18 січня 2022 р. 11:45\nІнноваційному електросталеплавильному комплексу «Інтерпайп Сталь» – 10 років. Саме 17 січня 2012 року на заводі було зроблено першу плавку металу.\nДосі «Інтерпайп Сталь» залишається єдиним в Україні металургійним заводом, який збудований з нуля за роки Незалежності. Більше того, це найбільша зелена інвестиція у вітчизняну промисловість вартістю $1 млрд (разом із суміжними виробництвами).\nЗапуск «Інтерпайп Сталі» дозволив закрити екологічно брудне мартенівське виробництво сталі, внаслідок чого викиди СО2 в атмосферу знизилися майже в 10 разів, споживання газу – у 8 разів. Таким чином, «Інтерпайп Сталь» вже сьогодні максимально відповідає амбіціям European Green Deal: його викиди не перевищують 250 кг СО2 на тонну сталі.\nАндрій Коротков, заступник генерального директора «Інтерпайп»:\n– Завод «Інтерпайп Сталь» – це виробництво майбутнього, багато в чому передбачив свій час. Ми побудували екологічно дружнє, зелене підприємство 10 років тому, коли світ навіть не говорив про Green Deal і не боровся з викидами CO2, як це відбувається зараз.\nСьогодні «Інтерпайп Сталь» є бенчмарком зеленої металургії в Україні. Досі це найбільша приватна «зелена» інвестиція у вітчизняну промисловість. Сьогодні багато говорять про те, що Україна прагне стати частиною Європи. Ми не чекали, поки цей момент настане, ми самі збудували Європу в Україні 10 років тому.\n«Інтерпайп» – українська промислова компанія, виробник сталевих труб та залізничної продукції. Продукція компанії постачається більш ніж у 80 країн світу через мережу торгових офісів, розміщених на ключових ринках Близького Сходу, Північної Америки та Європи. У 2020 року «Інтерпайп» реалізував 662 тис. т готової продукції, у тому числі – 192 тис. т залізничної продукції. Продаж залізничних продуктів здійснюється під брендом KLW.\nАлександр Каленков — гость программы «Акцент» на Первом деловом канале.


В Україні автогаз за місяць подешевшав майже на дві гривні - Korrespondent.net\nКорреспондент.biz, 17 грудня 2018, 18:22\nСередня ціна автогазу складає 14,41 грн за літр\nСередня ціна скрапленого газу на АЗС, починаючи з 20-х чисел листопада, опустилася майже на 2 гривні за літр, або 12%.\nВ Україні великі мережі знизили ціни на зріджений вуглеводневий газ (ЗВГ) ще на 20 коп./л. У результаті середня ціна скрапленого газу в мережах АЗС, починаючи з 20-х чисел листопада, опустилася майже на 2 гривні за літр, або 12%, повідомляє в понеділок, 17 грудня, з посиланням на ціновий моніторинг роздрібного ринку палива Консалтингової групи А-95 видання Enkorr.\n"17 грудня середня ціна газу в мережах АЗС становить 14,41 грн/л. З 14 до 17 грудня вона знизилася на 20 коп./л", - говориться в повідомленні.\nЗокрема, на 20 коп./л ціни знизили ОККО і WOG, на 18 коп./л газ подешевшав в Aвіас. У свою чергу, на 15-60 коп./л ціни опустили БРСМ-Нафта, Glusco, Автотранс, KLO, UPG, SOCAR, Параллель, Нефтек і Mango. Також Укрнафта знизила вартість автогазу на 23 коп./л - до 14,31 грн/л.\nНагадаємо, роздрібні ціни скрапленого газу почали масово знижуватися з 20-х чисел листопада. Газ на АЗС дешевшає у відповідь на обвал цін на оптовому ринку, який спостерігається з кінця жовтня.\nУ той же час оптові ціни ЗВГ в Україні протягом листопада знизилися на 23% (6,5 тис. грн/т) - до 21,3 тис. грн/т. За підсумками двох тижнів грудня ціни обвалилися ще на 15% (3,23 тис. грн/т) - до 18,1 тис. грн/т.\nРаніше роздрібні ціни на скраплений газ за два тижні знизилися в середньому по країні на 1 грн/л.\nАМКУ оштрафував операторів АЗС на 41 млн грн за узгоджене підвищення цін на скраплений газ наприкінці літа 2017 року.\nТЕГИ: автомобили, газ, цена, цены, АЗС, стоимость, заправка\nГончарук про транш МВФ: Економіка буде рости швидше601\nУкраїна збільшила резерви на півмільярда доларів393\nЗміцнення гривні може прискоритися - НБУ295\nЄБРР озвучив претензії до України через ПриватБанк193\nСюжетДолар, нафта, ШІ. Шокуючий прогноз на 2020 рік72


