Листи від учасників конкурса "Напишу листа я дідусеві" » Страница 10 » Роздільнянський навчально виховний комплекс школа-гімназія №1\nПортал освіти "Допомога вчителю завжди Urokok" » На крилах успіху » Листи від учасників конкурса "Напишу листа я дідусеві"\nЛисти від учасників конкурса\n"Напишу листа я дідусеві"\nЯк правильно проголосувати за лист\nчитайте в основному матеріалі конкурсу.\nКонкурс на кращий лист Діду Морозу "Напишу листа я дідусеві"\nПясецька Маргарита Сергіївна\nДобрий вечір дорогенький дідусю Морозе!\nСподіваюсь, що тобі ще не зовсім холодно, бо зараз лише листопад.\nЯ традиційно пишу тобі листи щороку. Зараз я сіла писати тобі мій наступний лист.\nЗнаєш, всім моїм друзям дуже подобається літо чи весна. Я, звичайно, люблю всі пори року, але найбільше я обожнюю… Ти здогадався яка мояулюблена пора року? Так, це, звісно, білокоса, срібляста красуня зимонька-зима. І як можна її не любити? Я насолоджуюсь її чарівними вечорами, коли я зі своїми батьками можу посидіти біля каміна і попити надзвичайно корисний трав’яний чай. Я не можу не згадати і зимові ранки, коли свіжий запах хвої лоскоче мій носик. Коли я іду по\nбілому сніжному килимку немов Снігова Королева. Знаєш,дідусю, зима – це період теплих вовняних шапочок і шкарпеток, пухнастих светриків та шарфів, які я полюбляю створювати сама для себе і для моєї рідненькоїматусі-трудівнички.\nМатуся називає мене Снігуронькою, тому що я народилась у лютому. Можливо, саме тому я і люблю чудо-свято Новий рік і цю прекрасну пору року. Знаєш, доро-\nгенький дідусику, де я святкувала Новий рік минулого року? Я потрапила у справжню казку. Так, дійсно, у казку. Тридцятого грудня ми полетіли у Славське , щоб відсвяткувати Новий рік. Я вперше святкувала це зимове свято у лісі. Вранці я із мамусею спекли пухнастий, соковитий полуничний пиріг. Біля будиночку росли три стрункі, зеленокосі красуні-ялинки, які тоді стояли вже у білих шапочках і тендітних рукавичках. Ми з татусем одягли на них яскраві гірлянди-суконьки. Де-кілька синичок не могли нарадуватись красою ялинок і вирішили святкувати з нами, радісно сповіщаючи, що зовсім незабаром настане Новий рік. Їх маленькі оченята-намистинки просто сяяли від щастя і я вирішила пригостити красунь нашим пирогом, адже недаремно ж ми над ним чаклували. Інші дерева радісно танцювали навколо ялинок, приємно скрипів сніжок, вітаючись з нами, а вітер співав святкові пісні. Я завмерла від щастя і боялась, щоб все це швидконе закінчилось, не зникло безслідно. Я кружляла по подвір’ю, ловила губами і руками тендітні сніжиночки . Ми зліпили великого красеня-сніговика і пішли милуватись величними горами, які стояли непорушно, немов сміливі воїни, які стали перепочити після важкого бою. Я повернулась у будинок і ще довго не могла заснути : переді мною стояли воїни, дівчатка-берізки, пробігав зайчик-сіроманчик і танцював білий сніжок.\nІ незабаром знову Новий рік. Зараз карантин і, на жаль, я не зможу поїхати у Славське, щоб відсвяткувати це свято. Дуже шкода.\nТи, мабуть, не можеш дочекатися, щоб прочитати про мою найзаповітнішу мрію.\nМожливо, ти думаєш, що я хочу знову відвідати величні Карпати і в цьому році. Дійсно, я хочу знову потрапити у зимову казку. Але, дорогий дідусю, я попрошу тебе про іншу послугу. Моя заповітна мрія, це здоров’я для моєї матусі, яка була прооперована рік тому- у жовтні. Зроби, будь ласка, так, щоб моя мама і татусь завжди були здоровими. Це не просте завдання, але я вірю, що ти впораєшся і з ним. Ти ж ніколи мене не підводив.\nТвоя внучка, Маргарита\nP.S. Я іду на олімпіаду з біології у грудні. Зроби так, якщо зможеш, щоб я перемогла. Я дуже люблю біологію і не хочу підвести мою найкращу вчительку. Буду тобі дуже вдячна! Бувай. Напишу тобі через рік.\nЗдрастуй Дідусю Морозе, мене звуть Вероніка, мені 5 років, хоча ти мабуть знаєш.\nДідусю, хочу розповісти тобі історію про те, як я чекаю на Новий рік та зустріч з тобою.\nСниться мені дивний сон, все навкруги біліє і десь далеко в далині, лиш вогник майоріє.\nДо нього стрімко я іду, до вогника малого, так хочеться мені скоріш торкнутися до нього.\nІду, іду, а навкруги, лиш сніг лежить довкола й не видно спереду й позаду вже нічого.\nАж раптом, підійшла я, до хатиночки малої, й лиш крок ступити я могла,\nяк котик мій Артемчик, на ліжко пригнув\nі у мить, мій сон вже обірвався.\nІ так до тебе дідусю я вже не дісталась.\nТож от, пишу листа, щоб знав ти мій дідусю, що я чекатиму тебе у новорічну ніч\nі віршика для тебе я вивчу як годиться а ти вже ж на дарунки будьласка не скупися.\nP.S.Чекаю на тебе у 2020 році.\nМене звати Зленко Діма, і я дуже щасливий, що кожного року ти приходиш з подарунками. Я сподіваюся, що і в 2021 році ти завітаєш до нас на свято.\nМинулого року моя поведінка була не найкращою , мабуть , тому, що багато часу проводив вдома , в зв’язку з карантином , але я намагався допомагати батькам по господарству. А ще влітку ми з родиноюподорожували Україною. Подорож була цікава, я навіть не уявляв , у якій яскравій та цікавій країні ми живемо. Виявляється , у нас дуже багато казкових та унікальних місць . Після цієї подорожі наша родина стала міцніша, адже було чимало моментів, коли ми допомагали та підтримували один одного.\nНаступного року я мрію потрапити у нові цікаві куточки нашої країни та поділитися з друзями гарними спогадами, тому дуже хочу, щоб на Новий рік ти, дідусю, подарував мені фотоапарат. А ще я бажаю всім хлопчикам та дівчаткам такої ж міцної і дружної родини, як у мене.\nЯ дуже чекаю на тебе, дідусю.\nВітаю тебе чарівний Дід Мороз!\nЯ наважилась написати тобі листа, і тим самим довести своїм знайомим та друзям, що ти існуєш!\nМене звати Орина, я навчаюся у 2-А класі, цей рік був для мене незвичайним, я дізналася що буває вірус, карантин і дістанційне навчання. Для моїх батьків це було випробування, але ми впорались! Ми багато часу провели разом, зробили багато творчіх робіт, подивились купу казок і нарешті навчили мене кататись на роликах !\nЯ всім сердцем вірю що ти існуеш, що ти своїми чарами проженеш вірус з нашої планети! Новий рік прийде і принесе всім багато щастя, радості та любові!\nБажань та мірій в мене багато, вони чомусь часто змінюються, мама каже що я допитлива дівчинка. Я би хотіла під ялинкою знайти новий набір Лего .\nБуду чекати відповіді на свій лист\nЗ повагою Орина Керда\nДід Мороз, ти наш, ти наш, хто скаже ні...\nХай котиться під три чорти...\nСніг і сонце - день зимовий!\nА не хмурий та... фіговий.\nСлякоть, сірість та асфальт...\nТа ...картинки всяких Мальт...\nА ми хочемо сніжок, лижі, санки та каток.\nДід Мороз, прости ти нас!\nПовернися!!! Буде клас!!!\nДякуємо від душі, хто листа сказав пиши!!!\nНашому дідусю. Славному. Вклонюся. За зимоньку сніжну. За доріжку лижну. За сніжки, сніговика, за зимуууу, що отака!!!\nДід Мороз ти наш, ти наш!!!\nХто скаже ні, хай котиться під три чорти!!!\nДети Киева. У которых в прошлом году не было НИ ОДНОГО СНЕЖНОГО ДНЯ!!!\nДЕД МОРОЗ ОБИДЕЛСЯ ИЗ - ЗА ТОГО, ЧТО ПОНАЕХАВШИЕ В ДРЕВНИЙ НАШ ГРАД ЗАЯВИЛИ, ЧТО ДЕД МОРОЗ...НЕ НАШ!!! ПОЭТОМУ ПРОСИМ У ДЕДУШКИ ПРОЩЕНИЯ!!! И СНЕГА!!! КИЕВЛЯНЕ.\nЯ дуже гарно провів цей рік.\nЯ був у четвертому класі, і добре навчався.\nЯ хочу провести наступний рік так як провів цей рік.\nДуже чекаю нового року!!!\nЛюбий мій дідусю!!!Лілією звуся.\nВ школі я навчаюсь,\nЙ дуже там стараюсь.\nЯ дітей не ображаю,\nЛюдей старших поважаю.\nВчуся на відмінно,\nЙ стану неодмінно.\nможе й інтернету.\nНоворічну мрію маю,\nВ гості я тебе чекаю.\nЯк знайдеш у себе час\nТи скоріш прийди до нас.\nПодарунків нам не треба,\nНехай мирне буде небо.\nЙ вірус цей проклятий,\nНе загляне в наші хати.\nЩиро вітаю, Діду Морозе!\nВкотре пише тобі третьокласниця Сєвєродонецької школи Лєра.\nДуже кортить поділитися з тобою своїми думками та мріями.\nЗавершується рік Щура.\nДля мене це був рік здійснення мрій та переживання яскравих емоцій.\nТільки уяви, я з батьками тричі була на морі:\nЧервоному, Середземному та Азовському. Отримала величезне задоволення.\nБільше сподобалося Червоне, бо таких надзвичайно красивих рибок ми не бачили ніде.\nЩе мене вразило святкування мого дня народження.\nВперше до мене в гості прийшли мої друзі.\nЯ отримала купу подарунків та грошей на мою мрію (я хочу купити собі крутий телефон!).\nТа окрім гарних моментів, цього року були і погані.\nЦе я про коронавірус, якого бояться всі люди світу.\nДуже довго ми були вдома, не ходили до школи і на дитячі майданчики,\nя не бачилася зі своїми друзями. Так от, наступного року, у рік Білого Бика,\nне хочеться знову пережити такі неприємності, як карантин.\nДідусю Морозе, я знаю, ти – чарівник, виконуєш заповітні бажання.\nТому свою мрію, про яку я писала вище, я можу здійснити сама або\nпопросити допомоги в батьків, а ти почаклуй і зроби так, щоб цей коронавірус\nпотрапив на якусь холодну планету і там змерз або згорів на шляху до Сонця!\nПро це мрію я та більшість людей!!!\nДідусю, вітаю тебе з Новим Роком!\nБажаю тобі вихованих та вдячних діток!\nДякую за здійснення мрій!\nВітаю тебе, любий дідусь!\nНе зважаючи на карантин, цей рік був цікавий для мене. Я встиг трохи помандрувати країною, покупатися в морі, сходити до музею техніки, відвідати не раз острів Хортиця і ще багато цікавого. Взагалі, я був слухняним хлопчиком.\nНещодавно мій друг сказав, що діда Мороза не існує. Але ж ми з тобою знаємо, що це не так. Коли я засинаю в новорічну ніч, то бачу один і той самий сон…\nОпівночі, десь далеко в нічному небі, лунає дзвін маленьких дзвіночків. Я сховався за шторою, щоб побачити диво і мені пощастило. У небі засяяли десятки вогників, які наближалися до моєї домівки. Раптом, я розгледів могутні роги оленів, які тягнули великі і гарні санчата, а в них, поважно тримаючи посох, їхав дід Мороз…\nА наступного ранку, під ялинкою, я знайшов свій подарунок…\nЛюбий дід Мороз, ти завжди приносиш мені подарунки.\nАле я знаю, що є такі діти, у яких не має сім`ї. Будь ласка не залишай їх без подарунків.\nНехай вони повірять у тебе так як я і нехай наступний рік подарує їм люблячу сім`ю!\nПише до тебе Бондарук Сніжана .Цього року я була чемною та слухняною .Хоча рік був складний та не передбачуваний ,багато хворіли люди і ми навчалися дистанційно в школі ,я все таки добре вчилася. Я пишу до тебе бо дуже хочу попросити здоров’я для нас усіх та для себе два невеличких сюрпризи ,бо я їх обожнюю.\nБувай здоровий дідусю!\nНе хворій, діти чекають на тебе !\nЩИРИЙ ЛИСТ ДЛЯ ДІДУСЯ МОРОЗА,\nНАПИСАНИЙ ВІД ДУШІ І З НАДІЄЮ НА ЙОГО СПРАВДЖЕННЯ\nВІД 11-КЛАСНИЦІ ПРОСТОЇ СІЛЬСЬКОЇ ШКОЛИ…\nДідусю Морозе, добридень! Вітаю!\nЛиста тобі щирого я надсилаю.\nУ дні новорічні,казкові, зимові\nЯ хочу повести з тобою розмову.\nТобі я повідаю думку таємну,\nДля тебе вона буде дуже приємна:\nБажаю, Дідусю не собі подарунку,\nШукаю для усіх я в тобі порятунку.\nТи бачиш,Дідусю, яке в світі зло? –\nЗроби, будь ласкавий, щоб його не було,\nУсім дай здоров’я,зціли, загартуй\nІ радість життєву усім подаруй!\nЗроби, щоб настав довгожданий в нас мир,\nЩоб пісня весела піднЯлась у вир,\nДаруй всім надію на краще життя,\nНа світле й щасливе усіх майбуття!\nЙ політикам нашим свідомість всели,\nЩоб нашу країну вони не здали,\nА всім українцям даруй ти щедрот\nІ гордості й віри за власний народ .\nДідусю Морозе, спасителю наш,\nЗроби в ніч казкову ти диво для нас!\nЯ вірю у тебе, у чари твої,\nПочуй будь ласкавий, прохання мої!\nТобі я бажаю завзятості міх,\nЩоб всі побажання ти виконать зміг.\nУ дні новорічні бажань є багато,\nВиконуй, Дідусю, їху радісне свято!\nДо тебе з повагою Катя Бабенко,\nЧекаю на диво, Дідусю, скоренько!