90 ІТ-компаній Китаю об'єднаються для розвитку напівпровідникової галузі — SUNDRIES\n90 ІТ-компаній Китаю об’єднаються для розвитку напівпровідникової галузі\nОпубліковано 4 Лют, 2021 62 0\nHuawei, Xiaomi, SMIC і 87 інших технологічних компаній Китаю прийшли до висновку, що не зможуть самостійно впоратися з тиском з боку США і тому їм потрібно об’єднатися для спільної розробки напівпровідників. Новий альянс скоротить витрати та прискорить розробку нових технологічних процесів, а також координуватиме роботу підприємств і стандартизувати нові рішення. Довгострокова мета — наздогнати більш розвинений Тайвань, який зараз поставляє чіпсети Apple, Qualcomm, Intel і інших лідерів ринку.\nЗгідно із заявою Міністерства промисловості та інформаційних технологій Китаю (MIIT), китайські вендори подали спільну заявку на створення Національного технічного комітету зі стандартизації інтегральних схем. Секретаріат комітету планується організувати в Китайському інституті стандартизації електроніки. Крім Huawei, Xiaomi й SMIC, в список також увійшли телекомунікаційні оператори China Mobile і China Unicom, відповідальні за розгортання базових 5G-станцій.\n«Комітет поліпшить відповідні стандарти для оцінки продуктів на інтегральних схемах і сприятиме сполученню між виробничими й подальшими галузями, скорочуючи витрати на розробку та експлуатацію, забезпечуючи хорошу промислову екологію і підвищуючи всебічну конкурентоспроможність галузі», – повідомили автори заявки.\nЯкщо заявка вендорів буде схвалена (а сумнівів у цьому немає), комітет почне з розробки параметрів і елементів забезпечення якості. Потім китайські компанії сформують докладні специфікації, які ляжуть в основу реальних продуктів на базі нових технологічних процесів. Підхід проєкту також передбачає розробку загальних стандартів для виробництва, нову базу для оцінки якості виробничих ліній і поступове нарощування технологічного прогресу.\nОсобливу увагу буде приділено новим пакувальним технологіям — стандартизації FC-BGA з високою щільністю, з тривимірною розводкою на рівні підкладок, упаковання через кремнієві перехідники (TSV) і іншим. Як повідомляє Gizmochina, результати цієї роботи будуть закріплені в процедурах оцінки та вимогах для з’єднання фліп-чіпа, упаковування в масштабі чіпа (CSP), упакування на рівні пластини (WLP) і системи в упакуванні (SiP). А як приклад реальних сценаріїв компанії наводять більш розвинені мобільні мережі, хмарні обчислення і поширення інтернету речей.\nКрім того, крім прискореної розробки, стандартизація нових продуктів дасть додаткову перевагу – нові процесори будуть розроблятися з урахуванням вимог кожної компанії. Наприклад, чіпсети Semiconductor Manufacturing International Corporation будуть заздалегідь адаптуватися під завдання 5G-модемів Huawei, ZTE, China Mobile і China Unicom. Таким чином альянс підвищить загальний рівень пристроїв нового покоління і прискорить вихід нових продуктів на споживчий ринок.\nGoogle представила новий інтерфейс Android TV\nПопередній Наступний 1 зі 646


Вікіпедія:Перейменування статей/Бистриця (Молдавія) → Бістріца (притока Сірету) — Вікіпедія\nВікіпедія:Перейменування статей/Бистриця (Молдавія) → Бістріца (притока Сірету)\nБистриця (Молдавія) → Бістріца (притока Сірету)Редагувати\nЗа Назва неслов'янська, тому Бістріца, в Румунії є ще одна Бистриця, тому уточнення притока Сірету.--Ahonc?!/©~№? 18:53, 3 червня 2007 (UTC)\nЗа --Darvin 10:36, 4 червня 2007 (UTC)\nПротиНазва як раз слов'янська. Це країна, в якій знаходиться цей топонім, не-слов'янська. Бистриць думаю набагато більше. --\nAlex K 13:03, 4 червня 2007 (UTC)\nОтож бо, країна неслов'янська, румунська мова теж неслов'янська, отже транслітерація має бути Бістріца.--Ahonc?!/©~№? 13:07, 4 червня 2007 (UTC)\nЯ так не думаю. Слов'янські назви, тим більше близького до українського походження, варто передавати українською. Не бачу цьому нічого поганого. Називємо ж ми Придністров'я "Придністров'єм", а не "Прідністровьєм". --\nAlex K 13:10, 4 червня 2007 (UTC)\nА до чого тут Придністров'я? Це українська назва. Його румунська назва Трансністрія або Стинга-Ніструлуй.--Ahonc?!/©~№? 13:14, 4 червня 2007 (UTC)\nДо того що Бистриця теж "українська" назва. --\nAlex K 13:33, 4 червня 2007 (UTC)\nАле румунською Bistrita.--Ahonc?!/©~№? 13:40, 4 червня 2007 (UTC)\nПроти словяни, дали назву. Українці і болгари є аутохтонами Румунії. Xkbz, 4 червня. Назва слов'янська, тому передається за українським правилом написання. Назва (Молдавія) від більшості вік з таким посиланням (анг., фран., гол.).--Xkbz 20:16, 9 червня 2007 (UTC)\nПроти. Пояснюю. Назва повинна залишатися українською (Бистриця), але для уточнення й справді потрібно залишати якої річки вона є притокою --Tomahiv 09:54, 7 червня 2007 (UTC)\nДва голоси зверху Ahonc й Darvin схоже одна людина. Це дозволяється в українській вікіпедії, якщо це так? --Xkbz 20:19, 9 червня 2007 (UTC)\nВи звинувачуєте мене в тому, що я використовую кілька облікових записів? По-вашому, якщо не на вашому боці, то це одна й та сама людина? Я до Darvin'а ніякого відношення не маю. Якби це так було, то доеести це неможливо, бо в нас нема чек'юзерів.--Ahonc?!/©~№? 08:49, 10 червня 2007 (UTC)\nТак, може це одна людина, а можливо й ні. Може це різні люди, а й можливо це неправда. Можливо я вчора отримав за Ahonc на роботі гроші, а він випив все моє пиво, можливо я вдягнув його шузи, а він поїхав з моїм паспортом за кордон. Все це дуже вірогідно. Але зовсім неважливо. Важливо ось що - до чого питання? Що з'ясувати хочемо? Одна людина це чи ні, або чому ми так проголосували? Або може ще щось... Цікаво було б послухати. --Darvin 15:41, 10 червня 2007 (UTC)\nРішення: перейменувати за результатами обговорення Нова назва Бистриця (притока Серету).—Ahonc?!/©~№? 10:12, 10 червня 2007 (UTC)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Вікіпедія:Перейменування_статей/Бистриця_(Молдавія)_→_Бістріца_(притока_Сірету)&oldid=759458\nОстаннє редагування: 10 червня 2007, 15:41\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:41, 10 червня 2007.


Главная » Блоги Экспертов И ИТ-Компаний » Huami збирає кошти на випуск навушників Amazfit ZenBuds\nЄмність акумулятора не уточнюється, але відомо, що час автономної роботи становить 12 годин в стандартному режимі використання. Кейс продовжує автономність до 56 годин. Крім того, модель може похвалитися функцією будильника. Amazfit ZenBuds змогли зібрати понад 270 000 доларів інвестицій при запитуваних 20 000 доларів. Старт продажів навушників запланований на кінці третього кварталу поточного року. В рамках компанії зі збору коштів аксесуар можна отримати 69 доларів. Потім вартість складе 149 доларів.\n6 месяцев назад | тэги: Події


СК «Еталон-Плюс» перейменовано на СК «Еталон Життя»\nВАТ «Страхова компанія «Еталон-Плюс» з 17 січня 2005 року перейменовано на ВАТ»Страхова компанія «Еталон Життя». Про це повідомляє прес-служба компанії з посиланням на голову правління СК «Еталон Життя» Олександра КУЛЄШИНА.\nЯк нагадав О.КУЛЄШИН, рішення про зміну назви компанії було прийнято на зборах її акціонерів, що відбулися 15 грудня 2004 року.\n«Нова назва компанії найповніше відповідає меті нашої діяльності, яка полягає у захисті життя та добробуту наших клієнтів та членів їхніх сімей. Ми прагнемо зберегти спокій у родинах, захистити набуте, убезпечити від прикростей життя, бути „еталоном життя“ в Україні», — зазначив голова правління СК «Еталон Життя» КУЛЄШИН.\nВін також додав, що СК «Еталон Життя» є правонаступником СК «Еталон-Плюс» та гарантує виконання усіх прийнятих зобов'язань у повному обсязі. СК «Еталон-Плюс», що займається страхуванням життя, заснована 21 березня 2003 року і входить до фінансової групи «Аваль». Статутний фонд компанії складає 9 млн. грн.\nЗа два роки діяльності компанія завоювала довіру більш ніж 20 тис. клієнтів та набула значного досвіду роботи на ринку страхування життя. На сьогодні в компанії розроблено та діють 10 програм страхування для індивідуальних та корпоративних клієнтів.