У війни - не жіноче обличчя 4 сторінка (om.net.ua - сайт Освітніх Матеріалів та рефератів)\nУ війни - не жіноче обличчя 4 сторінка\nПрийшли в табір. Командир побудував всіх і викликає мене. Я виходжу ... І забула, що у мене фіалки на гвинтівці. А він мене почав лаяти: "Солдат повинен бути солдат, а не збирач квітів ..." Йому було дивно, як це в такій обстановці можна про квіти думати.\nАле я фіалки не викинуть. Я їх тихенько зняла і в кишеню засунула. Мені за ці фіалки дали три наряди поза чергою ...\nІнший раз стою на посту. О другій годині прийшли мене змінювати, а я не пішла. Кажу своєму наступнику: "Ти днем постоїш, а зараз я". Згодна була простояти всю ніч, до світанку, аби послухати птахів.\nКоли ми йшли на фронт, йшли по вулиці, люди стояли стіною: жінки, люди похилого віку, діти. І все плакали: "Дівчата йдуть на фронт". Нас йшов цілий батальйон дівчат ... Їдемо в ешелоні, а яке у нас свідомість? Ще дитяче. Стоїмо в тамбурі з іншою дівчинкою. Хлопці запрошують: "Дівчатка, ви ж голодні. У нас сухарі є". А ми відмовляємося: "Не підемо". Ми повинні бути незалежними ... "\nА ось як передає свої відчуття перших днів війни хірург Віра Йосипівна Хорева:\n"Їхала я на фронт і думала, що ненадовго. Взяла одну спідницю, притому улюблену, дві пари носок і одні туфлі. З Воронежа ми відступали, але я пам'ятаю, як ми пішли в магазин, і я купила там собі туфлі на високих підборах. ось пам'ятаю, що відступали, страшно, виїзді грязюка, а я зайшла в магазин, і мені чомусь захотілося купити туфлі. Як зараз пам'ятаю, такі витончені туфельки ... і духи ще купила ... Важко було відразу відмовитися від звичайної своєї життя, якої до цього жила. Війна почалася, а я ж була ще дівчиськом ... "\nЧому серед маси фактів я вибираю ці два: чемодан цукерок і фіалки, прив'язані до багнета? Напевно, тому, що та дівчинка, яку хочу зрозуміти, серед знайомих речей стає для мене реальніше і ближче. Як би там не було, але саме цей легковажний валізу цукерок і три наряди поза чергою за фіалки діють на моє сьогоднішнє уяву сильніше, ніж кількість підірваних ешелонів, збитих літаків, спаленої техніки ворога, захоплених трофеїв. Ми вже знаємо: ешелонів, літаків, техніки було знищено рівно стільки, скільки треба було, щоб перемогти. Чи не опис військових операцій, а подробиці людського життя на війні хвилюють і чіпають сьогодні найбільше. Війна підвищила значущість кожного факту життя, кожної дрібниці побуту, там побут і буття зімкнулися.\nЯк же ці звичайні дівчата ставали незвичайними солдатами? Вони були готові до подвигу, але не були готові до армії. І армія, в свою чергу, не була готова до них, тому що в більшості дівчата йшли добровільно. На них не розраховували, навіть не чекали: "Стою перед військкомом малюхочка-малюхочка." А до це тобі сказав, що дівчат а армію братимуть? "- Здивувався він. Це було в перші дні війни ... Рік проходить, а я вперто і невідступно думаю, чим можу допомогти, але нічого, крім єдиних теплих рукавиць для посилки на фронт, не можу віддати. Валянки у мене тридцять четвертого розміру, що не відішлеш. Знову йду до військкомату ... "- згадує Любов Іванівна Осмоловський, звичайна , розвідниця.\nНе відразу і нелегко далася їм солдатська наука. Знадобилося взути кирзачі сорокового розміру або американські черевики з довгими обмотками, "гусеницями", як вони з називали, шинель, обрізати коси (про цю втрату жодна не забувала згадати, як про найжорстокішій, різко розмежовані їх дівоче минуле і солдатське даний), звикнути до форми, навчитися розрізняти, хто в якому знанні, вражати "мета", повзати по-пластунськи, намотувати онучі, не спати кілька діб, в лічені секунди надягати протигаз, копати окопи ... Існувала та буденна речовинність війни, про яку вони, коли просилися на фронт, не підозрювали.\nЗгадує Нонна Олександрівна Смирнова з грузинського села Обча, звичайна, зенітниця:\n"Розмістили нас в вагоні, і почалися заняття. Все було не таким, як нам уявлялося будинку. Треба було рано вставати, ні хвилини ти не буваєш одна. А в нас ще жила колишня життя. Ми обурювалися, коли командир відділення, молодший сержант Гуляєв , який мав чотирьохкласне освіту, вчив нас статуту і вимовляв неправильно окремі слова. Нам здавалося: чому він може навчити? ..\nПісля карантину, перед прийняттям присяги, старшина привіз обмундирування: шинелі, пілотки, гімнастерки, спідниці, замість комбінації - з бязі пошиті по-чоловічому дві сорочки з рукавами, замість обмоток - панчохи і американські важкі черевики з металевими підковами на повний каблук і на носках . У роті по своєму зросту і комплекції я опинилася найменшою, зростання, сто п'ятдесят три сантиметри, взуття тридцять четвертого розміру і, природно, військової, промисловістю такі мізерні розміри не шилися, а вже тим більше Америка нам їх не поставляла. Мені дісталися черевики сорок другого розміру, одягала і знімала їх, не розшнуровуючи, через халяви, важкі, і я в них ходила, тягнучи ноги по землі.\nВід мого стройового кроку по кам'яній бруківці висікалися іскри, і ходьба була схожа на що завгодно, крім стройового кроку. Страшно згадати, яким болісним був перший марш.\nКомандир побачив, як я йду, викликав мене:\n- Смирнова, як ти ходиш стройовим? Що, тебе не вчили, чому ти не піднімаєш ноги? Оголошую три наряди поза чергою ...\n- Єсть, товаришу старший лейтенант, три наряди поза чергою! повернулась, щоб іти, і черевики залишилися на підлозі, ноги були в кров стерті халявами.\nТоді і з'ясувалося, що ходити по-іншому я вже не могла. Ротного шевця Паршину дали наказ зшити мені чоботи зі старої плащ-палатки, тридцять шостого розміру ... "\nВони прийшли з юності, з вільного життя, часто вели себе ще по-дитячому, а тут військова дисципліна.\nЗнову згадує москвичка Антоніна Григорівна Бондарева, гвардії лейтенант, старший льотчик:\n"Ми були такі дівчата, як і ви, не думайте, що ми були інші. Дисципліна, статути, знаки відмінності - вся ця військова премудрість не давалася нам відразу. Стоїмо, охороняємо літаки. А в статуті говориться, що якщо хто йде, треба зупиняти: "Стій, хто йде?" Подружка моя побачила командира полку і кричить: "Стійте, хто йде? Ви мене вибачте, але я буду стріляти! "Уявляєте? Вона кричить:" Ви мене вибачте, але я буду стріляти! "\nА капітан авіації, теж москвичка Клавдія Іванівна Терехова розповідала:\n"... Дівчата приїхали в училище з зачісками. У мене теж коси навколо голови. А як їх промити? Сушити де? Ви їх тільки помили, а тривога, вам треба бігти. Наш командир Марина Раскова веліла всім коси зістригти. Дівчата стригли і плакали. А Ліля Литвяк, згодом прославлена льотчиця, ніяк не хотіла зі своєю косою розлучитися.\nЯ йду до Раскової:\n- Товаришу командир, ваш наказ виконано, тільки Литвяк відмовилася.\nМарина Раскова, незважаючи на свою жіночу м'якість, могла бути дуже суворим командиром. Вона мене відправила:\n- Який ти парторг, якщо не можеш домогтися виконання наказу! Кругом кроком руш! ..\nПлаття, туфельки на підборах ... Як нам шкода їх, в мішечки позапрятивалі. Вдень у чоботях, а ввечері хоч трошки в туфельках перед дзеркалом. Раскова побачила - і через кілька днів наказ: всю жіночий одяг відправити додому в посилках.\nЗате новий літак ми вивчили за півроку замість двох років, як це було в мирний час. Для цього й треба було, щоб дівчата почувалися солдатами, щоб вони ні на що інше не відволікалися. Легко це? Їдемо на машинах в баню, а по місту йдуть жінки в туфельках, в хусточках. У них інша, у них попереднє життя. Бачу: сидять мої дівчата сумні ...\nУ перші дні тренувань загинуло два екіпажі. Поставили чотири труни. Всі три полки, всі ми плакали навзрид.\n- Подруги, витріть сльози. Це перші наші втрати. Їх буде багато. Стисніть своє серце в кулак ...\nПотім, на війні, ховали без сліз. А тепер, бачите, плачу. Тоді перестали плакати. Це я вам прямо кажу.\nЛітали ми на винищувачах. Сама висота була страшною навантаженням для всього жіночого організму, іноді живіт прямо в хребет притискало. А дівчатка наші літали і збивали асів, та ще й яких асів! Знаєте, коли ми йшли, на нас чоловіки дивилися з подивом: льотчиці йдуть. Вони захоплювалися нами. У мене краще, що було в житті, це те, що я літала ... "\nПройшовши шестимісячні, а то і тримісячні курси, вони вже мали посвідчення медсестер, закінчивши за прискореними програмами снайперську школу, льотне або саперний училище, зараховувалися снайперами, льотчиками, саперами. Вони вже мали червоноармійські книжки, але солдатами ще не були. Все це поки нагадувало школу, навчання, то, в чому них був досвід, але не війну і не фронт, про що у них були тільки книжкові, часто абсолютно романтичні уявлення.\nНезвичайні солдати поставали перед військовою комісією. Направляють такого солдата в партизанський загін, а він питає: "А як мамі звідти писати в Москву? .."\nВіра Володимирівна Шевалдишева, старший лейтенант, хірург:\n"Восени мене викликали у військкомат, і полковник питає": "Стрибати вмієте?" Я зізналася, що боюся. Довго він агітував за десантні війська: красива форма, шоколад щодня. Але я з дитинства боялася висоти. "Хочете в зенітну артилерію?" А дуже я знаю, що це таке - зенітна артилерія. Тоді він пропонує: "Давайте спрямуємо вас в партизанський загін ..." - "А як мамі звідти писати в Москву?" Він бере і пише червоним олівцем на моєму напрямку: "Степовий фронт ..."\nУ поїзді закохався в мене молодий капітан. Всю ніч в нашому вагоні простояв. Він уже був обпалений війною, кілька разів поранений. Дивився-дивився на мене і каже: "Вірочка, тільки не опускайтеся, не ставайте грубої. Ви така зараз ніжна ... Я вже все бачив ...!" І далі щось в такому дусі, що, мовляв, важко вийти чистим з війни ...\nМісяць добиралися ми з подругою до четвертої гвардійської армії Другого Українського фронту. Наздогнали, головний хірург вийшов на кілька хвилин, подивився на нас, завів в операційну: "Ось ваш операційний стіл ..." Санітарні машини одна за одною підходять, машини великі, "студебеккери", поранені лежать на землі, на носилках. Ми запитали тільки / "Кого брати першими?" - "Тих, хто мовчить ..." Через годину я вже стояла за своїм столом, оперувала. І пішло ... оперуєш цілодобово, після трохи подрімати, швиденько протреш очі, вмиєшся - і знову за свій стіл. І через два людини третій - мертвий. Чи не встигали всім допомогти ...\nНа станції в Жмеринці потрапили під страшну бомбування. Склад зупинився, і ми побігли. Замполіт наш, вчора йому вирізали апендицит, а він сьогодні вже втік. Всю ніч сиділи в лісі, ховалися, а склад рознесло на друзки. Під ранок на бриючому польоті німецькі літаки стали прочісувати ліс. Куди подінешся? В землю, як кріт, що не полізеш. Я обхопила березу і стою: "Ох, мама-матуся! .. Невже я загину? Виживу, буду найщасливішою людиною на світі ..." Кому потім не розповідала, як за березу трималася, всі сміялися. Адже що було в мене потрапити? Стою на повний зріст, береза біла ...\nДень Перемоги у Відні зустріла. Ми поїхали в зоопарк, дуже в зоопарк хотілося. Можна було поїхати подивитися концентраційні табори. Не хотілося ... Зараз дивуюся, чому не поїхала, а тоді не хотілося ... "\nЗі спогадів рядовий польового банно-прального загону Світлани Василівни Катихін:\n"... Нас було троє: мама, тато і я. Першим поїхав на фронт батько. Мама хотіла піти разом з батьком, вона медсестра, але його в одну сторону направили, її - в іншу. А мені було тільки шістнадцять років, мене не хотіли брати. Я ходила-ходила до військкомату, і через рік мене взяли.\nМи довго їхали поїздом. Разом з нами поверталися солдати з госпіталів, були там теж молоді хлопці. Вони розповідали нам про фронт, і ми сиділи, відкривши рот, слухали. Говорили, що нас будуть обстрілювати, і ми сидимо, чекаємо: коли ж обстріл почнеться? Мовляв, приїдемо і скажемо, що вже обстріляні. Пам'ятаю, що один, ну, хлопчисько, а на гімнастерці новенький орден. І ми собі зовсім не так війну представляли, як побачили. Нас не до гвинтівок, а до казанів приставили, до корит. Дівчата все мого віку, до цього батьки нас любили, балували. Я була єдина дитина в сім'ї. А тут тяга дрова, топимо грубки. Потім золу цю беремо і в котли замість мила, а білизна брудна, вошиве ... "\nНайважче було витримати в перші дні, тижні, місяці на фронті, коли почуття і відчуття у людини залишилися ще колишні, з мирного життя: ще страшно те, що страшно, ще ненормально те, що нормально. Витримати треба було не кому-небудь, а дівчинці, яку до війни мати ще балувала, шкодувала, вважаючи дитиною. Цій дівчинці - ленінградка Софія Костянтинівна Дубнякова назве її "чортової тургеневской панянкою", вклавши в це порівняння все протиріччя між жіночим єством і тим, що довелося робити, пережити, побачити на війні жінці, - треба було стати іншою людиною, з іншими емоціями, іншим слухом, зором.\nСофія Костянтинівна Дубнякова, старший сержант, санінструктор:\n"Найважчі поранення, сказали нам, в голову і в живіт. І якщо бомбування, обстріл, ми намагалися ховати живіт і голову. Десь біля розбитої машини підібрали подушку від сидіння і нею прикривалися. Голову ховали в коліна ...\nЯ до сих пір пам'ятаю свого першого пораненого. Особа пам'ятаю ... У нього був відкриті перелом середньої третини стегна. Уявляєте, торує кістка, осколкове поранення, все вивернути. Я знала теоретично, що робити, але коли я до нього підповзла і ось це побачила, мені стало погано, мене занудило. І раптом чую: "Сестричка, попий водички ..." Це мені це поранений говорить. Я цю картину пам'ятаю як зараз. Як він це сказав, я схаменулася: "Ах, - думаю, чортова тургенєвська панянка! Поранений чоловік гине, а її, ніжне створіння, занудило ..." Я розгорнула індивідуальний пакет, закрила їм рану, і мені стало легше, і зробила, як треба, допомога.\nДивлюся тепер фільми про війну: медсестра на передовій, вона йде акуратненька, чистенька, не в ватних штанах, а в спідничці, у неї пілоточка на чубку ... Ну, неправда! .. Хіба ми могли витягнути пораненого ось такі. ,, Чи не дуже-то в спідничці наповзає, коли одні чоловіки навколо. А по правді сказати, спідниці нам в кінці війни тільки видали, як ошатні. Тоді ж ми отримали і трикотаж нижній замість чоловічої білизни. Чи не знали, куди подітися від щастя. Гімнастерки розстібали, щоб видно було ... "\nЗі спогадів мінчанки Анни Іванівни Беляй, ветерана сорок восьмий армії:\n"Бомбардування. Всі кинулися в яр. І я біжу. Чую чийсь стогін:" Допоможіть ... "Але бігу ... Через кілька хвилин до мене щось доходить, я відчуваю на плечі санітарну сумку. І ще .. . сором. Куди подівся страх! Біжу назад: стогне поранений солдат. Кидаюся до нього перев'язувати. Потім другого, третього ... "\nА Ольгу Василівну Корж, санінструктора кавалерійського ескадрону, вразило те, що вже не вражало інших, - вбитий чоловік Сімнадцятирічна дівчинка запам'ятала його на все життя:\n"На війні я думала: ніколи нічого не забуду. Але забувається ... А цю картину пам'ятаю до найменших подробиць ... Молодий такий, цікавий хлопець. І лежить убитий. Я уявила, що будуть ховати з почестями, а його беруть і тягнуть до ліщині. Вирили могилу ... Біг труни, без нічого заривають у землю, прямо так і засипали. Сонце таке світило, і на нього теж ... Літо. Не було ні плащ-палатки, нічого, його поклали в гімнастерці, галіфе , як він був, і все це ще нове, він, видно, недавно прибув. і ось так поклали і закопали. Ямка була дуже неглибока, тільки щоб він ліг. і рана невелика, вона смертельна - в скроню, але крові мало, і людина лежить, як живий, тільки дуже блідий.\nЗа обстрілом нчалась бомбування, і бомба потрапила в ящик зі снарядами, ці снаряди рвалися на всі боки ... Літаки висять над нами. Тут хоча б в землю людини покласти. А як ми в оточенні людей ховали? Тут же, поруч, біля окопчика, де ми самі сидимо, зарили - і все. Горбок тільки залишався. Його, звичайно, якщо слідом німці йдуть або машини, тут же затопчуть. Звичайна земля залишалася, ніякого сліду. Часто ховали в лісі під деревами ... Під цими дубами, під цими березами ...\nЯ в ліс до сих пір не можу ходити. Особливо, де ростуть старі дуби або берези ... Не можу там сидіти ... "\nПочинають розповідати тихо, а до кінця майже кричать. Потім сидять пригнічені, розгублені. І ти відчуваєш себе винуватою, знаєш, що підеш, а вони будуть ковтати таблетки, пити заспокійливе. Дочка або син вже дивляться на тебе благально, роблять знаки: "Чи зможе, вистачить? Їй не можна засмучуватися ..." І одне тільки тобі виправдання, що залишаться їхні живі голоси, заощаджені магнітофонного стрічкою і нехай крихким, але все-таки більш вічним, ніж найміцніша людська пам'ять, аркушем паперу. Але все одно важко сидіти і слухати, а їм розповідати ще важче.\nМарія Терентіївна Дрейчук, старший сержант, санінструктор в батальйоні морської піхоти:\n"Побачила першого вбитого, нахилилася, зрозуміла, що вбитий, і стала плакати. Стою і плачу, поки хлопці не підбігли. Бій важкий, поранених багато, а рота прорвалася і швидко пішла вперед. Мене залишили в ямі, велика яма від бомби з важкими пораненими. Вони все брюшнякі, один за одним помирають. Я оплакую кожного.\nУ одного нога висіла на холоші, а він кричить: "Перев'яжи ногу!" Відрізала штанину, він просить: "Сестричка, поклади мені ногу! .."\nА ось що запам'ятала лікар Мінської республіканської стоматологічної поліклініки Марія Селівестровна Божок, в війну медсестра:\n"Саме нестерпне для мене були ампутації ... Часто такі високі ампутації робили, що відріжуть ногу, і я її ледве тримаю, ледве несу, щоб покласти в таз. Пам'ятаю, що вони дуже важкі. Візьмеш тихенько, щоб поранений не чув, і несеш, як дитину ... Особливо, якщо висока ампутація, далеко за коліно. Я не могла звикнути. Я сни бачила, що ногу несу ...\nМамі я нічого не писала про це. Я писала, що все добре, що я тепло одягнена, взута. Вона ж трьох на фронт відправила, їй було важко ... "\nЗ листа, який надійшов з цілинного селища Ленінградський від саніструктора Марії Петрівни Смирнової (Кухарська), нагородженої вищим знаком Міжнародного Червоного Хреста - золотою медаллю "Флоренс Найтінгейл":\n"Народилася і виросла я в Одеській області. В сорок першому році закінчила десятий клас Слобідської школи Кордимского району. Коли почалася війна, в перші ж дні побігла до військкомату, відправили додому. Ще двічі ходила туди і двічі отримувала відмову. Двадцять восьмого липня йшли через нашу Слобідку відступаючі частини, і я разом з ними без будь-якої повістки пішла на фронт.\nКоли вперше побачила пораненого, втратила свідомість. Потім пройшло. Коли перший раз полізла під кулі за бійцем, кричала так, що, здавалося, перекривала гуркіт бою. Потім звикла ... Через десять днів мене поранило, осколок витягла сама, перев'язати сама.\nДвадцять п'ятого грудня сорок другого року наша триста тридцять третя дивізія п'ятдесят шостий армії зайняла висоту на підступах до Сталінграда. Німці вирішили її будь-що-будь повернути. Зав'язався бій. На нас пішли німецькі танки, але їх зупинила артилерія. Німці відкотилися назад, на нічийній землі залишився поранений лейтенант, артилерист Костя Худов. Санітарів, які намагалися винести його, вбило. Поповзли дві вівчарки-санітарки (я їх там побачила вперше), але їх теж вбило. І тоді я, знявши вушанку, стала на повен зріст, спочатку тихо, а потім все голосніше заспівала нашу улюблену довоєнну пісню "Я на подвиг тебе проводжала". Громада замовкла з обох сторін - і з нашої, і з німецької. Підійшла до Кості, нагнулася, поклала на санки-волокуші і повезла до наших. Іду, а сама думаю: "Тільки б не в спину, нехай краще в голову стріляють". Але не пролунало ні оного пострілу, поки не дійшла до наших ...\nФорми на нас не можна було напасти: завжди в крові. Мій перший поранений - старший лейтенант Бєлов, мій останній поранений - Сергій Петрович Трофимов, сержант мінометного взводу. У сімдесятому році він приїжджав до мене в гості, і дочкам я показала його поранену голову, на якій і зараз великий шрам. Всього з-під вогню я винесла чотириста вісімдесят одного пораненого. Хтось із журналістів підрахував: цілий стрілецький батальйон ... "\nУдосконалилася техніка людського знищення, а способи порятунку були всі ті ж - поранених тягали на собі. Я не бачила, як це роблять під вогнем. Але на моїх очах один раз здорові, сильні чоловіки розвантажували вагони з зерном, тягали мішки по шістдесят-вісімдесят кілограм (стільки ж важить в середньому і людина), на них сорочки були мокрі, хоч викручуй. Грубе порівняння, але воно робить зримою незнайому мені роботу. І цю деталь теж: поранений чоловік важчим за свого ваги, а в цей час ще стріляють, бомблять.\n"Прийшовши на передову, ми виявилися витривалішими тих, що постарше. Я не знаю, чим це пояснити. Тягали на собі чоловіків, в два-три рази важче нас. Його самого тягнеш і його зброю, а на ньому ще шинель, чоботи. Звалити на себе вісімдесят кілограмів і тягнеш. Скинеш ... Ідеш за наступним, і знову сімдесят-вісімдесят кілограмів ... і так раз п'ять-шість за одну атаку. А в тебе самої сорок вісім кілограмів - балетний вага. Просто не віриться, як це ми могли ... "(Стрелкова А. М., військовий фельдшер.)\nВіра Сафронівна Давидова до війни встигла закінчити Московський історико-архівний інститут, а точніше - дипломи їм вручили шостого липня сорок першого року. Відразу ж попросилася на фронт. З диверсійною групою була заслана в тил ворога, пройшла партизанськими стежками всю Білорусь. Після війни працювала в Інституті історії партії при ЦЙК КПРБ.\nЯк історик я довго займалася війною, - розповідала Віра Сафронівна. - І, звичайно, серед питань, які я собі задавала, був і цей: що змусило жінку піти на війну? Я думаю, що це наша національна риса. Не може наша жінка купати дитину, готувати обід, коли бачить, що гине її країна, гине її народ. Ну, а по-друге, до початку війни вже зіграти свою роль емансипація, рівняння нас в правах з чоловіками.\nНаприклад, ми на другий день війни побігли з інституту в військкомат: "Забирайте нас на фронт!" Хоча уявлення не мали, що таке фронт, що таке війна. Нас, звичайно, відправили: "Ідіть і здавайте державні іспити".\nМи здали іспити і прийшли знову проситися на фронт. Дівчата просилися ... Хоча, звичайно, війна - це не жіноча робота. Ось чоловік перетворював її в роботу. А жінка не могла пристосуватися до цієї роботи, не дивлячись на свою витривалість, у багато разів перевищує чоловічу, незважаючи на свою здатність до адаптації, більш гнучку, ніж у чоловіків, тому що вона мати, вона повинна захистити, зберегти дитину, природа це врахувала. Але все одно вона не могла звикнути до війни ...\nОсь ми в сорок другий році перейшли лінію фронту, зупинилися біля якогось кладовища. Німці, ми знали, знаходяться в п'яти кілометрах від нас. Це була ніч, вони весь час кидали освітлювальні ракети, парашутні. Ці ракети горять довго і висвітлюють далеко всю місцевість. Взводний привів мене на край кладовища, показав, звідки кидають ракети, де чагарник, з якого можуть з'явитися німці. Я не боюся небіжчиків, з дитинства кладовища не боялася, але мені було двадцять два роки, я перший раз стояла на посту, і я за ці дві години посивіла. Перші сиве волосся, цілу смугу я виявила у себе вранці. Я стояла і дивилася на цей чагарник, він шелестів, рухався, мені здавалося, що звідти йдуть німці ...\nХіба це жіноча справа - стояти вночі на посту на кладовищі? Ми абсолютно інакше в емоційному плані все сприймаємо. Чоловіки простіше до всього ставилися, вони якось готові були до цієї думки, що треба стояти на посту, треба стріляти ... А для нас то все одно було несподіванкою в силу нашої жіночої природи. Звичайно, ми намагалися себе там пристосувати, застосувати, але для нас все це було важко подвійно.\nУ чоловіка від природи інший погляд на речі. Ось дочка моєї подруги недавно висловлювала образу на свого чоловіка: "Ах, він не згадав, що в цей день ми десять років тому з ним одружилися. Він мене розлюбив ..." Та він просто не надає цьому значення: це було, це пройшло , це вже для нього само собою зрозуміле. У нього інший рівень емоційного сприйняття. Говорячи про жінку на війні, це обов'язково треба враховувати, осягнути цю нашу жіночу психологію.\nАле в екстремальних умовах жінка, це крихке, емоційне створення, виявлялася сильнішою чоловіки, витривалішими. Робимо перехід в тридцять-сорок кілометрів ... Коні падають, чоловіки падають, а жінка йде, співає пісні. Дівчата тягали з поля бою міцних мужиків, які, коли були поранені, ставали ще важче. У це важко сьогодні повірити ... "\nПройшли роки, і Віра Сафронівна, дивлячись в минуле очима і його учасника і його історика, все одно готова здивуватися: як це вона змогла, як це вони змогли? Змогли піти. Змогли витримати. Змогли воювати. Уже сам по собі цей акт жіночого самопожертви в моральному сенсі безцінний.\nЗгадує Ніна Володимирівна Ковеленова, старший сержант, санінструктор стрілецької роти:\n"Мене на фронт не брали: мало років, мені тільки шістнадцять, до сімнадцяти ще далеко. А взяли у нас фельдшера, їй принесли повістку. Вона сильно плакала, у неї вдома хлопчик маленький залишався. Я пішла до військкомату:" Візьміть мене замість неї ... "Мама не пускала:" Ніна, ну скільки тобі років? Може, там і війна скоро скінчиться ". Мама є мама. А хто Батьківщину захищати буде?\nБійці хто сухарик, хто цукру шматочок мені залишить. Шкодували. Я не знала, що у нас "катюша" є, в прикритті за нами стоїть. Почала вона стріляти. Вона стріляє, грім навколо стоїть, все горить ... І настільки це мене вразило, настільки я злякалася цього грому, вогню, шуму, що впала в калюжу, пілотку втратила. Бійці регочуть: "Ти що, Ніночек? .. Ти що, мила?"\nАтаки рукопашні ... Я що запам'ятала? Я запам'ятала хрест ... Починається рукопашна: і відразу цей хрест - хрящі ламаються, кістки людські тріщать. Коли атака, я з бійцями йду, ну, трохи позаду, вважай - поруч. Все на твоїх очах ...\nТоді я не повоювала, а додому в Тулу приїхала і весь час кричала. Вночі мама з сестрою сидять наді мною і плачуть ... "\nЗа словами Ніни Олексіївни Семенової, рядовий, зв'язкової:\n"Прибули ми до Сталінграда. Там смертні бої йшли. І ось з одного берега Волги нам треба переправитися на інший. Нас ніхто слухати не хоче:" Що? Дівчата? .. Кому ви під три чорти тут потрібні! Нам стрілки і кулеметники потрібні, а неї зв'язківці ". А нас багато, вісімдесят чоловік. До вечора дівчат, які побільше були, взяли, а нас удвох з однією дівчинкою не беруть, тому що маленькі. Хотіли в резерві залишити, але я такий рев підняла. Всі рвалися в бій, тільки тих, що провинилися залишали. Їх так карали.\nКоли ми тільки-тільки приїхали на фронт, нічого не боялися. А ось коли нам дали відпочинок, ми стояли в другому ешелоні, ось тоді вже був страх. Летить снаряд - вже знаєш: твій або не твій, якщо міна - наша або не наша ... Вже по звуку визначали. Свистить - йди сміливо, якщо чув звук і не свистить - біжи в сторону, обов'язково накриє. А спочатку ми нічого цього не знали. У першому бою офіцери зіштовхували мене з бруствера, я висувала голову, щоб все самій бачити. Якийсь цікавість було, дитячу цікавість ... "\nЇх шкодували, оберігали, наскільки можна було шкодувати і оберігати в тій обстановці. Але обставини часом так неймовірно змінювали почуття, що жалість ховалася за жорстокістю. Як, наприклад, в цьому випадку, про який згадала Катерина Михайлівна Рабчаева, звичайна, санінструктор:\n"Першого пораненого тягла, у самої ноги підкошувалися. Тягну і шепочу:" Хоча б не помер ... Хоча б не помер ... "перев'язують його, і плачу, і щось говорю йому, алею. А повз проходив командир. І він накричав на мене, навіть зле щось таке сказав, ну як чоловіки в таких випадках говорять ...\n- Чому він накричав на вас?\n- Не можна було так жаліти, плакати, як я. Вибьюсь з сил, а поранених багато.\nЇдемо, лежать убиті, стрижені і голови зелені, як картопля від сонця ... "\n"Я ще нічого не знаю, нічого не розумію. Молода ... А ми відступаємо ... Літаків німецьких стільки, що вони і небо закрили, і землю закрили. Ніч ... Ліс був як бритвою зрізано. І залишаються убиті, і залишаються наші поранені ...\nІ навіть слово "страшно" не те слово, щоб все їм передати ... "(Марія Борисівна Ковнацький, військова медсестра.)\nВ оповіданні рядовий, санітарки Наталії Іванівни Сергєєвої теж було про це:\n"Поранених нам доставляли прямо з поля бою. Один раз двісті чоловік поранених в сараї, а я одна. От не пам'ятаю, де це було ... В якому селі ... Стільки років пройшло ... Пам'ятаю, що чотири дні я не спала, не сіла, кожен кричав: "Сестра ... Сестричка ... допоможи, миленька! .." я бігала від одного до іншого, і один раз я спіткнулася, і впала, і тут же заснула. Прокинулася від крику, командир , молоденький лейтенант, теж поранений, підвівся на здоровий бік і кричав: "Мовчати! Мовчати, я наказую! "Він зрозумів, що я без сил, а всі звуть, їм боляче:" Сестра ... Сестричка ... "Я як скочила, як побігла - не знаю куди, чого. І тоді я перший раз, як прийшла на фронт, заплакала ... "\nПовторів немає, у кожної починалося по-своєму: свій перший бій, свій перший поранений, свій перший убитий ... І хочеться залишити все, як Вірі Сергіївні Романівської хочеться зберегти в музеї будь-яку дрібницю з партизанського побуту: дерев'яний кухоль, каганець з гільзи, жіноча білизна, зшите з парашутів. "Нещодавно одна партизанка, - розповідала вона, принесла в музей блузку з парашута, бюстгальтер з парашута, які ми шили в загонах. Вона зберігала всі ці сорок років, а коли важко захворіла, злякалася, що раптом помре, принесла до нас в музей. А в музеї посміялися: навіщо, кому то потрібно? Що тут героїчного? .. "\nУ війни - не жіноче обличчя 3 сторінка «-- попередня | наступна --» У війни - не жіноче обличчя 5 сторінка