\nМене звуть Таня, я навчаюсь в 5 класі мені 11 років. В цьому році я вчилася не погано, але в наступному намагатимуся краще. Дуже люблю своїх батьків тільки не завжди до них прислухаюся, в мене є менший братик з яким також ми не завжди миримо. Мрію займатися гімнастикою, але нажаль в нашому місті такого спортивного гуртка немає. Ще в мене є домашній улюбленець це моя кішечка Мурка вона завжди чекає мене зі школи, а я прихожу і годую її різними смаколиками. Сьогодні зранку я прокинулась дивлюся у вікно а там білий, гарний сніг випав, на дворі вже холодно, справжня зима. В цьому році Новий рік ми будемо святкувати вдома в кругу нашої дружньої родини, які мені подарять подарунки батьки я ще навіть не знаю, скажу тобі по секрету що мрію щоб в наступному році я гарно навчалася та щоб усі були здорові. І тобі бажаю в наступному році бути здоровому, жити в мирі і злагоді, з наступаючим Новим 2021 роком.\nЯ цілий рік чекала цього моменту, щоб написати Тобі. Ти щороку тішиш мене своїми подарунками і я сподіваюсь, що і цього року Ти не забудеш про мене.\nЦей рік пройшов для мене скучно і зовсім не весело, як і для моїх друзів, адже через карантин нікуди не їздила, я дуже хочу поїхати в аквапарк. Я навчаюсь на відмінно, але вдома дуже важко було вчитися, зараз ми ходимо до школи і я цьому дуже рада. Я знаю, що Ти цілий рік спостерігаєш за мною, тому старалася бути слухняною, хоча інколи хотілося і попустувати. Я допомагала мамі і бабусі, а ще я навчилася складати кубик Рубик, мій рекорд - 2хв.\nНаступний рік я хочу провести цікавіше і веселіше. Я хочу щоб цей страшний вірус пішов з України і щоб ніхто не хворів. Я дуже хочу цього літа поїхати у аквапарк, а ще хочу ходити у літній табір, там дуже весело. Зроби так, щоб наступного року коронавірус зник назавжди і ніколи не повертався.\nЦього року я хочу 3D ручку, наручний годинник і нову кружку. Я дуже чекаю цих подарунків від Тебе. А ще зроби так, щоб люди не викидали котиків і собачок на вулиці, мені їх дуже шкода, вони дуже голодні і брудні. Ми взяли собі одну собачку, назвали Жорік, він дуже грайливий і живе з нами вже 3 роки, але на вулиці їх дуже багато.\nПерш за все хочу подякувати за подарунки в тому році .В минулому році ти мені подарував рибу (шпроти) мабуть закінчились солодощі та все одно дякую, хоча у брата були цукерки під подушкою. А в школу ти приніс мені та іншим дітям на парту гарну цукерку. Дякую.\nСв. Миколаю хочу розповісти як минув рік -від свята Святого Миколая. Зранку я отримавши рибу пішла в школу де ми класом відсвяткували свято з вчителем. Школярі співали пісні розповідали гарні вірші до свята. Наближався Новий Рік та новорічні свята.\nВідсвяткувавши Новий Рік ми пішли відпочивати на зимові канікули. Наканікулах зустріла Різдво Христове та Старий Рік. Вийшовши в школу почали вчитися та очікували на свято Масляної, де класом пригощаємо всіх млинцями. В нас дуже гарний вчитель – Наталя Володимирівна їй дуже величезне спасибі за різні свята та дружній клас. Але шкільне життя нажаль припинилось наступив – КАРАНТИН і ми не змогли зустріти тебе класом навесні. Але ти не забув про мене та брата вдома – знайшла цукерки під подушкою. Дякую.\nВ цьому році Св. Миколаю хочу попрохати перш за все що б люди не хворіли і не було КАРАНТИНУ. Тоді в нас будуть свята, Св. Миколаю, я надіюсь що ти прийдеш до мене та братика в цьому році. Ми будемо чекати на ласощі під подушкою. Також хочу попрохати щоб радість була в кожній хаті та здоров’я, всі були багаті, щоб у кожному домі жили в любові.\nСПАСИБІ СВ. МИКОЛАЮ\nПривіт, Діду Морозу!\nМене звати Богдана, я маю 14 років, навчаюсь у 9 класі.\nНапевно ти скажеш, що я вже доросла, але я так не вважаю.\nЗовні вже виросла, а в душі досі дитина. Завжди з великим нетерпінням чекаю зимових свят. Вважаю їх найказковішими. Новорічні свята - це пора здійснення мрій, віра в добро, щастя людей, усмішки на обличчях, ну і, звісно, подарунки.\nЛюбий Дідусю Морозе! Я дуже мрію щоб люди на усій планеті Земля були здорові - це саме найголовніше, адже зараз багато людей помирають від захворювань! Також я мрію про мир у всьому світі, щоб люди не знали горя війни, щоб діти зростали у повноцінних сім’ях у злагоді та щасті, адже кожна людина заслуговує на це! А батьки для дитини - найголовніше у житті.\nДуже важливо щоб люди любили одне одного, як пише біблія:\n“Люби ближнього свого як самого себе”. Чим більше буде добра й любові у заєминах між людьми, тим світліше буде їх життєва дорога і щасливіше життя! Також прошу тебе про здоров’я моїх батьків, обережи їх від усяких ковідів, та й взагалі хай їхні організми будуть міцними на довгі роки.\nДідусю, дякую тобі за рік, що минає. Він був насичений подорожами, приємним спілкуванням з різними людьми. Збулася моя мрія: я навіть двічі за рік була в аквапарку. Єдине, що мене сильно засмутило – втрата мої рідненької бабусі. Але життя триває і те що нас не ламає, робить нас сильнішими.\nЛюди мріють, щоб 2021 рік був краще ніж 2020. Дідусю Морозе, зроби так щоб люди не губили кожну хвилину свого життя та цінували його. А за себе, особисто, прошу, поможи гарно закінчити 9 клас, та вступити у заклад, в котрий я мрію.\nХай буде щастя у кожної людини та родини!\nХай збуваються всі добрі мрії та бажання!\nЩастя і любові усім!!!\nРоманенко Кирил Миколайович\nДобрий день дорогенький дідусю Морозе!\nПишу тобі листа, хочу трішки розповісти про мене. Звати мене Кирил, навчаюся у школі в 4-Б класі,навчаюся добре,мені 10 років. В мене є маленький братик Назар, йому 5 років. Ми з ним разом вирішили написати тобі листа, бо дуже віримо і знаємо що ти існуєш.\nЦей рік ми провели з братиком на дачі (все робили і виконували ,що нам загадають),а також ходили в різніпоходи на природу. Нікуди не їздили із-за карантину, але ми щасливі, бознаємо що в кінці року ми будемо писати тобі листа - і отримаємо подарунки від тебе. Ми з братиком знаємо одне - що ти існуєш і виконуєш наші забаганки, хоча ми не слухаємося, але ж сподіваємося на тебе, бо ти в нас один такий, найкращий Дід Мороз якого ми любимо і цінуємо.\nНаступний Новий рік хочемо провести зі своєю родиною,кудись поїхати, відпочити. І щоб не було цього карантину,щоб всі були щасливі і здорові!\nМи з братиком дуже хочемо цікаву гру на двох ,хотвілс бо ми любимо грати разом і велику машинку або робота який ходить.\nТи найкращий з усіх,\nМи тебе любимо і цінуємо, приїджай до нас,\nМи тебе чекаємо завжди!!!\nБо,ти в нас один такий на усьому світі!\nХочь малі ми ще, а писати вмієм\nВибачай, якщо щось не так, але ми тебе любимо\nІ ждемо, дивлячись у віконце.\nР.S. Якщо ти будеш летіти, то побачиш як ми ми чекаємо біля вікна. Виглядатимуть за вікном дві маленькі голівоньки світла і темна, то це ми.\nДуже любимо тебе наш Дідусю Морозе!!!\nУчні 6 класу Богданівської ЗОШ\nДобрий день, наш любий Дідусю Морозе!\nПишуть тобі учні 6 класу Богданівської ЗОШ. Ми хочемо подякувати тобі за подарунки, які ти подарував нам минулого року. Всі наші бажання здійснилися, навіть, канікули тривали довше ніж потрібно. Це для нас була справжня радість.\nЦього року ми поводили себе добре, намагалися виконувати всі домашні завдання, допомагали батькам та доглядали за молодшими братами/сестрами. Весь наш клас бере участь різних заходах, ми намагаємося буди активними, не байдужими до світу, що нас оточує. Ми намагалися провести цей рік так, щоб не підвести тебе, адже ти виконав наші мрії.\nЦього року ми підросли і укожного різні бажання: хлопці хочуть отримати велосипед, новий телефон, настільні ігри; дівчата – нову сукню, косметику, і, звичайно, новий телефон. Але у нас є спільне бажання – ми дуже любимо подорожувати, а також хочемо щоб не хворіли наші рідні та близькі. Ми мріємо поїхати на завод де виготовляють молочну продукцію, сходити всім класом в похід та на каток. І ще у нас дуже багато планів на майбутнє. Але, поки що, ми це зробити не можемо – у з’язку з карантином. Всі дуже чекаємо Нового року, хочемо швидше заглянути під ялиночку та отримати подаруночки. Кожен з нас не забуде про Дідуся Мороза, і приготує тобі ласощі (але це сюрприз).\nЛюбий Дідусю Морозе, ми дуже сподіваємося на тебе, на твої чари. Ми обіцяємо весь рік поводитися гарно, слухатись батьків та учителів. Дякуємо, дідусю, якщо ти виконаєш наші бажання! І, можливо, в Новому році ти здісниш нашу спільну мрію.\nЗ любов’ю учні 6 класу\nДорогий Дідусь Мороз!\nПише тобі Овчаренко Аня, мені 3,5 роки, хоча ні пишу не я, бо я ще не вмію писати-пише моя матуся. Мій дитячий лікар каже, що у мене шкодливі очі, але це не так, я допомагаю своїм рідним, намагаюсь бути слухняною в мене не завжди це виходить,але я дуже стараюсь. Я полюбляю вчити віршики,танцювати та співати пісеньки .У минулому році мені хотілось отримати від тебе в подарунок багато сніжинок. Дякую що виконав моє бажання. У моєї подружки є машина «Джип», а мене дідусь возить на «Москвичу» , тому хочу для дідуся гарну машину, щоб він возив мене у садочок, як королеву. А ще хочеться щоб наступний рік пройшов веселіше,ніж цей і не було б ніяких карантинів. Обіцяю наступного року знову написати тобі листа і розповісти як я провела рік.\nДо зустрічі любий Дідусь.\nНовий рік – час чудес, коли діти пишуть листи Діду Морозу, в надії на диво.\nОсь і я, вирішила тобі написати.\nМене звати Діана, мені 9 років, я навчаюсь в 4 – му класі.\nВ цьому році, я добре навчалась і допомагала мамі, а ще я гарно співаю.\nТому принеси мені, будь ласка під ялинку мікрофон і солодощі.\nІ коли ти приїдеш до нас в гості, я заспіваю тобі пісню про Новий рік. Ми тебе чекаємо.\nРS: Ще бажаю всім дітям на планеті здоров’я і щастя!\nЯк тільки наступають холоди,\nЗавжди ми починаємо питати\nЯк довго ще лишилось осені,\nЩоб наступило “новорічне диво-свято”.\nДідусеві завжди пишу листи\nПро те, як рік пройшов, що відбувалось\nВсе, що не склалось –\nА те, що хочеться –\nЯ мрію, щоб збувалося.\nДідусю любий, цього року перш за все,\nХочу розповісти тобі, що я щасливий.\nАдже здорові й радісні батьки\nТому і кожен день здається милим.\nЦей рік багатий на події був:\nБагато подорожей та чудових вражень,\nТа краще б він скоріш минув,\nБо вірус зводить нанівець все від уражень.\nЯ мрію, щоб в наступний рік\nМи будували плани на майбутнє,\nЩоб бавитися з друзями могли\nТа літо провести щоб незабутнє.\nЯ подарунки замовляти не люблю –\nТи завжди дарував мені найкраще.\nА я для того все, як слід роблю,\nПриходь, адже чекати – це найважче.\nМене звати Владик. Мені 4 роки. Я живу в селі Велика Кужелева і ходжу в садочок. В нашому садочку є багато діток,всі вони слухняні. Усі малюки чекають Тебе до нас у гості з подарунками. Я вірю, що Ти прийдеш. В це, навіть, вірить наша вихователька Ліля Вікторівна. Вона нам говорить, що Тебе вже зустрічала і домовилась з Тобою, щоб Ти прийшов до нас в садочок.\nПротягом року ми усі вели себе чемно: складали іграшки, олівці, взуття. Тимур навчився сам взуватися, Максимко – більше не плаче за мамою, він дорослий – йому 3 роки. Артем навчився сам їсти, Іллюша – перестав боятися собаки, Анютка – сама складає книги на книжкову полицю, а Христинка – найкраще співає пісеньку «Морозець». Ліля Вікторівна каже, що їй буде найбільший подарунок, коли ти прийдеш.\nЯ теж хочу великого подарунка. Я допомагаю мамі прибирати в кімнаті, можу посидіти з братиком Богданчиком, можу дати йому пустушечку, коли він плаче. І в садочку мене хвалять, адже я – найстарший в своїй групі. Я знаю, що ти добрий чарівник, тому, прошу вТебе - прийди до мене додому, щоб мій татко тебе побачив, а то він завжди йде Тебе кликати на вулицю. А Ти, тим часом, приходиш до нас з подарунками, а коли тато повертається, Ти уже пішов… То ж принеси моїм батькам щось. Я підслухав, що їм потрібна нова пральна машина. А мені принеси машину-кран з пультом управління з причепом, на якому є ще одна машина (на твій розсуд).\nДідусю Морозе, у мене є ще одна мрія, яку Ти виконаєш, адже ти всесильний. Зроби так, щоб усі люди на нашій планеті були здорові, щоб страшний вірус відійшов, роздай усім лікарям такі ліки, які б були схожі на солодку кашу, таку як у нашому садочку, адже ми від каші стаємо більшими, здоровішими і сильнішими.\nДорогий дідусю. Я буду тебе чекати з нетерпінням. Приходь скоріше зі своїм другом – білим снігом. А Тобі, я посилаю свою долоньку, коли ти до неї торкнешся, то відчуєш тепло і мою любов до Тебе.\nЦілую Тебе, мій найкращий дідусю.\nДо зустрічі в новорічну ніч.\nТвій Савич Владислав.\n(Вихователь Блажеєва Лілія Вікторівна)\nЗдрастуй Дідусю Морозе!