Новосанжарська ЦРБ: жовтня 2018\nОсвіжи свої думки і почуття\nКниги роблять нас кращими, спрямовують наші думки на позитив, герої книг стають нашими друзями або опонентами. Добре, що сучасна українська літератра не ділить життя на чорне і біле, а героїв - на позитивних і негативних. Вона показує життя таким, як воно є: колючим, болючим, щасливим або з гірким та терпким присмаком. Читач сам повинен визначитися,на чиїй він стороні, кому симпатизує чи засуджує. Хоча засуджувати чи ненавидіти – це не конструктив! У кожного одне життя. Робити треба те, від чого почуваєш себе добре.\nМИ ЗАВЖДИ ВІДКРИТІ ДЛЯ ДІАЛОГУ І ЧЕКАЄМО НА ТЕБЕ,\nНАШ ВЕЛЬМИШАНОВНИЙ ЧИТАЧУ!\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 00:46 Немає коментарів:\nЧас вивчати та любити Україну\nДізнайтеся про таємниці української історії! Популярно, науково, незаангажовано. Велич прадавніх культур, безліч артефактів, карколомні події, викреслені імена, несподівані сюжети.\nДо вашої уваги у бібліотеці велика підбірка науково-популярних книг із серії НЕВІДОМА УКРАЇНА.\nРадимо відвідати бібліотеку та дізнатися про Україну багато нового та цікавого!\nЧи знаєте ви про те, що Україна та її відома на весь світ культура уже сто років присутні на ВЕНЕЦІЙСЬКІЙ БІЄНАЛЕ — одна з провідних виставок сучасного мистецтва, що проходить щодва непарні роки у Венеції, Італія. У рамках бієнале сьогодні проводяться також Венеційський кінофестиваль (щорічний) та Венеційський фестиваль архітектури (по парних роках). Україна бере участь у Венеційській бієнале із 2001 року. Наступна 58-ма бієнале буде проходити з 11 травня по 24 листопада 2019 року.\nВідкрийте книгу Олега Сидора-Гібелінде та дізнайтеся про взаємодію України й Заходу, про місце її талантів у світі та сприйняття їх світом!\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 01:35 Немає коментарів:\nЗапашні вірші про осінь\nА ви знаєте такого Максима Рильського ?\nЗавітайте до бібліотеки і відкрийте для себе поета заново! У наших фондах є видання творів Максима Рильського різних років. Бажаємо вам приємного прочитання!\nР95 Вибрані твори : [Текст] у 2-х т. (Бібліотека Української Літературної Енциклопедії: вершини письменства) / Редкол.: Павдичко Д.В. (голова), Зяблюк М.П. (заст. голови) та ін. – К.: Вид-во «Укр енциклопедія» ім. М.П. Бажана, 2005-2006.\nТ. 1: Вірші. Поеми. Вступна ст. Панченка В.Є.; Укладачі Колесник В.Л., Панченко В.Є., Слободяник А.Я., Худ. Оформлення серії та іл. Стратілата М.І. – 608с.\nТ. 2: Переклади / Укладачі: Колесник В.Л., Панченко В.Є., Слободяник А.Я., Худ. Оформлення серії та іл. Стратілата М.І. – 608с.\nРильський, М.Т. Твори в двох томах [Текст] / Максим Рильський .- Київ: Дніпро, 1975.\nТ. 1: Лірика.- 430с.\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 01:26 Немає коментарів:\nОсінній книжковий вернісаж\n“Добре, що є осінь, вона ніжно і обережно готує нас до холодів. Час роздумів, глінтвейну вечорами, і приємної меланхолії…” (T. Cафарлі)\nВід себе додамо,що прийшов час не лише зігрітися чашкою ароматного теплого чаю, а й потішити себе читанням розумної книги, подумати над смислом життя, поставити акценти. Книги вчать нас долати перешкоди, роблять сильнішими і, як не дивно, життєрадіснішими.\nНаша бібліотека чекає на вас, шановні користувачі, будь-якої пори, щоб поділитися з вами інформацією, досвідом, теплою атмосферою спілкування.\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 04:51 Немає коментарів:\nТуристичними стежками Західної України\n20 жовтня в Інтернет – пункті Новосанжарської центральної бібліотеки відбулася відеоподорож «Туристичними стежками Західної України» із циклу «Невідома Україна». Адже,Україна - це країна з багатою історією, тож не дивним є розмаїття як природних, так і рукотворних пам’яток: високі гори і просторі степи, затишні містечка і гучні мегаполіси, суворі твердині і розкішні палаци. Україна - край, де пам’яток стільки, що вистачить не на один рік мандрівок. Не обов'язково їхати за кордон, щоб щось побачити. В Україні є свої унікальні місця, які вражають масштабами і красою. Вони оповиті легендами і таємницями, які історики досі намагаються розгадати.\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 06:49 Немає коментарів:\nЯ – всесвіту боржник, бо українець зроду!\n19 жовтня в Інтернет пункті Новосанжарської районної бібліотеки пройшов експрес - огляд «Я – всесвіту боржник, бо українець зроду!» із циклу «Світ української культури: світ вічний, світ живий» приурочений до дня народження нашого земляка, відомого поета, літературознавця і політика, академіка НАН України Бориса Олійника.\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 04:46 Немає коментарів:\nОпубліковано Новосанжарська ЦБС о 04:32 Немає коментарів:


stay_home профіль | virtwife.ru\n19, Терези, Америка, Висконсин\nВостаннє заходив(ла): 08.07.20 10:32:02\nНатиснувши кнопку, ви зможете підняти stay_home на перше місце головної сторінки на 60 секунд. Протягом цього часу чат-рум моделі стане набагато більш помітним та надзвичайно популярним! Повідомлення про вашу дію з’явиться у чаті, і його зможе побачити модель та інші користувачі чату. stay_home обов’язково оцінить цей жест та буде невимовно вдячною вам!\nОсобиста інформація stay_home\nГрафік роботи stay_home\nЛюбительські відеоролики stay_home\nСписок бажань stay_home


Новинки від Taxlink для постійних клієнтів | Taxlink Україна\nНовинки від Taxlink для постійних клієнтів\nTaxlink – новий інформаційний ресурс від української команди професійних юристів, бухгалтерів та аудиторів та, безумовно, українських розробників. Це платформа, яка покликана стати тією оазою, в межах якої сконцентровані всі доступні і необхідні знання з практики та теорії податкового права та дотичних до податкового права галузей.\nВпродовж перших трьох місяців існування ми доклали максимум зусиль для того, щоб вивести в онлайн базу даних такого рівня. Базу, яка живе завдяки тому, що пронизана людською підтримкою і цей факт, на відміну від подібних ресурсів дозволяє говорити нам сьогодні про інтелектуальний, а не формальний підхід до зв’язків, ключових слів і, власне, самого викладу матеріалів.\nЗа цей період ми опрацювали велику кількість запитань, що надійшли від Вас. І сподіваємось, що наші відповіді Вам допомогли. Клієнтами платформи за такий короткий час стали оператор лотерей «М.С.Л.», туроператор Tavel Professional Group, один з найбільших інтернет провайдерів України Воля, інтернет-портал та телевізійний канал Еспресо.ТВ, усім Вам відомий інтернет-магазин Modnakasta та багато інших підприємств та фізичних осіб.\nДехто з користувачів вже встиг скористатись пакетом наших юридичних послуг.\nПроте, ми не збираємося зупинятися на досягнутому і вже з 27 січня 2016 року плануємо виходити на новий рівень Вашого обслуговування, шановні клієнти, готуючись до запуску нових розділів платформи та масштабних релізів податкової аналітики. У зв'язку з цим саме з 25 січня ми плануємо певну частину розділів сайту залишити у доступі для тих, хто повірив у нас і вже долучився до Taxlink. Якщо Ви хочете бути в курсі всіх податкових новин, віднайти відповіді на свої питання щодо оподаткування та мрієте забути про проблеми з податковою – ніколи не пізно приєднатись до користувачів Taxlink.\nЗ радістю чекаємо на Вас! До зустрічі на Taxlink!!!


23-01-2016, 15:21 Інструменти 0 коментарів\nПлиткоріз – самий примітивний і одночасно необхідний інструмент для роботи з керамічною плиткою і керамогранітом. З його допомогою можна провести лінію розрізу якісно, легко і порівняно швидко. За якими критеріями вибирати плиткоріз? – давайте зупинимося на цьому питанні докладніше.\nЕлектричний або ручний плиткоріз?\n1. Ручний плиткоріз.\nВикористовується для плитки товщиною до 1,5 сантиметрів. Його конструкція така:\nІснують механічні, роликові плиткорізи, а також інструмент на підшипниках.\nРоликові – саме твердосплавний ролик є ріжучим елементом;\nМеханічні – розрізають матеріал за допомогою жорсткої каретки (для плитки середньої товщини);\nНа підшипниках – такі інструменти підходять для різання дуже міцною плитки (до 1,6 см завтовшки). У плиткорізів м'який хід, оскільки є втулки на 2 підшипниках.\nПлюси ручних плиткорізів:\nМобільність, невелика вага (до 9 кг);\nДля користування плиткорізом не потрібно відводити ціле приміщення або великий стіл, достатньо невеликого простору на підлозі;\nТакі інструменти незалежні від електроенергії, економічні;\nЇх можна використовувати при будь-яких погодних умов, навіть високої вологості.\nФункціональність. Плиткорізи можуть відкушувати невеликі фрагменти від краю, робити надріз, за яким плитку розламують вручну або розрізати кераміку повністю. Гарні та додаткові насадки: приміром, валики і кусачки для фігурних надрізів, кругові ріжучі елементи. Для домашніх робіт цілком вистачає механічного плиткоріза, а от для великих обсягів рекомендується вибирати електричний. Якісні моделі мають різні опції: запобігання кришення і сколювання, мікрорегуляція товщини матеріалу, вимірювальні лінійки – дуже корисно для початківців майстрів.\nМатеріал. Бажано щоб в механізмі і корпусі плиткоріза відсутні пластмасові деталі – такі вироби менш стійкі до зносу і точну обробку не гарантують. Корпус інструменту повинен бути виконаний з міцного металу, перевірте, чи зручна ручка – краще вибирати прогумовані вироби. Плиткоріз не повинен бути маленьким: оптимальна довжина – 35-40 сантиметрів, інакше вам буде просто незручно їм користуватися.\nЦіна питання. Відверто бюджетні моделі гарні для рідкісних робіт. Якщо грошей на електричний плиткоріз не вистачає, краще вибрати якісний ручного: він повинен бути універсальним (і для підлогового, і для стінової плитки). Добре зарекомендували себе моделі з підшипниками – вони рухаються більш плавно.\nОсновний недолік ручних плиткорізів – обмеження по товщині і довжині плитки. Навряд чи ними можна обробити клінкерну плитку або відрізати тонкі фрагменти кахлю (можливі відколи і розломи). Великий обсяг роботи ручним інструментом ви навряд чи подужаєте, але як інструмент для скарбнички домашнього майстра – це те, що потрібно!\n2. Електричний плиткоріз\nВідрізняється великою точністю і швидкістю, це ідеальний вибір для людей, що виконують великі обсяги робіт з керамічною плиткою або ж керамогранітом.\nПлюси електричних плиткорізів:\n- Можна нарізати плитку під різними кутами;\n- Розріз виходить чітким, рівним, без шорстких країв;\n- Є можливість працювати як з плиткою, так і керамогранітом або каменем.\nМожна розділити плиткорізи на два види:\n- З верхнім розташуванням двигуна;\n- З нижнім розташуванням мотора.\nДвигун знизу. Обмовимося відразу: для великих обсягів такий апарат не підходить, але для стандартного ремонту згодиться. У приладу невеликі розміри, їм можна обробляти плитку різної товщини, однак за якістю роботи він поступається аналогам з верхнім мотором. Щоб плитка не тріскалася від високої температури, моделі оснащуються водяним охолодженням (під двигуном в баку знаходиться рідина, яка подається в зону різання).\nДвигун зверху. Диск для різання плитки функціонує разом зі спеціальним водяним насосом, тому лінії виходять максимально чіткими і точними. Такий плиткоріз підходить для масштабних робіт.\nДіаметр диска і потужність. Професійні плиткорізи відрізняються значною потужністю (до 2,2 кВт), для домашніх робіт цілком можна вибрати простіші моделі (750-150 Вт). Від діаметра диска безпосередньо залежить і глибина різання. Якщо підлогову плитку можна різати більшістю кіл, товсті плити або камінь – колами, діаметром від 350 мм. Обов'язково дивіться техпаспорт плиткоріза: параметри глибини різання і потужності там вказуються. Діаметр різака варіюється від 18 до 20 сантиметрів.\nШвидкість ходу. Не принциповий фактор, оскільки далеко не в кожній справі потрібні великі швидкості. Якщо ж прилад купується для професійного використання, він повинен бути оснащений зручною системою регулювання. За фактом, швидкості 2-3 тисячі обертів за хвилину цілком достатньо для обробки каменю та кераміки, але є й потужні моделі – від 4000 обертів на холостому ходу.\nКорисна електроніка. Хорошою функцією є захист від перевантажень (вона ж термореле), захист від навмисного пуску, подвійна ізоляція, УЗО, водонепроникні кожухи, ущільнювачі – це захист для оператора від ураження струмом. Втім, багато машин зараховуються до 1 класу і вимагають заземлення.\nСтіл для верстата. Від розмірів станини залежать максимальні габарити плитки. Іноді можна розширювати робочий майданчик за рахунок додаткових відкидних кришок, підтримуваних опорами. Каменерізні верстати можуть мати довжину до 1,1 метра. Стіл повинен бути надійним і міцним, виконаних з алюмінієвих сплавів або сталі, оснащеним нековзними накладками. Буде зручно, якщо знімна платформа.\nОхолодження. У виробах з нижнім двигуном резервуар знаходиться під столом, він повинен бути містким. Добре, якщо коритце буде середніх розмірів, щоб його можна було легко витягти з-під верстата. У верстатах з верхнім мотором вода подається в робочу зону за допомогою насоса, на ньому обов'язково повинні стояти фільтри, гарні і форсунки з можливістю регулювання. Для відведення води використовуються технологічні канали, захисні екрани або ємності.\nРухомі вузли. Щоб зробити зріз під кутом, потрібно нахилити силову установку або опорну площадку. Добре, якщо у машини є фіксація проміжна – на 22,5 градуса. Щоб обробка була якісною, несе пристрій повинен бути якісним: сталеві підшипники, алюмінієві мости. Вітається наявність регулювання опору коченню.\nЗ недоліків електричних плиткорізів можна віднести підвищену травматизацію: як не крути, це інструмент, що працює від мережі, тому дотримуватися техніку безпеки можна і потрібно. Таким обладнанням не можна працювати в приміщенні з підвищеною вологістю, його не можна перевантажувати.