Зів'ялі квіти викидають - Ірен Роздобудько (сторінка 13) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nЗів'ялі квіти викидають - Ірен Роздобудько (сторінка 13)\n...У метро грає саксофон. На весь ескалатор, на весь тунель лунають пристрасні звуки. Саксофон – найсексуальніша, найвідвертіша музика в світі. Вона навіть не супровід до кохання, вона – сама любов. Обличчя людей змінюються, коли вони чують цю музику. Нічого так не об’єднує, як ця запаморочлива, пронизлива, чарівна колисанка для розуму. Поки лунають ці магічні звуки, можна посміхнутися до будь- якого перехожого або розчулено вкинути останню десятку в капелюх музиканта. Метушня відступає, ескалатор затоплює хвиля любові... Натовп перестає бути біомасою, бидлом. ...Власне, чому автор дослухається до саксофона в метро і вдається до якихось міркувань, котрі не стосуються цієї оповіді? Будемо вважати, що це сталося завдяки нещодавній розмові з видавцем, котрий сказав, що “письменник, як ніхто інший, відчуває соціально-політичні настрої суспільства. А нині ці настрої – антигуманні, спрямовані на знищення останніх моральних барикад”. О, автор, витаючи в своїй ноосфері, ніколи не заглиблювався в можливість бути причетним до змалювання будь-яких соціально-політичних реалій. Йому це, як кажуть, по барабану. Щоправда, на початку цієї історії майнула шалена думка розповісти про те, як молода героїня роману стояла на Майдані Незалежності разом з усіма під час Помаранчевої революції (власне, так воно й було насправді). Тобто поряд із цією маленькою локальною драмою розгорталися важливі соціально-політичні баталії. Але автор чудово розуміє, що всі важливі події, після того, як своє вагоме слово на першому етапі подібних зрушень говорить народ, згодом перетворюються на звичайний історичний процес, у якому тому ж таки народу не відведено жодної, бодай найменшої ролі. Тому автор вважає найцікавішим те, що відбувається з однією окремо взятою людиною в її непередбачуваному паралельному світі. До того ж автор, як ви помітили, усіляко намагається уникати конкретних назв тих місць, де відбувається дія. І робить це навмисне. Думаючи про те, що така сама Стефка живе і в Португалії, і у Франції, і у Відні, а можливо, і в Арабських Еміратах. У неї інше ім’я, а її місто, яке вона любить так само, як Стефка – своє, має іншу назву. Можливо, збігається лише номер автобуса, на якому ця невідома молода жінка їздить на роботу, і настрій, з яким вона це робить щоранку. Ця інша Стефка – собака чи Біла Ворона – несе в собі не- розтрачений або ще не розкритий дар завжди залишатися самою собою. Вона коротко стрижеться, проколює свій пупок золотим колечком, робить жахливі тату на смаглявому плечі, покурює травку і воліє краще померти молодою, ніж влитися в будь-який соціально- політичний процес. Тому вона старанно намагається бути цинічною, брутальною, відчайдушною, вона ненавидить старих, котрі лають молодь. Вона гортає комікси, полежуючи в ванній, і мріє бути Джуліею Робертс. Але попри все це, вона залишається собою і завжди каже правду. Тому з нею важко вжитися, але так просто полюбити, бо вона – природна і вміє служити тому, хто має щастя бути поруч із нею... Звичайно ж, автор міг би назвати всі вулиці і передмістя, перелічити найважливіші події, викладені в хронологічній послідовності, але це не було б справедливо щодо інших – таких самих жінок, чоловіків і стареньких на будь- якому континенті маленької Земної кулі, котра обертається в безкінечному темному просторі серед інших небесних тіл. Отже, якщо видавець знайшов у цій оповіді “загальний настрій суспільства” і не наполягав на змалюванні соціальних реалій – автор безмежно здивований цим фактом. І може спокійнісінько продовжувати свою розповідь. Поки... Поки Стефка слухає саксофон, спускаючись ескалатором метро. Слухає і намагається уявити, як у квітні 1937 року центральною вулицею міста гордо йшла дівчина з дивним новим іменем – Леда. Безтурботна і щаслива. У білих шкарпетках і лакованих туфлях. Білих-білесеньких шкарпетках. У бузковій сукні. У газовій хустці. З оксамитовим ридикюльчиком... А їй услід довго дивився швейцар ресторану. І думав про те, що таким, як ця маленька сука, ніколи нічого не загрожуватиме...\nРозділ дев}ятнадцятий Про що дізналася Стефка (продовження)\n“Відома актриса Леда Ніжина повертається з Ташкента до рідного міста. Її зустрічає вдячна публіка. Фільм “Донька партизана” вперше демонструватиметься в єдиному вцілілому після численних бомбардувань кінотеатрі звільненої республіканської столиці”. Це підпис під фото. Леда прискіпливо розглядає газету: вона в натовпі молоді й військових, всі з квітами. У Леди розгублений вираз обличчя, вона дивиться поверх голів на зруйновані колони вокзалу... Перший крок по рідному місту, зафіксований репортерами. У Леди засмагле, трохи обвітрене від південного клімату обличчя. Але це її зовсім не псує. Навпаки – дуже пасує до білявого волосся. Леда помітно схудла, хоча там, у Ташкенті, її забезпечували непогано, навіть квартиру надали не комунальну, а велику, райвиконкомівську. І поважні люди заходили на вогник – із південними солодощами, шампанським, і їй, аби відмовитися від їхньої уваги, доводилося весь час викручуватися, пручатися, хитрувати. І від цього вона насправді втомилася! Леда не може впасти в перші-ліпші обійми, якщо навіть за це їй пропонують побудувати новий театр! Вона принципова й чиста. Вона справжня радянська 138\nактриса, якій пишуть листи з найвіддаленіших кінців фронту, вона має бути гідною цієї загальної любові! Але як тяжко бути самій у чужому далекому краю, де жінки в стареньких різнобарвних халатах дивляться на неї з осудом...\nТепер усе повертається на круги своя. Її будинок у центрі міста, слава Богу, вцілів, квартира знову належить їй, на кіностудії працюють військовополонені, швидко розгрібаючи завали. Все буде добре, Ледо Ніжині Скоро запускається до роботи новий фільм... Чому ж тебе досі мордує спогад про ту єдину ніч у теплому Ташкенті?! Ти намагаєшся збагнути: що то було? Навіщо? Чому – так? А ще із пломеніючим соромом Леда майже весь час думає про... продовження або хоча б ще одну мить цього жаху й захвату. Що то було? Випадкова зустріч на південному галасливому базарі... – А-а, ніжна Леда? Ви ж тепер зірка. А пам’ятаєте той ресторан? Здається, ви тоді вперше пили шампанське? І щоки у вас були червоні, народжена з піни... Коли зіграєте в моїй п’єсі? Чи мені вже варто стати в чергу? Він багато й весело говорить. На ньому красива військова форма, котра йому зовсім не пасує. Не пасує до очей, адже його очі – з минулих сторіч, очі привабливого інквізитора. – Диню чи виноград? Обирайте! А де б тут можна було дістати вина? Нічого не знаю. Я щойно з потяга – намагався розшукати своїх, а театр уже виїхав! Уявляєте, яка халепа?! Просто не знаю, що тепер робити. Що робити, Ледо Ніжина? Він сміється. Але очі його залишаються серйозними і, як здається Леді, сумними. Йому байдуже, чи вона його слухає. Він підхоплює її під лікоть і тягне між базарними рядами. – О, це зовсім не той південний базар, котрий був раніше! – говорить він. – Бачили б ви цю розкіш. Можна було задихнутися від запаху прянощів, солодощів та шашличного аромату! Ви бували в цих краях раніше? Ні? Не мовчіть, ніжна панно, я вас не з’їм! – Я не мовчу, – каже Леда. – Я рада вас бачити. Тут усі чужі... Це втомлює. – Чудово вас розумію. Він купує диню. У якоїсь жінки куштує з маленької чарки домашнє вино й незадоволено морщиться. – У мене є гарне вино, – промовляє Леда. Вона це каже й не чує власного голосу. Вона веде його спекотними вузькими вулицями, де зовсім немає дерев – таких, які вкривають свіжою тінню проспекти її рідного міста. Перехожих майже немає. Назустріч іде лише одна стара жінка в чорному вбранні й тягне за собою брудну облізлу козу. Вим’я нещасної тварини розгойдується, немов сіра ганчірка на вітрі, і заважає їй швидше переставляти худі ноги в реп’яхах. Стара оглядається й довго дивиться услід красивій нетутешній парі – жінка в легкій рожевій сукні, що відкриває руки, і статний військовий у чистій новенькій формі. Леда спиною відчуває її погляд. Це зовсім не той погляд, до яких вона звикла – від нього крижаніє спина й потилиця. Незважаючи на сонце, мурашки вкривають її оголені руки, мурашки заповзають всередину – від них лоскотно, як від шампанського. Біля дверей вона тремтячою рукою дістає ключі й довго не може вставити їх у замкову шпарину. Він сміється, допомагає їй, їхні пальці зіштовхуються. Він зовсім спокійний. А в Леди від цього дотику паморочиться в голові, вона вже знає, що цей дотик – лише перший, потім будуть інші, й вона із захватом і соромом розуміє, що чекає на них. Темний довгий коридор, у кінці якого її кімната. Поки вона веде його цим коридором, думає про те, що можна ще зупинитися. Зупинися, Ледо Ніжина, умовляє вона себе. Якби ж то! ...Потім, після того, як вино випито й задушливий густий південний вечір перетікає в ніч, таким самим тоном, яким питав: “Диню чи виноград?” – він промовляє: – Роздягайся! І коли вона вже стоїть, як новонароджена в зливі місячного світла, знову наказує: – Стій так! І пазить у ліжку. У батьківському ліжку, яке вони дивом привезли з собою. Потім він підходить і ніжно дмухає їй у потилицю, немов Леда – дитина. Він зовсім голий, і це вражає, бентежить – у цьому вона відчуває повну довіру до себе. Його тіло в блакитному світлі південної ночі скидається на водорость на дні моря. Все нереально. І це невагоме дмухання, ця ніжність після різкого наказу. Господи, що це? Він знає, що робить! Він знає, чим підкорити Леду. Ось такими ніжними невагомими дотиками. Адже Леда така сама ніжна й невагома. Леда може знепритомніти від одного дотику. – Ледо, йди до мене... – шепоче він. – Я так втомився. Я надто довго був сам. Ти така гарна! Поруч із тобою можна збожеволіти. Ти не розумієш... Леда не розуміє. Вона не розуміє, про що він говорить, чого хоче від неї. Вона відчуває лише легке подмухування. А ще вона знає, що це дмухання – солодке й отруйне. У ньому – темна брехня. Така темна і така солодка, що аж не віриться, що брехня може бути такою привабливою. Набагато привабливішою, ніж правда. Набагато небезпечнішою, ніж просто смерть... Адже Леда знає все! Все, про що говорять у цьому колі сучих дітей – там нічого ні від кого не приховаєш. Коли про це говорять, Леда завжди нашорошує вуха – їй цікаве кожне випадково почуте слово, кожна стаття в газеті (вона навіть збирає вирізки!), кожна нова кінострічка. Леда знає, що його жінка – та сама, з іноземним іменем, котре завжди застрягає Леді в горлі, стає впоперек! їй завжди дістається щось за Достоєвським, Чеховим чи Мопассаном, а Леда – вічна донька партизана...\nАле справа зовсім не в цьому! їй дісталося щось більше, чого в Леди ніколи не буде. Невже – ніколи?! Чи, можливо, є надія? І вона, надія, з’являється після тої ночі в Таш- кенті! Адже Леда ніжна, покірна, м’яка, немов віск, Леда весела, як цуценя, у Леди широке ліжко й велика квартира з теплою водою в душі Подейкують, що його умови нині зовсім не солодкі – не за його рангом і талантом! Усе через цю жінку, котра може дати ляпаса будь-кому й говорити небезпечні дурниці про сильних світу цього. Вона, подейкують, “не наша”, “не нашого кола”, “темна конячка”, і що скоро – “от побачите!” – від неї не залишиться й сліду. Розповідають про її брутальну поведінку за кордоном і про те, що вона більше не “голубонька миру”, як колись писали в пресі. Також Леда читала в газетах, що вона їздила на лінію фронту, виступала, стоячи на танку, і навіть у лютий мороз скидала солдатський кожух, під яким виблискувала розшита стеклярусом чорна сукня, що облягала її стан. І солдати разом із вищим командним складом готові були йти в бій і помирати з іменем цієї жінки на вустах! Леда бачила такий знімок у газеті. Потім хтось зі своїх приніс на хвості плітку, ніби ця курва відважила ляпаса котромусь із генералів просто на прийомі в його резиденції, відмовилася їсти червону ікру, а потім, усупереч забороні, дала неза- планований концерт у штрафбаті. Знаючи все це, Леді страшно плекати свою надію – та, інша, здається їй відьмою, котра здатна причарувати кого завгодно. Леда зовсім інша! Якби вона була віруючою, то сходила б до церкви, щоб звільнитися від ташкентського спогаду. Однак після приїзду додому все повертається на круги своя! Так само невимушено й випадково вони зустрічаються на знімальному майданчику. Він написав сценарій на виробничу тематику. Ходять чутки, що головна роль написана для дружини, щоб повернути її репутацію, але та (пошепки про це сказав знайомий режисер) занадто сексуальна й не може грати самовіддану радянську трудівницю. Її гратиме Леда Ніжина. Так вирішили нагорі. Розбивається шампанське, перший знімальний день закінчується вечерею в ресторані і... в Леди вдома. Все просто. І так тяяско, так неймовірно складно... Потім він навідує Леду. Дедалі частіше. Приносить вино й квіти, часом – лише вино або горілку, накидається з порогу, шалено цілує, не дивлячись в очі, незважаючи на те, що рве шовковий китайський халат із драконами... Але чому в цьому немає радості?! Через білі лілеї, що звідкись приносять до Лединої вбиральні після вистав чи прем’єр? Через те, що він приходить, коли заманеться, в будь-який час дня чи ночі, й вона мусить завжди бути готовою до цього? Готовою роздягнутися, стати посеред кімнати або до ранку слухати, як він читає нову п’єсу. Він – її і... зовсім чужий. Леда не витримує. Леда вимагає. Плаче, викрикує брутальні слова, ставить питання руба: “Вона – чи я?!” Леда розуміє, що насправді воно може звучати так: “вона” – чи білі шовкові простирадла, велика ванна, впливові батькові друзі, авто, хатня робітниця, що готує дивовижні страви, чисті великі вікна з панорамою на проспект, дубовий стіл у кабінеті, зелений абажур, піжама з атласним коміром, ялтинські пальми... Але Леда переможе все це своєю ніжністю, відданістю, заполонить коханням, і все стане на свої місця. Все налагодиться. Все буде добре. Він щезає на довгих два місяці. Леда викидає з себе маленьку дівчинку – це так страшно! Леда лежить у лікарні, й лікарі кажуть, що вона вже ніколи не зможе мати дітей... Він повертається одної глупої ночі. З порога падає в її обійми, й Леда розуміє, що він такий п’яний, яким вона його ще ніколи не бачила. – Я твій... – хрипить він. Потім він тремтить і плаче, уткнувшись обличчям в її груди. – Я – покидьок, падлюка... – каже він. – Мені потрібен револьвер! Я більше не можу так жити. Я заплутався... мене заплутали... Леді страшно, Леда просить пробачення. – При чому тут ти?! – скидається він. – Ти ніколи нічого не розуміла – жила, як у Бога за пазухою! При чому тут ти?!! Хто ти така?!! Не питай нічого – врятуй мене. Просто – врятуй. Або... дай револьвер... Я знаю, у твого батька є... Він плаче, плаче, плаче. Він не вимагає стояти проти вікна у місячному світлі, він – як дитина. Її дитина. Інших їй не потрібно! Потім настає ранок. Із кавою, зі свіжими булочками. Потім вони їдуть на море. А та, інша, зникає. І квітів більше не приносять! І це могло б називатися щастям...\nРозділ двадцятий Стефка. Збори з нагоди святкування Нового року\nСторінка 13 з 17 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 > У кінець >>