\nМене звати Ліза. Мені 10 років. Я вчусь в п’ятому класі хоча ти мабуть знаєш.\nЯ дуже чекаю нового року щоб отримати подарунок.\nЦей рік я провела чудово. Моя поведінка була гарною.\nЯ старанно вчилася, приймала участь в різних конкурсах.\nВлітку я їздила до своєї тітки та до бабусі. Також ходила в ліс та була на річці.\nЗвісно в зв’язку з карантином частіше я була вдома, але грала зі своїми подругами.\nВ них улюблені пори року це частіше всього літо , весна і інколи осінь. Але моя улюблена пора це зима. Мені подобається сніг та всі зимові свята. Аромат ялини що нагадує про Новий рік та аромат мандаринок. І хочу показати тобі вірша якого написала я:\nЛюблю зиму дуже, дуже\nБо приносить вона нам\nСніг, свята і мандаринки,\nЦю прекрасну пору року дуже я люблю\nІ про цю чудову пору тобі розкажу…\nСподобався віршик? (придумувала сама)\nЧесно не знаю що хочу на Новий рік просто щоб закінчився коронавірус.\nНу що ж буду закінчувати свого листа.\nЧекаю дідусю Морозе!\nДорогому Дідусю Морозу\nПише до тебе Шевчук Ангеліна.\nМені 9 років. Я живу у селі Почапиі ходжу в 3 клас.\nЯ дуже люблю вчитися, найбільше подобається математика.\nЛюбий дідусю, цього року я була не дуже слухняна.\nНе слухалася мами, бешкетувала, відмовлялася допомагати,але мама каже , що це не страшно.\nЯкщо я подумаю про ті речі які зробила погано, помолюся і\nпопрошу щоб Боженько мені пробачив і допоміг усе виправити,то Ти до мене прийдеш.\nА ще у менебратик молодший.\nЯ його дуже люблю. Багато просити не буду.\nНайголовніші три бажання:\nхочу щоб закінчився КАРАНТИН, бо не можна гуляти з друзями;\nхочу щоб усі дітки у світі були щасливі та здорові;\nнехай закінчиться війна.\nА тепер попрошу для себе:\nнастільні ігри ;\nкосметику для дівчаток;\nбусинки для браслетів;\nта машинку для братика.\nНадіюсь, що в наступному році, у мене відбудуться чудові зміни.\nІ ще у мене є величезна мрія, я хочу побувати в Карпатах.\nНу от і все. Дякую Дідусю що читаєш мій лист. Надіюсь моє бажання здійсниться.\nЯ обіцяю бути чемною.\nP.S. Коли ти прийдеш до мене, то тебе буде чекати тепле молоко та печиво.\nТи ж напевно змерз та змучився.\nДоброго здоров’я, любий Дідусю Морозе!\nПише тобі Назар, учень 2 класу.\nСкоро прийде Новий рік і ти будеш носити подарунки. Я хочу, щоб мені під ялинку ти приніс машинку на пульті. Але найбільше я хочу, щоб моя родина була здорова. Щоб в Україні, де я народився і зростаю, запанував мир. Щоб люди перестали вмирати від хвороби, яка охопила увесь світ. Взагалі, щоб моя Батьківщина розквітла і стала такою, де всім батькам була б робота з гідною зарплатнею і тоді не було б потреби просити в тебе іграшки, бо мама і тато змогли б купити це мені.\nБудь ласка, якщо зможеш, зроби так, щоб у новому році моя Батьківщина стала квітучою, процвітаючою Країною, а люди в ній здоровими і заможними.\nВелике тобі дякую.\nЗ повагою Назар.\nДоброго дня, дідусю Морозе.\nПише тобі Вибрановський Олександр з 2 класу.\nЯ живу в селі Студена, Піщанського району, Вінницької області.\nМені дуже сподобався 2020 рік, я провів його весело і цікаво.\nМи з татом та старшим братом ходили ловити рибу, грали футбол. А коли настав грибний сезон, ми всі ходили до лісу збирати гриби, і назбирали їх дууже багато. Мама їх засолила, і взимку ми будемо готувати мою улюблену смажену картоплю з лісовими грибами.\nЯ слухняний, гарно вчуся та допомагаю батькам по господарству. Мої домашні улюбленці це котик Мурчик, та собачка Жужа.\nА ще до мене в гості цього року приїжджала бабуся, вона привезла нам з братом багато смаколиків.\nНаступний рік я хотів би провести так само весело та цікаво.\nМрію відвідати великий зоопарк у великому місті і побачити там багато різних тварин. Але найзаповітніша моя мрія – це в новорічну ніч отримати від дідуся Мороза машинку на пульті. Такої в мене ще ніколи не було.\nСтарші кажуть, що в новорічну ніч трапляються дива, я в це вірю і з нетерпінням чекаю 1 січня.\nДо зустрічі. Спасибі.\nВітаю, шановний Дідусь Мороз!\nМене звуть Ваня, мені 8 років. Я живу в селі Студена разом з мамою та дідусем. Я дуже люблю своє село. Навчаюся у 2 класі. Ми з однокласниками дуже дружні, один одного підтримуємо і допомагаємо. Найулюбленіший мій урок це фізкультура.\nВ цей Новий рік я побажав би своїм батькам і вчителям здоров’я, щастя, миру і достатку.\nМрію, щоб Дідусь Мороз поклав мені під ялинку цікаву велику іграшку!\nБудь ласка, дідусю, здійсни мою мрію у 2021 році.\nБажаю всім зустріти Новий рік весело. До побачення, Дідусю Морозе!\nЗ повагою Брояк Іван.\nтам Снігуроньку знайшов.\n«Дід Мороз!» - усі гукають,\nНа Новий рік його чекають!\nМене звуть Денис, мені одинадцять років. Я живу в місті Полтава разом зі своїми мамою та татом, бабусею. Я дуже люблю Полтаву, тому що вона велика, красива та цікава! Цього року я перейшов у шостий клас, навчаюся на відмінно. Мене за це хвалять батьки, обидва дідусі та бабусі, вчителі. Я часто відвідую різні гуртки, але найбільше мені подобається гурток англійської мови. Також я люблю дивитися«Youtube».\nУ цей Новий рік я дуже хотів би в подарунок: реактивний ранець або коли я буду повнолітнім, мені подарували машину «Тесла» або «BMW m8 competition»! Будь ласка, здійсни мою мрію у 2021 році.\nДо побачення, Дідусь Мороз. Бажаю тобі здоров’я, щасливого і веселого Нового року.\nЗ повагою Денис Сіренко.\nДоброго дня шановний Дідусь Мороз!\nМене звати Вікторія, мені 6 років. У мене є сестричка Ярослава їй 3 роки.\nМи з сестричкою бажаємо тобі всього найкращого, і вітаємо з наступаючим 2021 роком.\nДякуємо тобі за подарунки, які ти приносив нам раніше.\nМи намагалися цілий рік бути слухняними і добре себе вести.\nВ цьому році я пішла до школи, навчилася писати, читати і рахувати.\nБатьки мною пишаються.\nПеред Новим роком разом з батьками і сестричкою прикрашу ялинку, зроблю тобі сюрприз і вивчу вірш.\nМи з сестричкою дуже тебе любимо малювати і грати в настільні ігри.\nМріємо отримати « Лего».\nОбіцяємо бути слухняними дівчатками. І я буду вчитися на відмінно.\nЗ нетерпінням чекаємо зустрічі з тобою.\nPS: Ще бажаю всім діткам на планеті здоров’я, і щастя!\nМене звуть Дмитро Чабаненко, мені 7 років. Я живу в селі Студена.\nМама мені багато розповідала про тебе. Я знаю, що ти добрий і любиш дітей. І у 2021 році, я б дуже хотів знайти під ялинкою красиву машинку – подарунок від тебе.\nОбіцяю гарно поводитися в школі, добре вчитися, слухатися дорослих.\nДо побачення, Дідусь Мороз.\nБажаю тобі здоров’я, щасливого і веселого Нового року.\nЗ повагою Дімка.\nЗдравствуй, Дедушка Мороз! Меня зовут Карина, пишу тебе впервые. Я верю в чудеса и очень люблю Новый год. Пользуюсь случием , хочу сказать тебе спасибо за твою доброту, за волшебство и за сказку , которую ты даришь детям круглый год. Мы все с нетерпением Ждем этого праздника , потому что он приноситв дом радость, наполняет сердце надеждой и трепетом. А ещё в это время в школе всегда каникулы, мы гуляем с друзьями, веселимся ,катаемся на санках и коньках.\nПеред праздником вся семья собирается дома, чтобы нарядить навогоднюю ёлку. Это очень обьеденяет. Папа всегда поднимает меня повыше, и я надеваю на верхушку звезду. В этот день мама готовит куча вкусных и разных блюд, всё что я люблю. Новый год наполнен запахом хвои и мандаринов.\nПрошедшый год был очень удачным. Я без троек закончила третий клас и перешла в четвёртый. Ещё я занимаюся англиским языком, хочу досканально его выучить и стать переводчиком. К чему я это всё? Когда я была маленькой где-то в сказках читала о том , что к детям , которые чего-то достигли, чему-то научились, вели себя хорошо, всегда под Новый год приходят Дед Мороз со Снегурочкой, чтобывознагродить за все успехи и достижение в уходящем году.\nЯ не знаю можешь ли ты подарить мне и моим близким здоровье , счастье и гармонию, поетому попрошу у тебя собаку . Я давно мечтаю о хаски. Эти удивительные собаки покорили мое сердце , они невероятно красивые и умные. Я понимаю, что домашний питомец, особено такой- это большая ответственность. Ему нужен уход и внимание. Обещаю сделать все ,что потребуется собаке, чтобы она чувствовала себя счастливой.\nЕщё, Дедушка Мороз , мне бы хотелось сделать для тебя что-нибудь приятное. Поетому я оставлю под ёлкой вкусные конфеты и домашнее печенье-это тебе. Я желаю тебе весёлого Нового года, спасибо за всё.\nДорогий Дідусь Мороз! Як в тебе справи? Ти напевно дуже стомився готуючи всім діткам подарки? Мене звати Артемчик, мені 7 років, і я хочу тебе трішки порадувати і привітати з наступаючим Новим роком. Як і обіцяв я минулого року поводив себе добре, допомагав мамі та захищав свою молодшу сестричку. Осіню я пішов до школи, у перший клас. Навчаюся добре, але буду ще краще старатися, тому що я хочу знати всього дуже багато. Мені мама говорила, що ти любиш розумних діток, і я обіцяю бути розумним і стати твоїм помічником, щоб в майбутньому дарувати всім дітям подарунки про які вони мріють. Влітку ми з мамою, папою і сестричкою їздили на відпочинок. На море не можна було, тому що карантин, тому ми поїхали до своєї бабусі. Живе вона далеко біля лісу. Там дуже добре, але сумно трішки. Тому я хочу попросити тебе подарувати мені музичну колонку, щоб я міг в наступному році взяти її з собою і повеселити бабусю. Я дякую тобі за увагу і любов до дітей, і за всі твої подарунки які знаходив під ялинкою раніше. Ти особливий. Я тебе люблю і бажаю тобі веселих свят з твоїми помічниками ельфами. Буду прощатися з тобою. Як завжди я буду чекати тебе в новорічну ніч біля нашої ялиночки з різними смаколиками я знаю, що ти їх любиш.\nШановний Діду Морозе.\nПише тобі Влад учень 3"а" класу ЗОШ 97. Осьі підходить час новорічних свят.\nВ тебе мабуть дуже багато роботи. Бідні твої очі, скільки листів від дітей тобі треба прочитати. Мабуть часу пограти в смартфон немає?. Очі й так болять.\nА я за своїм здоров'ям стежив весь рік. Займався фізичними вправами, багато був на свіжому повітрі, читав книжки, розважався зі своєю молодшею сестричкою. Ну і трохи бешкетував, я ж хлопець! В мене є таке бажання: я хочу з своєю родиною поїхати на відпочинок в гори. Я Дідусю мрійник, тому мене приваблюють гори. Цього року моя родина залишилася без відпочинку із -за епідемії коронавірусу. Отже на Новий Рік під ялинкою я б мріяв знайти квитки на відпочинок.\nДорогий Дідусь Мороз я дякую тобі за те, що ти здійснюєш бажання дітей.\nА чи є зворотній зв' язок? Мені цікаво про що мрієш ти? Напиши мені будь ласка листа! Моя зворотня адресса м.Харків пр. Ювілейний буд.42 в кв.49.\nМрійник Лукирич Владислав\nЛисти №№ 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40\nМене звати Головань Назар.\nЯ був слухняним хлопчиком і співав пісні у садочку.\nПодаруй мені, будь ласка, під ялинку пожежний автомобіль і пожежний кран, бо я мрію стати пожежником і рятувати людей. А моїй подрузі Каріні подаруй красиву ляльку Барбі з довгим волдоссям.\nЗдраствуй, Дідусь Мороз.\nМене звати Склипус Софія, мені 6 років.\nЯ ходжу в 1 клас.\nЯ дуже люблю ляльок і хотіла б отримати нову принцесу в красивому платті і кришталеких черевичках.\nЯ знаю поки ще не всі букви, тому лист за мене пише моя мама, а я намалювала тобі малюнок.\nДуже чекаю тебе в гості.\nЩе Дідусь Мороз, мені б хотілося зробити для тебе щось приємне.\nТому я залишу під ялинкою смачні цукерки та домашнє печево – це тобі.\nЯ бажаю тобі веселого Нового Року.\nСпасибі за все, Соня Склипус\nПривіт любий Дід Мороз!\nМене звуть Катерина мені 6 років.\nНасамперед я хочу привітати тебе з прийдешніми святами бажаю тобі здоров’я і натхнення та сили щоб ніхто в цьому році не залишився без подарунка особливо дітки які дуже цього потребують.\nДорогий Дідусю я вірю в тебе, тому прошу небагато.\nНасамперед прошу в тебе здоров’я моєму братику Дані він ще зовсім маленький тому прошу за нього я.\nА тепер прошу собі, Морозе я дуже мрію про велику ляльку – принцесу.\nДідусю обіцяю себе вести гарно і буду старатися навчатися на відмінно!!!!!!\nЩиро дякую твоя Катюша Люсий!!!!!