Профілактика порушень функцій нервової системи\nВ дослідах на тваринах І.П. Павлов довів можливість порушень ВНД шляхом перенапруження діяльності рухових нервових центрів. Ці функціональні розлади ВНД були названі експериментальними неврозами. Основною умовою їх вироблення є створення конфліктної ситуації при зіткненні різнонаправлених мотивацій, диференціювання близьких за параметрами умовних сигналів, дія надмірно сильних умовних або безумовних подразників тощо.\nЗвичайно не варто ототожнювати виникнення і перебіг неврозу у людини з порушеннями поведінки у тварин, на яких можна лише моделювати певні симптоми захворювання. Але вивчення порушень ВНД тварин дало можливість вченим пояснити виникнення підвищеної нервовості та деяких нервових і психічних захворювань у людини. Зокрема було встановлено, що неврози легше виникають у осіб слабкого та сильного неврівноваженого типів ВНД. Дослідженнями з отриманням локальної патологічної інертності розкриті механізми таких явищ як переслідування, манія величі, деякі форми галюцинацій тощо.\nНевроз – це стан хронічного функціонального розладу ВНД, зумовлений неузгодженням кірково-підкіркових чи міжпівкульних взаємодій. Невроз як психогенне захворювання, характеризується тим, що хворий усвідомлює стан, він здатний керувати своєю поведінкою та адекватно оцінювати дійсність.\nТак, причиною перенапруження процесу збудження може бути сильне хвилювання, систематична перевтома. Перенапруження процесу гальмування частіше виникають під впливом постійних заборон, обмежень. Конфлікт між пристрасним бажанням і неможливістю його задоволення, хаотична діяльність, раптова зміна звичного життєвого стереотипу є першопричиною перенапруження рухливості нервових процесів.\nВчені виділяють три основні форми неврозів: неврастенію, невроз нав’язливих станів і істерію. Неврастенія є комбінацією підвищеної збудливості та дратівливості зі швидким розвитком втоми і виснаження. Причиною виникнення неврастенії у дітей та підлітків можуть бути надмірні і тривалі емоційні реакції, як наслідок несприятливих обставин у сім’ї, складність взаємовідносин з ровесниками, фізичні і розумові перенавантаження. Лише при своєчасному усуненні дії негативних чинників, організації активного відпочинку і лікуванні можливе одужання. В іншому випадку захворювання може перейти в істеричну форму.\nНевроз нав’язливих станів характеризується появою в процесі рухової діяльності нав’язливих ідей, уявлень, устремлінь, сумнівів, спогадів. Хворий усвідомлює їх безпідставність і необґрунтованість, але позбутись цього не може. Наприклад, по дорозі до школи учня турбує сумнів: чи зачинив він вхідні двері?, чи виключив у квартирі електроприлади?, чи взяв у школу усі необхідні зошити і книги?. Зустрічається нав’язливий страх висоти, гострих предметів, тісних приміщень (юний турист не може спати в спальному мішку). Такі переживання є причиною нерішучості людини, вони викликають у неї відчуття власної неповноцінності, знижують її працездатність і ініціативність. Виникненню такого неврозу сприяють тривожнопідозрілі риси характеру, астенізуючі чинники, психічна травматизація тощо. Звичайно і у здорової людини інколи також виникає нав’язливість, сумніви, але вони є короткочасними, легко долаються і не підпорядковують собі поведінку.\nІстерія характеризується надзвичайно високою чутливістю до дії зовнішніх подразників, бурхливими проявами експресивності, емоційних та рухових реакцій. У істериків нестійкий настрій, вони швидко переходять від сліз до сміху і навпаки, схильні до фантазування, чутливі до навіювання та самонавіювання. Найістотнішими проявами істерії є істеричний припадок, вегетативні та сенсомоторні розлади. Істеричний напад, як правило, пов’язаний з дією зовнішніх психотравмуючих подразників або з спогадами про неприємні ситуації. Його тривалість – від кількох хвилин до багатьох годин. Істеричний напад може припинитись при зовнішніх діях – сприскуванні водою, больовому подразненні, раптовому звуку. Вегетативні розлади виявляються у вигляді порушень діяльності шлунково-кишкового тракту (гикавка, блювання тощо). До сенсомоторних розладів насамперед відносяться гіперкінези (тремтіння рук, ніг, усього тіла), парези, паралічі, тимчасові розлади мовлення.\nВажливу роль в розвитку патології мотиваційно-емоційної поведінки відіграють інформаційні чинники, зокрема такі як надлишок інформації, нестача часу для її сприймання та обробки, висока мотивація (потреба) в її засвоєнні (М.М. Хананішвілі, 1988).\nТакі неврози виникають у абітурієнтів, студентів, диспетчерів, керівників різних рангів. У звичайному житті більшість людей «інтуїтивно» уникає дії одного з інформаційних компонентів: або опановують свої бажання, або упускають частину інформації, або ж знижують мотивацію. У дітей та підлітків неврози часто супроводжуються порушенням функцій окремих органів і систем, результатом чого є розлади мовлення, нетримання сечі тощо (системні неврози).\n1. Назвiть основнi ознаки ВНД людини i тварин. На що вказує здатнiсть тварин до екстраполяції руху?\n2. Розкрийте суть методики Л.В. Крушинського для визначення здатностi тварин до екстраполяції руху.\n3. Чи розвиватиметься у дитини друга сигнальна система поза суспiльством – без спiлкування з iншими людьми? Наведiть приклади, якi пiдтверджують вiдповiдь на це запитання.\n4. Словесний подpазник може позначувати не лише тi чи iншi пpедмети або явища навколишнього свiту, їх властивостi, а й pиси їх спiльностi. Як називаються такi слова? Наведiть пpиклади.\n5. Якi види пам’ятi Ви знаєте? За яких умов щодо кiлькостi аналiзаторiв, якi беруть участь у сприйняттi нових знань, запам’ятовування буде бiльш ефективним?\n6. Визначiть роль iмпринтiнгу у формуваннi рухових навичок i таких людських якостей, як мова, поведiнка, справедливiсть i чеснiсть.\n7. Для роботи головного мозку характерним є явище iнтерференції. В чому його сутнiсть? Вкажiть на значимiсть iнтерференції для практики шкiльного навчання.\n8. Обґрунтуйте залежнiсть швидкостi i ефективностi запам’ятовування нової iнформації (повiдомлення) вiд кiлькостi iнформації, яку мiстить у собi дане повiдомлення та вiд його довжини – кiлькостi слiв у реченнi.\n9. Вкажiть на основнi особливостi характеру учнiв сангвiнiчного, холеричного i флегматичного типiв нервової системи.\n10. Вкажiть на основнi особливостi характеру учнiв меланхолiчного типу нервової системи. Чи може учень слабкого типу нервової системи (меланхолiк) досягти високих успiхiв у сучасному спортi?\n11. Двом учням було запропоновано згрупувати нижче запропонованi (безладно розташованi) слова на три групи по три слова так, щоб у кожнiй групi було щось спiльне. Групування слiв учнями було таким: 1 учень: карась, орел, вiвця 2 учень: карась, луска, плавати шерсть, луска, пiр’я вiвця, шерсть, бiгати, плавати, лiтати орел, пiр’я, лiтати. На перевагу якої з сигнальних систем вказує групування слiв першим i другим учнем?\n12. Дайте оцiнку слухової пам’ятi учня, якщо з 10 голосно виголошених слiв вiн повторив 8.\n13. Для всiх дiтей дошкiльного вiку характерна слабкiсть нервових процесiв збудження i гальмування. В зв’язку з цим може виникнути думка, що всi дiти дошкiльного вiку – меланхолiки. Чи справедливе таке твердження?\n14. Чоловiк разом з собакою переходить вулицю i бачать автомобiль, який швидко наближається до них. Людина i собака рятуються втечею. Iншим разом в аналогiчнiй ситуації людина i собака не бачать небезпечного автомобiля, але чують крик пiшохода: «Обережно – автомобiль!». Цих слiв було достатньо, щоб людина, рятуючись, вiдбiгла в сторону, а собака, не реагуючи на застереження пiшохода, загинув. Вкажіть на фiзiологiчні механізми поведiнки людини i тварини в даних ситуацiях.\n15. Щоб мобiлiзувати увагу дiтей молодших класiв, один вчитель на початку уроку звертається до них словами: «Прошу вашої уваги», інший вчитель робить оплески долонями. Які фiзiологiчнi механiзми лежать в основі формування уваги у дiтей?


Учебная работа. Отримання твердого палива з використанням перспективних видів біомаси\nHome » Физика » Учебная работа. Отримання твердого палива з використанням перспективних видів біомаси\nз дисципліни: «Технічна біоенергетика»\nна тему: «Отримання твердого палива з використанням перспективних видів біомаси»\n1. Виробництво твердого біопалива з деревних відходів\n2. Перспективи виробництва пеллет\n.1 Технологія виготовлення пиллет\n. Виробництво паливних брикетів із соломи\n. Вирощування біомаси для синтезу палива\n.Виробництво твердого біопалива з деревних відходів\nДосліджено технологію подрібнення різних деревних відходів, сушіння і пресування деревної маси у тверде біопаливо. Проаналізовано рівень теплотворної здатності деревини, твердого біопалива; подано рекомендації щодо організації їх виробництва на підприємствах лісового комплексу. Використання деревних відходів як сировини для виготовлення екологічно чистого твердого біопалива є актуальним завданням, оскільки вирішує питання отримання додаткової теплової енергії та дає змогу покращити екологічну ситуацію навколишнього середовища. Біопаливо (рідке, тверде) — це паливо з поновлювальних джерел сировини (відходів деревини, відходів сільського господарства і різних рослин).\nНа підприємствах лісового комплексу удосконалюється процес перероблення деревних відходів без застосування сторонніх в’яжучих речовин на тверде біопаливо (брикети, гранули). Сировиною для виробництва твердого біопалива можуть бути різні деревні відходи як кускові (рейки, обаполи, сучки та ін.), так і м’які (тирса, стружка, деревний пил), а також низькоякісна деревина. При цьому, усі деревні відходи повинні бути однакової консистенції, як за величиною, так і за вологістю. Тому кускові відходи, геометричні розміри яких перебувають у межах: довжина до 6000 мм, ширина до 400 мм, товщина до 100 мм, необхідно подрібнювати і сушити до заданої вологості. Процес їх подрібнення є складним. Відходи розрізняють за величиною і видом (рейки, обаполи, сучки, відрізки частини стовбура, пилопродукції, шпону та ін.), що вимагає різного устаткування. При цьому відходи необхідно переробляти в одну сипучу фракцію, частинки якої повинні мати вигляд і розміри тирси (основної маси). Для цього процесу використовують спеціальні технології підготовки деревної сировини. Крупномірну деревину кряжують, розколюють, подрібнюють і доподрібнюють за допомогою спеціального устаткування. Щільність твердого біопалива досягається за рахунок високого тиску за певної температури пресованої маси, а склеювання — за рахунок лігніну, що знаходиться у клітинах деревини. Лігнін — це аморфний полімер ароматичної природи (поліфенол), складної будови, від світло-жовтого до темно-коричневого кольору (залежить від способу виділення його з деревини). Вміст лігніну у хвойних породах деревини становить 28-34 %, у листяних породах — 17-27 %, у деревній корі — 17-44 %. Для виготовлення твердого біопалива можна використовувати від-ходи всіх деревних порід та сільського господарства (качани кукурудзи, солома, лушпиння соняшнику, гречки, рису та ін.).\nПершим важливим чинником у технології виготовлення твердого біопалива є облік деревної сировини, особливо для підприємств, які закуповують сировину (відходи). Для правильного обліку об‘ємів відходів існує коефіцієнт повнодеревності (Кп). Нижче наведено величини коефіцієнта для деяких видів відходів, а саме:\n● обрізання стовбурів і колод — 0,40\n● вершинки стовбурів — 0,30\n● суміш обаполів і рейок — 0,46\n● шпон-рванина — 0,45\nОблік подрібненої деревини (тирса, тріска, подрібнена деревина та ін.) здійснюється згідно з відповідним коефіцієнтом, наприклад: Кп для тирси у разі перевезення до 5 км дорівнює 0,30. Належний облік сировини дає змогу фактично оцінити витрати на виготовлення твердого біопалива.