Доставка квітів Зачепилівка. Замовлення квітів по Зачепилівці . Доставка букетів в Зачепилівка Харківська область - Flowers.ua\nДоставка квітів по Зачепилівці\n— 1725 грн\nХІТ продажів у місті Зачепилівка\nБукети квітів у місті Зачепилівка\nЗбірні букети у місті Зачепилівка\nКвіти в коробці у місті Зачепилівка\nПодарунки у місті Зачепилівка\nСлужба доставки квітів Flowers.ua забезпечує цiлодобову доставку квітів по Зачепилівці . Замовте квіти з доставкою по Зачепилівці через наш сайт і подаруйте своїм близьким, колегам або партнерам незабутні враження!\nЗамовити квіти до Зачепилівка Ви можете скориставшись нашим каталогом, або зв'язавшись з нами по телефону або .\nКвіти до Зачепилівка може комплектуватися красивою м'якою іграшкою або коробкою цукерок.\nЦветы в Зачепилівка можна супроводити безкоштовної листівкою. На замовлення квітів у Зачепилівка буде потрібно декілька хвилин. Купити квіти до Зачепилівка на нашому сайті швидко і легко.\nФлористи інтернет-магазину квітів Flowers.ua зможуть зібрати квіткову композицію за Вашим бажанням (у випадку якщо Ви хочете якийсь неординарний букет квітів, якого немає в нашому каталозі). Наша кур'єрська служба забезпечить доставку букета по Зачепилівці .\nДоставка квітів по Зачепилівці здійснюється 24 години на добу.\nFlowers to Zachepilovka


