одіння знаннями - Сухомлинський В. Сто порад вчителю - n1.doc\nСухомлинський В. Сто порад вчителю - файл n1.doc\nn1.doc 1194kb. 15.09.2012 01:06 скачать\nСухомлинський В.О. Вибрані твори в 5-ти т. Том 3. Серце віддаю дітям. Народження громадянина. Листи до сина (Документ)\nСухомлинський В.О. Вибрані твори в 5-ти т. Том 4 (Документ)\nСаволюк А.П. Основи алгоритмізації та програмування. Збірник завдань (Документ)\nСТО 56947007-29.200.10.011-2008 Система мониторинга силовых трансформаторов и автотрансформаторов. Общие технические требования (Документ)\nКоган.Б.Ю. Сто задач по механике (Документ)\nСТО 0047-2005 Перекрытия сталежелезобетонные с монолитной плитой по стальному профилированному настилу (Документ)\nЩепетков Н. Сто задач по Архитектурной светологии (Документ)\nодіння знаннями. У багатьох випадках відставання, 1К ра I і пояснюється тим, що учневі недоступно це елементарне н В той же час дуже складне уміння.\nРоль цього уміння не зводиться до практичного примепс ПНЯ. Воно є необхідною умовою розвитку ум-I | пінних здібностей. Без уміння одночасно слухати, Писати і думати (так само, як і без уміння одночасно чп гать і думати) неможливий розвиток знань.\nОдним з дуже важливих умінь, від яких великою мірою залежить успішне оволодіння знаннями, є уміння відбирати, систематизувати, аналізувати факти. Досвідчені вчителі предметів природного циклу, а також граматики піклуються про те, щоб не було диспропорції між знаннями і навиками, що виникає тоді, коли мислення учня обмежується фактами, які привів в своєму викладі (поясненні, лекції) вчитель. Диспропорція ця веде до того, що знання залишаються в голові учня мертвим вантажем, без розвитку, оскільки вони не трансформуються, не збагачуються новими фактами, не застосовуються для пояснення нових фактів. Відбувається те, що хочеться назвати окостенінням знань. При такому стані знань можна зустріти дивні, на перший погляд, явища. Учень, наприклад, завчив поняття про чотири стани речовини, але в житті він не звернув уваги на множину фактів, які можна використовувати для пояснення цього поняття з нових, невідомих раніше боків. І ось при перевірці знань учень зустрічається з фактом переходу речовини з твердого в газоподібний стан, він втрачається перед фактами, що зустрічаються в житті на кожному кроці, не може зрозуміти і пояснити їх суть.\nДля того, щоб уміти свідомо застосовувати узагальнення в життєвій практиці, необхідно самостійно зібрати значну кількість фактів, осмислити їх, систематизувати, зіставити, піддати аналізу. Збирання і обробка фактів — це саме по собі стан знань — стан рухливості, стан свідомого вибору потрібних закономірностей, характеристик, визначень з системи знань, придбаних на уроках. Як важливо приводити знання в цей стан! Багаторічний досвід педагогічної праці переконав мене в тому, що збирання і обробка фактів є тим своєрідним умінням, завдяки якому знання поступово знаходяться в розвитку, і цей розвиток глибокий своєрідно: учень аналізує не тільки те, що знаходиться навколо нього, але і свої власні думки. Збираючи і обробляючи факти, учень вступає на шлях розумового самовиховання.\nСпецифіка фактів в системі даного предмету — це, на мій погляд, одне з дуже важливих питань методики, разом з тим це і загально педагогічна проблема. Аналізуйте програму з погляду фактів, складових, образно кажучи, повітря для крил думки. Думайте над тим, яку частину фактів відібрати для уроку і яку частину залишити для збирання і обробки учням. Складайте методичні вказівки для самого процесу збирання фактів. Учите школярів думати над фактами.\nКожен вчитель мріє про те, щоб учення на його уроках було цікавим для учнів. Як же зробити урок цікавим? Чи всі уроки можуть бути цікавими? У чому витоки інтересу?