\nДорогий, Дідусь Мороз! Мене звуть Софія, мені 6 років. В цьому році я була послушною та доброю дівчинкою. Літом в дома мамі допомагала пасти маленьких гусеняток та мити посуду, а ще на мій день народження мені бабуся подарувала велосипед, який я дуже хотіла. І ще, я пішла до першого класу і гарно навчаюся, мені дуже подобається пізнавати щось нове, а особливо подобається англійська мова та математика. Дідусю, у цей Новий Рік я б хотіла в подарунок телефон і дошку для малювання. До побачення, Дідусь Мороз. Бажаю тобі здоров’я, щасливого і веселого Нового Року. Без COVID-19. Дромашко Софія\nЗдрастуй, Дідусь Мороз! Пише тобі Маша. Мені 6 років. Спасибі тобі за подарунки, які ти приносив мені раніше. Чекаю тебе я дуже і хочу, щоб ти привіз Новорічної Ночі смачних святкових цукерок, солодких мандаринок і мрію про м’яку іграшку пташку, яка буде завжди зі мною, то буде пташка-символ добра і миру не тільки в нашій родині, але й у цілім світі. Я буду намагатися бути ввічливою, слухняною, не лінуватися, не пустувати і добре вчитися. Добрий Дідусь Мороз, приїжай швидше, щоб я щасливішою росла у світ чарівний вірячи. Ще тебе чекають мої дві сестрички та братик. Дідусь Мороз, з наступаючим тебе Новим 2021 роком. Наталіч Марія\nДорогий Дідусь Морозе, лист тобі пишу! Я Андрюша! Може прийдеш ти до мене на ці свята? Чув я, що ти Морозе, твориш чудеса! Всім розносиш подарунки з посохом в руці. І виконуєш бажання в день і вночі. Можна я тебе, Дідусю, також попрошу? Подаруй мені будь-ласка машинку на пульту! З наступаючим, Дідусю Морозе, 2021 роком. Наталіч Андрій\nЛюбий Дідусь Мороз, я мрію отримати в подарунок сову м’яку як у Лєри, смаколики, і щоб всі мої рідні були здоровими і ніколи не хворіли і щоб був мир в Україні! Штукіна Поліна\nДобрий день, Дідусь. Мене звати Карина. Я учениця першого класу. Ти мене пам’ятаєш? Ми з тобою вже зустрічалися у минулому році, у дитячому садку, а точніше в старшій групі. Скоро Новий Рік. Це моє найулюбленіше свято, тому, що з приходо Нового Року здійснюються новорічні дива. Нещодавно мені приснився сон. Ніби я зі своєю сестричкою Міланою потрапили на казковий новорічний карнавал. Це було неймовірно красиво, чудова весела атмосфера. Посеред великого просторого залу стояла чарівна, висока, пишна красуня – ялинка. Зверху до низу вона була огорнута у яскраву гірлянду, та прикрашена красивими новорічними іграшками. Біля ялинки було багато дітвори, які були переодягнені у казкових героїв. Вони весело кружляли біля ялинки, співали веселі новорічні пісні. І тут мою увагу привернули тендітні сніжинки, які кружляли за вікном. І тоді здавалося що вони також хочуть потрапити до нас на це казкове дійство. Але, нажаль, це був лише тільки сон, який закінчився відразу, як тільки мама мені прошепотіла на вушко: «Доню, прокидайся, час вставати і йти до школи…». Дідусю Морозе, я вірю в те, що ми з тобою зустрінемося і в цьому році. І ти допоможеш мені перетворити мій сон в реальність. Незабудься подарунок для мене і для моєї сестрички Мілани. З нетерпінням чекаю на нашу зустріч. Михайленко Карина\nЯ -Кічмаренко Софія, мені 7 років, проживаю в селі Студена, навчаюся в 2 класі.\nВ школі я стараюся поводитися добре, хоча вчителька каже, що я надзвичайно швидка та рухлива. Я дуже стараюся слухатися вчительку. Маю гарні успіхи у навчанні, каліграфічно пишу та читаю за одну хвилину аж 170 слів.\nЯ люблю зиму і дуже чекаю снігу, щоб можна було гратися в сніжки та кататися на санках. Дякую тобі, Дідусю, за подарунки, які ти приносив мені в попередні роки.\nЯ вибачаюся за деякі погані вчинки, про які знає мама і я.\nУ мене велика родина і багато друзів, для яких я хочу попросити здоров’я і миру. Дуже чекаю тебе в гості з подарунком, який ти сам вибереш для мене.\nОбов’язково передавай привіт Снігурочці.\nЗ повагою Софія.\nДорогий, Дідусю Морозе!\nМене звати Оля. Мені десять років.\nЯ з нетерпінням чекаю щоразу свята Нового Року.\nДля мене свято Нового Року - це особливий час коли, виглядаючи зранку в вікно, я бачу ялинку, яку ти залишаєш мені в дворі в кучугурі снігу. А минулого року напередодні свята, ввечері, я чула дзвін дзвіночків на твоїх санях.\nЦей рік я провела чудово! Я закінчила навчальний рік з похвальним листом, дуже багато читала книжок про подорожі, хоча самій, нажаль , в цьому році нікуди поїхати невдалося із-за пандемії. Влітку я допомагала батькам доглядати за городом, вигулювала песика. Восени я допомагала мамі збирати горіхи та загрібати листя. А ще я почала складати вірші. Один з них про зиму:\nЗима холодна наступила,\nДерева й трави снігом вкрила.\nМіста і села - білосніжні\nПоглянь, які сніжинки ніжні.\nВони спускаються з гори\nПід тихим подихом зими.\nТаночок свій ведуть красиво,\nВ танку сніжиночки, як диво.\nА на землі зіткають килим\nІ тчуть все чисто - чисто білим...\nПід килимом тим до весни\nПрирода бачить дивні сни.\nКожного Нового Року я люблю прикрашати дім та ялинку, бо це приносить мені відчуття свята, піднімає настрій.\nЦього року я не прошу в тебе подарунка для себе, а тільки здоров'я, миру та злагоди моїй родині. А ще я дуже б хотіла, щоб люди були добрішими один до одного, допомагали один одному.\nДоброго дня, Дідусе Морозе!\nПише тобі малий бешкетник Кирило. Хоч часом буваю непосидючий та неслухняний, я всеодно старався цілий рік робити добрі справи. Намагався добре вчитися, навчився кататися на ковзанах, допомагав матусі виносити сміття, поступався місцем бабусі у трамваї. А одного разу допоміг дідусеві перейти дорогу та навіть прихистив маленьке кошенятко від холоду. Звичайно матуся була не в захваті. Але мені так жаль стало його! Дивлячись на цей маленький сірий клубочок з синіми очима, у матусі розтануло серце і вона згодилась взяти котика додому. Я цілий рік старався бути чемною і вихованою дитиною, щоб ти , Дідусе Морозе, завітав до мене наступного 2021 року.\nЯ хочу, щоб чарівна казка ,щастя і радість, яке даруєш ти, ніколи не закінчувалися . Дуже тобі дякую за здійснення моїх побажань в 2020 році. Завдяки тобі ,моя матуся перестала хворіти і радує мене своєю посмішкою та турботою.\nЦього року я найбільше хочу миру і спокою у нашій країні. Щоб скрізь лунав дитячий сміх і від щасливого життя та добробуту посміхалися дорослі.\nАле ти ,знаєш , Дідусе Морозе, мені так набридло носити багато книжок в портфелі!!!Щоб полегшити цю тяжку ношу , прошу тебе подарувати планшет. У школі він мені буде. як знахідка!\nДідусю вітаю тебе з наступаючим Новим роком!\nБажаю тобі здоров’я, і здійснювати бажання всіх дітей!\nЗ повагою і любов’ю Іванов Кирило.\n03.12.20 м. Дружківка\nВітаю, Дідусю Морозе!\nНарешті цей важкий рік закінчується, але, крім умов карантинного навчання, були й веселі та радісні моменти. Наприклад, в один чудовий літній день я побачила, як твої олені паслися на пшеничному полі, що знаходиться біля лісосмуги, у якій ми з братом збирали шипшину. Цього літа я майже кожного дня ходила на море, а на початку осені ми з сім'єю були в Карпатах. До речі, саме на вершині Говерли я бачила твої санчата, а місцеві жителі розповіли мені, що ти допомагаєш їм готуватися до Нового року. У цьому році я познайомилася з дівчинкою на ім'я Маша. З нею я дуже весело провела літні канікули. Також ми їздили на відпочинок до родичів. Там теж було весело, але, як кажуть, у гостях було добре, а вдома краще. .\nНаступний 2021 рік я планую провести ще краще та цікавіше, знайти ще більше нових друзів, проводити з ними багато часу. Я хочу, щоб усі жили в мирі та злагоді і ніколи не сварилися.\nМені хочеться дізнатися багато нового,а ще відвідати з батьками Львів.\nПодарунки на Новий рік мені не потрібні. Єдине, чого я бажаю, це щоб усі люди у світі повірили у твоє існування так, як вірю в тебе я.\nЗ любов'ю, Катя\nУ цей прекрасний та натхненний день, 1 грудня, хочу поділитися з тобою своїм бажанням на Новий рік.\nЦі прекрасні 11місяців я дуже старався:був слухняним хлопчиком та гарно навчався. Новий рік для мене велике свято, тому я хочу передати цей прекрасний новорічний настрій, ці емоції, коли тато відкорковує шампанське о 23:00, мама та сестра накривають прекрасний стіл.\nУ цьому році я багато в тебе просити не буду, як інші. Попрошу лише, щоб цей Новий рік був незабутнім, вражаючим, і щоб ти подарував усім дітям того, чого вони заслуговують, та радість у кожну домівку. З прийдешнім Новим роком!\nДобрий день, шановний Дідусь Мороз!\nМене звуть Віка, мені вісім років. Я живу в селі Дальник разом зі своїми батьками та старшим братом Русланом. Цього року я перейшла у третій клас. Весь рік я була слухняна. Гарно себе поводила: намагалася слухати старших, бути чемною, не грубіянити, допомагати по господарству. Я дуже люблю своїх рідних.\nТакож у мене є двоюрідний братик, який хворий на ДЦП. Він у нас добрий, розумний і гарний. Я б дуже хотіла щоб його хвороба не завдавала йому турбот і не засмучувала, щоб він з насолодою і посмішкою проводив кожен день. Щоб в цьому 2021 році здійснилася його мрія про мандри Україною.\nБудь ласка, здійсни його мрію в цей Новий рік.\nДо побачення, Діду Морозе. Бажаю тобі здоров’я. З повагою, Віка\nДобрий день, Дідусю Морозе!\nПише Вам дівчинка з України, з мальовничого південного краю-Одещини. У цьому році я поводилася добре:слухалась батьків, допомагала мамі і татові, а ще я гарно вчуся.\nУ наступному році я б хотіла більше приділяти увагу урокам, бо від цього залежить моя майбутня освіта. Я ще не визначилась з професією, але точно знаю, що хочу стати високо кваліфікованим спеціалістом. А в наш час така мрія вимагає якісних різнобічних та глибоких знань. Але в мене є ще багато часу для втілення цієї мети. А зараз, особливо під Новий рік, я почуваюсь маленькою дівчинкою, яка чекає на диво. Тому в новорічну ніч я хочу знайти під ялинкою білого ведмедика:покладу його біля себе, він мене оберігатиме. А ще я хочу, щоб з настанням Нового року зник Сovid-19.\nДо побачення, дідусю!\nМене звати Ганна. Дуже люблю тварин, гуляти на свіжому повітрі. Я живу біля Чорного моря, тому просто обожнюю прогулянки морським узбережжям у будь-яку пору року. А, як відомо, найвеселіше гуляти з друзями. Я щаслива, що маю справжніх друзів поруч. Тому бажаю, щоб у кожної людини були такі ж добрі, чесні та справедливі друзі, як у мене. Я обіцяю добре вчитися весь рік. Дякую за увагу.\nДорогий Дідусю Морозе!\nЯ знаю, що Ви маєте дуже багато клопоту під Новий рік: отримуєте величезну кількість листів і здійснюєте найзаповітніші мрії. Сподіваюсь, і моє бажання здійсниться в новорічну ніч. Я дуже хочу отримати в подарунок інструменти для малювання, адже просто обожнюю малювати.\nМалюю акторів фільмів та персонажів мультфільмів .\nМожливо, я не стану видатною художницею, але зараз це моя найулюбленіша справа! Коли я малюю, то поринаю в чарівний світ фантазій та мрій, де все чудове й прекрасне, де панує добро й любов, де немає зла й жорстокості. У своїх малюнках я хочу відтворити увесь світ у всій його красі та неповторності! Дякую за можливість поділитись своєю мрією, адже я точно знаю, що Ви прочитаєте мій лист. Бажаю Вам гарних та веселих зимових свят. Вовчук Варвара, маленька дівчинка, яка ще вірить у дива.\nПише тобі Тимур. Мені 9 років і я навчаюсь у 4-В класі. Я добре вчуся, в мене\nгарні оцінки, старанно роблю уроки. В цьому році вів себе добре, слухався маму і\nтата. Я люблю малювати і займаюсь Джиу-джитсу. Ще мене приваблює велика сільсь-\nкогосподарська техніка. Я навіть цієї осені побував у новенькому комбайні і\nнавіть спробував ним керувати. В наступному році я хочу добре закінчити 4 клас,\nуспішно здати ДПА та перейти до 5 класу, також хочу побувати на виставці\nвеликої сільськогосподарської техніки "AGROEXPO".\nДякую тобі дідусю за подарунки, які ти мені подарував цьогоріч. На новий рік\nя хочу отримати від тебе багато солодощів. Обіцяю, що у наступаючому році добре\nвчитимуся, буду ввічливим і добрим, слухатимусь батьків.\nДідусю, а як твої справи, як здоров'я? Я тобі бажаю не хворі-\nти, бути щасливим.\nЩе, Дідусь Мороз, мені б хотілося зробити для тебе щось приємне, тому залишу,\nяк завжди, під ялинкою смачне печиво.\nДопобачення! Передавай привіт Снігуронькі!