Покрівельні матеріали | Довідка для людей\n067 01 02 067\nвулиця Угорницька, 16, 76000\nСпеціалізований партнерський магазин підлогових покриттів та дверей «Хата ламінату» представлений у Тернополі. Це лише один із цілої мережі магазинів, що успішно працюють по всій Україні вже більше десяти років. "Хата ламінату" на сьогоднішній день пропонує широкий спектр підлогових покриттів та аксесуарів. У нашому магазині ви знайдете: різні види ламінату, паркетну дошку, вінілове та шкірне покриття, плінтуса та багато іншого. І все це за доступною ціною.\nДобринівська Полімер піщана черепиця\n+38 (097) 981 50 43\nПокрівельний матеріал: якісний, стійкий до погодних негараздів, довговічний.\nПокрівельні матеріали Будівництво, будівельні матеріали\nГазоблоки та піноблоки Івано-Франківськ\n+38 (067) 8 700 400\nВиробники сертифікованого газоблоку, який не потребує утеплення. Доставка по Західній Україні. Розвантаження. Фахова консультація.\nЦегла Покрівельні матеріали Будівництво, будівельні матеріали\nПокрівельні матеріали у Івано-Франківську, області. Покрівельні матеріали в Івано-Франківську, Покрівельні матеріали, ціни на покрівельні, Будсервіс Івано-Франківськ, Покрівельні матеріали Івано-Франківськ - адреси, Покрівельні Матеріали. Покрівельні матеріали в Івано-Франківську DOVIDKA.if.ua – Довідка для людей, ДОВІДКА Івано-Франківськ, тел: +38 (0342) 543-421 Dovidka.if.ua Інформаційно-Довідковий Портал Івано-Франківщини ДОВІДКА.для.людей || Каталог Робота Новини Погода Валюта SMS || Каталог ТОВАРІВ та ПОСЛУГ, ОБ'ЄКТІВ Івано-Франківщини, АФІША подій, Інтернет-ресурси, Історія-хронологія, Телефонні коди, РОЗКЛАД руху, карта Івано-Франківська, пошук, афіша, телефонний довідник, Прикарпаття, бізнес, Івано-Франківськ.


п’ятниця, 18 червня 2021, 04:34\nПро це повідомляється на сторінці організатора заходу - Альбертської ради українського мистецтва (ACUA) в Фейсбуці, передає Укрінформ.\n«Завітайте до нас онлайн за адресою: acuarts.ca або особисто в галерею ACUA, щоб ознайомитися з цією експозицією культури, моди та мистецтва, що розпочнеться 14 лютого», - запросили організатори.\nКураторкою виставки є відома українська канадська мисткиня Лариса Цимбалюк-Челядин. Вона розповість, як нитки пов’язують нас з нашим минулим, нашими родинами, громадами.\nЯк зазначається, виставка триватиме до 20 березня і стане одним із заходів в рамках однойменного проєкту «Переплетені долі 2021», що триватиме майже рік.\n«ACUA та @MUURDC (Український центр засобів і розвитку (The Ukrainian Resource and Development Centre) в Університеті Гранта МакЕвана (MUURDC) в Едмонтоні, Канада – ред.) з гордістю представляють «Переплетені долі 2021» - свято української вишивки та текстилю тривалістю в рік. З лютого по вересень приєднуйтесь до нас у святкуванні української вишивки через виставки, лекції, майстер-класи, екскурсії та демонстрації одягу. Протягом року ми розглядатимемо історичні, ретро та сучасні стилі української моди, вишивки й ткацтва», - йдеться у дописі.\nЧитайте також: Музей української діаспори презентує захід з циклу «Артисти діаспори. Згадати й відтворити»\nЯк зазначається, виставка «Переплетені долі» натхнена спадщиною складної та вишуканої української вишивки й ткацтва, створеної майстрами з України та діаспори.\n«Вишивка й ткацтво - синонім української культурної самобутності. Постільна білизна, гобелен та одяг - це нитки, які пов’язують нас із минулим, сім’ями та громадою. І саме вони створили глобальну мережу, яка пов’язує нащадків з їх батьківщиною», - зауважується на Фейсбук-сторінці MUURDC.\nЕкспозиція приділяє особливу увагу моди, історії костюму та ролі, яку вони відіграють у збереженні народного мистецтва та сприянні підтримці української ідентичності під глобальних змін, імміграції, переїздів тощо.\nФото: Укрінформ, ACUA Alberta Council for the Ukrainian Arts, Larisa Sembaliuk Cheladyn


Jingle Bells Power Reels 🎅 (Red Tiger). Прочитайте огляд 🎄\nСлот Jingle Bells Power Reels (Red Tiger) ➤ Грати безкоштовно + Огляд слота ✔ Список казино, в яких можна грати на реальні гроші + бонуси Червень 2021 ✔\nРейтинг користувачів: 8.2/10 (6 голосів).Ваш голос: 0\n94.68% [ i ] Діапазон RTP!\nУкраїна. Казино, де ви можете грати у Jingle Bells Power Reels\nБуло відскановано 122 казино на ринку країни Україна, і ми знайшли Jingle Bells Power Reels на 26 з них. SlotRank для Jingle Bells Power Reels Україна - 1880.\nJingle Bells Power Reels огляд гри\nJingle Bells Power Reels 🎅 йде слідами оригінального слота Red Tiger на тему свят із 2015 року, але зі значними оновленнями. Ця надзвичайно нестабільна версія розігрується на сітці 8x6 із 40 способами виграти. Санта роздасть 4 різні випадкові функції в базовій грі. Однак вони спрацьовують набагато частіше під час бонусного раунду і можуть збільшити до 6 544 разів вашу ставку у вашому різдвяному панчосі.\nВізуально Jingle Bells Power Reels значно покращили з першої гри. Тепла і затишна вітальня виглядає якомога привабливішою, і вона повинна бути здатною вселити трохи ностальгічного різдвяного духу навіть у найцинічніші азартні серця. Говорячи про те, що математична модель дійсно постачається із деякими звичними примхами Червоного тигра, але виплати, достатньо великі, щоб забезпечити щасливий сезон канікул, безумовно, можуть бути роздані в цій грі.\nБонусний раунд відображає базові особливості гри в цій версії Power Reels, а бонусна гра pick'em взагалі позбавлена. Характеристики випадкової базової гри допоможуть вам продовжувати працювати, і ми виявили, що бонусний раунд тут може бути досить прибутковим та щедрим. Загалом, це створює надзвичайно розважальний сезонний титул і гру, яка насправді може бути вартою розгляду в будь-який час року.\nЕкран ігрового простору Jingle Bells Power Reels\nОсобливості силових котушок Jingle Bells\nУсі основні ігрові особливості роздає Санта Санта в цій грі, коли він навшпиньках виходить на екран, щоб не розбудити сплячу сім’ю в домі. Ви можете очікувати, що одна з наступних випадково запущених функцій подарунків Діда Мороза з’являтиметься в середньому кожні 30-50 спінів:\nMega Wild - Санта натискає на барабани масивний символ 5x6 wild для гарантованої перемоги.\nМультиплікатор ялинки - Санта струшує ялинку, що додає випадковий множник до вашого наступного виграшу.\nДощові нетрі - Санта кидає в повітря подарунки, загорнуті в подарунки, і ці дощі падають як випадкова кількість нетрях на барабанах.\nВиграшні барабани - Санта натягує золоту завісу над барабанами, і це означає, що лише наступні преміальні символи потраплять на наступний спін.\nБонусний раунд спрацьовує, коли ви розміщуєте принаймні 3 символи безкоштовних обертів на одному спіні. Тут можна отримати від 8 до 20 безкоштовних обертань, залежно від того, скільки скатертів ви потрапили, і ви отримаєте всі випадкові функції подарунків Санти набагато частіше під час бонусного раунду. Найбільш прибутковою функцією є мультиплікатор Різдвяної ялинки, і ви можете одночасно отримати лише 1 функцію також тут.\nДосвід роботи на барабанах Jingle Bells на 200 обертів\nМи дуже добре провели час з цим різдвяним заголовком на нашому тестуванні на 200 обертів. Якщо вам цікаво, як розігруються функції Санта, їх ми отримали безліч як у базовій грі, так і не в останню чергу під час бонусного раунду. Ви можете перевірити все це у відео з основними мотивами нижче, де лише соковиті частини пережили наш процес редагування.\nМожливо, ще трохи рано повністю ввійти в дух Різдва, коли ми пишемо цей огляд, але як сезонна гра це цілком добрий матеріал від Red Tiger. Масивний набір котушок 8х6 виглядає вражаюче у різдвяно прикрашеній вітальні, і досить цікаво бачити навколо навшпиньків Діда Мороза, щоб роздати випадкові риси.\nЩе кращим є той факт, що ці функції можуть бути досить ефективними у забезпеченні гідних виплат за базову гру. Звичайно, Санта стає ще щедрішим у бонусному раунді, де ви можете очікувати безліч різних подарунків, незалежно від того, як ви могли поводитись цього року. Вищевказаний потенціал в 6000 разів є достатньо надійним для дуже нестабільної гри, але ви отримуєте звичайну віддачу нижче 96% Червоного тигра (із діапазоном RTP для завантаження) і мізерну максимальну ставку лише 10 фунтів стерлінгів.\n4 випадкові базові ігри Санта (1 на кожні 30-50 обертань)\nБонусний раунд, де ці функції запускаються набагато частіше\nВисока волатильність та максимальний виграш у 6544x\nНижче середнього RTP (і настроювані діапазони RTP)\nМаксимальна ставка становить лише 10 фунтів стерлінгів за спін\nЯкщо ви любите Jingle Bells Power Reels, вам також слід спробувати:\nЩоразу, коли настає сезон свят, ви можете знайти всі слоти Санта-Клауса в нашому каталозі за наданим посиланням. Нижче ми підібрали кілька подібних ігор, на які ви, можливо, також хочете поглянути ближче.\nJingle Bells - це оригінальна і перша гра у серії свят Червоного Тигра, і вона розігрується на звичайному барабані розміром 5x3 з 20 способами виграти. Ви отримаєте тут перевагу від чотирьох подібних функцій випадкової базової гри, але у вас також є бонусна гра pick'em та бонусний раунд.\nGems Gone Wild Power Reels - може не мати різдвяної теми, але це хороший приклад того, як серія силових котушок Red Tiger розгортається в іншій назві. Завдяки 8 барабанам 8x6 та 30 виграшним способам, ви отримаєте вигоду від дикого замка та респінів, а також мега диких нерів до 3x3.\nSecret Santa - це класичний різдвяний титул Microgaming із часів їх слави, який розігрується на 5 барабанах з 1024 способами виграти. Тут ви можете розраховувати на 7 різних таємничих функцій, включаючи котушки з 12-кратними множниками та багато іншого.\nJingle Bells Power Reels Властивості\nФічі, Бонусні ігри: FreeSpins, Scatter symbols, Wild, Випадкові Wildи / Додаткові Wildи, Діапазон RTP, Мега символ (3x3), Множник, Символ обміну\nТема: Святкова тема\nОб'єкти: Дзвіночок, Різдвяна ялинка\nІнші : Темно синій, Червний, Дід Мороз, Різдво і Новий Рік\nJingle Bells Power Reels Безкоштовні спіни і бездепозитні бонуси\nJingle Bells Power Reels Поширені запитання про слот\n❔ Що таке слот Повернення до гравця Power Jingle Bells?\nЗа замовчуванням RTP становить 95,78% або 94,68%, але слід пам’ятати, що ця гра поставляється з настроюваними діапазонами RTP .\n❔ Наскільки мінливі енергетичні котушки Jingle Bells?\nУ той час як перша гра пропонувала середні та високі дисперсії, версія Power Reels поставляється з простим ігровим процесом з високою волатильністю.\nВи можете виграти до 6 544 разів свою частку в Jingle Bells Power Reels, що є достатньо надійним для такої волатильності. Максимальна виплата все ще становить "лише" 65440 фунтів стерлінгів, однак через низьку максимальну ставку лише 10 фунтів стерлінгів за спін.\n❔ Як виграє випадкова подарунок Діда Мороза?\nВи побачите на екрані навшпиньках Санта навколо кожних 30-50 обертань в середньому, а потім він нагородить 1 з 4 різних функцій. Ці особливості - випадкові уайлди, вилучення символів низької вартості, мега-дикий виграш із гарантованим виграшем 5x6 та множник ялинки.\n❔ Чи існує режим безкоштовних обертань у слоті Jingle Bells Power Reels?\nТак, і ви можете з нетерпінням чекати набагато частіших подарункових подарунків Санти під час бонусного раунду. Очікується, що безкоштовні обертання запускатимуться в середньому приблизно кожні 150-180 обертів.\nЧи можу я грати в Jingle Bells Power Reels безкоштовно?\nТак, ви завжди можете спробувати безкоштовну демо-гру Jingle Bells Power Reels у верхній частині цієї сторінки (гравці Великобританії повинні спочатку перевірити вік). Там ви також знайдете наш обширний список відсканованих казино, які проводять цю гру.\nУкраїна. Jingle Bells Power Reels доступний в 26 з 122 відсканованих казино. В цілому ми відсканували казино для 47 різних ринків. Jingle Bells Power Reels доступний в 33 країнах. У наступних країнах найбільша кількість казино, що пропонують пограти в Jingle Bells Power Reels: GB, FI, NO, DE\nGB 699 177 2 1351 Див. Дані\nFI 517 159 1 1604 Див. Дані\nNO 427 151 0 2510 Див. Дані\nDE 517 135 1 2746 Див. Дані\nУ 2020 Jingle Bells Power Reels (Відео слот з Red Tiger) досягла найвищої зафіксованої позиції, #6 на ринку UA. Перегляньте доказ досягнення на сторінці SlotRank.\n1875 +50 Gem Splitter (Wazdan) 151.00  / \n1876 +51 Mystery Motel (Hacksaw Gaming) 151.00  / \n1877 +51 Diamond Cascade (Red Rake) 151.00  / \n1878 +51 Classic Fruits (1X2gaming) 151.00  / \n1879 +51 24K Dragon (Play'n Go) 151.00  / \n1880 +51 Jingle Bells Power Reels (Red Tiger) 151.00  / \n1881 +51 Ali Baba's Luck Megaways (Max Win Gaming) 151.00  / \n1882 +51 A Tale of Elves (Aurum Signature Studios) 151.00  / \n1883 +51 Reel Gems Deluxe (Alchemy Gaming) 151.00  / \n1884 +52 Ice Joker (Play'n Go) 151.00  / \n1885 +53 Aquatic Treasures (Gold Coin Studios) 151.00  / \nJingle Bells Power Reels Дані SlotRank\nМи відстежуємо більшість казино, де ви можете знайти Jingle Bells Power Reels від Red Tiger для різних країн.\nЯка середня позиція Jingle Bells Power Reels в лобі казино і як вона змінювалася з плином часу?