\nдругим важливим чинником є величина подрібненої деревної маси. Виробники устаткування (прес-гранулятор, прес для брикетів) подають відомості про пресування деревних частинок розміром до 16 мм, але на підприємствах пресуванню підлягає деревна маса з розміром частинок до 1 мм, тобто тирса. Якщо на підприємстві, окрім тирси, є інші відходи, то до технологічного процесу необхідно долучити операції подрібнення і, за потреби, доподрібнення деревної маси (під час гранулювання).\nЗазвичай, подрібнення кускових відходів у деревну масу здійснюють поетапно. На першому етапі виготовляють тріска, яку доподрібнюють у молотковій дробарці, висушують і, за потреби, додатково доподрібнюють. Таке доподрібнення зумовлене тим, що наявні молоткові дробарки не можуть подрібнювати вологу тріску чи утворювати з тріски тирсу. Цей ланцюг операцій значно підвищує собівартість гранул чи брикетів.\nБільш перспективним є одноетапне отримання брикетної маси. Це процес, за якого з кускових відходів або привезеної тріски, відразу виробляють деревну масу (переважно тирсу), придатну для пресування. Таку технологічну схему розроблено на навчально-виробничому впроваджувальному підприємстві «Лісотехніка» і використовують на багатьох підприємствах галузі. Третім важливим чинником є наявність вологи у деревних частинках. На підприємствах лісового комплексу сировина переважно має вологість, більшу за 30 %, а для отримання твердого біопалива деревні частинки повинні мати вологість не більше 16 % під час гранулювання і не більше 10-12 % — під час виробництва брикетів, тому сировину необхідно просушити. Спеціальних сушарок для тирси у деревообробній промисловості не існує, а використовують модифіковані пристрої з інших виробництв.\nЗастосовують два типи сушарок: барабанні і конвеєрні. Як тепловіагенти використовують топкові гази, нагріте повітря або пару. Для отримання агента сушки ефективним є спалювання подрібненої деревини природної вологості в спеціальних топкових пристроях, що забезпечують температуру на виході близько 10000°С.\nПодачу агента в сушильний агрегат здійснюють за принципом прямопоточності (рух деревних частинок збігається з напрямом руху агента сушки). Останнім часом з’явилися й інші розроблення, а саме: створення сушарок з протипоточною подачею агента сушки (деревні частинки рухаються назустріч руху агента сушки). Під час пересування величину агента сушки його подачу і температуру можуть регулювати. Для отримання однієї тонни сухої подрібненої біомаси необхідно витратити близько 400-500 кВт електроенергії, при цьому потрібно спалити близько 200 кг подрібненої деревної маси природної вологості. У виборі устаткування варто враховувати витрати електроенергії на виробництво твердого палива, наприклад: середні витрати електроенергії на виготовлення однієї тонни брикетів становлять 60-80 кВт, а на одну тонну гранул — 90-110 кВт.\nТехнологічний процес пресування займає близько 20 % від усіх затрат. В економічній оцінці виробництва варто враховувати витрати на підготовку деревної сировини і наявність власних деревних відходів. Для виготовлення гранул використовують пресове устаткування з плоскою матрицею (дискового типу) і циліндричною. суть процесу гранулювання полягає в продавлюванні спеціальними роликами подрібненої деревної маси через отвори обертальної матриці. Отвори бувають різного діаметра: від 6 до 12 мм, довжина і форма якого залежить від виду пресованої маси.\nБрикети виготовляють на штемпельних і шнекових пресах. У штемпельних пресах відбувається поштучне виготовлення брикетів (величина брикету залежить від дозованої подачі деревної маси в зону пресування). У шнекових пресах процес є неперервним (відбувається витискування деревної маси через канал певної форми, шнек, зазвичай, конусоподібної форми з кутом конуса 6-80). Брикет має внутрішній наскрізний отвір, наявність якого позитивно впливає на процес горіння.\nДля оцінювання організації нового виробництва необхідно орієнтуватися на технічні вимоги, що пред’являються покупцем готової продукції (брикетів, гранул). Чинні європейські стандарти на гранули (DIN, SS, O-Norm M і ін.) не дають змоги використовувати як сировину всі деревні відходи. Наприклад, стандарти обмежують вміст у деревній масі кори до 0,5-1,5 %.\nСтосовно такої важливої характеристики твердого біопалива, як його теплотворна здатність, існує твердження, що для гранул і брикетів цей показник значно вищий, ніж для деревини (теплотворність пресованого палива становить 4000-5000 ккал/кг, а деревини — 2350 ккал/кг).\nТаке твердження не має фізичної суті, оскільки з одного кілограма деревини або деревних матеріалів з одним значенням вологості, у т.ч. і пресованих виробів (гранули, брикети), можна отримати однакову кількість тепла. У випадку, якщо величину теплотворної здатності виразити в ккал/м3 тоді різниця кількості тепла має місце і теплотворність брикетів становитиме приблизно 52160⋅102 ккал/м3, а теплотворність деревини — 21733⋅102 ккал/м3. суть різниці полягає в щільності матеріалів; щільність деревини, наприклад, сосни становить 500 кг/м3, а щільність брикетів з цієї деревини — 1200кг/м3.\nУ виборі технології перероблення деревних відходів на тверде біопаливо доцільно керуватися пропозиціями фірми-постачальника пресового устаткування і аналізом та рекомендаціями фахівців. Отримати технічну інформацію від підприємств, які виготовляють тверде біопаливо, практично неможливо (комерційна таємниця). Тому підприємства-виробники продукції пропонують укладати договори на пуско-налагоджувальні роботи, у яких передбачено технічну інформацію щодо запуску, налагоджування, експлуатації, режимів роботи устаткування тощо.\nДля ефективної співпраці між виробником і замовником цього устаткування стає необхідним створення науково-виробничо-впроваджувального центру (НВВЦ). Залежно від специфіки виробництва НВВЦ може розробляти: проектно-кошторисну документацію на виробництво твердого біопалива; рекомендації щодо підбору устаткування, техніко-економічне обґрунтування; технологію виробничого процесу. Центр надаватиме послуги щодо розроблення стандартів на продукцію, що виготовляється, і погоджувати їх з Держстандартом. Окрім цього, фахівці центру можуть надати технічну допомогу в пуско-налагоджувальних роботах та навчанні операторів. У цьому напрямку працює науково-виробничо-впроваджувальне підприємство (НВВП) «Лістехніка».\n.Перспективи виробництва пеллет\nНаразі випуск екологічно чистого гранульованого палива — пеллет, виробництво і використання якого в Україні та світі зросло за останні роки в рази — може здійснюватись на обладнанні вітчизняного виробництва.\nПідприємством з Сумської області у співпраці з Російськими та Західними партнерами налагоджений випуск ліній з виробництва екологічно чистого палива. Лінії призначені для переробки тирси та відходів АПК в гранульоване біопаливо — пеллети.\nОбладнання для виробництва пеллет, виготовлене компанією Прокопенко Є.М. ФОП відповідає нормативам Євросоюзу і значно дешевше аналогів, що поставляються зарубіжними виробниками. Наприклад в Європі ціна ліній з виробництва пеллет становить від 450 тисяч до 1.2 млн. євро за комплект устаткування, залежно від потужностей виробництва, рівня автоматизації процесів і статусу фірми-виробника.\nЦіна на обладнання для виробництва пелет українського підприємства Прокопенко Є.М. ФОП дозволяє придбати лінію для виробництва пеллет в рази вигідніше ніж замовляти аналогічне обладнання за кордоном. До того ж виробник крім поставки всіх вузлів і агрегатів здійснює монтаж та налагодження устаткування, консультує по всіх питаннях щодо виробництва пеллет і забезпечує комплексне обслуговування ліній з виробництва гранульованого палива, поставку запчастин і сировини для виробництва. Іншими словами здає бізнес з виробництва пеллет «під ключ»!\nВ Україні для виробництва пеллет найчастіше використовують лушпиння соняшника, яке раніше просто спалювалася у великих кількостях на підприємствах з виробництва соняшникової олії, а також солому, яку раніше також палили на підприємствах хлібної галузі.\nЗакупівля обладнання з виробництва пеллет хоча і не дешево обходиться, але ЄС і США вже давно визнали доцільність таких вкладень. Крім того наявність у нашій країні великої сировинної бази робить питання організації виробництва паливних пеллет ще більш привабливим, до того ж в Європі серйозно розраховують на збільшення поставок пеллет з України. До речі в 2010 році Україна своїм експортом паливних гранул забезпечила 10% від загального числа використаних в Європі пеллет. А до 2020 року в Євросоюзі очікується збільшення споживання гранульованого біопалива в 10 разів.\nСучасне обладнання для виробництва пеллет має різну продуктивність і потужність, однак незалежно від використовуваних ліній технологічний процес виробництва паливних гранул можна представити у вигляді ряду послідовних етапів :\n. Прийом сировини\n. Подрібнення сировини\n. Сушка подрібненої сировини\nТехнологічний процес виробництва пеллет зображено на рис.1.\nПроцес виробництва пеллет починають із поділу відходів на дві групи: на дрібні і кускові відходи. тут слід виділити ще одну групу — відходи з корою, тому що вони використовуються для виробництва пеллет нижчої якості .\nДілянка прийому сировини призначена для розміщення на ній сировини таким чином, щоб забезпечити її своєчасну і безперешкодну подачу для подальшої переробки.\nДана ділянка може бути автоматизованою і механізованою. Автоматизована ділянка складається з приймального бункера і транспортерів для подачі сировини у дробарку.\nВикористання механізованої ділянки передбачає наявність оператора, який повинен переміщати подаючий пристрій до місця знаходження вихідної сировини.\nКускові відходи подрібнюють за допомогою дробильних установок до розмірів, які менші 25×25×2 мм. Це дає змогу швидко і якісно висушити сировину і підготувати її до подальшого подрібнення на частинки потрібних розмірів.\nВикористовуються молоткові подрібнювачі з решетами або без них. На дільницю гранулювання має надходити сировина потрібної вологості і фракції, тому після сушіння сировини розміром менше ніж 25×25×2 мм проводять другий етап — сировину подрібнюють на частинки, розмір яких менший 4 мм. Завдяки двом етапам можна отримати більш однорідну сировину і зменшити сумарні витрати електроенергії.\nДля отримання пеллет високої якості потрібно використовувати сировину, вологість якої 8-12%. Відходи із вологістю більше 15% погано пресуються, особливо пресами з круглою матрицею.\nПодрібнена деревинна тирса подається в сушильний барабан. Відбір зайвої вологи здійснюється гарячим повітрям, виробленим теплогенератором. температура агента сушки на вході в сушильний барабан близько 400С°, на виході — близько 100С°.\nПрес для гранулювання — серце усього виробництва пеллет, від роботи якого залежить усе виробництво. Обладнання має гранулятор, укомплектований змішувачами і дозатором.\nУ грануляторі подрібнена сировина продавлюється в радіальні отвори матриці, що призводить до формування гранул .\nГранули, що виходять з-під преса, мають високу температуру і неміцні, тому вони транспортуються норією в охолоджувальну колонку, в якій відбувається їх охолодження. У процесі охолодження вологість гранул зменшується, в них відбуваються фізико-хімічні зміни. У результаті гранули набувають необхідну твердість, вологість і температуру. Готові гранули подаються транспортером безпосередньо в бункер готової продукції.\nв мішках по 10-20 кг;\nв мішках „биґ-беґ.\nНасипом транспортують технологічні гранули рідше — гранули високої якості. Упаковка в мішки по 10-20 кг є доволі зручною і призначена для пересічних споживачів. Транспортують такі мішки на піддонах. Вміст одного піддона — 1 тонна. Мішки „биґ-беґ призначені для промислового транспортування сипких речовин. один такий мішок містить 1-1,5 тонни пеллет. Вони використовуються для спрощення перевезення і збереження вологості. Заповнені мішки транспортуються на склад готової продукції навантажувачем або гідравлічної візком.\nТипова схема заводу для виробництва пеллет наведена на рис. 2\n— склад сировини; 2 — сепаратор; 3 — молотковий млин; 4 — пневмотранспорт; 5 — бункер-накопичувач прес-гранулятору; 6 — прес-гранулятор; 7 — транспортер; 8 — колона-охолоджувач; 9 — вібросито; 10 — лінія пакування; 11 — мішки типу «біґ-беґ».