\nУрок йде цікаво — це означає, що ученню, мисленню супроводять відчуття підведеної, схвильованості учня, здивування, іноді навіть подив перед істиною, що відкривається, усвідомлення і відчуття своїх розумових сил, радість творчості, гордість за велич розуму і волі людини.\nПізнання саме по собі є найдивовижнішим, дивовижнішим чудовим процесом, що будить живий і непогасний інтерес. У природі речей, в їх відносинах і взаємозв'язках, в русі і зміні, в людських думках, у всьому, що створив чоловік — невичерпне джерело інтересу. Але в одних випадках це джерело, як дзюркотливий струмочок, струмує на наших очах — підходь, дивися, і перед тобою відкривається дивовижна картина таємниць природи; у інших — джерело інтересу приховане в глибині, до нього треба добратися, докопатися, і часто буває так, що самий процес «підходів», «підкопів» до суті природи речей і їх причинно-наслідкових зв'язків є головним джерелом інтересу.\nЯкщо ви сподіватиметеся тільки на видимі, помітні стимули, що будять інтерес до учення, до уроків, ви ніколи не виховаєте справжньої інтелектуальної працьовитості. Прагнете до того, щоб учні самі відкривали джерела інтересу, щоб в цьому відкритті вони відчували власну працю і успіх — саме по собі це представляє одне з найважливіших джерел інтересу. Без активної розумової праці немислимі ні інтерес, ні увага школярів.\nПерше джерело, перша іскорка інтересу до знаниям— в підході вчителя до матеріалу, який пояснюється на уроці, до фактів, що піддаються аналізу. Знання істини народжується в свідомості учня з пізнання точок зіткнення між фактами і явищами, ниток, якими ці факти і явища зв'язуються. Готуючись до уроку, і завжди прагну продумати, осмислити якраз ті точки зіткнення, ті нитки, де завдяки зчепленню думок розкривається щось нове, несподіване в сенсі пізнання істин і закономірностей навколишнього світу. На наступному уроці буде, наприклад, вивчатися коренева система рослин, її роль в життєвих процесах. Учні сотні разів бачили коріння рослин, і здавалося б, в матеріалі навряд чи може бути що-небудь цікаве для них. Але інтерес — в пізнанні прихованого, не видимого з першого погляду. Я розповідаю дітям про те, як якнайтонші кореневі волоски здобувають в ґрунті речовини, необхідні рослині. Звертаю увагу ось на яку точку зіткнення, зчеплення фактів: у ґрунті йде ні на хвилину життя, що не припиняється, в глибині вона не згасає ні літом, ні зимою; мільярди мікроорганізмів як би обслуговують безліч кореневих волосків, без цього складного життя не могло б жити дерево. «Придивимося, діти, - говорю я, - до цього складного життя грунту, вдумаємося, як вона залежить від речовин, що поступають з навколишнього середовища. Перед вами відкриється взаємодія між живим і неживим». Як неживе служить будівельним матеріалом для живого — це і є та точка зіткнення, зчеплення фактів, освітлюючи яку, зосереджуючи увагу на якій, я відкриваю перед вихованцями щось нове, що будить відчуття здивування перед таємницями природи. Чим більше захоплює підлітків це відчуття, тим більше їм хочеться знати, осмислити, зрозуміти.\nДжерело інтересу — і в застосуванні знань, в переживанні відчуття влади розуму над фактами і явищами. У самій глибині людської істоти є невикорінна потреба відчувати себе відкривачем, дослідником, шукачем. У дитячому ж духовному світі ця потреба особливо сильна. Але якщо немає їжі для неї — живого спілкування з фактами і явищами, радощі пізнання _ ця потреба глухне, а разом з нею згасає і інтерес до знань. Я бачу дуже важливе виховне завдання в тому, щоб постійно підтримувати, заглиблювати бажання учня бути відкривачем, реалізувати це його бажання спеціальними методами роботи. Після уроку, на якому