Мін’юст реагуватиме на рейдерство протягом 24 годин | ЮРЛІГА\nМін'юст реагуватиме на найбільш грубі та очевидні порушення закону у сфері майнових прав протягом 24 годин з моменту надходження скарги.\nВідповідну постанову "Про внесення змін до Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації" прийнято на урядовому засіданні 24 грудня.\nПро це повідомив Міністр юстиції Денис Малюська. За його словами, своєчасний розгляд скарг є необхідним для захисту осіб, права яких порушено внаслідок дій держреєстраторів.\n«Постановою встановлюється, що скарги у сферах державної реєстрації розглядаються не пізніше наступного робочого дня з дня їх реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні. Крім того, розгляд скарги здійснюється Мін'юстом невідкладно, без розгляду її колегіально, у разі встановлення наявних очевидних порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації», - повідомив Міністр юстиції.\nОновлений порядок розгляду скарг стосується не тільки порушень корпоративних прав або ж прав на будівлі і споруди, а й на земельні ділянки. Власник земельної ділянки, у якого незаконно відібрали землю, може звертатися із заявою до Міністерства юстиції. Така скарга на незаконні дії має бути оформлена належним чином та відправлена онлайн через портал i.gov або листом чи подана безпосередньо до канцелярії Мін'юсту.\n«Якщо є підстави вважати, що якісь дії з землею були незаконними, ми тут же внесемо зміни у відповідні реєстри і повертаємо землю власникові. У нас достатньо ресурсу, і ми швидко розглядатимемо скарги», - запевнив Денис Малюська.\nПро впровадження зазначеної ініціативи ЮРЛІГА писала раніше.\nВже відомо, як подати скаргу на рішення держреєстратора.\nЗахистити своє майно від рейдерів вже зараз допоможе ефективний сервіс SMS-Маяк від "ЛІГА:ЗАКОН". Завдяки ньому можна відстежувати зміни статусу об'єкта нерухомості. Отримана інформація дасть змогу своєчасно звернутися до суду з позовною заявою про скасування вчинених реєстраційних дій, а також до правоохоронних органів із заявою про неправомірність таких дій. Спробувати сервіс можна за посиланням. Ефективно уберегтися від рейдерів також допоможуть сервіси SMS-Маяк Земля та SMS-Маяк Іпотека від "ЛІГА:ЗАКОН", за допомогою яких можна оперативно дізнатися про зміни в реєстрі нерухомості (через SMS-повідомлення, електронним листом або через повідомлення в кабінеті користувача). До речі, до 28 грудня діють новорічні знижки до -40 % на рішення для ефективного ведення бізнесу в новому році. Скористайтеся акційною пропозицією, перейшовши за посиланням.\nГоловна / Новини / Мін’юст реагуватиме на рейдерство протягом 24 годин /


Мер Вінниці привітав з днем велосипеда - Новини Вінниці\nМер Вінниці привітав з днем велосипеда\nЧимало вінничан віддають перевагу велосипеду з усіх інших видів транспорту. Вінницю вважають одним з небагатьох веломіст України.\nУсіх небайдужих до велоруху вінничан привітав на сторінці у Фейсбуці міський голова Вінниці Сергій Моргунов.\nУ Всесвітній день велосипеда приємно бачити вінничан на двоколісних, навіть попри не зовсім літню погоду. Вінниця має бути комфортною для всіх учасників руху і велосипедистів зокрема. Веломісто – це круто. Цю мету ми поставили ще десять років тому. Сьогодні у місті 70 км велошляхів. Працює муніципальний велопрокат, а цього року плануємо розширити мережу станцій з 15 до 25. Є 10 велоСТО. Рухатись є куди: вінничани полюбляють їздити на велобайках.\nІніціатором заснування свята став соціолог Лешек Сібільський, який спеціалізується на таких темах, як сім’я, глобальна бідність, зміни клімату та спорт як інструмент соціальної інтеграції. 56 країн світу підтримали ідею, і Генасамблея ООН, підтверджуючи унікальність, давню історію і багатофункціональність велосипеда, підтримала цю ідею.


Святковий салат «Російська красуня»: інгредієнти і покроковий класичний рецепт з куркою, шинкою і сиром шарами по порядку. Як смачно приготувати салат «Російська красуня» з картоплею фрі, маринованими грибами печерицями, цибулею: найкращі рецепти\nРецепти приготування салату Російська красуня з грибами, куркою і огірками\nСвятковий салат «Російська красуня»: інгредієнти і покроковий класичний рецепт з куркою, шинкою і сиром шарами по порядку\nЯк смачно приготувати салат «Російська красуня» з картоплею, куркою, огірком і помідором: рецепт шарами\nЯк смачно приготувати салат «Російська красуня» з картоплею фрі: рецепт шарами\nЯк смачно приготувати салат «Російська красуня» з курячою грудкою і маринованими грибами печерицями та маринованою цибулею: рецепт шарами\nЯк красиво прикрасити святковий салат «Російська красуня» новорічний, на День народження, 8 березня, 14, 23 лютого, річницю, ювілей: ідеї, фото\nВІДЕО: Російська красуня\nЗ наближенням свят різдвяного вечора, господині активно шукають нові рецепти і складають новорічне меню. Всім хочеться чогось нового і незвичайного. При цьому хочеться, щоб вартість страви була невисокою. Одним з таких салатів є Російська красуня.\nНазва страви обумовлено незвичайної подачею. Часто це блюдо викладають у формі кокошника. При цьому в салаті свіжі овочі, які надають яскравість страви.\nПеревага страви — немає необхідності варити овочі. Вони використовуються в сирому вигляді\nНеобхідно м'ясні продукти нарізати тонкою соломкою і викласти на дно посудини\nДалі, викладаються огірочки, сир і томати\nПри цьому кожен шар майонезом присмачується\nВерх страви не потрібно мазати соусом. При цьому можна викласти салат у формі кокошника\nЦе недорогий варіант салату. У його складі доступні і недорогі продукти. З їх допомогою можна створити дуже смачне святкове блюдо.\nЦе якийсь економ варіант, який допоможе заощадити на святковому столі і здивувати гостей\nВідваріть грудку і картоплю. М'ясо порвіть на невеликі смужки\nНа дно ємності насипте м'ясну стружку, а зверху на неї маринований лук\nПісля цього викладіть нарізані соломкою огірочки, тертий сирок, картопля\nПісля кожного етапу змащуйте продукти майонезом\nСамий верхній шар — томати, їх майонезом не покривають\nКілька незвичайний варіант, так як у складі страви використовується картопля фрі. Це додає пікантності страві.\nЗаздалегідь обсмажте на олії картоплю, до утворення рум'яної скоринки\nПісля цього відваріть курку і викладіть її на блюдо\nЗверху накришити маринованої цибулі і викладіть підготовлену картоплю\nЗверху картоплі викладіть огірки і сир, їх необхідно подрібнити і пошарово змастити майонезом\nДалі, викладіть томати, їх покривати соусом немає необхідності\n1 баночка грибів\nДаний салат являє собою якийсь мікс Олів'є та Лісової галявини\nВідваріть м'ясо і подрібніть його руками або дуже гострим ножем\nЗверху на нього покришіть заздалегідь витриманий в розчині оцту цибуля\nПісля цього викладіть горошок, гриби і огірочки, приправляючи кожен шар майонезом\nСамий верхній шар — томати, їх нарізають дуже тонкими полукружками або кубиками\nВаріант прикраси залежить від рецепту і продуктів, які входять до складу. Якщо використовується горошок, то його часто викладають між сиром і картоплею. Це пов'язано з тим, що цей інгредієнт може висипатися. Це дуже незручно при складанні салату-коктейлю. В основному самим звичним варіантом подачі є кокошник. Саме в його формі салат викладають шарами.\nЯк бачите, цей салат дуже простий і відрізняється насиченим смаком. У його складі присутні свіжі овочі, що робить його низькокалорійним і корисним.


Біографія Петра Ванченка | Біографії\nГоловна ⇒ 📌Біографії ⇒ Біографія Петра Ванченка\nАвтор збірок оповідань та повістей “Жива реклама”, “Мужність” (1928), “Обов’язок”, “Три пальці” (1929), “Клопіт цирульника Еміля Термана”, “Повість без назви” (1930), “Онопрій Кудь” (1933).\nчленство в “терористичній організації, яка намічала вчинити ряд терористичних акцій над вождями партії та уряду”. Під час допитів визнав свою вину, але в заяві на ім’я оперуповноваженого Харківського обласного управління НКВС Бордона написав, що “не був здатний на практичне здійснення теракту.” А на пізніших допита стверджував: “Переконань терористичних у мене не було. Я не вірив у можливість здійснення акту”.\n4 січня 1935 року Бордон виніс постанову щодо твору П. Ванченка “Оповідання про гніду кобилу”. Цей твір опублікований ще 1929 року в журналі “Червоний шлях”,\nномер якого було долучено до справи як речовий доказ. Того ж дня Бордон допитав Ванченка у зв’язку з цим твором: у ньому вбачав “злісний пасквіль на Радянську владу”.\n“- Ви визнаєте, що під виглядом “гнідої кобили” хотіли показати широкому читачеві Україну, яку “експлуатують”, з якої “знущаються” і яку врешті-решт замучили; кучер Самсон, в особі якого ви подайте представника пролетаріату, знущається з України до смерті?\n– Ні, не визнаю.”\nЗа вироком закритого судового засідання виїзної сесії Військової колегії Верховного Суду СРСР, що відбулося 27-28 березня 1935 року в Києві, П. Ванченко за “участь у контрреволюційній підпільній боротьбистській організації, що мала за мету повалення Радянської влади на Україні, відрив її від Радянського Союзу і створення незалежної української буржуазної держави” разом із іншими обвинуваченими (зокрема, письменниками М. Кулішем, Г. Епіком, В. Підмогильним, Є. Плужником, А. Пановим, В. Поліщуком, Г. Майфетом, О. Ковінькою, В. Штангеєм, В. Вражливим) засуджений на 10 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна. Направлений в Біломорсько-Балтійський табір НКВС СРСР\nВи зараз читаєте: Біографія Петра Ванченка\n« Сон Тетяни і його значення в романі О. Пушкіна “Євгеній Онєгін”\nЖиття та творчість Григорія Сковороди »