\nЗ повагою Тимур\nПишетобі Софійка зчарівного міста Суми. Мені 9 років і я навчаюся в 3-тьому класі. Я вірю в дива і дуже люблю свято Нового року і чекаю на Вас в гості. Навчалася я гарно, дуже люблю читати книжки, кожну неділю ходжу до бібліотеки і вибираю нову книгу, найбільше мені подобаються пригодницькі сюжети. Я вже вибираю вірша для Нового року і готую танець, так як я ходжу на танцювальний гурток.\nЦей2020 рік в мене почався не дуже гарно, тому що я хворіла. Потім все ніби то налагодилось, але по всьому світупочалася страшна епідемія, яка мене дуже засмутила. Тому я хочу попросити у Вас Дідусю, щоб у наступному роціцей страшний недуг відступив.\nНаступний 2021 рік мені б хотілося, щоб моя родина була разом, так як тато далеко від нас з мамою. Мрію щоб усі люди на землі були здорові і щасліві.\nЗ наступаючим Новим Роком! Веселих свят та міцного здоров'я!\nЗ повагою Приймак Софійка\nДобрий день, Діду Морозу! Пише тобі листа Анастасія, мені 6 років. Хочу розповісти тобі про те, що я маю талант складати вірші. Так як ти великий чарівник новорічних зимових свят, то я написала вірш і тобі.\nЗима в цей рік не забарилась,\nБілою ковдрою покрилась.\nКуди не глянь, уся земля\nКожне деревце і поля\nЗранку ваблять сяйвом очі.\nВся потім дітвора бавилась до ночі.\nНе було меж радості дитячій -\nСкоро Новий Рік будуть зустрічати.\nЯ також з нетерпінням чекаю новорічних свят, адже ти прийдеш і подарунок принесеш.\nЗ любов’ю до тебе я , Настя.\nДорогий Дід Мороз я Литвак Стас, хочу тобі розповісти про випадок із життя.\nБув у мене товариш з яким я дружив, весь свій вільний час я проводив з ним граючи в різноманітні ігри. Але одного разутрапилась зі мною біда. Я захворів і потрапив в лікарню , на три тижня . Я з нетерпінням чекав дзвінка від мого найкращого друга. Але він за весь цей час так і не подзвонив. Коли я приїхав додому після лікування, то перше що я зробив пішов його відвідати. Я був дуже радий його бачити, обійнявши я запитав: «Чому ти до мене не телефонував, адже я чекав дзвінка?». Він мені відповів, що також радий мене бачити і не дзвонив тому що в нього зломався телефон. І я знаю що наша дружба міцна і взаємна.\nДля мене дружба це щось важливе цінне. Вірю всім серцем і в нашу дружбу з тобою.\nТак як ти новорічний чарівник сподіваюсь від тебе на подарунок. Хочу щоб ти подарував мені телефон щоб я його подарував моєму найкращому другові. Щиро вірю, що ти здійсниш мою мрію.\nЗ повагою до тебе мій друже.\nМеня зовут Ульяна, мне 8 лет. В этом году я поступила в музыкальную школу\nна струнный инструмент – домра. А также у меня родилась сестричка –Катюша. Я помогаю маме ухаживать за ней, играю с ней, иногда кормлю ее, я ее очень люблю и она меня тоже. В следущем году хочу поступить в художественную школу, мне нравится рисовать. А также хочу на море. Самое мое большое желание в этом году, чтоб не было короновируса, чтоб люди не умирали и не болели. Я надеюсь что все скоро прекратиться, мы будем ходить в школу, и не бояться заразиться и заразить других, как раньше путешествовать, ходить в гости, общаться и встречаться, ходить в магазин без маски. Очень хочеться чтоб было как раньше, чтоб никогда мы не знали что такое пандемия. Мне не надо никаких подарков главное здоровье для меня и близких.\nДоброродняя Ульяна Евгеньевна .\nДоброго вечора, любий Дідусю! Як твої справи? Як твоє здоров'я?\nМене звати Саша, я ходжу до першого класу і дуже чекаю на тебе в цьому році, тож сподіваюся, що про тебе є кому попіклуватися, адже через свій поважний вік, ти знаходишся в групі ризику.\nЦей рік запам'ятається надовго, рік випробувань, обмежень…але ж головне в серці зберігати спокій тепло і любов. Вечорами я обожнюю сідати з мамою в тролейбус і мандрувати рідним зимовим містом. Я в захваті від краси вечірніх Сум! Спостерігаю , як люди поспішають до своїх затишних , теплих домівок. А ще, люблю рухливі ігри, батути. Мій улюблений мультфільм – це « Маша і ведмідь»\nДідусю, прошу для всіх людей нашої планети міцного здоров'я! Хочеться якнайшвидше зняти та забути про маску, антисептики , дистанцію; бачити на обличчях людей щирі посмішки, чути тільки гарні новини з екранів телевізорів.\nВ першу чергу прошу відвідати діток Луганщини та Донбасу, нехай збуваються їхні найзаповітніші мрії! Щоб скоріше закінчилася війна і всі дочекалися своїх рідних з війни живими та здоровими!\nТакож попрошу в тебе справжньої зими зі снігом та невеличким морозцем, щоб ходити з друзями на гірку, ліпити снігову бабу та бавитися в сніжки.\nЯ дуже люблю різноманітні конструктори, тож бажаю знайти під ялинкою саме його, натомість обіцяю залишити для тебе гарячий чай з лимоном та пиріг з малиною.\nЛюбий дідусю, до зустрічі! Бережи себе та свою онуку!\nДорогий Дідусь Мороз, вітає тебе Софійка з Нової Каховки. Мені 8 років. Весь рік я намагалася бути слухняною і гарно вчитися. Завжди отримую подарунки під ялинку, за що дуже вдячна! В цьому році найзаповітніша моя мрія, щоб закінчився карантин і ніхто не хворів. Мама й тато люблять мене дуже з сестричкою Веронікою. Все нам купують. В цьому році здійснилася головна мрія нашої сім’ї. Тепер ми живемо у своїй власній квартирі. Тому я нічого особливого просити не буду. Краще здійсни мрію дітей із бідних сімей. А я з сестричкою буду вдячна будь-якому подарунку. Навіть просто солодощам. Обожнюю зимовими вечорами влаштовувати чаювання коли всі збираються вдома.\nТато з мамою багато працюють і я мрію, щоб у них з’явилося більше часу гратися зі мною та сестричкою.\nБажаю тобі Діду Морозе веселих новорічних свят!\nЛист автора в новорічному оформленні\nМама каже: ,, Новий рік\nСкоро стане на поріг.\nНапиши листа Морозу,\nПопроси, ну…, що завгодно’’.\nПосидів я і подумав,\nЩо отримати б хотів,\nЩо ж потрібно мені мати,\nЗ чого новий рік почати?\nВже у школу я пішов,\nВчусь читати і писати,\nМоже здібність хай пришле,\nЩоб про все на світі знати?\nЗнаєш, Дідусе Морозе,\nЩо подумав я в цю мить,\nКоли виросту дорослим\nЗможу вас я замінить.\nЗараз прошу для усіх\nМира, злагоди, здоров’я,\nЗаповітні мрії всі\nХай здійсняться в ніч казкову!\nЛист видалено! При перевірці лист виявилося скопійовано іншого автора!\nДорогий Діду Морозе!!! Мене звати Андрій.Мені 11 років, а 30 грудня буде 12. Я навчаюся в 6-му класі. Живу разом зі своїми мамою, татом і молодшою сестричкою Камілою. У цьому році я добре вчився, слухався батьків. На цей Новий рік я б дуже хотів у подарунок не дорогі іграшки, смартфони, а щоб у всьому світі був мир і злагода.\nДідусю Морозе! Бажаю тобі здоров'я, щасливого і веселого Нового року.\nДіду Морозе, я вірю, що ти здійсниш мої мрії. Одна з них- це щасливі вихованці дитячих будинків. Я хочу, щоб вони мали багато подарунків, щоб були щасливі. Друга така: я хочу, щоб усі вчителі мали відпочинок, здоров'я, розуміння та багато подарунків. Також дуже хочу, щоб зник вірус, який приніс так багато лиха. Я хочу, щоб всі люди похилого віку мали хорошу пенсію.Це все, що я хочу. Дякую.\nЗдрастуйте, Діду Морозе!\nМене звати Ярослав, мені 12 років. Весь рік я намагався бути добрим і навчитися розуміти інших людей. Я б хотів, щоб закінчилась пандемія у світі, і щоб Україна стала країною, де все чесно. Ще я хочу, щоб літні люди отримували гідну пенсію. І щоб взагалі люди стали добрішими. А для себе я хочу навушники та гарну ялинку. Думаю, цей лист дійде до Вас. Це все, що я хочу. У наступному році я стану ще добрішим.\nавтор листа мама Мирославчика, Марчук Галина\nДобрий день, дідусь чудовий!\nЯ, маленький Мирослав,\nЦілий рік чекав, щоб знову\nНаписать тобі листа.\nЗнаю, всі тебе чекають,\nАле тільки дітки знають\nТвої чари на землі.\nВ тебе зараз справ багато,\nПоспішаєш в кожен дім,\nЩоб було веселим свято\nІ усі майбутні дні.\nЯ незнаю, чи ти знаєш,\nТа ти кращий з дідусів –\nЗавжди у мішку тримаєш\nСаме те, що я хотів.\nТебе всі Морозом кличуть,\nАле усмішка твоя,\nДуже тепла, тобі личить.\nТвої очі, мов зоря:\nБачиш ти всих поведінку,\nХто себе весь рік, як вів,\nІ дарунки під ялинку\nТи приносиш нам без слів.\nЛюбий мій дідусю, знаєш,\nХоч я ще й малюк, дитя,\nВсе за рік й не пригадаю,\nАле знай, старався я.\nТак, бувало і не слухав,\nЧесно пишу, пустував.\nАле був і гарним дуже\nЙ мамі теж допомагав.\nТи приходиш до слухняних,\nЯ, можливо, не такий.\nТа чекав тебе так само\nЦілий рік цей, не простий.\nХоч наступний сподіваюсь\nРік зустріти, як колись:\nДе я з друзями всміхаюсь,\nДе сніжинкою крутивсь,\nДе в садочку, усі разом,\nМи чекаєм твій прихід,\nДе, в тісному колі, скажем :\n«Здраствуй, здраствуй, Новий рік!»\nБільше на свята не хочу\nЯ сидіть біля вікна,\nМрію бігати до ночі\nДе самотності нема.\nТи ж дідусь, що творить чудо,\nТи ж дідусь, що любить сміх,\nА я мрію, аби всюди\nПадав, падав білий сніг.\nЩоб кататись на санчатах,\nЩоб зліпить сніговика,\nЩоб під сміх сніжок лапатий\nЗ нами весело кружляв.\nВже не хочеться й пакунка\nПід ялинкою, цей рік.\nНавіть і від подарунка\nЯ відмовитися б міг…\nТа не буду відмовлятись,\nТи ж його приготував.\nТи ж старався. Сподіваюсь,\nЩо і цей раз ти вгадав.\nТи ж бо завжди добре знаєш\nТе, чого чекаю я,\nЙ наче з казки, доставляєш,\nПодарунки із даля.\nТож коли, під звук салютів\nІ годинниковий дзвін,\nПрокидатись я не буду,\nУсміхнусь тобі вісні.\nА вже зранку, як прокинусь,\nДо ялинки проберусь,\nІ промовлю я, щасливий,\nДуже дякую, дідусь.\nНу, все, не відриваю\nТебе я, більш, від справ.\nЛюблю тебе, чекаю.\nЗ повагой, Мирослав.\nДорогий Дід Мороз !!!??Я на тебе чекала цілий рік!!!!. А поки я тебе чекала було стільки цікавих історій. Зараз тобі я їх розкажу. Весною були гарні тюльпани а літом солодкі груші кислі яблука. А в восени було гарне оранжевого кольору листя. Дідусь Мороз я в цьому новому році я тобі бажаю щастя і міцного здоров'я. Я провела цей рік добре вчилась на відмінно. А як ти провів цей новий рік?? А я наступний новий рік я хочу його провести уважно. А як ти хочеш провести наступний новий рік?? Я хочу в новорічну ніч 3d ручку!!\nДобрий день, любий Дідусю Морозе! Мене звати Владислав Назаратiй. Я навчаюсь в 4класi. Я знаю, що ти дідусю готуєш вже сани, щоб приїхати до слухняних дітей в гості із подарунками на Новий рік. Дуже тебе прошу, не забуть про мене, я дуже тебе чекаю, коли ти постукаєш у віконце і подаруєш мені блей-блея. Хоч я дідусю і був не завжди слухняним, але тобі признаюсь чесно, що старався бути гарним. Дуже прошу в тебе пробачення за погану поведінку. Обіцяю не лінуватись, слухатися маму, навчатися. Ти приїдь до нас із снігом і морозом. З наступаючим Новим роком тебе Дідусю. Веселих тобі свят\nМене звати Горділа Дмитро. Я навчаюся у 4 класі. Маю багато друзів. Я добрий, вічливий, допомагаю батькам, гарно навчаюся. Маю старшу сестру. Її звати Таня. Я вірю в дива та дуже люблю Новий Рік. Користуючись нагодою, хочу подякувати тобі за твою доброту,за чаклунство та за казку, яку ти даруєш дітям щороку. Дуже мрію тебе побачити. Ми всі з нетерпінням чекаємо цього свята, адже воно приносить у будинок радість, наповнює серце надією і трепетом . Хотів би отримати в подарунок маленького котика. Я розумію, що домашній вихованець - це велика відповідальність. Йому потрібні догляд і увага. Обіцяю зробити все, що буде потрібно котикові, щоб він почувався щасливим. Якщо тобі не складно, принеси, будь ласка для моєї старшої сестрички великого іграшкового ведмедика, нехай вона зрадіє. Ми іноді з нею сваримось, але я все одно її люблю. Я бажаю тобі веселого Нового Року.\nСпасибі за все . Дмитро.\nМене звати Кіра. Пишу тобі листа,любий Дід Мороз. Якого сподіваюсь ти прочитаєш. Рік видався складним,все треба було встигнути,все зробити. Намагалась усе старанно виконувати. Можливо десь не те зробила, помилялась,трішки була не слухняною, зовсім трішки. Все ж таки я все ще дитина. Вже маю деякі сподівання та мрії на майбутнє. Мрію статі лікарем, яким саме ще не вирішила. Знаю, що вже зараз потрібно. Прикладати усі зусилля. Старанно вчитись,пізнавати щось нове. Бути допитливою та не нав’язливою. Думаю ,що зі всім упораюсь,бо маю дуже гарну і сильну підтримку. Батьки та моя перша вчителька які дають мені правильний напрямок. Все ж таки хочеться в решті решт побути ще дитиною і не поспішати дорослішати. Погратись в сніжки та покататись на санчатах.