\nКотли для спалювання пеллет виготовляють різної потужності. За потужністю їх поділяють на:\nкотли малої потужності;\nкотли середньої потужності;\nкотли великої потужності. Котли малої потужності (до 100 кВт) використовують для обігріву невеликих приміщень. Вони можуть працювати в автоматичному режимі, тільки потрібно регулярно поповнювати запаси пеллет у бункері. Зола з часом зашлаковує пальник котла, що призводить до зменшення потужності, а з часом і до припинення процесу горіння. Інтервал між зупинками котла для проведення чищення залежить від зольності пеллет. Чим більша зольність пеллет, тим менший інтервал між зупинками роботи котла.\nУ конструкції котлів середньої потужності передбачена система видалення золи і шлаку без їхньої зупинки. Потужність таких котлів може бути від декількох сотень кіловат до декількох мегават.\nКотли великої потужності (десятки і сотні мегават) використовуються для промислових котелень. Останнім часом у Німеччині такі котли почали встановлювати на теплоелектростанціях. Але для отримання великої потужності пеллети перемішують із вугіллям. Вимоги до таких пеллет менші — в них допустимою є підвищена зольність і великий процент кори. Такі деревні гранули отримали назву „технологічних . Використання пеллет на таких потужних установках призводить до зменшення забруднення навколишнього середовища.В окрему групу слід виділити комбіновані котли. Вони можуть працювати як на пеллетах, так і на іншому виді палива, причому, перехід з одного виду на інший відбувається автоматично. Потужність таких котлів може досягати 50 МВт. Можливі такі варіанти комбінацій: пеллети-газ, пеллети-дизпаливо, пеллети-кускова деревина.\nПрикладом котлів для опалення пеллетами є водогрійні котли камінного виду «DENAU» (табл.2). Їх використовують для опалення житла або автономних офісів площею від 70 до 300 м2.\nЗастосування твердого палива забезпечить енергетичну стабільність України, низьку вартість паливної складової, вирішення проблеми утилізації відходів природного походження, автономністю та незалежністю від мережі. Вартість твердого палива, для прикладу пеллет, у перерахунку на одиницю енергії (ГДж) менше вартості природного газу в 2,3-2,6 рази. А при використанні обладнання українського виробництва, строки окупності становитимуть 10-12 років.\nТаким чином, при проведені аналізу по енергетичній цінності, економії грошових коштів, мінімальним залишкам при спалюванні та утилізації відходів природного походження,можна зробити висновок, що використання деревних пеллет як паливного матеріалу є шляхом до енергозбереження в Україні.\nПеллети можуть зберігатися в безпосередній близькості від житлових приміщень (підвальні або підсобні приміщення), оскільки цей матеріал біологічно неактивний, так як пройшов термічну обробку. При спалюванні паливних брикетів забруднення навколишнього середовища мінімальне. Пеллети не схильні до самозаймання, а тому пожежобезпечні.\nПоряд з екологічними перевагами застосування пеллет має і економічні. одна з яких це стабільна ціна, яка не залежить від стрибків цін на викопні види палива і від зростання екологічних податків.\n3.Виробництво паливних брикетів із соломи\nбіопаливо пиллети брикет паливний\nЯк сказано в енциклопедії, солома — «Стебла і листя хлібних злаків, бобових, гречки, та ін с / г рослин після обмолачіванія». таким чином, говорячи про соломі, ми маємо на увазі не тільки пшеничну солому, але і всі види відходів рослинництва такого роду. Такі відходи виникають щорічно у великих обсягах і використовуються вкрай обмежено і нераціонально. У тій же енциклопедії в якості напрямків використання соломи вказані.- «Підстилка, грубий корм, покрівельний матеріал, сировина для саманного цегли, ізоляційних плит, матів, капелюхів, і т. п.». При цьому, як ми розуміємо, тут мова йде звичайно, перш за все про зерновий соломі.\nНа практиці, найчастіше, попередньо подрібнена солома просто заорюють.\nВ процесі обговорення актуальної тематики виробництва біопалива (шляхом переробки рапсового насіння, кукурудзи, зерна і т. п.). Мова йде про зерно, використання якого в технічних цілях, в умовах дефіциту продовольства, на мій погляд, викликає досить багато питань і не у всіх випадках може бути виправданим.\nІнша справа переробка паралельно виникають відходів. При цьому проводиться високоефективне тверде паливо, яке, до речі, в зонах культивування польових культур найчастіше є вельми дефіцитним.\nЯк джерело сировини для пресування паливних <#"justify">Таблиця 1.\nЕнергетичний потенціал окремих видів сільськогосподарських культур по регіонах України та його динаміка.\nЕнергетичний потенціал біомаси окремих видів сільськогосподарських культур в\nУкраїні в 2009-2010рр наведено в табл.2. Загальна кількість біомаси визначалася як добуток врожайності культури на коефіцієнт відходів. Коефіцієнт відходів та частку біомаси, що не використовується іншими галузями і, отже, є доступною для виробництва енергії, визначено за експертними оцінками.\nЯк видно з наведених даних, найбільший енергетичний потенціал у 2009-2010 роках мала солома. У цілому частка біомаси, яку можна використовувати на енергетичні цілі, становила 18106,3 тис.т. у 2009 році та 17322,5 тис.т. у 2010 році При цьому сумарний енергетичний потенціал перелічених культур сягнув би 8,855 млн. т.у.п. у 2009 році та 8,452 млн. т.у.п. у 2010 році.\nЗначним джерелом поновлюваної енергії є деревина. Суттєву перевагу деревини становить її екологічна чистота — вона не містить сірки, хлору та інших шкідливих для атмосфери елементів. Рослини у процесі фотосинтезу засвоюють 1,2-1,8% сонячної енергії та для свого росту споживають вуглекислий газ із атмосфери. При спалюванні деревина виділяє таку саму кількість вуглекислого газу , яку спожили дерева за час зростання, тобто вона є нейтральним паливом — це відповідає вимогам Кіотського протоколу. Зазначимо, що спалювання двох тонн пересічної біомаси (солома, відходи харчової, лісової та лісопереробної промисловості) вологістю 8-10% еквівалентне за теплотворною здатністю одній тисячі м3 газу або 1,5 тонни високоякісного вугілля.\nЗагальний обсяг вирубаної деревини в Україні в 2008-2009рр. становив 33564 млн. щільних кубометрів . Наслідком таких обсягів вирубки є велика кількість відходів.\nНормативний залишок деревини на лісосіках дорівнював 12%, а за статистичними даними за 2008-2009р. залишки деревини на лісосіках становили 1,7425 млн.щ. м3\nЕнергетичний потенціал деревини по регіонах України за 2008-2009 рр. наведено в табл.3. Аналізуючи дані табл. 3 необхідно відзначити, найбільшим потенціалом деревини володіє Житомирська, Чернігівська, Закарпатська та Київська області.\nЩо стосується ресурсних можливостей, то запас деревини в лісах України оцінюється в межах 1,8 млрд. куб. м. Щороку в Україні заготовляють близько 15,0 млн. куб. м. Крім того в процесі лісозаготівель утворюється близько 2,0 млн. м3 лісосічних залишків, які в даний час, зазвичай, не використовуються, а спалюються чи згнивають на зрубах. Саме ці лісосічні залишки є основним резервом енергетичної деревини в середньостроковій перспективі, які за сумарною теплотворною здатністю можуть замінити близько півмільярда кубометрів природного газу.\nПриблизно 5,2 — 5,3 млн. м3 заготовлюваної в Україні деревини за своїми якісними характеристиками може бути направлена на розпилювання. Якщо всю цю деревину розпиляти в Україні не експортуючи кругляк і врахувати всі відходи, утворені в процесі її глибокої переробки у виробництві меблів, столярно-будівельних чи інших виробів, то ресурсний потенціал відходів деревини оцінюється приблизно в 2,8 -3,0 млн. м3 в рік\nКрім цього, до останнього часу не мали збуту в Україні близько 0,8 — 1,0 млн. м3 дров паливних. Сюди ж можна додати ще 1,0- 1,2 млн. м3 технологічної сировини, яка не задіяна у виробництві деревних плит і сьогодні експортується.\nтаким чином потенційні ресурсні можливості енергетичної деревної біомаси в Україні за умови її повного використання можуть бути оцінені в обсягах 6,5 — 7,0 млн. куб. м.\nПри використанні біомаси для отримання теплової енергії кошти, що раніше сплачувалися за придбання природного газу і які поповнювали бюджети країн-експортерів, залишатимуться в регіонах України та використовуватися для сплати за поставку біомаси. Крім того, впровадження біоенергетичних технологій сприятиме створенню значної кількості нових робочих місць в Україні, переважно в сільській місцевості.\nУ виборі та організації процесу утилізації деревних відходів шляхом перероблення їх на тверде біопаливо необхідно враховувати низку особливостей цього виробництва, а саме:\n. Організація виготовлення твердого біопалива доцільна на підприємстві, де є основне виробництво, а отже, виникає проблема утилізації деревних відходів. Треба врахувати й те, що на виробництво однієї тонни твердого біопалива потрібно приблизно 3 щл.м3 деревної сировини, при цьому середня щільність твердого біопалива становить: для брикетів, виготовлених у шнекових пресах, — 1000-1500 кг/м3; для брикетів, виготовлених у штемпельних пресах, — 650-900 кг/м3; для гранул — 650-1100 кг/м3.\n. Собівартість виготовлення твердого біопалива збільшується під час перероблення кускових і м’яких деревних відходів природної вологості порівно з переробленням сухих відходів.\n. Виробництво твердого біопалива — це технологічний процес, який потребує налагодження системи контролю режиму роботи устаткування. Процес енергомісткий, складний в обслуговуванні, експлуатації та ремонті (швидкозношувальні деталі виготовляються тільки за спецзамовленням). Виробництво є пожежонебезпечним, а це, своєю чергою, вимагає автоматичної системи контролю і пожежогасіння.\n. Сезонність споживання твердого біопалива, а також екологічні наслідки від інтенсивного використання рослинності (характерні для деяких країн). А також варто врахувати, що поняття «поновлювана сировина» не є закономірним. Існує негативний досвід вирубування рослинності, унаслідок чого площі перетворюються у пустинну місцевість.\n. Гомонай М.В. Древесное биотопливо (брикеты и гранулы). — М., 2007. — 90 с.\n. Гомонай В.В. Методичні вказівки з організації проведення звалювання дерев бензи-номоторною пилкою із гідравлічним клином. — Львів, 1999. — 56 с.\n. Гомонай-Стрижко М.В. Реструктуризація територіально-виробничих утворень: ін-новаційні напрямки розвитку : автореф. дис. на здобуття наук. ступеня канд. екон. наук. — Львів. — 2008. — 20 с.\n. Гелетуха Г.Р., Железна Т.А. Обзор современных технологий сжигания древесины для выработки тепла и злектроэнергии // Оборудование и инструмент для профессионалов. — 2005.-№3.-С 64-68.\nУчебная работа. Исследование деформаций\nУчебная работа. Чингирлауская подстанция 110/35/10кВ


Весілля : Подарунок подрузі\nМоя подруга обожнює квіти, але подарувати квіти це якось просто, а хотілося щось помпезне і таке, що запам'ятовується. Вирішила пріподнесті їй багато різних рослин. Сама я в цій області не дуже сильна, як виявився це ціла наука: потрібно вибрати квіти так, щоб квіти грамотно "вписалися" у вже існуючий дизайн кімнати і виглядали абсолютно гармонійно.\nЯ "залізла" на перший же інтернет, що попався, магазин квітів, але сама зупинитися з вибором не змогла. І тоді до її роковин весілля я вирішила зробити їй класний сюрприз - подарувати фітодізайн інтер'єру кімнати в міській квартирі. Я подзвонила в інтернет магазин кімнатних квітів і рослин і скористалася сервісом фахівців в області флористики.\nВони підібрали рослини з обліком не тільки законів дизайну, але і фізіологічних особливостей рослин; склали растенійклассниє композиції, взявши до уваги характер господарів і дизайн квартири; доставили і розставили квіти, надавши кімнаті закінченому вигляду і внесли нову вишукану живу ноту до дизайну; проконсультували з приводу догляду за квітами, і надали дисконт на придбання наступного замовлення. Тому, результат перевершив всі очікування. Знайома в захваті.