у дітей прокинувся інтерес до прихованих від безпосереднього спостереження процесів в грунті, ми йдемо в полі — спеціально для того, щоб подивитися розріз грунту. Діти з подивом розглядають двометрової довжини коріння маленьких злакових рослин. Для них це справжнє відкриття. Але на стежку відкривачів, шукачів вони по суті тільки ще вступають. Я показую дітям коріння декількох видів лугових і степових трав. Ми садимо це коріння — без єдиної стеблинки, багато хто з них здається з першого погляду абсолютно усохлим, загиблим — і вони оживають, дають паростки, зеленіє трава. Проростає і корінь винограду — теж дає паросток.\nЦе надихає дітей, думка їх стає допитливою, невгомонною. Вони переживають ні з чим не порівнянну людську гордість: ми володарюємо над фактами і явищами, знання в наших руках стають силою. Відчуття сили знань, що прославляє людину, - важко знайти яскравіший стимул інтересу до знань. Як важливо, щоб процес оволодіння знаннями не виснажував учня, не приводив його в стан втоми і байдужості до всього, наповнював всю його істоту радістю! Відчуття володаря знань прокидається у учня найсильніше, звичайно, тоді, коли він безпосередньо щось досліджує, відкриває, коли учень схоплює конкретні факти, явища. Але є і радість чистої думки, - узагальнювальній, систематизуючій діяльності розуму\nУ учня, що багато читав, всяке нове поняття, явище, що вивчається на уроках, укладається в систему знань, що черпнули з книг, - і тоді наукові знання, що повідомляються на уроках, мають особливу привабливість: вони усвідомлюються як щось необхідне, що допомагає з'ясувати те, що вже «є в голові».\nУ школі, де вивчає прекрасного математика, коханим, найцікавішим предметом стає математика! відкриваються неабиякі математичні здібності у багатьох учнів. Приїхав в школу талановитий біолог — дивитеся, через два роки улюблений предмет в школі — біологія, з'явився десяток обдарованих юних біологів, закоханих в рослини, в досліди і дослідження на шкільній ділянці.\nКлючем б'є інтелектуальне життя в тій школі, де викладання предметів виливається як би в добре змагання педагогів за думку, за душу вихованців, те змагання — ціла сфера творчої праці педагогічного колективу. Виражається воно в тому, що кожен педагог прагне збудити інтерес до свого предмету, затвердити захопленість своїм предметом. Уявимо собі, Що дитина, що почала вчитися в IV класі, потрапила до рук колективу, в якому всі вчителі, — талановиті, принаймні закохані кожен в свій предмет люди, що уміють запалити вогник любові кожен до своєї, — найцікавішій науці. У таких умовах обов'язково розкриваються природні завдатки кожної дитини, відбувається становлення схильностей, здібностей, покликання, обдарованості.\nТут ми вступаємо в цікаву сферу педагогічного процесу, - в ту сферу, яка в практичній роботі в багатьох школах є ще незвіданою цілиною. Виховна сторона учення розкривається, на моє тверде переконання, перш за все в тому, що, образно виражаючись, в стрункому оркестрі основ наук кожен учень знаходить свій улюблений інструмент і свою улюблену мелодію. Немає інтелектуальної повноти, духовного багатства життя особи без закоханості в конкретний предмет, в конкретну галузь знань.