\nДуже сумно! У нас цього року не має ще снігу. Але так хочеться відчути на собі всі дива та забавки зими. Зліпити сніговика, кататися на ковзанах та санчатах. Та я не журюся, сніг обов’язково піде. Ми знаємо не з чуток, якою гарною буває зима. Лапаті сніжинки виблискують на сонці, наче кришталеві. Пухнастий сніжок.\nМилий Дід Мороз я дуже буду чекати тебе на Новий рік. Знаю навіть які смаколики ти полюбляєш - це печиво и склянка теплого молока. Знаю тобі треба встигнути до багатьох дітей. Багато не буду просити, але воно мені так потрібно. Дуже хочу побільше тепла та затишку,тому дай мамі гарну роботу, щоб в неї вистачало часу і на мене. Татові терпіння,сил,здоров’я і гарну роботу,тоді можливо мама буде вдома. Братам іграшок та солодощів,а мені... Якщо вистачить часу набір дитячої косметики, я ж дівчинка і завжди хочу бути гарною.\nЗ повагою та любов’ю твоя Кіра.\nСвятий Миколаю, тебе я благаю,\nПошли всім здоров'я і миру без краю,\nПишу тобі лист і до тебе молюся,\nНа тебе, Святий мій, я щиро дивлюся.\nДай рідним - достаток, матусі - кохання,\nСестричці - здоров'я, країні - єднання,\nЩоб голуби миру над краєм літали,\nІ всі українці щасливо співали.\nДай кожному дому добра по торбинці,\nА в ній є і сміх, і веселка, й гостинці,\nХай сонце у вікна прозорі загляне,\nІ мир на планеті Земля враз настане.\nХай зникне біда, і хвороба, й корона,\nХай мати діждеться синів своїх дома,\nПошли мир і спокій ти рідному краю.\nДОБРОГО ДНЯ, ЛЮБИЙ ДІДУСЬ МОРОЗ!\nПише тобі Крива Марія. Мені 9 років. Я навчаюся в 4 класі. Живу в селі Студена.\nХочу привітати тебе і твою онучку Снігуроньку з наступаючим святом, з Новим роком! Як твої справи? Як здоров’ячко? Як справи на фабриці іграшок? Надіюся твої помічники встигають виконати усі замовлення. І всі дітки залишаться задоволені.\nТи вже мабуть знаєш, що у нас в країні зараз багато людей хворіють на COVID-19. Тож нехай Снігуронька пошиє вам святкові захисні масочки. Одягайтеся тепленько, щоб не захворіли. Бажаю вам міцного здоров’я, гарного настрою і нехай янгол-охоронець завжди буде поруч і оберігає вас!\nХочу попросити для всіх людей здоров’я і радості. Щоб усі хворі одужали. І щоб нарешті закінчилась війна. Щоб усі стали щасливими.\nЯ дуже люблю тварин. Можливо десь є маленька мавпочка, яка шукає господаря. Якщо можеш, то подаруй її, будь ласка, мені. Я обіцяю, що буду слухатись, старатись гарно вчитись і піклуватись про неї. Вона не буде сумувати. В мене є й інші тваринки, я гадаю вони потоваришують.\nВам із Снігуронькою дарую свій малюнок. Дорога буде далека, ви мабуть зголоднієте. Тому я приготую вамсмачні гостинці під ялинку.\nДо зустрічі! Люблю вас та з нетерпінням чекаю!\nЗ повагою, чемна дівчинка Марійка!\nШиліна Анастасія Сергіївна\nУчениця 7 класу Біляївського НВК\nДорогий Дідусь Мороз ,\nпочалась уже зима , напишу тобі листа.\nНа початку розкажу де живу і як росту.\nЖиву я на Херсонщині, в сьомім класі гарно вчуся.\nСлухняна дівчинка, звуть мене Настуся!\nДорогий ти мій дідусь , ятебе чекаю.\nЛюблю дуже Новий рік, тебе виглядаю!\nКажуть всі: вінчарівник, виконує бажання.\nА бажання лиш одне, щоб в моїй родині ,\nмама , тато і два брати , здорові були і щасливі!\nЯ люблю свою родину й рідну неньку Україну.\nХай всім людям на Землі світить сонечко вгорі.\nЩоб не знали ми війни і щасливими росли.\nЦі бажання мають всі: і дорослі , і малі.\nТож нехай в святкову ніч ти заглянеш в кожну хату.\nІ всім людям на Землі подаруєш радості багато!\nДо побачення Дідусь , буду знов чекати.\nСподіваюсь недаремно буду виглядати.\nДумаю , коли засну , ти знов завітаєш,\nІ для мене ,як завжди , подарунок маєш.\nДобрий день Діду Морозе!\nМене звати Сашко. Навчаюсь у четвертому класі. Пишу тобі листа і надіюся, що ти його прочитаєш. Рік був дуже складним, все треба було встигнути , все треба було зробити. Навчаюсь я хорошо. І поведінка у мене хороша. Я намагаюсь усе старанно виконувати. У мене є мрія, щоб на новогодні канікули разом з старшим братом, якого звати Валентин, поїхати у мандрівку. У мандрівку, щоб ближче впізнати свою батьківщину. Побувати в історичних місцях України. Коли мандруєш і вивчаєш історію рідного краю то легше і в навчанні.\nНа цьому буду закінчувати свого листа. Бажаю тобі Діде Морозе міцного здоров'я!\nЗ повагою Стафійчук Олександр\nДобрий день, Дід Мороз!!!\nМене звати Дмитро. В цьому році я перейшов до нової школи у п’ятий клас. Оцінки в мене хороші, вчителі мене хвалять. Мої найулюбленіші вчителі з інформатики та англійської мови.\nЯ відвідую шахову школу ,приймаю участь у турнірах і займаю призові місця. Вивчаю англійську мову. Ще я ходжу на рукопашний бій і отримав «білий пояс». В цьому році я зайняв друге місце на змаганнях із стрільби.\nЯ поводжу себе добре, допомагаю мамі, прибираю в кімнаті, мию посуд. У 2021 році я мрію поїхати відпочивати на море, мрію отримати наступний пояс з рукопашного бою.\nУ подарунок хочу отримати бластери NERF, навушники і мишку для комп’ютера. Якщо Ти не зможеш мені це все принести я не ображатимусь.\nЯ вітаю тебе з наступаючим Новим Роком і бажаю міцного здоров’я та успіхів. Передавай мої вітання Снігуроньці та звіряткам!!!\nДо побачення, Дідусю Мороз.\nЛист учня в оформленні:\nДроздов Ігнат Євгенович,\nучень 4-"А" класу ЗЗСО № 5 у м. Бердянськ, Запорізької області\nЗвернення до дідуся Морозу!\nДідусю Мороз привіт! Мене звуть Ігнат. Навчаюсь я на в 4-«А» класі. Я знаю, що ти справжній, бо кожного року усімої побажання здійснюються.\nТому цього року також, як і завжди, пишу тобі листа.\n2020 рік був для мене не дуже легким, бо на початку року у школі було дистанційне навчання. Я не бачився зі своїми шкільними друзями. Спілкування було лише за телефоном, за допомогою смайликів. Це все сталося із-за КОРОНАВІРУСУ!!!!! Для мене дуже важливим є спілкуватися особисто, бо в мене є проблема з промовою та мені тяжко спілкуватися за телефоном. Дуже хотілося побачити друзів, хотілося до школи.\nВід матусі я дізнався, що багато дорослих та дітей у цьому році хворіли і хворіють від КОРОНАВІРУСУ. А саме найстрашніше – від цієї хвороби помирають люди, діти. Тоді мені ставало ще сумніше. Літо я провів краще. На морі з мамою, сестрами і братиком були найщасливіші моменти цього року. Ці спогади залишаться в мене на довгі роки життя!\nВ наступному році моє побажання людям здоров’я, щастя, особистого спілкування без хвороб і масок на обличчі!\nТому, Діду Морозе, єдине що я прошу, щоб КОРОНАВІРУС більше не причиняв людям зла і пішов геть назавжди! Щоб ми з друзями-однокласниками ходили до школи і щоб ніхто більше не помирав від цієї хвороби.\nНі дідусю, ще одне – нехай моя матуся завжди буде здоровою і радісною, я тебе дуже прошу, а мої сестри Орина, Кіра і братик Назарчик завжди були поруч.\nСофія Тулупова, 9 років, 3-А клас,\nДунаєвецька ЗОШ №2, Хмельницька обл\nВчителька: Бакаляр Тамара Михайлівна\nЛюбий Дідусю Морозе.\nЗнаєш чому я люблю Новий рік? Бо в новорічну ніч відбуваються дива… А ще я люблю це свято за відчуття дива у ньому. Одні дива ми творимо самі, інші творяться для нас. Новорічна оксамитова ніч сповнена чудес…\nА знаєш про які дива я мрію?\nМоя старша сестричка Улянка – невиліковно хвора… І я мрію, щоб сталося диво і вона зцілилася. Улянка – чудова дівчинка. Вона – справжній воїн, який бореться зі своєю хворобою і ніколи не скаржиться. Хіба вона не заслуговує на диво?!\nВ нашій країні вже багато років йде війна… І я мрію, щоб нарешті настав мир. Невже люди не можуть жити дружно?!\nУся планета страждає від невідомого вірусу під дивною назвою COVID 19. І я мрію про те, щоб він так само раптово зник, як і з’явився. Ми вже втомилися від карантину. Я б хотіла знову подорожувати…\nА про що мрієш ти, Дідусю Морозе? Можливо у нас є однакові мрії…\nДавай мріяти разом, бо ж у новорічну ніч усе можливо…\nПравда ж, Дідусю…\nСофійка, 9 років\nВітаю тебе, Морозе-Дідусь!\nЛиста тобі пише Матвєй!!!\nВ 3 класі я тільки учусь,\nта цей рік навчання був дуже складний…\nДистанційно навчались ми:\nМама, сестричка і я!\nАле у нас немаленька сім’я.\nМатуся говорить, що я ще малий\nІ ґаджет зарано мені купувати.\nТа я ж і не прошу , щоб він був крутий\nАби лиш у Зумі уроки вивчати!\nСаме тому, я вкотре пишу\nҐаджета, любий мій, в тебе прошу!\nА ще дуже хочу, щоб діти цієї планети\nВсі хвороби свої і нещастя посадили в ракети,\nЙ щоб відправив ти їх далеко – далеко,\nІ їм повернутись назад, було б ой, як нелегко!\nДопоможи…чарівник наш шановний,\nКраїну мою від болі та кривди ти вбережи!\nЩоб ні «корони», ані війни!!!\nХай вони згинуть, хай… НАЗАВЖДИ!!!\nХочу , щоб родина моя,\nТато, сестричка, матуся й бабусі і я,\nБули здорові, щасливі, жили в любові.\nНу й тобі я Дідусе Морозе Бажаю,\nЩоб і грошей , здоров’я, і сили було в тебе доволі)))\nНа цій ноті листа завершаю!\nВітаємо тебе, Дідусь, З Новим роком! Хай Бог благословляє тебе і організаторів такого «чарівного» конурсу. І ще, якщо можна…здійсни мрію моїх однокласників….Ми дуже мріємо про справжню зиму, справжній сніг і ковзанку! Будь ласочка…\nКиндиченко Матвєй, 8 років\nНосенко Дарина 5 клас\nХочу поділитися з тобою своїми враженнями від року який минає. Він був не таким, як всі попередні. Із-за карантину мені не вистачало спілкування з друзями, обміну з ними емоціями. Але завдяки моїм батькам, які є для мене і друзями і порадниками та моєму брату,який не давав мені сумувати, рік, що минає, можна назвати щасливим та вдалим.\nВід наступного року я чекаю багато зустрічей з друзями, подорожей і цікавого навчання.\nУ вигляді подарунку хочу попросити батьківської любові тим дітям, які не мають батьків, здоров’я тим, хто хворіє і надію тим, хто зневірився.\nА в мене і так все добре, більшого й бажати годі.\nЛюбий Дідусю Морозе, будь ласка, допоможи тим, хто цього дійсно потребує.\nЗ любов’ю і надією, Дарина)\nКонкурс йде на підрахунок.\nЛисти не публікуються вже, коментарі приймаються до завтра 23-00 включно! Спасибі всім за участь, кожному з вас бажаємо перемоги.\nЗ наступаючими вас святами.\nАдміністрація сайту urokok.com.ua\nКлючові слова публікації: Лист святому Миколая текст діду Морозу шаблон зразок зразки конверт\nКатегорія: На крилах успіху / Діткам дошкільнятам / Творчі діти / Творчі конкурси


Свято Сонячного Дня | Харківський зоопарк\nБільше 10-ти років в нашому зоопарку існує добра традиція: в середині травня ми запрошуємо діточок на «Свято Сонячного Дня». Весна ось-ось поступиться літу, все квітне, сонечко яскраве, тепле, але не спекотне, і ми, співробітники зоопарку, щосили намагаємося обігріти дитячі душі, подарувати посмішки і радість нашим маленьким відвідувачам, щоб їм надовго запам'ятався день, проведений в зоопарку: з тваринами, квітами і приємними сюрпризами.\n16 травня до нас на свято приїхали діти з нелегкою долею - 55 осіб з Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Майже всі вони ніколи не були в нашому зоопарку, тому їм було цікаво все.\nЩе 20 дітей з особливими потребами приїхали зі Слов'янська. Вони діти яскраві, захопливі, щирі. Дякуємо людям, які організували таку поїздку.\nЕкскурсія. Усі діти могли б невтомно цілий день дивитися на тварин, але на них чекав веселий клоун. Трошки пограли, погомоніли, пораділи. Поспішили далі до Контактного зоопарку. Дітлахи в захваті притискали до себе маленьких кроликів, гладили альпаку, кізочок, півня, впритул роздивлялись рись і нутрію. Потім каталися в кареті і дружно дякували дядька Сашка і його коника.\nЗвичайно, усі вже були трішки втомлені, але на цьому сюрпризи не закінчилися. До них «завітали» руда лисичка, тхір, кролик, сова, морська свинка і черепаха. Усім дітлахам кортіло попестити тварин або хоча б доторкнутися до них.\nНаприкінці всі отримали подарунки-сувеніри від Харківського зоопарку і спонсора ТОВ «Завод “Березівські мінеральні води”», а ще смачне морозиво.\nВтомлені і щасливі. Обігріті сонечком і нашим теплом.\nЩасти вам, любі!