История казачества - ДМИТРЕНКИ – КОЗАЦЬКИЙ ХУТІР. Ч.1 - Фамильный сайт Байда - Каталог статей\nFamily site Суббота, 24.08.2019, 07:28\nДМИТРЕНКИ – КОЗАЦЬКИЙ ХУТІР. Ч.1\n«…покажем, що ми браття – козацького роду.»\nЗ Гімну України\nІСТОРІЯ давнього козацького роду ДМИТРЕНКІВ, козацького хутора ДМИТРЕНКИ , ПОЛУЗЕРРЯ, як території по долині річки Лузерки(Лузері) та ПОЛУЗЕРСЬКИХ(Санжарських) хуторів з найдавніших часів написана для нащадків цих родів, що донині проживають у селі Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області та всіх нинішніх та майбутніх козаків розкиданих світом, родом з Полузерських хуторів, збережена родом Дмитренків і відтворена головним отаманом Козацької громади Полтавщини Юрієм Дмитренком в осінь 7514(2006) року в ставці Головного отамана станиці Дмитренки.\nКоли мені виповнилося 13 років батьки подарували мені книжку Володимира Голобуцького «Гомін, гомін по діброві» , Історичні розповіді про запорозьких козаків з малюнками А.Базилевича. Тоді й розповів мені батько, що вони з матір’ю – козаки по обох родових лініях в шістнадцятому поколінні, а я відповідно- покоління сімнадцяте з відомих їм.\nКнига Голобуцького була моєю першою книгою про козаків. Батько, щоправда, натякнув мені, що в цій книзі не все пишеться так , як було на справді.\nОсобливо батька обурювало як історик трактував походження козацтва та постать Дмитра Вишневецького. Через багато років я зрозумів, чому це так нервувало батька, бо рід наш за його переконанням тягнувся від козаків Вишневецького, а можливо й від самого князя, та й живемо ми в його хуторі.\nНа роки мого дитинства припала хвиля українізації, було видано багато книжок про козацтво, і батько зібрав чималеньку бібліотеку з творів Володимира Голобуцького, Дмитра Яворницького, Шаповала, Михайла Старицького, Зінаїди Тулуб, Пантелеймона Куліша, Володимира Малика, Романа Іваничука, Василя Шевчука, Спиридона Добровольського, Романа Чумака, Гната Хоткевича, Івана Ле та інших авторів. Всі ці книги я перечитав і не раз у різному віці. Та на багато запитань, що в мене виникали, відповіді я не отримав.\nІсторія мого роду, відстежена й збережена моїми предками по лінії Дмитренків з середини 16 століття, невіддільна від історії українського козацтва та полтавського краю, які мають набагато давнішу історію.\nЩонайменше більше п’яти століть живуть на Полтавщині на одних і тих же землях в хуторі Дмитренки в Полузерській долині зболотнілої нині річки Лузерки( Лузери) нащадки запорозьких козаків на прізвище Гергелі, Дмитренки та Оборожні.\nНині це величезна родина, що об’єднує у велике родове коло тисячі козаків, які походять з Полузерських козацьких хуторів серед яких і Дмитренки, найбільший з вцілілих Полузерських(Санжарських) хуторів , заснованих козаками гетьмана Хортицької Січі Дмитра Вишневецького .\nХотілося, аби кожен член родини Дмитренків, Оборожних, Гергелів, Козубів, П’ятаків, Жаліїв, Коркішків, Бредунів, Брижанів, Вісичів, Марусичів, Більків, Скрилів, Лелюхів, Шпортьків, Шевців, Таранів, Кобів, Чередників, Хабленків, Матяшів, Рукасів, Калашників, Карпусів, Сулим, Назаренків, Білоконів, Різників, Порохів, Бутків, Панченків, Штепів, Петрушків, Ревазів, Стасів, Склярів, Тимошенків та інших родин Полузерря ( Полузерської долини) сучасного й наступних поколінь знав звідки пішли його предки і хто є він сам на землі полтавській..\nЗаради цього довгі роки я збирав матеріали, спогади, свідчення…\nКОЗАКИ, як народ.\nНа території колишньої Російської імперії козаки були одним з найбільших слав’янських народів імперії. Аби не бути голослівним відкриємо хоча б частину третю «Географію Російской імпєріі за останнім її переділом» Євгенія Зябловського, видану 1802 року на сторінці 3, де йдеться про населення держави. Читаємо :\n«І. НАРОДИ СЛАВЄНСЬКІЄ:\n1) Россіянє, ведучий народ в російській державі, живуть повсюди в Росії;\n2) Козакі, як суть:\nа) донськіє, що живуть по обидва боки Дону, починаючи від Воронежу до Азовського моря по Донцю, Мєдввєдіце, Хопру і Базавлуку.\nб) Грєбєнскіє або Тєрскіє Козакі, живуть по Тереку.\nс) Волжскіє Казакі, живуть по Волзі між Астаханью і Царіциним.\nd) Оренбургскіє Козакі або Уральські, їх поселення простилаються по Уралу, починаючи від Вєрхоуральской до Гурьєва.\nе) Сібірскіє Козакі по різним укріпленням Томскої, Тобольской, Іркутской губерній.\nг) Малороссійскіє Козакі, складають значну частину жителів Кієвской, Черніговской, Полтавской, Слободской –Украінской губерній.\nв) Бугскіє Казакі, що живуть по річці Бугу в Херсонской губернії.\nh) Черноморскіє Казакі по нижній частині Кубані і по Азовському морю, особливо на острові Тамань.\nІІ. НАРОДИ ЛАТИШСКІЄ….\nІІІ. НАРОДІ НЄМЄЦКІЄ… і так далі.\nНе важко помітити що так звані малоросійські, бугські та чорноморські козаки – це УКРАЇНСЬКІ КОЗАКИ, які за своєю кількістю складали абсолютну більшість жителів окупованої Російською імперією території України.\nІмперські російські історики та географи без усяких сумнівів визнавали КОЗАКІВ слав’янським народом. Більше того, одним з провідних народів Російської імперії. Відомий російський письменник Лєв Толстой відверто констатував , що Росію створили саме КОЗАКИ.\nЦікаво, що в т.ІУ « Історії Государства Російского» знаменитого російського історика Карамзіна про козаків, саме як народ, відмінний від «руських» сказано буквально таке: « Звідки пішло козацтво, точно невідомо, але, в усякому разі, воно давніше Батиєвого нашестя в 1223 році. РИЦАРІ ці жили ОБЩИНАМИ, не визнаючи над собою влади ні ПОЛЯКІВ, ні РУСЬКИХ, ні ТАТАР. До них то й тікали московські люди, яких притіняли воєводи й поміщики. (виділено мною.Ю.Д-Д.».\nЩе раніше, в 1732 році, І.К.Таубер, ад’юнкт Російської імператорської Академії наук, писав «…Козаків можна вважати за древній … і за добре організований( «ізрядно учрєждьонний») НАРОД.\nФранцузький академік Жан Саван : « КОЗАКИ – ДРЕВНІЙ НАРОД, який бере свій початок від печенігів, котрі вийшли в 884 році з Туркестану, а потім розселилися між Доном і Дніпром, до яких згодом приєдналися Новгородці й Псковічі…».\nПіссо(Франція): « Козаки, це войовничий НАРОД, що змушував тремтіти ПРОТЯГОМ ВІКІВ Польщу, Татарію(Крим) і Отоманську імперію.»\nЗа найгрунтовнішим дослідженям « Давня історія козацтва» Євгена Савєльєва, російського історика, видрукуваним в 1915 році в Новочеркаську, козаки, «..як хвацькі кіннотники з піками та шаблями на суші, й відважні мореплавці , будучи передовим оплотом великого русько-слав’янського племені, були відомі, під тим чи іншим іменем, в сиву давнину, за багато віків до Різдва Христового…Козаки жили майже в тих самих місцях, де й нині( тобто на 1914 рік, авт..). В ХІІ столітті до різдва христового на 30 кораблях з берегів Дніпра, Дону і Дністра козаки ходили на захист Трої, потім частина їх проникли в Італію під іменем геов-русів, а пізніше заснувала Рим. Починаючи з УІ віку до Різдва Христового і до ХІІІ століття після Різдва Христового козацтво наводило страх на персів і мідян, греків та арабів, боролося з татарськими ордами і врешті-решт лишилося переможцем над всіма своїми багато чисельними ворогами…»\nКарамзін: «…торки берендеї звалися черкесами, а також козаками. Деякі з них не хотіли коритися ні монголам, ні Литві, жили як вільні люди на островах Дніпра, огороджених скалами, пнепрохідним очеретом і болотами, приймали до себе багатьох руських втікачів від пригноблення, змішувалися з ними й під іменем козаків склали один народ, який зробися зовсім руським…Козацтво на південних окраїнах нинішньої(часів Карамзіна, Ю.Д.) Росії було відоме до нашестя Батия, в Х столітті воно виступало в театрі історії то під іменем торків і берендеїв, то черкасів і просто казахів або козаків.».\nЄвген Савельєв: «…Туземне християнське населення на берегах нижнього Дніпра, Дона , Кубані, Аховського моря при занятті південноруських степів монголами залишилося у великій кількості. При віротерпимості татар, керованих західними християнськими католиками-агентами Папи римського, вони вільно сповідували свою прадавню православну віру і їх свящекнники відкрито здійснювало при полках навіть в ханській ставці християнське богослужіння. Населення це було слав’яно-руським( читай –українським, Ю.Д.) – алано-ази, названі Рубруквісом «народом особливим».\n« На Кубані й Дніпрі, на службі у великих руських князів народ цей звався чорними клубуками(чорними шапками) або козаками. І, нарешті, ці вільні люди ходили на службу до руських удільних князів, інші служили татарським ханам, в їх охороні, а у військах представляли передову кінноту.»\nГрецькі історики стверджують, що скіфи, готи, сармати, половці, касаги, чіги, гети, роси та інші приазовські народи, тобто алани-ази, каймаки, казахи чи козаки, черкаси, перейняли від татар звичаї, мову і одежу, служили у їхніх військах і вивели монголо-татар на найвищу ступінь слави. Але не зважаючи на це, козаки залишили недоторканими свою давню православну грецьку віру, свій тип, свої антропологічні риси, в більшості своїй не схожі ні з росами, ні з татарами, тобто свої, козацькі – народу особливого.\nЧеський дослідник козацтва, воєнний історик, Станіслав Ауський досить своєрідно пояснював «ЗНАЧЕННЯ поняття КОЗАК»:\n« Козак – це людина вільна, яка не має ніяких зобов’язань перед суспільством, окрім військової служби. Його основним призначенням була охорона кордонів і воєнна служба в кінних військах. Козак ніколи не був селянином. Окрім участі у війнах, набігах, він харчувався охотою, солеварінням – словом тим, що давала природа.\nКозацькі поселення у східних слав’ян знаходилися в Запоріжжі, вздовж рік Дон , Кубань і Терек, в гірських районах Кавказу та Південного Сибіру. З кінця ХУ віку козаки починають організовано селитися на лівонському(литовському) кордоні в Білорусії, а з ХУІ століття – вподовж південного кордону Московської Русі. Козацтво втрачає незалежність і потрапляє в кабалу тільки в 1920 році, після кінцевої поразки молодої російської демократії.»\nМені, як етнічному козакові, приємна певною мірою виправдана романтизація історії мого народу. Але, здається мені, все набагато простіше, ніж намагаються його подати історики.\nВідомо, що життя на Землі зародилося з води й розвивалося біля води. Не будемо вдаватися в теологічні чи наукові пошуки відповіді на питання де взялася земля і вода. Повіримо вченим на слово.\nВідповідно й люди в сиву давнину, як і тепер, зрештою, намагалися селитися біля прісної, придатної до пиття води річок, озер.\nТак звана Велика чорноземна долина, що розстелилася від Гімалаїв, Кавказу до Карпат у часи становлення людства була гарним місцем для життя багато численних племен первісних людей.\nСлід зазначити, що така долина на Землі була не одна, тому цілком ймовірно, що аналогічно розвивалося життя і в інших подібних місцях. Але оскільки нинішня республіка Україна, Полтавщина та й, зрештою наша Полузерська долина знаходиться саме в цьому чорноземному коридорі, то мова йтиме саме про цю місцину.\nЯкщо вірити археологам та історикам, первісні племена , які жили тут, спочатку займалися збиранням ягід, плодів, грибів,потім, перетворивши палицю й камінь на знаряддя вбивста, розпочали полювання, згодом, приручивши диких кіз, почали їх одомашнювати й випасати в стадах по мальовничих долинах .\nТі ж часі камінь, палиця та відбитки різних слідів на вологому грунті чи снігу породили в наших предків спочатку предметне, згодом - знакове, а пізніше й буквенне(літерне) позначення подій, звуків, пізніше - слів та думок.\nЗ виникненням зачатків мови до людини прийшло самоусвідомлення себе, як особистості. Людські племена почали себе якось відрізняти від інших. Спочатку на примітивному рівні : свій – чужий, згодом – по лінії батьків(роду), родичів. Власні назви стали присвоюватися й чужим, ворожим та дружнім(союзним ) племенам.\nОчевидно саме на цей період припадає початок виникнення назв та самоназв різних родів, племен, згодом – народів.\nНа переконання історика Є.П.Савєльєва, наприклад, «…греки й римляни давали багатьом слав’янським племенам свої, довільні прозвища, в основу яких клали або ж місцевість, або ж зовнішність, суворість у війнах, рід занять чи образ життя. Від цього в прадавній історії накопичилося сотні зайвих, нічого у етнічному відношенні не значущих, але подекуди раз-по-раз згадуваних і в наш час серед справжніх назв тих племен…\nПрадавніх жителів східної Європи, берегів Азовського та Чорного морів…греки називали загальним іменем СКІФИ й ділили їх на кілька племен…серед яких найвідоміші: саки,парфянє, дави, масагети, варки, урки, гирки,сколоти, сармати…\nВідповідно, назва «скіфи» не було родовою назвою цього нарорду, про що пише й Геродот:»Загальна назва всіх скіфів, за іменем їх царя – СКОЛОТи. Скіфами назвали їх еліни. Перси назвали це народ – саками.»