\nВважайте справою своєї честі, щоб предмет, що викладається вами, учні знаходили найцікавішим, щоб якомога більше підлітків як про щастя мріяли про творчість у сфері науки, основи якої ви висловлюєте їм в школі. Боріться за думку і серце своїх вихованців; змагайтеся з своїми колегами — викладачами інших предметів. Ви викладаєте, скажімо, фізику 200 учням VIII—X класів, всі вони —ваши учні. Але у вас повинно бути ще і інше поняття мої учні. У вас повинно бути 10 або більше (може бути менше, 5—6 чоловік, буває і так, нічого тут не немає негожого) своїх учнів — молоді люди, що назавжди віддали своє серце фізиці, твердо вирішили зв'язати своє життя насилу в області техніки, науково-технічної думки. У вас повинно бути, крім того, десяток-другой підлітків, у яких інтерес до фізики ще тільки, як то кажуть, «прокльовувався»; одні з них в майбутньому закохуються у ваш предмет, інші знайдуть свою золоту жилу десь в іншій області знань, - немає нічого складнішого в розвитку життєвих ідеалів, чим становлення покликання. Ви учите 200 учнів; дати їм всім міцні знання елементарного шкільного курсу фізики — це одна сторона вашої роботи. Але не забувайте, що на вашій совісті і інша сторона педагогічного творчества—забота про становлення покликання до фізики — техніки, машин, механізмів, науково-технічних знань у юнацтва, одержимого захопленістю фізикою як наукою, з якої на уроках дізнатися можна лише ази. У школі у вас повинні бути своя школа — школа юних фізиків.\nУ вас, звичайно, є фізичний кабінет. Ви, звичайно, щодня працюєте в нім час-другой — чи то сидите над книгою, чи то пробуєте «в чернетці» майбутню лабораторну роботу, чи то сушите голову над кресленням або моделлю приладу. Я скажу вам, що б я робив в цей годинник на вашому місці. Я запрошую в кабінет Ваню і Колю, Генку і Славку, Петра і Сашу — тих хлопців, які вже закохані у фізику. Сюди ж приходять і восьмикласники, і навіть семикласники — вони ще не закохалися в мій предмет остаточно, але я бачу, як у них спалахують очі, коли я розповідаю про античастки і фотонні ракети... у них тягнуться руки до цікавої книжки про ядерну фізику. Є у мене у фізичному кабінеті куточок, який я називаю Куточок Думки. Тут на стінці гравюра — «Мислитель» Родена, а в шафі — невелика бібліотека — книжки і брошури про новітні проблеми науки і техніки. Це вогники, що ваблять юнацтво за межі програми, в невідому далечінь. Є у мене і інший куточок — Куточок Важких Справ. Тут креслення декількох моделей, в основі яких лежить хитромудра, незвичайна конструкторська ідея; щоб утілити її в метал і пластмасу, треба подолати значні розумові труднощі; лінь думки тут нетерпима, інтелектуальний порив і осмілення — головна умова того, щоб бути в Куточку Важких Справ не спостерігачем, що роззявив рот від здивування, а творцем. Є у мене тут і моя маленька педагогічна творча лабораторія — куточок підготовки до майбутніх уроків. Тут я чаклую над новими навчальними посібниками. Разом зі мною працюють мої лаборанти — учні старших класів, що допомагають мені готуватися до уроків.\nОсь я і відкриваю двері у всі ці куточки ученикам,«любленным у фізику або ж ще не остаточно закоханим, але з очима, що горять, захопленими.\nОсобливо велике значення я надаю Куточку Мрії. Тут від великого багаття наукових знань запалюються вогники покликання. Тут підлітки переконуються, що мысль—это величезна праця, праця нелегка, пекельно складний, часом виснажливий, але такий, що обіцяє ні з чим не порівнянні радощі — радощі пізнання, інтелектуальну гордість від свідомості того, що я володарюю над знаннями. З Куточка Думки починається залучення до наукових знань. Тут у мене є книжки і для тих, хто ще тільки відправляється в плавання по морю наукових знань, і для випускників, що вже твердо вирішили вибрати своєю спеціальністю науку або техніку, праця в лабораторії або у складного верстата на промисловому підприємстві. Я дуже стурбований тим, щоб чубаті хлопчиська, у яких під час моєї розповіді на уроці спалахують в очах вогники допитливості, у кого завжди є десятки питань чому, обов'язково пришли в Куточок Думки. Знаючи, хто про що мріє, я для кожного ставлю на полку декілька книжок.