3 хвилини перед сном: прості вправи, з якими ваші ноги схуднуть! » Добрі поради\nДобрі поради » Спорт і фітнес » 3 хвилини перед сном: прості вправи, з якими ваші ноги схуднуть!\nЯк кажуть фітнес-тренери, в тренуваннях головне - регулярність! Але будемо чесні перед собою: вправи, та ще кожен день - не найвеселіше заняття.\nВтягнутися в боротьбу за стрункість і бажані форми легше, якщо знати, що на заняття потрібно витратити зовсім небагато часу .\nКороткий комплекс, який придумала знаменита американська тренерша зірок Трейсі Андерсон, дозволяє прибрати так звані «жирові пастки» на колінах і стегнах, які є навіть у струнких людей. Опрацьовуємо задню, передню і внутрішню частину стегон і стрункішаєм за допомогою коротких вправ.\nІ не забудемо про бонус: як зробити так, щоб ноги менше втомлювалися і набрякали, - в кінці статті.\nЯк займатися, щоб ноги стали стрункіше\nПочаткове положення - лежачи на спині, руки вздовж тіла. Обидві ноги піднімаємо під прямим кутом, максимально випрямляючи коліна і витягаючи носочки. По черзі згинаємо і повертаємо ноги в початкове положення, при цьому не забуваючи тримати коліна разом і напружувати передню частину стегна.\nПерша частина: вихідне положення - лежачи на спині, ноги підняті, носочки тягнемо максимально на себе. Тримаємо коліна разом і по черзі згинаємо ноги. Важливо: носочки повинні бути весь час в положенні «на себе», а п'ятами намагаємося дотягнутися до сідниці.\nДруга частина: вихідне положення - лежачи на спині, ноги підняті і трохи зігнуті. Виконуємо махи обома ногами, відриваючи сідниці від ліжка і напружуючи верхню частину ніг.\nПеревірка правильності виконання: відчуття напруги м'язів задньої частини стегна, легке печіння.\nПочаткове положення - лежачи на спині, обидві ноги підняті. Перехрещуємо ноги, щоб права нога була зверху. Обидві ноги напружені і тиснуть одина на одногу. Вивертаємо коліна від себе і робимо «пліє», потім повертаючись в початкове положення.\nВажливо : ноги весь час знаходяться в напрузі і тиснуть одина на одну.\nАле як же позбутися від набряків, болю і втоми в ногах, якщо вони не пов'язані із захворюваннями, а тільки з неправильним способом життя - сидячою роботою, некоректно підібраним взуттям або недостатньою фізичною активністю?\nПрогулянки. Так, як не парадоксально, чим більше ходиш, тим менше набрякають і болять ноги. Головна умова - зручне взуття. Ефективна програма - 30-60 хвилин ходьби 3 рази в тиждень. Щоб розігнати кров, змушуйте себе ходити 10 хвилин кожні дві години.\nВправи для щиколоток. Протягом дня по 20-30 разів згинайте і розгинайте щиколотки, натягуючи носок на себе і від себе. Ця дія покращує циркуляцію крові і не дозволяє затримуватися зайвій рідині.\nЯкщо займаєтеся фітнесом - віддайте перевагу аквааеробіці або плаванню. «Боротьба» з тиском води допоможе рідині не затримуватися в ногах.


На Закарпатті 53 пенсіонери отримують пенсії більше 10 тисяч гривень (ВІДЕО) @ Закарпаття онлайн\nПроцент від заробітної плати, що береться для обчислення пенсії державним службовцям, прокурорам, суддям, народним депутатам і службовцям органів місцевого самоврядування цьогоріч зменшується на 10 процентів. Про це на брифінгу заявила начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Анастасія Пентек. Про зміни в пенсійному законодавстві і новації, які торкнуться закарпатських пенсіонерів, слухали наші кореспонденти.\nНовий рік – нові податки. Не омине оподаткування і пенсіонерів. З початком нового року змінено межу для оподаткування так званих «великих пенсій». Тепер оподаткуванню підлягають пенсії, що перевищують три мінімальні плати.\n53 пенсіонери Закарпаття отримують більше 10 тисяч пенсії, це колишні судді, прокурори. Майже 3 тисячі пенсіонерів отримують більше 3654 гривні.\nВарто додати, оподаткуванню підлягає виключно сума перевищення. Наприклад, якщо пенсія становить 4 тисячі гривень, то 3654 грн. не оподатковуються, а тільки залишкова сума перевищення – ставкою 15%. Розповіли і про пенсії переселенцям, зокрема про те, як їх отримати.\nЗбиратимуть кошти на пенсійне страхування і з допомогою податку, що встановлений на купівлю валюти. З 1 січня ставка збору збільшена з 0.5 до 2%.\nЩе одна зміна 2015-го – ліквідовано достроковий вихід на пенсію. Жінки зі стажем 30 років мають можливість вийти на пенсію в 55 років. Та от з 2015 за таке задоволення втрачатимуть виплати за кожен недопрацьований місяць. А пенсіонери, що в минулому притягалися до адміністративної відповідальності за корупцію, права на пенсію взагалі не матимуть.\nЧиновниця також розповіла: сьогодні більшість пенсіонерів живуть на мінімальну пенсію, а вина цьому – «зарплати в конвертах». Закарпатців закликають не працювати за зарплати в конверті заради стабільного майбутнього.\nчитач 2015-01-21 / 12:09:56\nце усі колишні віп пенсіонери, прокурори, чиновники, судді, які скиглять, що їм не вистачає 10 тис.грн пенсії, вижили би вони на пенсію в 1000 грн.простого смертного.\nАдмін 2015-01-21 / 09:17:13\n123 2015-01-21 / 08:42:36\nЗаголовок статті не відповідає тексту. Так 10 чи 53 ?\n/ 2 Після обшуків у Вільховецькій ОТГ голова подав у відставку. Мешканці – протестували, депутати – відставку не прийняли


Тема:В чому справжня причина? (1/2) - Миколаївський форум — Миколаїв. Львівська область. Миколаївський район\nТЕМА: В чому справжня причина?\nВ чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1489\nРелігія. В кожного вона своя. Хтось все життя був, наприклад, католиком, потім перейшов у Свідки Єгови по настанові певних людей - це більш-менш зрозуміло. (Є такі люди і багатьох ми знаємо). Але зараз я не про це. Люди переходять з однієї церкви до іншої мотивуючи це тим, що там священник "кращий", "правильніший" і забуваємо про те, що ми ходимо молитися до Бога, а не до священика. Чому так? Ми шукаємо вигоди для себе? Нам легше молитися там де нам зручніше?\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1496\nКожен шукає для себе більш комфортної віри, в тому числі і священників\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1500\nВ тому то й вся справа. Ми шукаэмо де легше, а чимось пожертвувати заради віри ми уже нездатні.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1501\nТут напевне причина ще і в тому, що зараз церква, це не тільки місце, де ми ходимо, щоб помолитися, поговорити з Богом.. Тепер у церкві у вас активно будуть просити різного виду пожертви, мотивуючи це тим, що зараз більшість людей багатих, а церкві не хватає коштів.. У церкві вам будуть розказувати, хто кращий, а хто ні (маю на увазі політиків), що можна робити, а що не можна, до кого можна іти, а до кого ні..\nМожливо і тут криється та причина, чому інколи міняють церкву, а можливо і віру. Коли бачиш, як один священник "наїжджає" на другого, як вони сваряться за пару гривнів, за копійки, то зосередитись на чомусь одному дуже важко...\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1514\nВсе частіше і частіше церква відходить від своєї безпосередньої функції і починає втручатися в громадське життя\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1519\nЦерква повинна втручатись в громадське життя, це основна її функція, бути пастирем свого стада. Я от два тижні ходив на церковні заняття, перед шлюбом. І скажу вам що вони багато чого дали. Не тільки мені але і моїй дівчині, нам обом. Зараз по іншому дивимось на наші стосунки і на наші проблеми які виникають. Я вважаю що такі заняття потрібні не тільки в греко-католицьких церквах, а й в православних і інших вірах. Дуже багато пар розлучаються. А розлучаються тому що вони не кохали один одного по-справжньому. Я думав що на цих заняття нічого нового мені розкажуть і це так щоб галочку поставити про проведеній роботі, одним словом не серйозно ставився до цього. Але починаючи з першого заняття все змінилось. В церкві можна найти відповіді на всі запитання. Головне не боятись запитати. Біблія нас нічого поганому не вчить, а ще й навпаки, вчить любові, покірності, стриманості, добра. До різних речей що в Біблії викладено можна по різному ставитись, але те що вона має велику силу це факт. Раджу всім відвідувати церкву, не через те що це традиція, а для себе. Майже при всіх церквах проводяться обговорення Святого писання, раджу також туди хоч раз навідатись і взяти участь в обговоренні.\nНа мою думку у школах повинна викладатись релігія, не просто тяп-ляп, а ґрунтовно. Бо є великий розрив між старшим і молодшим поколіннями, молоді не розуміють для чого ці всі традиції, чому саме так, а не інакше.\nЩоб була міцна і процвітаюча держава, повинна бути міцна кожна цеглинка, що її утворює. А цеглинка це сім'я. А міцна сім'я, коли в ній злагода, любов, взаєморозуміння, це все нам дає Біблія, яка через церкву нам тлумачиться.\nА те що люди не задоволені певними священниками чи тим що треба гроші давати у вигляді пожертви, це просто відговорки, щоб не йти до церкви. Але вони тим собі краще не роблять, навпаки ідуть в темряву.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1520\nПолітична агітація на мою думку не припустима для церкви. Іона як армія повинна бути аполітичною.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1528\nВіра не може бути комфортною або навпаки. Вона або є в людини, або відсутня ...І якщо її немає - це дуже погано. Віра в Бога - допомагає нам жити. Ми можемо вибрати церкву, священника... Вирішити для себе - потрібно ходити до храму чи ні...це справа особиста. Але віра - це основа основ. Ми віримо в добро, у вищі сили, у те, що у нас є захист. Що все у цьому світі швидкоплинне, потрібно йти до чогось вищого. Не забувати моральні закони,бо всі наші вчинки, як бумеранг повертаються( добро - винагороджується, зло - карається).\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1529\nЯ погоджуюся з тим, що нашій молоді потрібно прививати моральні, етичні засади. Викладати предмети на релігіну тематику. Також відроджувати забуті і зберігати теперішні свята, звичаї, обряди, нашу культуру.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 4 months ago\t#1575\nЗа кордоном люди свої традиції обряди бережуть, захищають та популяризують, що вони стають всесвітньо відомі. На них їздять з усього світу подивитись і взяти участь. А ми як завжди не те що пасемо задніх, ми самі знищуємо свої традиції, навмисно переймаємо чужі звичаї, традиції та обряди. Не розуміючи, що воно нам чуже. Що наше не є гірше, воно навіть краще. Бо таких традицій, різноманітних обрядів, звичаїв з таким духовним наповненням, колоритністю кожної частинки нашої великої України немає ні в кого. Чому ми маємо переймати все у Заходу? Американці свого нічого не мають, всі їхні свята це свята різних національностей, які проживають у США. А ми соромимось. Шукаємо щось таке, якесь... Самі не знаємо чого. От тому нам так тяжко живеться. А все що нам треба у нас під ногами. Це наша земля, мова, релігія, культура, звичаї. Ці речі дуже давні, старші за ті держави, які нам намагаються насадити своє. Україна тому і вижила, пережила стількох загарбників, бо трималась за свою духовність. Не забуваймо і ми про це.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 3 months ago\t#2083\nСтосовно церкви як такої (не релігії, а саме церкви) - два слова, які все пояснюють:\nЗвідси витікає і все решта. А священники більш грішні (за дуже рідкісними винятками), чим більшість з нас.\nПричому, однакова ситуація в усіх конфесіях.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 3 months ago\t#2087\nТак гроші рулять у всіх сферах. Нажаль . Але ми не ходимо до священника, ми йдемо в храм Божий. До сили яка все що навколо створила, просимо її помогти, оберегти нас та наших рідних. Релігія нам дає віру та надію. Без яких життя не можливо.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 3 months ago\t#2095\nВіра - це основа основ...Без неї ніяк...\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2565\nПитання відповідності священників своєму сану напевне вічне. Ще з часів старого завіту за ними спостерігалися чи малі грішки...\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2574\nОсобливо ця тема стала актуальною після скандалу у Ватикані...\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2581\nВи про історію з гомосексуалізмом чи історію про вагітну жінку, яка була Папою Римським?\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2598\nНі про одне, ні про друге Я про священиків-педофілів, які розбещували дітей...\nП.С. Розкажіть про вагутну жінку... Оце так!!! Суцільні скандали!!!\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2599\nХодить така легенда, що одним із Пап в середньовіччі була жінка. І це виявилось тільки тоді коли вона завагітніла, і єпископи та кардинали забили її до смерті...\nНавіть фільм недавно зняли про цю подію, можете подивитися\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2606\nТак був такий випадок у Ватикані. Дівчина прислужувала одному кардиналу. Видавала себе за чоловіка. В ті часи легше чоловіком було прожити. Кардинал сам не знав що це жінка. Довіряв їй. Висвятив у священники, а потім у кардинали. Так як він чи вірніше вона постійно були при Римі та з часом набирала вагу у колах кардиналів її обрали Папою, звісно ж після смерті попереднього Папи. Не знаю як там сталось, але вона завагітніла. Добре все приховувала аж до самих пологів. При яких вона померла, її не вбивали. Після цього майже до 20 ст. новий Папа сідав на трон, в якому був отвір. Через який він мав підтвердити що він чоловік. Отвір зараз заліпили. От таке буває.\nВі:В чому справжня причина?\t11 years 2 months ago\t#2611\nНічого собі!!! Видавала себе за чоловіка, ще й умудрилася завагітніти\nОбов'язково перегляну фільм...