\nМожна й далі наводити безліч прикладів того. Як одне й теж плем’я чи народ його сусіди чи вороги називали безліччю різних імен. Так , сарматів ще називали яригами, аланами, рос-аланами, роксоланами… І так далі.\nУ розрізі вище сказаного наведу одну із версій походження назви «козаки», почуту в Полузерських хуторах від мого двоюрідного діда Микити Дмитренка, котрий, як і всі в нашому роду,був гордий своїм козацьким походженням.\nТак от, коли мені було сім років, я жив у діда по материній лінії Степана Марковича Оборожного в хуторі Оборожні( з трьох років), часто ходив у гості в сусідній хутір Дмитренки, де в чи не кожному дворі мав родичів по батьківській лінії. Найбільше любив бувати у діда Микити, величезного, як мені тоді здавалося, могутньої статури козарлюгу з пишними козацькими вусами. Він згрібав мене своїми великими русищами, садовив на коліна, примовляючи: « То що , козаче, знову прийшов на коні покататися?». Від чого в мене завжди завмирало серце, а раптом дід Микита цього разу мені відмовить? Та цього ніколи не було. Ми йшли до конюшень на цій же вулиці й мене садовили у сідло на якусь мирну стареньку конячину, проводили кілька разів її двором. Іноді мій дядько, молодший батьків брат Яків чи дядько Іван по материній лінії дозволяли мені пасти з ними овець. І тоді я не злазив з клячі цілий день. Навіть на обід в хутір їздив верхи.\nКлючові слова у цій моїй розповіді – « вівці», точніше – «кози» та «коні».\nЯкось я став свідком суперечки діда Микити з його сусідами про те , звідки походить назва «козаки». Тоді мені запам’яталося, що суперечка йшла чомусь довкола овець та кіз. Дід Микита казав, що козаки – це пастухи кіз, а його опоненти переконували, що слово це в перекладі з польської означає, «швидкий, як дика коза», треті запевняли, що «козак» - це «вільний чоловік».\nТри роки по тому, прочитавши книгу професора Голобуцького про козаків, я запитав батька, що ж насправді означає слово «козак». Пригадав слова діда Микити. Запитав, до чого тут «кози». Страшенно не подобалася мені така версія романтизованого Голобуцьким мого народу.\nБатько засміявся і пояснив, що слово «козак» нашою давньої, забутою вже мовою, означає дійсно приблизно таке : «той, що пасе кіз», «пастух кіз» « старший пастух». Чому приблизно, бо в прадавній козацькій мові слова не мали таких точних значень, як в сучасних мовах. Ледве не кожне слово були багатозначними, з різним змістом. «Отарман(отаман)», наприклад,це і « старший над пастухами» і «власник отари» і « той, що веде отару» і просто «старший чоловік».\nПізніше батько пояснював мені, що ми , козаки, дуже давній народ. Походимо від одного з роду племен осілих у Полузерській долині кочівників, що приручили у свій час диких кіз та випасали їх, а пізніше –вівці та коні.\nНеобхідність охороняти отари від звірів те недружніх племен, потреба захищати від посягань інших кочовиків територію пасовищ, виробила у мирного загалом племені необхідність мати добре начену й безстрашну сторожу. Так з’явилися верхові козаки озброєні списом, луком, згодом –мечем, шаблею, котрі збройно захищали свою родину, своє плем’я, свою отару, пасовище. Так у осілих козаків з’явилися території, землі, яких вони більше ніколи добровільно не залишали.\nЯкщо відбувалося перенаселення украйн( відвойованих територій козацькою мовою), тоді частину молодих родаків відправляли заселяти нові території. Коли земель стало не вистачати, їх стали відвойовувати у слабших племен. Так з мирних скотоводів гартувався войовничий народ.\nІсторія козаків, як й інших мисливсько-скотарських племен у подібних регіонах, розвивалася як історія боротьби колишніх кочівників за пасовиська, землю, постійну території.\nЯ довідався, що отара, це стадо кіз чи овець, «табун» - стадо коней, «табман» - пастух коней», «вівман» - пастух овець, «кошари» , «коші» - це плетені(як тин) загони для овець. «Кошовий» - це сторож кошари. «Гетьман»- «той, що веде вперед», «той , що йде попереду отари». «Курінь»– це зимова кошара з дахом , що опалювалася багаттям розведеним посередині, дим виходив(курив) через отвір вгорі.. «Курінний» - сторож куреня. «Стрижак» - дворічний кінь. Та ще багато інших слів, значення який забув.\nАле моя мама, Ганна Оборожна, як виявилося пізніше, записувала значення цікавих на її погляд козацьких слів. Жаль, що робила це не регулярно. Але сотню слів таки зберегла.\nОсобисто мені подобаються більш романтичніше версії походження слова»КОЗАК», але з мого боку було б просто не чесно замовчати версію хуторян-земляків. Можливо вона зовсім не наукова, але, в усякому випадку, зрозуміла.\n…Саме слово «козак» сучасні історики й дотепер інтерпретують по різному. Очевидно воно дійсно мало багато значень. У цьому нарисі ми будемо розглядати термін « козак», як ознаку приналежності до козацького народу, національність..\n…Історія козацького народу нараховує кілька тисячоліть. Спроба значно «омолодити» наш народ і вести його історію то з ХІУ –го, то з ХУ-го і навіть з ХУІ-го століття, є не що інше як нахабна фальсифікація.\nПровокативна і примітивна по суті своїй ідея утвореня козаків « з біглих холопів» підкинута нам російськими істориками германського походження часів Петра І, коли розпочалася політика знищенні козацького народу..\nПрийшовши до влади в Росії 1917 року, навчені історичним досвідом єврейсько-руські більшовики, найпершим з усіх народів колишньої царської Росії почали ВИНИЩУВАТИ КОЗАКІВ, як єдиних здатних по справжньому чинити їм опір.\nЯкщо ж бути об’єктивним, то й без особливих зусиль навіть у творах заангажованих дослідників можна простежити справжню історію багатородового й неординарного козацького народу.\nДля цього треба забути все те, що понаписували й наговорили нам про козаків, українців, росіян, білорусів та інші народи одурманені іудеями російські, єврейські, «малоросійські» та проросійські історики, котрі насправді були , хто з власної волі, хто по дурості, істориками на замовлення.\nКозацький народ під своїм власним іменем - КОЗАКИ, відомий із давніх давен, щонайменше з ХІІ століття, й проживав, як і його попередниким, не тільки у Північному Причорномор’ї, долинами Дніпра та його приток , а й долинами інших великих рік того часу практично в усі так звані історичні періоди.\nПоселення людини відомі на території сучасної Полтавщини за часів доби пізнього палеоліту. Археологами виявлено 16 місць поселень того часу, в тому числі в Новосанжарському районі на території сучасних Нових Санжар, Зачепилівки, Перещепини, Нехворощі.\nГусто заселена територія сучасної Полтавської області була вже в період неоліту(6-4 тис. років до нашої ери), в часи існування зрубної культури та культури багатоваликової кераміки, коли наші пращури будували житло вже з дерева, очерету та глини. Зі зброї використовували списи, дротики. Археологами виявлено більше 60 таких поселень по обидва боки Дніпра та його приток – Сули, Ворскли, Псла.\nДолина між великими тоді річками, яку ми називаємо Різничкою( ще й дотепер її в різних місцях називають Ворона, Полузора, Полузір’я, Полузерка і ще бозна як) і зниклою практично річкою –Лузеркою( нині на її руслі каскад боліт під Дмитренками), що обидві впадали у прадавню Ворсклу по берегах якої росли змішані ліси, вже тоді була добре пристосована для життя. Тому існує велика ймовірність, що перші поселення на місці Кобеляк, Нових та старих Санжар, Решетилівки, Полузерських( Санжарських ) хуторів теж було заселене,оскільки тут були поруч вода(дві річки й озера), очерет(болота), і глина, порівняно легко можна було роздобути і звіра і рибу.\nШирока родюча долина між річками, які вже за часів Козаччини, десь після 1640 року , назвали: одну -- Різниковою річкою, ще пізніше річкою, де була велика різня козаків з татарами - Різничкою, другу -- Полузерою, дозволяла вже в У віці до нашої ери займатися тут не лише мисливством та рибальством, а й примітивним землеробством.\nНаявність тут так званої сизої гончарської глини дало можливість розвинутись гончарству. І хоч вироби первісного гончарства, як показали розкопки під Новими Санжарами, були примітивні, щось на зразок горщика, з їх появою розвилася ямково гребінчаста культура, а мисливці винайшли лука , прадавні рибалки отримали волосяні сітки і вудочки з кістяними крючками й змогу рибалити з під криги взимку.\nВ добу міді(енеоліту, 403 тис. роки до н. ери) на Полтавщині проживали племена Трипільської землеробної та середньостогівської культури. Назви пішли від села Трипілля та острова Середній Стог на Дніпрі поблизу Запоріжжя, де вперше знайдені рештки поселень цих племен) .\nНа терені нашої області теж відомо більше 20 таких поселень. Одне з найвідоміших відкрите полтавським істориком-археологом Олександром Супруненком у селі Ливенське Новосанжарського району.\nЗа міркуваннями істориків, територія сучасної Полтавщини ще за доби міді вважалася одним з найкращих місць для проживання. В цей час наші предки значно розвинули гончарство, почали обробляти мідь і виготовляти з неї зброю, знаряддя праці, прикраси. Є припущення , що саме в ці часи винайдено колесо. Значного розвитку набуло скотарство й землеробство. Окрім корів були приручені дикі коні, яких використовували для їзди та перевезення вантажів й розвинулось конярство.\nІснує версія, що саме здійснюючи весняно-літній випас коней, овець, кіз, середньостогнівські племена просувались в місця пізніше названі Диким полем, зимували там, де заставала їх зима, зводячи так звані зимівки. Були такі зимівники, вочевидь, і на території нинішніх Полузерських хуторів.\nСередньостогівські племена для захисту своїх пасовищ від інших племен мали кінноту, озброєну з допомогою списів, дубців, луків, молотів-клевців з рогу, бронзових, сокир. Але вони ніколи ні на кого не нападали й тільки відстоювали свої пасовища. Ці племена підтримували дружні стосунки з трипільськими родами, які вели осілий спосіб життя й займалися окрім скотарства ще й землеробством.\nЗ доби бронзи, що тривала майже тисячу років( дві тисячі років до н. ери) на Полтавщині виявлено більше сотні пам’яток цієї епохи. Серед них і Кургани неподалік Нових Санжар. Досить заселені того часу були землі сучасних Кременчуцького, Кобеляцького, Решетилівського, Новосанжарського , Полтавського районів. Знову ж таки переважно по берегах великих і малих річок та озер.\nВід Залізного віку на терені області збереглося 187 пам’яток. У Скіфський період(УІІ ст.. до нашої ери) досить широко представлений на Полтавщині поселеннями, курганами та могильниками. Пам’яток скіфсько-курганської культури відомо нині 49. Найвідоміше серед них Більське городище в Котелевському районі, найвідоміше в Європі городище часів скіфів.\nЗ тих давен збереглися дотепер кургани поблизу села Мачухи і Пожарна Балка Полтавського району. Немає сумнівів, що скіфи(козаки) жили й між річками Різничка та Лузера.\nОсь як Гіппократ (близько 460 - близько 370 років до н.е), давньогрецький вчений, пише про умови життя і звичаї наших далеких пращурів:\n» В Європі є скіфський народ …який відрізняється від інших народів. Назва його савромати. Жінки їздять верхи, стріляють з луків і кидають дротики, сидячи на конях, і б’ються з ворогами, поки вони дівчата, а заміж вони не йдуть, поки не заб’ють трьох ворогів, і оселюються жити з чоловіками не раніш, як принесуть звичаєві жертви. Та, що вийде заміж, перестає їздити верхи, поки прийде потреба всім виступати у похід. …Так звана Скіфська пустеля являє з себе рівнину, багату на траву, але позбавлену дерев і помірно зрошену. По ній течуть великі ріки, які відводять воду з степів. Ось тут і живуть скіфи, звуться вони кочівниками, бо в них немає хат, а живуть вони в кибитках, з яких найменші бувають чотириколісні, а інші шестиколісні, вони кругом закриті повстю і зроблені подібно до домів: одні з двома, інші з трьома відділами. Вони непроникні ні для дощу, ні для снігу. Ні для вітрів. У ці вози запрягають по дві і по три пари волів, рогів яких не ростуть від молоду. У таких кибитках перебувають жінки, а чоловіки їздять верхи на конях. За ними йдуть їхні стада овець, корів і табуни коней. На одному місці вони залишаються скільки часу, поки вистачає трави для стад, а коли її не вистачає, переходять в іншу місцевість. Самі вони їдять варене м’ясо, п’ють кобиляче молоко і їдять іпаку( сир з кобилячого молока)…».