчорнілому перетрудженому тілі.\nВелика доля масової участи жінок як у рухові опору, так і в правозахисному, припадає на західні землі. Були там свідомі масові протести, як-от війна за збереження стрілецьких могил, де стійко боролися, в основному, жінки різного віку. Також у зв'язку зі смертю Володимира Івасюка. Весь край, до глухого села в горах, був вражений і обурений: "Вже навіть за пісню дусат!" — чула я від сільських людей. Як східнячка, була вражена могутнім згустком енергії з глибокодуховною аурою, коли до могили протягом довгого часу після роботи сходилися і з'їздилися люди з сіл і гір, співаючи релігійних та патріотичних пісень часів УПА. Тоді Зеновій Красівський, що саме був звільнений із психушки влітку 1978 року, сказав нам: "Це вам не гурточок інтелігенції, а тисячі людей з полів і фабрик!" У суспільстві ще не згасла енергія УПА. Хоч і тепер живий дух краю топтався безжалісно. Забирали до таборів юнаків із сіл цілими групами! Учасників УПА, що повертались із ув'язнень додому, розкидали по всій Україні, Сибіру, Караганді або повертали назад по другому колу. Так, було повторно кинуто до в'язниці Ірину Сеник та Оксану Попович. Покалічені фізично, вони залишились з даними їм Богом тонкими і вишуканими душами, обдарованими дивною твердістю духу. У таборі вони оголосили себе членами УГГ.\nОльга і Марія Стокотельні, Київ – Кам`янець-Подільський\nЛеся Падун-Лук`янова, Київ\nХай дарують мені жінки, яких не назвала, та ті, кого назвала не узгодивши. Це тільки імена тих, кого я знаю особисто або про яких чула в нашому колі. Певна, що спільними зусиллями цей список видовжиться. А, може, будуть написані книжки, крім тих, що знаємо: Валерія Марченка "Листи до матері з неволі" (до Ніни Михайлівни Марченко), спогади про Оксану Яківну Мешко (зусиллями Василя Овсієнка), спогади Світлани Кириченко та дуже цінна книжка Георгія Касьянова «Незгодні». А це потрібно, крім доповнення до історії, ще й з етичних міркувань, як ведеться у кожному нормальному суспільстві. Це ж бо данина уваги до жінок, які не лише підставляли плече ув'язненим рідним і дорогим людям, а й у важких умовах відповідно до свого сумління і можливостей вкладали свій камінчик у ту бруківку, що вела до незалежности нашу державу.


На два дні столицю "віддали" бігунам. Що і кого побачать кияни | Український репортер\nНа два дні столицю “віддали” бігунам. Що і кого побачать кияни\n04.10.2019 04.10.2019 Редакція\t0 коментарів Київ, марафон\n17 тисяч бігунів із 58 країн світу, серед яких призери багатьох змагань і чемпіонатів, візьмуть участь у 10-му Київському міжнародному марафоні (Wizz Air Kyiv City Marathon).\nНа старт головної дистанції (42,195 км) вийдуть 5 елітних бігунок і бігунів, а на дистанції 21 км візьме участь найтитулованіший вітчизняний марафонець, неодноразовий учасник Олімпійських ігор Олександр Сітковський. Ювілей цього масштабного спортивного свята відзначать встановленням одразу чотирьох рекордів України, інформує КМДА.\nВперше захід триватиме два дні, 5-6 жовтня, на двох локаціях. У суботу з Софійської площі стартуватимуть учасники забігів Eldorado Run 10 км та благодійних дистанцій Ветеранська десятка 10 км та Rexona Mini Marathon 4,2 км.\nНаступного дня, у неділю, звідти ж стартуватимуть бігуни, які долатимуть дистанції Wizz Air Kyiv City Marathon 42,195 км, Under Armour Half Marathon 21,0975 км та учасники благодійного Avon Pink Run 3 км. Також бігуни зможуть взяти участь в естафетних забігах, зібравши команду, які долатимуть дистанцію марафону: 3х10км+1х12 км (команда з чотирьох учасників) та 2х21,0975 км (двоє учасників).\nНа час проведення заходу в центральній частині Києва перекриватимуть рух на близько 40 вулицях і трьох мостах: Північному, Гаванському та Патона. Рух почнуть перекривати із вечора п’ятниці, 4 жовтня, і завершать увечері 6 жовтня.\n• із 21:00 4 жовтня до 08:00 6 жовтня – на проїзді Володимирському (від вулиці Володимирської до вулиць Великої Житомирської, Михайлівської), площі Михайлівській (від вулиці Великої Житомирської до вулиці Трьохсвятительської), площі Софійській (від вулиці Володимирської), вулиці Малій Житомирській (від провулку Михайлівського), вулиці Алли Тарасової (від провулку Михайлівського);\n• із 05:00 5 жовтня до 08:00 6 жовтня, із 16:00 до 22:00 6 жовтня – на вулиці Трьохсвятительській (від вулиці Хрещатик), вулиці Володимирській (від вулиці Великої Житомирської до вулиці Софіївської).\nВсього переглянуто: 573 206. Ця публікація: 13, 2 зараз.\n← На Львівщині розбився літак Ан-12 (оновлено)\nFinita la comedia – Леонід Косаківський щодо законопроекту про Київ →\nУ столиці поліціантка замовила викрадення людини, щоб звільнити із СІЗО свого коханого\n30.06.2017 Рост 0\n25.10.2017 Рост 0