ᐈ Нішева парфумерія — купити на EVA.UA @ Київ і Україна\nЧасто шукають: creed white in love монталь 20 мл\nbeauty series косметика\nпарфуми tiziana terenzi\nНішева парфумерія — унікальність і розкіш у кожній краплі\nГоловна відмінність нішевої парфумерії від мас-маркету та бюджетних ароматів — використання натуральних та інноваційних інгредієнтів. Здебільшого це рідкісні, дорогі та важкодоступні компоненти. Завдяки їм композиції по-особливому розкриваються на шкірі, змінюються з плином часу. До того ж одні й ті самі парфуми на кожній людині можуть розкриватися по-своєму.\nЩе одна особливість — унікальні флакони, які мають лаконічний і класичний дизайн, паковання можуть мати підпис автора. Нішеві парфуми виділяє те, що вони не виробляються масово. Зазвичай це лімітовані колекції, що обумовлено обмеженістю або сезонністю виробництва сировини. Жіночі, чоловічі та аромати унісекс пропонують французькі, арабські, італійські, американські, іспанські і багато інших виробників. Оригінали парфумованої та туалетної води можна придбати у форматі пробника, мініатюри або тестера.\nЧасті питання про нішева парфумерія\n💚Чи можно повернути нішева парфумерія


Які підлоги краще зробити в лазні – вибираємо покриття\nСпоруда лазні – трудомістке і відповідальна справа. Побудувавши стіни і дах, власник недобудованої лазні приступає до облаштування її внутрішньої складової, а саме: укладання підлоги. Пол – одне з найбільш вразливих місць в будь-якій лазні, через яке йде тепло, а також це те, з чим контактують ваші ноги, тому важливо визначитися, які підлоги краще зробити в лазні.\nЯк повинна виглядати основа підлоги\nПротягом довгих років, люди будували лазні на голій землі, злегка утапливая зруб в грунт. Вода при такій споруді йшла погано, адже для її відведення використовувалися тільки природні властивості ґрунтів, тому такий спосіб швидко втратив свою популярність.\nУ наші дні люди визначилися, який повинен бути підлога в лазні, і стали зводити зруб на фундаменті, а між підлогою лазні і землею стали втілювати в життя гідротехнічні рішення, що відводять воду без застою.\nУ систему водовідведення зазвичай входять наступні компоненти:\nЗливна яма, куди стікає вся вода. Глибина такої ями повинна бути не менше 0,5 метра;\nДренажна система, в якій основою служать гравій і пісок;\nВодовідвід, по якому вода доставляється в зливну яму.\nГлиняна долівка – історія\nНаші предки також покривали землю шаром глини, яка відмінно зберігає тепло, проте абсолютно не витримує впливу води. При попаданні води, глина розмокає, перетворюючись в бруднитися бруд, а після висихання втрачала свої властивості і тріскалася на підлозі, перетворюючись в пісок.\nНезважаючи на свої недоліки, глина досі застосовується при будівництві бань, однак тільки при будівництві печі і укладанні підпільних лаг.\nПокриття для різних типів лазень\nВибираючи підлогу в лазні який краще ви можете визначити, відштовхуючись від часу використання приміщення:\nБетонна підлога ідеально підійде для великих бань, з декількома приміщеннями, наприклад, парною, передбанником і мийної. Бетонна підлога варто використовувати, якщо лазня використовується круглий рік.\nДерев’яне перекриття – краще рішення, якщо лазня володіє невеликими розмірами і використовується в залежності від сезону, наприклад, тільки влітку. Дерев’яна підлога виконується з товстої деревини хвойних порід. Також важливо помітити, що дерев’яна підлога потребує окремої уваги, наприклад, провітрюванні, адже при впливі вологи, він розсихається і піддається процесам гниття. Пол не буде служити довго і його доведеться міняти.\nДетальніше про дерев’яному поле\nДерев’яне покриття підлоги – найпопулярніший спосіб внутрішньої обробки лазні, однак має ряд недоліків. Для побудови такої підлоги вам доведеться облаштувати підпіллі з системою зливу. При будівництві вам доведеться все обробляти спеціальними антисептиками, які захистять ваш підлогу від процесів гниття.\nПогана теплопровідність – це одночасно і плюс, і мінус дерев’яного настилу в лазні. Якщо ви вирішили зробити підлогу з підігрівом, то низька теплопровідність деревини не піде вам на користь, так як основна частина потужності підігріву підлоги буде йти в нікуди, що абсолютно недоцільно, однак якщо ви робите підлогу без підігріву, наприклад, в парилці, то така теплопровідність піде вам на користь, адже ель не буде пропускати тепло в основу лазні.\nСпоруда підстави лазні для дерев’яної підлоги\nЯкщо ви добре вирішили, які підлоги краще зробити в лазні, і вибрали дерев’яні, то варто починати будувати основу підлоги.\nМонтаж нижнього перекриття – найвідповідальніший етап в процесі будови лазні, адже від його якості залежить надійність всієї конструкції лазні. Нижня перекриття починають будувати з пристрою опорного майданчика. Зауважте, що рівень підлоги повинен вийти на висоті в 30 см від рівня землі.\nНасамперед викопують яму глибиною в 40 см під підставою лазні. Краї і підстава цієї ями повинні бути щільно утрамбувати. Далі підставу засипається піском, після цього його ретельно поливають.\nНаступним кроком стане укладання щебеню. Щебінь також можна замінити на биту цеглу. Товщина цього шару повинна складати приблизно 15 см після ретельної утрамбовки.\nПісля організації дна лазні почали встановлення опалубки. Опалубка повинна бути вище рівня землі на 50 мм. Краї опалубки покривають руберойдом, або толем. Не забувайте, що все міряється щодо будівельного рівня.\nДля заливки опалубки підготуйте розчин, а також сітку-рабицю, що відповідає розміру опалубки. Розчин замішується з піску, гравію і цементу в пропорціях 3: 5: 1. Розчин заливається товщиною до 150 мм і укладається сітка. Після висихання розчину (приблизно добу), бетон зверху заливається розплавленим бітумом. На бітум укладаються листи руберойду, які ретельно згуртовуються між собою.\nТепер вам потрібно зробити лаги. Лаги покриваються антисептиками, що запобігають передчасному гниття, і укладаються на цегляну опору. Опору також можна зробити з дерева, проте вона прослужить набагато менше, ніж цегляна (докладніше: “Які зробити підлоги в лазні з дерева своїми руками”). Між краями лаг і стінами має бути відстань приблизно в 20 мм, що забезпечить хорошу вентиляцію. При установці вирівнюйте лаги горизонтально і перекладайте гідроізоляцією (прочитайте також: “Як зробити підлогу в лазні на палях”).\nДалі укладається підлогове покриття для лазні.\nДва види дерев’яної підлоги\nДерев’яні підлоги робитися на два типи за типом відведення води з них:\nПротікає тип дерев’яної підлоги\nВода стікає в стічну яму завдяки відстані між дощок, яке було передбачено при будівництві. Споруда такого типу статі легка у виконанні, проте через щілини в підлозі буде проступати холод, котрий простежується на температурі повітря усередині лазні. Якщо ви думаєте про те, який підлогу повинен бути в парильні, то цей варіант явно не для вас. Протікає тип дерев’яної підлоги ідеально підійде для мийки, відокремленої від парилки.\nЧи не протікає тип дерев’яної підлоги\nТакий спосіб укладання підлоги витрачає більше зусиль і грошей, однак ви отримаєте підлогу, який відмінно зберігає тепло. Вода відводиться по похилому підлозі в спеціальний лоток, розташований в дальньому кінці лазні.\nДля побудови такої лазні вам буде потрібно спорудити:\nЛоток для збору води;\nСпочатку на лаги укладаються бруски розміром 50×50 мм, на які стелиться чорнову підлогу. Для побудови чорнової підлоги використовується деревина низької якості, на яку накладаються шари утеплювача та гідроізоляції. Після укладання цих шарів зверху укладається чистової настил з шпунтованих дощок, пази яких повинні бути спрямовані всередину лазні.\nВся вода стікає в лоток для збору води, за яким вона потрапляє в зливну систему, набряк у вигрібну яму. На лоток для збору води коштує встановити решітку, щоб туди не потрапили речі.\nПриклади дерев’яних підлог ви можете подивитися на фото.\nБетонна підлога – оптимальне рішення для бань, які плануються для використання цілий рік. Вартість матеріалів, використовуваних при спорудженні такого статі, невелика, а сам побудований підлога прослужить довгі роки.\nПол вибудовується подібно дерев’яному підлозі не протікає типу: з перших кроків, вам потрібно влаштувати ухил, по якому вода буде стікати в водовідвідну систему.\nПол не вимагає особливого догляду, проте при будівництві його варто обробити антисептиками, які захистять його від вологи, паразитів і грибка. Бетон рідко залишають голим і зверху обкладають кахельної або керамічною плиткою. Плитка стійка до різних впливів, а також до грибка, однак її також варто обробити антисептиками. Плитка – досить слизьке покриття, тому ходити по ньому варто обережно, або укладати дерев’яні сітки, що робиться найчастіше. Сітки виносять після кожного миття і ретельно просушують.\nСпоруда бетонного перекриття\nМонтаж такої підлоги досить простий у виконанні. Спочатку укладається ущільнений шар гравію товщиною в 150 мм, після чого зверху заливається такий же по товщині шар бетону, склад якого можна побачити в інструкції з укладання дерев’яної підлоги.\nДалі прокладається шар утеплювача, представленого такими матеріалами:\nКерамзитовий гравій та пісок;\nЗверху цього прошарку теплозахисту заливається наступний шар бетону і проводиться стяжка. При укладанні верхнього шару бетону важливо використовувати тільки розчин з дрібним щебенем, що дозволить зробити підлогу більш рівним, без праці укласти кахельну плитку і полегшить процес стяжки. З нижнім шаром все куди простіше: до його складу може входити будь-щебінь, однак простіше буде використовувати великий.\nБетон застигне через добу, однак повну свою міцність буде набирати ще кілька днів. Слідкуйте, щоб він не деформувався і не потріскався. Найкраще, в цей період підсипати на нього сирі тирса.\nНезважаючи на свою простоту і надійність бетонну підлогу має один, але дуже суттєвий недолік: він постійно холодний. Навіть в збудженої парильні бетонну підлогу може залишатися трохи теплим, що неприємно для ніг відвідувачів, тому часто укладається кахель з підігрівом або дерев’яний настил.\nКахельну підлогу простий в установці. Після формування стяжки, нанесіть на підлогу спеціальний розчин товщиною в 15 мм, здатний утримати плитку в найсуворіших умовах її використання. Після цього покладіть рівномірно укладіть плитку. Кахельна плитка – відмінне рішення для приміщень з високим показником вологи, адже там можна використовувати популярний ламінат, так як він не має вологостійкості, до того ж, в лазні високі температури, які також руйнують його.\nЧому кахельну підлогу такий хороший:\nКахельна або керамічна плитка легко переносить вплив будь-яких температур також, як і матеріал, що утримує їх на підлозі.\nПлитка, на відміну від деревини, що піддається процесам гниття, не вбирає пари і вологу, запобігаючи руйнуванню.\nТермін служби кахельної плитки порадує будь-якого власника лазні, адже він складає не одне десятиліття.\nПлитка не вимагає особливого догляду, адже її досить просто помити і обробити антисептиками, що запобігають розмноженню мікроорганізмів.\nЯкщо ви вирішили утеплити підлогу, наприклад, в мийці, то ви можете застосувати систему «водяного статі» або «теплої підлоги». Обидві системи схожі і підігрівають підлогу зсередини. Тепла підлога працює від мережі в 220В, температуру нагрівального елементу можна регулювати за допомогою спеціального датчика.\nПол в передбаннику\nПобудувавши підлоги в основних приміщеннях лазні, руки будівельника підбираються до зони відпочинку або, простіше кажучи, до передбанника. Розібратися, з чого зробити підлогу в передбаннику, досить легко, адже там впливає тільки один фактор – краса. Мабуть, найкращим рішенням для організації статей в передбаннику стане будь-яку підставу, покрите ламінатом.\nНе забувайте, що ламінат дуже чутливий до вологи, тому варто постелити килим, щоб не мочити його зайвий раз. Також можна використовувати вологостійкий ламінат, однак це не буде означати, що на нього можна лити величезну кількість води.\nВибір статі для своєї лазні – індивідуальне рішення, адже хтось відштовхується від практичності, хтось від надійності і довголіття. Також є люди, які, вибираючи підлогу в лазні з чого краще зробити вирішують суто по фото, відштовхуючись не тільки від характеристик, але і від краси рішення.\nТовщина вагонки для обробки: що потрібно знати, щоб її визначити\nЯк залити наливна підлога на балконі своїми руками


“Ми втратили нашого ангела”: модельне агентство прокоментувало cмeрть юної російської моделі – INTERMARIUM\nYou are here: Home / Події / “Ми втратили нашого ангела”: модельне агентство прокоментувало cмeрть юної російської моделі\n“Ми втратили нашого ангела”: модельне агентство прокоментувало cмeрть юної російської моделі\n27 жовтня в Китаї пoмeрлa 14-річна російська модель Влада Дзюба. Вона стала жeртвoю перевтоми та неналежних умов праці, через що впала в кому перед виходом на подіум і через 2 дні пoмeрлa.\nВлада Дзюба працювала протягом 13 годин на подіумі під час Азіатської модного шоу в Шанхаї. Перед одним з чергових виходів модель впала за лаштунками без cвідомоcті. Її так і не змогли привести до тями, дівчина впала в кoму і пoмeрлa через два дні, пише “24 канал“.\nЛікарі діaгностувaли у Влади повне виснaження oргaнiзму і хрoнiчний мeнiнгiт.\nМодельне агентство ESEE Model Management в соціальній мережі Weibo прокоментувало цю трaгeдію.\n“Нам дуже шкода, що ми втратили нашого ангела”, – йдеться в повідомленні.\nВ інтерв’ю місцевому виданню Global Times виконавчий директор агентства Ченг Лі запевнив, що модель працювала по 8 годин на день протягом 2 місяців свого перебування в Китаї. Про жодні перепрацювання мови не йшло.\n“За ці 2 місяці Дзюба працювала всього на 16 проектах і достатньо відпочивала. Зйомки не перевищували 8-годинний робочий день, і її робочі години контролювалися агентством”, – наголосив він.\nХоча згідно з контрактом Дзюба повинна була працювати лише три години на добу і отримати мeдичну страховку. Проте молода дівчина стала жeртвoю “рабського” контракту, через що відповідно не отримала мeдичну страховку і “була занадто налякана”, щоб звернутися за дoпoмoгoю в лiкaрню.\nЗа даними Global Times, після cмeртi моделі було проведено розтuн і за результатами медичного звіту Дзюба пoмeрлa від сeптицeмії – зaрaження крoвi.\nВлада не дожила два тижні до свого 15 дня народження. Російська сторона поки не прокоментувала трaгeдію.