\nСкіфи – предки сучасного козацького народу\nЗ православ’янської землеробської Черняхівської культури(ІІ-УІ ст.. до н.е.) в Новосанжарському районі зберігся могильник у селі Писарівка. Саме в цей період поселення формуються у вулиці, а житло ділиться перегородками на окремі частини з піччю в центральній. Житло будувалося або у вигляді землянок, або напівземлянок з дерева, лози чи очерету й обмазувалося глиною. Дах вкривали соломою чи очеретом.\nВ УІІ столітті на Полтавщині Нижнього Подунав’я та Балкан , як вважають історики, з’являються сіверяни( УІІІ –поч.ХІ ст.Роменська культура). На Лівобережжі вони збудували цілий ряд укріплених поселень, в тому числі й Лтаву( сучасну Полтаву), найбільше поселення округу Сіверянського союзу племен на Лівобережжі сучасного Дніпра., центром племінного княжіння у Нижньому Поворсклі куди входили і селища та городища біля Санжар. Насправді ні звідки вони не з’являються. Це поверталися на батьківщину частина козацьких племен, що кочувала в пошуках нових пасовиськ.\nВ У-Х ст.. на переконання археологів та істориків Полтавщину заселяли слов’янські племена антів(пентівська культура). Ось що розповідає про життя слов’ян і антів юрисконсульт відомого візантійського полководця Велізарія Прокопій(УІІ ст..нашої ери) з Кесарії в своїй книзі «Війна з готами»:\n« …племена слов’ян і антів не підлягають одній людині. А з давніх-давен живуть у демократії, тому про все, що для них корисне і шкідливе, вони міркують спільно і майже в усьому іншому обидва варварські( відсталі в розумінні автора , Ю.Д.) народи живуть однаково. Єдиного Бога, Громовержця, визнають вони владикою всього світу і в жертву йому приносять биків і всякого роду священних тварин. Долі вони зовсім не знають і не приписують їй ніякого впливу на людей. Коли їм загрожує смерть під час хвороби чи на війні, вони дають обітницю, що коли врятуються від смерті, то негайно принесуть за врятування життя жертву богу…\nЖивуть вони в убогих хатинах, далеко розташованих одна від одної, і часто змінюють місце проживання. Вирушаючи на війну, багато хто з них іде на ворога піший. Тримаючи в руках невеликий щит і дротики. Панцерів вони не носять. Деякі виходять у бій без верхнього і спіднього одягу, у дуже коротких штанах, що захищають лише частину тіла. У тих і других варварів одна мова, проста і варварська. Не відрізняються вони одні від одних і зовнішнім виглядом. Усі ці люди високі на зріст і надзвичайно сильні. Колір обличчя в них не зовсім білий. Волосся не русе і не переходить у чорне, а рудувате, до того ж в усіх.\nІм’я слов’янам( племена , що жили на Подніпров’ї, Ю.Д.) і антам( що жили на Волині, Ю.Д.) було споконвіку одне, тих і інших звали оборами. Думаю, що вони жили розсіяно і займали великі простори. Більша частина земель, що лежить за Істром) Дніпром, Ю.Д.) належить їм.»\nВ дійсності, як мені здається , йдеться знову ж таки не про різні народи , а лише про різні назви козацьких племен, що кочують у Великому чорноземному коридорі.\n…У кінці УІІ століття вважається, що сіверяни були підкорені азіатським племенем хозарів і стали васалом Великого Хозарського каганату роду Ашина – потужної держави Східної Європи.\nОкремі вчені впевнені, що в ранньому середньовіччі потужнішого об’єднання племен не існувало.\nТериторія Хазарії було добре захищена білокам’яними фортецями, що знаходилися на віддалі 10-20 км одна від одної по рубежах сучасної України та Росії: Вороніж-Старий Оскол-Бєлгород-Харків-Красноград-Дніпропетровськ-Кривий Ріг-Київ-Чернігів.\nСтолиця Каганату розміщувалася у фортеці Ітіль, біля витоків Волги. Хазарія активно вела торгівлю. Важливими джерелами прибутків були торгове мито(десятинне), податки з підкорених племен. Каганат утримував річні магістралі – Дон і Волгу, контролював гілку Шовкового шляху.\nХазарський каганат мав дисципліновану армію, добре організований уряд і адміністрації, розвинуту торгівлю, писемність, а з певного часу і єдину релігію- іудаїзм, яку кочівникам нав’язали єврейські біженці з інших країн.\nПоступово іудеї проникли в усі владні структури Каганата й фактично взяли управління ним в свої руки. Єврейське право, що діяло в Хозарії, налічувало близько 30 тисяч положень. Іудаїзмом було введено Кодекс з 613 пунктів для тих, хто вважав себе євреєм. Тобто, іудаїзм став тим ідеологічним фундаментом на якому розбудовувалася Хазарія і що привів до її загибелі.\nТаким чином наші далекі предки сіверяни і суличі вперше потрапили під іудейських гніт в часи хазарського каганату. Відтоді й до нині це мало чисельне, живуче і амбітне плем’я іудеїв намагається всілякими способами підкорити собі інших і правити світом з допомогою накопичених віками, точніше – награбованих, багатств. Предки козаків, поляни(половці) відстояли свою незалежність від Хазарії,хоча ,як стверджує історик О.Грановський у залежності від хозарів опинилася південно-східна частина теперішньої Полтавщини від лівобережжя Сули до лівобережжя Ворскли, тобто територія Кременчуцького, Кобеляцького, Костянтиноградського, Полтавського, Хорольського, Миргородського і частково Зінківського повітів, насправді це не зовсім так.\nПід гнітом Хазарії край був до початку Х століття, коли Новгородський князь ( з козацького роду)Олег , оволодівши у 882 році Києвом, не підкорив суличів, сіверян і хозар.\nУ 30-х роках УІІ століття Полтавський край увійшов до складу могутньої держави кочівників Великої Болгарії, що досягла розквіту за хана Курбата. Нащадки царських скіфів, (згодом -половці, козаки) були в спілці племен болгарського царства. На думку вчених, саме до цього періоду відноситься Малоперещепинське багате поховання(Малоперещепинський скарб 6 25 кг золотих виробів і 50 – срібних), виявлений 1912 року поблизу сучасного села Мала Перещепина Новосанжарського району. Цей скарб, на думку деяких вчених – військова здобич антського князя з походу на Візантію. До скарбу входять візантійські, іранські та місцеві вироби У-УІІ століття: парадний золотий і срібний посуд, вази, дзбанки, кубки, ритон. Глечик з тазиком для умивання, блюдо з написом єпископа м.Томи(нині –Констанца) в Румунії. Серед предметів є меч у золотих піхвах, багата збруя, а також – гривни, браслети, персні, пряжки, дрібні прикраси, бойова сокира, 69 золотих монет Візантії часів імператора Маврикія Тіберія(613-641 рр), Констатина ІІ(641-668 рр.). Окремі вченні вважають Малоперещепинське поховання могилою протоболгарського хана Курбата. Сам скарб нині зберігається в Ермітажі Санкт-Петербурга. Полтавському краєзнавчому музеєві дісталася з нього одна монета.\nВважають, що у Нижньому Поворсклі, неподалік сучасної Полтави, знаходилася літня резиденція правителів Великої Болгарії –Балтавар. Є версія, що назва Полтава й походить від Балтазара.\nКатегория: История казачества | Добавил: Stalker (17.08.2010) | Автор: М.С.Дмитренко\nПросмотров: 2390 | Рейтинг: 5.0/1 | - Оценить - Отлично Хорошо Неплохо Плохо Ужасно


ПРОФСПЕЦФОРМ - Защитные костюмы, комбинезоны, халаты, бахилы\n38 (097) 975-45-91\n38 (063) 742-88-30\nЗахисні комбінезони (костюми біологічного захисту)\nБахіли високі захисні нестерильні (пара). На резинці. Щільність тканини: 30 г/м\nКомбінезон захисний нестерильний одноразовий. Без цільних бахіл. Захист швів бейкою 2,5 сантиметри (спанбонд 25 г/м). Щільність тканини 50 г/м\nХалат захисний хірургічний (зав'язки ззаду, запахується ззаду). Щільність тканини: 50 г/м. Довжина: 110 см\nВласне виробництво, швидке виконання індивідуальних замовлень під Ваші потреби\nЗахисні комбінезони та костюми для медичної галузі та інших\nЗахисні халати для медичних працівників та відвідувачів\nПідписуйте на телеграм канал\nУ разі брака можливий возврат\nПрямі поставки з фабрики оптовим клієнтам за добу\nАсортимент захисного одягу та супутніх товарів\nІнтернет-магазин ПРОФСПЕЦФОРМ - купуй з вигодою!\nНаша сучасна швейна фабрика "ПРОФСПЕЦФОРМ" пропонує асортимент продукції для захисту від шкідливих .... Ми створили інтернет магазин, який дає вам унікальний шанс купити оптом захисні комбінезони та захистні халати, без зайвих націнок і тривалих пошуків відповідної моделі. У нас ви знайдете все необхідне з урахуванням актуальних завдань. Наші каталог постійно поповнюються новими моделями.\nЯк купити захисний одяг в нашому Інтернет магазині? Це не складе особливих труднощів. Вам потрібно лише помістити товари, що сподобалися в кошик або зв'язатися з нашими менеджерами, які допоможуть вам зробити правильний вибір, проконсультують вас з усіх питань.\nУльтразвукове зварювання тканин\nдо 20 тис од. на добу\nРеалізація Ваших ідей\n100 або більше: $5.43\n1000 або більше: $5.12\n5000 або більше: $4.94\nХалат захисний хірургічний варіант (зав'язки ззаду, запахується ззаду). Щільність тканини: 30 г/м. Довжина: 135 см\n100 або більше: $1.81\n1000 або більше: $1.70\n5000 або більше: $1.63\nБахіли високі захисні нестерильні (пара). На зав'язках. Щільність тканини: 30 г/м\n1000 або більше: $0.36\n5000 або більше: $0.33\nТрикотажні манжети (матеріал + робота)\n100 або більше: $0.21\n1000 або більше: $0.21\n5000 або більше: $0.21\nПетля для пальців, додатковий фіксатор (матеріал + робота)\n100 або більше: $0.19\n1000 або більше: $0.19\n5000 або більше: $0.19\nПідписуйтесь на наш телеграм канал Ринок COVID-19\nВеликий асортимент товарів для захисту від короновіруса!\nМедичні захисні костюми - універсальна спецодяг, що забезпечує безпеку. Але навіщо потрібне індивідуальне замовлення?\nВ умовах пандемії Covid-19 компанії переглянули власні стратегії і почали створювати спеціальний одяг для медичних працівників. При цьому розроблені захисні костюми можуть використовуватися не тільки в лікувальних установах - вони відрізняються універсаль..\nШвейна фабрика з виробництва спецодягу ПРОФСПЕЦФОРМ відкрила цех по роботі методом ультразвукової спайки\nУ зв'язку з пандемією коронавируса маски, захисні костюми та комбінезони, халати і високі бахіли активно використовуються не тільки медиками та працівниками лабораторій, а й багатьох інших галузей. Для виготовлення таких виробів все частіше використовуєть..\nОгляд виробників захисних костюмів від коронавіруса Covid-19\nВ умовах пандемії Covid-19 найскладніше довелося медичним працівникам. Саме вони ціною власного здоров'я чесно і мужньо виконують свій професійний обов'язок, намагаючись врятувати життя своїх пацієнтів. Спеціальні костюми від ковід стали хоч і не вирішенн..\nMessenger Viber Viber Telegram WhatsApp zakaz@psf.com.ua Замовити дзвінок\nПРОФСПЕЦФОРМ © 2021


RIA.com - Купити натуральний мед в Львівській обл.\nБджолиний мед в Львівській обл.\nМед Львівська область +0\nДоставка в Львівську обл. з Асканія-Нової\nДоставка в Львівську обл. з Новомосковська\nЦукор в Львівській обл.\nУрбеч і пасти в Львівській обл.


Гідравлічні і аеродинамічні машини, страница 45\nВираховують процент обточки (D - Dобт) 100 / D і порівнюють його із допустимим для даного типу насосів. За величиною проценту обточки, або за формулою ( 11 ), визначають величину зниження коефіцієнту корисної дії насоса.\nДля побудови характеристики Qобт - Hобт після того, як знайдено Dобт , на характеристиці Q-H беруть кілька довільних точок і вираховують координати , куди ці точки перемістяться після обточування (дивися приклад 1 із попереднього параграфа). Потім через отримані точки проводять плавну криву, яка і буде характеристикою Qобт - Hобт насоса із робочим колесом, обточеним до величини Dобт .\n1.3.21. Сумісна робота насосів і трубопровідної мережі.\nПри проектуванні, а також при аналізі роботи діючих насосних станцій, виникає потреба у визначенні робочих режимів насосів.\nРобочою точкою насоса, яка характеризує його режим при роботі на напірний трубопровід, називається точка перехрещення характеристики Q - H насоса із характеристикою трубопровода.\nЗадачу знаходження робочої точки насоса легко вирішувати графічно шляхом нанесення на єдине поле координат характеристик насоса і трубопровода. Характеристика насоса при цьому береться із технічного паспорта або із каталога насосів.\nДля побудови графічної характеристики трубопровода користуються формулою: де: Sприв- приведений коефіцієнт опору трубопроводу, який ураховує втрати напору в водоводах, комунікаціях насосної станції і в водопровідній мережі; Нстат = (Нгеом + Нвільн) - статична висота підйому, яка складається із геометричної висоти підйому та вільного напору в кінці трубопроводу.\nПриймаючи різні значення Qтруб , вираховують відповідні значення Нтруб і отримані результати наносять у вигляді точок на графік, де уже нанесено характеристику Q - H