Порошенко нагородив 3 військових званням Героя України, двох – посмертно — 5 канал\nПорошенко нагородив 5 військових званням Героя України Facebook / Петро Порошенко\nПорошенко нагородив 3 військових званням Героя України, двох – посмертно\nОрден "Золота Зірка" Петро Порошенко вручив першому заступнику командира парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітрянодесантної бригади Андрію Ткачуку\nСьогодні Петро Порошенко нагородив трьох українських військовослужбовців званням Героя України. Двоє з них отримали відзнаку посмертно. Про це повідомляє "5 канал".\nЯк зазначається, орден "Золота Зірка" Петро Порошенко вручив першому заступнику командира парашутно-десантного батальйону 25-ї окремої повітрянодесантної бригади Андрію Ткачуку. За його керівництва вояки відбивали атаки на блокпості поблизу Слов’янська. А також зупинили спробу бойовиків прорватися з міста. Крім того, майор Ткачук брав участь у визволенні Лисичанська та Торецька (кол. Дзержинськ).\nЗа виняткову мужність, героїзм і самопожертву, виявлені у захисті України, за вірність присязі звання Герой України з удостоєнням ордена "Золота Зірка" присвоєно Олександру Лавренку. Цю нагороду отримала вдова танкіста Олександра. Він був командиром танкової роти 93-ї окремої гвардійської механізованої бригади.\n21 липня 2014 року під час боїв за Піски його екіпаж знищив опорний пункт терористів. Але, ухиляючись від обстрілів, бойова машина натрапила на фугас. Екіпаж загинув, а тяжкопоранений капітан Лавренко, щоби не дати бойовикам захопити танк, підірвав себе.\nТакож Героєм України посмертно став командир взводу управління гаубичної самохідно-артилерійської батареї 51 окремої механізованої бригади - Володимир Гарматій. Нагороду отримала його мати.\nЯк повідомляв Президент раніше, на Донбасі в результаті бойових дій загинули понад 2,5 тис. військовослужбовців Збройних сил України.\nУ турецькій Анталії прогримів вибух\n"Воїни лісу": у жовтні на екрани вийде етномультфільм про вояків УПА\nПорошенко військовослужбовці Герой України війна на Сході загиблі в АТО\nУрочистий марш та польова кухня у Дніпрі: тисячна хода рушила центром міста


Приміський потяг Тобол - Карталы і ночівля в кімнаті відпочинку у Карталах з тіткою в трусах - PlayMan\nдодому Різне Це цікаво Приміський потяг Тобол – Карталы і ночівля в кімнаті відпочинку у Карталах...\nПриміський потяг Тобол – Карталы і ночівля в кімнаті відпочинку у Карталах з тіткою в трусах\nПриміський потяг “Тобол – Карталы” і ночівля в кімнаті відпочинку у Карталах з тіткою в трусах\nТітка в ліфчику і трусах, і поїзд Пекла. Як я все це витерпіла, незрозуміло.\n1 На пероні вже стояв приміський потяг “Тобол-Карталы”. Біля першого вагона стояли казахські прикордонники з собаками.\nКвиток коштував 150 рублів або 750 тенге. 500 тенге купуєш квиток у касі на станції Тобол і 250 тенге платиш у вагоні провідникам. Якщо їхати з Карталы, то квиток купується відразу у вагоні. При заході в вагон, казахські прикордонники забрали паспорт. Сіла я в кінці вагона, краще б я сіла на місце біля відкритого вікна біля туалету, потім дуже пошкодувала, що туди не села.\nСпочатку їхати було ще нічого, провідники відкрили двері в туалет , двері в тамбурі і ось ці двері, де стоїть заєць. Вагон непогано продувался повітрям. Ходити до цієї двері було заборонено, один мужик ломанувся туди, до нього відразу ж підбігли прикордонники, почали його перевіряти і посадили на місце.\nЧерез якийсь час мене викликали прикордонники, сфотографували, подивилися паспорт і відпустили без питань. Я сіла на сидіння і миттєво зник. Прокинулася я через годину, стояла дика спека. Двері в туалет була закрита, тамбур теж! Я прокинулася вся в поту. Дихати було нічим. Проходив повз провідник, я його попросила відкрити двері , він сказав, що заборонено! Йде прикордонна перевірка. По особам інших пасажирів було видно, що їм дуже жарко і хреново. Ще посиділи з півгодини, ставала ще нестерпнішою. Вагон нагадував розпечену і парку лазню. Повз проходив провідник, я його ще раз попросила. Він відкрив двері в туалет, біля туалету в тамбурі було прочинене вікно і стало трохи прохолодніше. Однак люди постійно ходили в туалет і закривали цю двері. Коли в черговий раз її мужик закрив, я на весь вагон попросила не закривати двері, бо дихати нічим! Один світловолосий чоловік, худий з блакитними очима, з сусіднього сидіння навпроти, дивлячись на моє сердите і червоне обличчя, аж зареготав, але було видно, що він дуже схвалює.\nПотім провідник відчинив двері в тамбур на вулицю, і пішов на своє місце. Якийсь мужик відразу побіг туди курити, дістаючи пачку і закрив двері. Знову настала духотень . Тоді світловолосий чоловік підійшов і виволік його звідти за руку, сказавши, що палити там не можна! І закривати двері теж. Куряка з досадою пішов на своє місце. Весь вагон страждає, а йому покурити, бачите-ли захотілося. Далі в вагоні запанував рай, з вулиці вітер залітав і проносився по вагону. Якщо хтось з перших сидінь закривав двері в туалет, то до дверей мчала я чи цей світловолосий чоловік і відкривав її. Один раз ми з ним одночасно схопилися і мало не врізалися один в одного. Перед станцією Елимай провідник знову закрив тамбур та двері на вулицю. Сказав, що це прикордонна станція і тут не можна тримати двері відчиненими. Настала знову дика задуха. Я вся покрилася потом. Ми довго стояли на цій станції. Тут вийшли всі казахські прикордонники. У вікно було видно, як один прикордонник сів на лавку і грає з собакою. Як йому, мабуть, заздрив весь вагон. ( У вагоні було 35 градусів, я потім подивилася градусник).\nНарешті, поїзд рушив і поїхав. Я рахувала хвилини до Карталы. Їхати залишалося годину. Небо заволокли хмари. Десь далеко-то йшов дощ, то горіла степ.\nОсь ближче фото, схоже, що горить степ і дощ гасить пожежу. Може, я помиляюся.\nПовільно тяглися хвилини в цій душогубці на колесах. Як я мріяла скоріше опинитися у Карталах! Вийти на свіже повітря. Остудитися! Подихати свіжим повітрям. Через годину ми прибули в Карталы. Але, нікого не випускали, тому що зайшли російські прикордонники і почали перевіряти документи. Я мало не завила. Поки всіх не перевірили, нікого не випустили. Двох казахських хлопців не випустили, їм заборонено виїзд за кордон. Їх затримали і сказали, що цим же приміським поїздом депортують в Казахстан вранці.\nКоли я вискочив на перон, я була на сьомому небі від щастя. На вулиці не було жарко! Я понеслася від цього поїзда, як від чуми! Щоб я ще раз в спеку прокотилася на такому приміському поїзді??? До речі, це приміський поїзд Казахських залізниць. Кондиціонера в ньому немає, і в вагоні тільки одне, трохи відкривається вікно.\nЯ йшла по платформі до електричок.\nМені було цікаво, чи варто блакитна електричка? Якщо вона стоїть, то я можу на ній завтра вранці кудись поїхати, куди вона піде.\nАле, всі три електрички були сірі! Я навіть зраділа, що блакитний немає, і я можу спокійно поїхати додому. Якби стояла блакитна, я б не втратила шанс, адже її скоро можуть перефарбувати! Раз вона не стоїть, я рухаюся додому.\nЗнайшовши відкритий магазин у Карталах, я купила пляшку крижаного лимонаду і пиріжок з цибулею і яйцем. Більше нічого було їсти в цьому магазині. Не морозиво ж є.\nВийшла на вулицю і в один присід випила пів пляшки лимонаду. Пиріжок теж полетів миттєво. За весь день я толком не їла нічого, лише вранці морозиво і пиріжок і яйце в Тоболі. З’ївши пиріжок, я ще зайшла в магазин і купила ще один. Поряд з продавщицею стояв підпилий веселий мужик і коментував мою покупку пиріжків. Він запропонував відразу купити 3 пиріжка! Навіщо купувати по одному? Як він вгадав, що я куплю два пиріжка, не зрозумію. Я купувала пиріжок, з’їдала його на вулиці і знову заходила. Коли я в третій раз зайшла, простягнула гроші і коротко сказала :” Пиріжок”, мужик і продавщиця стали знову сміятися. Я теж закотилася. Дивно, але харчуючись пару днів пиріжками і лимонадом, я приїхала додому схудла на 1 кілограм. Як так вийшло, не зрозуміло. Напевно, більше калорій було витрачено, ніж з’їдено.\nНаївшись, я пішла на вокзал влаштовуватися в кімнату відпочинку. Можна було, звичайно, сісти на поїзд і відразу поїхати додому, але мені не хотілося переривати поїздку. У мене є ще вільний час, є можливість, потім точно не буде довго таких довгих вихідних.\nЗаплативши 280 рублів за кімнату відпочинку, де я була одна спочатку, і поставивши все на зарядку, я розляглася на ліжка і стала спілкуватися з Вітею. Вітя живе на Україні, більше 10 років катається у вільний час на електричках і веде блог.\nsmugastyj Дуже позитивний і адекватний хлопець. Він спілкується з кількома дівчатами і ніяк не може вибрати собі ту, на якій він одружився. (якщо що, я не є Вітіної потенційної претенденткою, ми просто дружимо і спілкуємося). Я його запитала, як поживає його “Бабине царство”, і розповіла про шкідливий моє харчування пиріжками й морозивом і лимонадом. Вітя відповів, що пиріжки і морозиво ще можна, а от лимонад краще не пити, краще пити мінералку. У цей момент в кімнату зайшла жінка. І поставила речі на сусідню ліжко, хоча було вільно три ліжка. Я їй порадила лягти на інше ліжко. Вона запитала, чому? Почувши відповідь, що ще вільні ліжка, що лежати удвох впритул.\nЯ подумала, що вона образиться, але жінка сприйняла адекватно, запитала, думаю я , що більше ніхто не прийде, і отримавши відповідь, що , напевно, ніхто, пішла і зайняла дальню ліжко.\n8 Я лежала біля вікна, а вона в двері.\nВітя запитав, яка жінка заселилася. Я відповіла, що інтелігентна, хропіти не має. Тоді Вітя написав, знаючи, як мені щастить у дорозі, вона буде всю ніч пердеть. Жінка в цей момент роздяглася до трусів і ліфчика і запитала, чи не бентежить її мій вид. Я дивилася на її труси в горошок і не знала, що відповісти, думаючи, буде вона вночі пердеть чи ні. Напевно, немає. Потім сказала, що не бентежить. Мені було по барабану, якщо чесно, в чому вона буде спати вночі.\nПотім ми ще трохи з Вітею обговорили його бабине царство, це дуже захоплююче.Його дівчата цікавіше одна інший. Цікаво, на якій він одружився в підсумку. Я йому раджу одружитися на одній , але Вітя фиркає, як сивий мерин. Щоправда, каже, шкода, якщо він залишиться один.\nТут жінка сказала, дуже жарко і попросила відкрити друге вікно. Друге вікно було законопачено, але мені вдалося його відкрити з 20 спроби, довелося бити вішалкою . Якщо б хтось зайшов у той момент, то побачив би, що одна колотить вішалкою за шпингалету на вікні, його заїло, а друга жінка сидить на ліжку в трусах і ліфчику і дає мені поради, щодо відкриття вікна. Нарешті, вікно відкрилося, але рама відкривалася вниз, довелося підкласти ковдру. З відкриттям вікна в кімнаті стало прохолодно. Жінка лягла на ліжко і сказала, що після того поїзда Пекла, вона довго не прийде в себе. Я їй сказала, що тільки-що приїхала теж на такому поїзді.\n-Так , ми ж з тобою їхали на одному приміському поїзді з Тобола!\n-Так? А я не пам’ятаю вас. А де ви сиділи?\n-Так, біля тебе! Навпаки! З чоловіком зі світлим волоссям. Ви ще з ним носилися весь час відкривали двері.\nЯ стала напружувати пам’ять, і хоч убий, я не запам’ятала цю жінку. Як так? Я пам’ятала в обличчя всіх чоловіків, що сиділи біля мене, казахів і росіян, я пам’ятала особи провідників, але я не запам’ятала ні однієї жінки в цьому вагоні. Вони всі якісь були безликі. Ми з нею їхали, сиділи навпроти, і я не запам’ятала її. Жінка сказала, що живе в Магнітогорську, їздила до мами в Казахстан, і завтра вона поїде на електричці в Магнітогорськ. Потім стала розповідати, що її мама живе в глухому селі в Казахстані, старенька, і у неї свій будинок, вона вже не може ходити на вулицю в дерев’яний туалет, і їй треба купувати квартиру в Лисаковске. Жінку понесло на розмови, ми проговорили хвилин 40, потім я зрозуміла, що це буде ще довго продовжуватися, якщо не натякнути їй, що я хочу спати. Я стала думати, що для мене важливіше, пів ночі вислуховувати цю тітоньку в трусах в горошок або поспати, я не спала толком 2 ночі і вибрала сон. Хоча розмовляти з нею було дуже цікаво. Тоді я натякнула їй, що шалено хочу спати…Вона побажала спокійної ночі і заснула. Гарна жінка, така інтелігентна.\nЯ прокинулася без 15 п’ять вранці, одяглася і вийшла на вокзал Карталы.\nМені треба було добиратися електричками до Єкатеринбурга з пригодою..Про це в наступній частині.\nпопередня статтяCodemasters анонсувала нову GRID\nнаступна статтяІдеї функціональних і потаємних сховищ\nГрандіозні обєкти СРСР, які сьогодні нікому не потрібні


Огляд і прогноз ринку на 28 квітня\nОгляд і прогноз ринку на 28 квітня\nЄвро котирується в спадному тренді. Фігури денного price action вказують на потенціал зниження. Формується сигнал на продаж від 1,0810-1,0830. Найближчі цілі на купівлю - 1,0790, 1,0740. Скасуванням ведмежого сценарію стане закріплення ціни вище 1,0870.\nВалютна пара котирується в спадному тренді. Головний пріоритет у здійсненні угод - на продаж. Найближчі цілі за sell - 1,2365, 1,2320. Скасуванням ведмежого сценарію стане закріплення ціни вище 1,2480.\nВалютна пара котирується в спадному тренді. Фігура денного price action підтверджує потенціал зниження. Головний пріоритет у здійсненні угод - на sell. Найближчі цілі - 106,80, 106,10. Скасуванням ведмежого сценарію стане закріплення ціни вище 107,50.


Дослідження: подружжя, в яких роботу вдома виконує жінка, частіше займаються сексом | I like news — Перші новини. Новини Вінниці, Новини Одеси та усієї України з першоджерела\nРезультати відповідного дослідження вчені з Вашингтонського університету опублікували у журналі American Sociological Review.\nЗгідно з дослідженням, пари, в яких чоловіки зайняті лише "чоловічою" роботою, займаються сексом в цілому у 1,6 разів частіше.\n"Якщо якась діяльність може бути визначена як чоловіча чи жіноча, значить, вона виражає ідеї про те, що робить протилежну стать цікавою і привабливою, що, у свою чергу, впливає на сексуальну активність і можливо на сексуальне бажання", - вважає один з авторів дослідження Джулія Брайнс.\nДані для дослідження були отримані з опитувань 4,5 тис. пар, проведених у рамках національного дослідження родин і домогосподарств США (NSFH) між 1992 і 1994 рр.\nБрайнс, проте, переконана, що за минулі два десятиліття мало що змінилося.\n"Зараз ситуація не та, що була 50 років тому, багато що змінилося у розподілі домашньої роботи, починаючи з 70-х, але зміни почали сповільнюватися у 80-х і до середини 90-х вони практично припинилися, тому зараз ми приблизно у ситуації середини 90-х", - сказала вона.\nЗазначимо, у 2009 році The Wall Street Journal опублікував результати дослідження, який свідчить про протилежний результат. Опитування майже семи тисяч пар показало, що спільна робота по дому покращує сексуальне життя подружжя.