Конкурс настільних ігор з громадянської освіти – Управління освіти ММР\nВ Україні стартував конкурс серед вчителів та школярів на розробку настільної гри, який оголосила громадська спілка «Освіторія» разом з Програмою «Долучайся!», що фінансується Агентством США з міжнародного розвитку (USAID) та здійснюється Pact в Україні.\nУ конкурсі можуть взяти участь команди з учителів та учнів 7-11-х класів, які цікавляться питаннями громадянської освіти.\nОрганізатори конкурсу чекають результати роботи вчителів громадянської освіти, права та історії, які викладають у 7-11-х класах та готові разом з учнями створити інтерактивну навчальну гру для розвитку громадянських компетентностей учнів.\nГра має навчати поваги до прав і свобод людини, громадянської культури та культури демократії, культури здорового способу життя, екологічної культури, дбайливого ставлення до довкілля, критичного мислення, комунікаційної обізнаності тощо.\nзібрати групу до 5 учнів 7-11-х класів + вчитель-наставник;\nзареєструвати команду до 22 квітня за посиланням;\nпрослухати вебінар від гуру створення настільних ігор, яка розкриє всі секрети (про вебінар буде повідомлено додатково);\nрозробити власну неповторну гру та надіслати її в електронному форматі до 4 травня на адресу: gtp@osvitoria.org.\nУвійдіть у ТОП-3 найкращих, виграйте подарунки та отримайте свою гру! Найкращі ігри поширять серед шкіл по всій Україні.\nПереможців буде оголошено 23 травня 2020 року.\nІ місце – потужний ноутбук;\nІІ та ІІІ місця – сучасні планшети.\nТакож учні трьох команд-переможців отримають корисні гаджети — фітнес-трекери або навушники.\nІгри команд-переможців опублікують в онлайн-журналі «Освіторія.медіа». Переможців також очікує захоплива edutainment-програма від «Освіторії».\nУ разі виникнення питань звертайтесь до менеджерки проєкту Ольги Нагорнюк. Телефон (096) 436-56-34; e-mail: nov@osvitoria.org.\n← У МОН розробили перелік обладнання для предмета «Захист України»\nТЕСТ: Вгадай мультфільми за допомогою Emoji →


Чи потрібно декларувати «ковідну тисячу». Читайте на UKR.NET\nЧи потрібно декларувати «ковідну тисячу»\nНаціональне агентство з питань запобігання корупції (НАЗК) пояснило, чи потрібно декларувати «ковідну тисячу». Finance.ua як портал, що дбає про ваші доходи, передає деталі.\nЯк пояснюють у НАЗК, вказувати тисячу гривень як дохід не потрібно, адже ці кошти не є доходом для цілей декларування.\nГромадяни зможуть отримати від держави грошову допомогу у розмірі 1 тис. грн. Проте ці кошти вакциновані отримають не готівкою, а як цифровий ваучер, який можна буде витратити лише на певний перелік послуг і товарів. До того ж, у разі, якщо особа не використає їх протягом 4-х місяців, вони автоматично повернуться до державного бюджету.\nОскільки кошти, отримані в рамках програми, будуть надаватись виключно в безготівковій формі, зараховуватимуться на спеціальний рахунок, не підлягатимуть оподаткуванню, то такі кошти не є доходом. Отже, їх не потрібно буде зазначати у декларації.\nЧи потрібно декларувати спеціальний рахунок:\nтак, рахунок необхідно зазначити у розділі 12.1. «Банківські та інші фінансові установи, у яких відкрито рахунки суб’єкта декларування або членів його сім’ї»;\nдля громадянина, який бажає взяти участь у програмі, буде відкриватись віртуальний рахунок;\nякщо такий рахунок буде відкрито протягом не менше половини днів протягом звітного періоду (для декларації перед звільненням) або станом на кінець звітного періоду (для декларацій всіх видів), то його потрібно буде декларувати.\n“Важливо: відкритий поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги в рамках Програми «єПідтримка» закривається банком (без заяви отримувача допомоги) через 4 місяці з дня зарахування допомоги, незалежно від факту її використання”, – зазначили в НАЗК.\nофіційний старт програми відбувся 19 грудня 2021 року. Програма триватиме рік – до 18 грудня 2022 року та реалізовуватиметься в декілька етапів. На першому етапі отримання коштів відбуватиметься через додаток «Дія»;\nз початку запуску програми «єПідтримка» понад 6,7 млн українців подали заявки в Дії на отримання 1000 грн. За три тижні дії програми громадянам вже виплачено майже 6,4 млрд грн. Понад 1 млрд грн з отриманих коштів українці вже витратили.


19 вересня 17:12 4894 Читать на русском\nШахтар – Манчестер Сіті: огляд англійських ЗМІ\nЧемпіон України без шансів програв Манчестер Сіті в першому турі групового раунду Ліги чемпіонів. Реакція англійської преси на черговий вдалий виїзд Пепа в Україну – в нашому матеріалі.\nThe Telegraph: Манчестер Сіті не помітив Шахтар, переможно стартувавши в Лізі чемпіонів\n"Очікувалося, що Манчестер Сіті отримає серйозну перевірку, але в цей вечір їх взагалі не потурбували. Англійська команда оформила третю поспіль перемогу над Шахтарем. Чемпіон України – гідний суперник, але просто не відповідає рівню Сіті, який діяв легко та холоднокровно. Гості прогнозовано виграли та мали забивати більше.\nМан Сіті не був зверхнім на полі, але усвідомлював свою перевагу. А Шахтар занадто боявся того, що з ним може зробити опонент, тому навіть не спробував розірвати залатану Пепом нашвидкуруч лінію оборони. Для Фернандінью перший з лютого старт на позиції центрбека був прогулянкою. Команда з навичками Шахтаря, а точніше – їх відсутністю, не здатна підсвітити проблеми Сіті.\nЗа Шахтарем було приємно спостерігати, але їхня група атаки більш технічна та швидка, ніж потужна та прямолінійна, а тому Ферна спокійно сидів за спиною Родрі та Гюндогана. На відміну від багатьох англійських команд, у Шахтаря немає фізично сильного центрфорварда, який би створював проблеми обороні Сіті під час кросів у штрафний майданчик.\nУкраїнці не реалізували два свої хороші моменти. Тайсон пошив у дурні Родрі та віддав блискучий пас, але Мораєс погано його замкнув. Цей промах дуже дорого коштував Шахтарю – незабаром ми побачили Манчестер Сіті в найкращому його прояві. Чемпіон Англії все тримав під контролем. Питання було не в тому, чи виграють "містяни", а в тому, скільки вони заб'ють.\nThe Times: Надійний Фернандінью – ключ до європейської мрії Манчестер Сіті\nШахтарю, мабуть, вже блювати хочеться від Гвардіоли. Він вдев'яте у своїй кар'єрі посмакував перемогою над українським клубом і водночас заспокоїв усіх скептиків, які запевняли, що виснажений Манчестер Сіті не здатен подолати труднощі.\nНемає Стоунза і Ляпорта? Немає проблем. Сіті навіть не звернув увагу на Шахтар у матчі, який мав стати для англійців найважчим у групі. При цьому вони оговталися від поразки Норвічу. Гвардіола виграв 9 з 12 матчів проти Шахтаря при двох поразках у ситуаціях без турнірної мотивації, а вчора у морозному українському повітрі випалив імена Гюндогана та Мареза.\nОборонні навички Фернандінью не піддалися строгій перевірці, адже гра переважно йшла на іншому кінці поля. ОСК Металіст, можливо, й не є домашньою ареною Шахтаря – вони грають там через українсько-російський конфлікт – однак трибуни зробили все можливе, щоб Сіті почувався некомфортно.\nРозбираючи вчорашні матчі, The Times виділив підпункт "Заплутаний Шахтар"\nДонеччани виграли всі 7 матчів у чемпіонаті України в цьому сезоні, використовуючи дуже атакувальну схему. Чому ж вчора вони обрали настільки захисний стиль на Манчестер Сіті? Зрозуміло, що рівень суперника вищий, але потрібно дотримуватися свого найефективнішого підходу. Коли вони атакували, то показали себе гідною командою. А коли м'ячем володів Сіті, то Шахтар формував лінію захисту з 6 футболістів. Інколи було таке скупчення, що гравці заважали один одному, як от в моменті з голом Гюндогана.\nDaily Mail: Голи Мареза, Гюндогана та Жезуса забезпечили команді Гвардіоли впевнений старт у Лізі чемпіонів\nТільки на пізніх стадіях турніру ми дізнаємося, чи є у Пепа розуміння, як нейтралізувати дірки в задній лінії його команди. До того часу грандіозної атаки вистачить, щоб виблискувати в Європі, як це було у вечір середи.\nНизький рівень конкуренції на груповому етапі Ліги чемпіонів виглядає настільки лагідним для Манчестер Сіті, що холодна ніч на сході України може залишитися найважчим випробуванням до Різдва. Команда Гвардіоли мала забивати 6 голів, а зліплена з того, що було під рукою, оборона вистояла.\nСіті любить повторювати, що для них АПЛ важливіша за Лігу чемпіонів, але не обманюйте себе. Це турнір, де "містяни" ніколи не були близькими до тріумфу. Він їм потрібен, щоб увійти в когорту суперклубів континенту – для цього шейхи витратили мільярд фунтів на склад. Дивовижно куций виїзд вболівальників в Україну – 200 людей – доводить, що для Сіті Ліга чемпіонів не має того шарму та одержимості, що для Ліверпуля та Манчестер Юнайтед.\nЦе була не зовсім прогулянка для Сіті. Шахтар – команда переселенців, яку російська окупація Донецька змусила тренуватися в Києві, а потім щоразу літати на домашні матчі у Харків. У першому таймі вони показали неймовірний дух, завдяки якому регулярно збивали звичні ритми контролю м'яча від Сіті. Втім, повнішу картину про надійність оборони Гвардіоли ми отримаємо в матчах проти сильніших суперників, ніж Шахтар – наприклад, у суботу з Уотфордом.\nThe Guardian: Ілкай Гюндоган осяяв легку перемогу Манчестер Сіті над Шахтарем\nКоманда Пепа Гвардіоли могла виграти перший матч групи С з вдвічі більшим рахунком. Логічні для такого рівня хвилювання за залатану оборону не знайшли підтвердження на полі.\nГості показали вбивчу тягучість перед тим, як Ілкай Гюндоган створив перший гол. Втім, це не приструнило Шахтар. Господарі додали руху і показали прогрес, що змусило заклопотаного Гвардіолу нервово ходити по технічній зоні. Тайсон протягнув на собі Родрі та зірвав шум на трибунах пасом на Мораєса, але той вистрелив погано.\nПотім Сіті у своїх найкращих традиціях подвоїв перевагу, а наприкінці тайму, коли в наших володіннях виникла паніка, Фернандінью заблокував удар Мораєса. По перерві у Шахтаря був золотий шанс скоротити відставання після помилки Едерсона, однак Мораєс пробив неточно.\nА потім моменти почав створювати Гюндоган. Гвардіола здіймав руки до неба, розуміючи, що третій гол знімає будь-які питання – його забив Жезус. Враховуючи поразку від Норвіча та втрати Ляпорта й Стоунза, все завершилося спокійним вечором для Пепа, про який він мріяв.\nШахтар Манчестер Сіті Ліга чемпіонів Статті Хосеп Гвардіола Роман Саврій Шахтар - Манчестер Сіті\nАнглія — 14:28897 Евертон – Вест Хем: Ярмоленко в запасі, екс-зірка Шахтаря в основі – онлайн-трансляція\nАнглія — 11:482544 Ярмоленко вразив легенду Вест Хема – від українця очікують продовження феєрії в матчі з Евертоном\nАнглія — 16:235129 Ярмоленко не врятував Вест Хем від поразки в Ліверпулі – був близьким, але все вирішила магія старих знайомих українців\nІталія — 17:561292 Аталанта феєрично втратила перемогу над Лаціо та шанс очолити Серію А – Маліновський змарнував декілька моментів\nІталія — 15:08450 Лаціо – Аталанта: Маліновський в стартовому складі на центральний матч туру Серії А\nУкраїна — 16:011769 Карпати та Львів розписали нічию у дербі з двома вилученнями та двома незабитими пенальті\nІталія — 17:56 1292\nАнглія — 16:23 5129\nУкраїна — 16:01 1769\nІталія — 15:08 450\nАнглія — 14:28 897\nЄвро-2020 — 09:41 9367\nУкраїна — 18 жовт 4852\nУкраїна — 08:00 3380\nУкраїна — 18 жовт 3128