\nУ багатьох розумних, від природи обдарованих дітей і підлітків інтерес до знань прокидається лише тоді, коли їх рука, кінчики пальців включаються в творчу працю 3. Якщо я бачу, що у дитини, підлітка тягнуться руки до моделей машин і механізмів, до приладів і різних пристроїв, я обов'язково провожу його через Куточок Важких Справ.\nЄ школярі, які дуже довго ні до чого не виявляють особливої цікавості. Якщо в школі немає боротьби педагогів за думку і душу вихованців, то у багатьох з них ні до чого ніколи інтерес не розкривається. Чим більше в школі підлітків, хлопців і дівчат, байдужих до учення, до знань, що не знайшли для себе нічого цікавого, - тим вірогідніше, що у педагогів немає своїх вихованців, яким би вони з серця в серці передавали вогник захопленості знаннями. Найгнітючіше, безрадісне відносно школярів до знань — це байдужість... Відставання, неуспішність учня по тому або іншому предмету — це не страшно; набагато страшніше — байдужість.\nБудіть свідомість байдужих, байдужих. Не може бути, щоб у людини ні до чого не виявився інтерес. Вірний шлях до байдужого розуму — думка. Думка прокидається тільки думкою. По відношенню до байдужих, байдужих до знань, до розумової праці школярам кожен педагог повинен випробувати всі свої інтелектуальні інструменти. Тут вже йдеться не про змагання, а скоріше про порятунок людини від розумової інертності. У нашому педагогічному колективі стало правилом: про школяра, байдужого, байдужого до знань, ми говоримо на засіданні психологічної комісії. Ми думаємо, де знайти ту сферу взаємодії людини з природою, із знаннями, в якій його можна одухотворити пізнанням. Найголовніше тут те, щоб людина врешті-решт знайшла в собі володаря знань, випробував відчуття владарювання над істинами і закономірностями. Одухотворити пізнанням — це означає досягти того, щоб думка злилася з відчуттям людської гідності. Шлях до цього душевного стану — дієвість, активність знань. Пробудження байдужого, порятунок від розумової інертності ми бачимо в тому, щоб учень в чомусь проявив свої знання, виразив себе, свою особу в діяльності інтелекту.\nЯ декілька років викладав математику в V—VII класах. У мене були два математичні кружки — один для самих здатних, обдарованих від природи, інший — для байдужих, байдужих до знань. Розповідь про те, як прокидалася свідомість цих школярів, була б дуже цікавим оповіданням про боротьбу за їх думку, душу. Я прагнув до того, щоб знання, що набувають в кухлі, зачіпали людські відносини в колективі — затверджували достоїнства особи. До тих пір, поки людина не відчула в собі мислителя, він не може по-справжньому пережити гордість за те, що він людина. Як досягти злиття думки і цивільного відчуття людської гордості — про це необхідна спеціальна рада.\nДосвідчений вчитель-вихователь добивається того, щоб по предмету, в який закоханий його вихованець, він знав в десять, в двадцять разів більше, ніж потрібний програмою. Переживання влади над знаннями в улюбленому предметі є одним з наймогутніших стимулів загального інтелектуального розвитку. Якщо у школяра є улюблений предмет, хай не турбує вас те, що не по всіх інших предметах у нього п'ятірки. Набагато більшу тривогу повинен викликати відмінник, у якого немає улюбленого предмету. Багаторічний досвід переконав мене в тому, що такий ученик—это безлика істота, що не знає радості розумової праці.\n27. ЯК ЗЛИТИ ДУМКУ І ВІДЧУТТЯ ЦИВІЛЬНОЇ ГІДНОСТІ\nЦе теж одне з дуже тонких питань нашої педагогічної праці. Як досягти того, щоб учень гордився, що він вчиться добре? Щоб в своїх успіхах, в знаннях відчував цивільну гідність?\nЯ твердо переконаний: шлях до досягнення цієї мети в тому, щоб знання, інтелектуальне багатство служило самовираженням особи. Виховну роботу в цьому напрямі треба вести, починаючи з молодших класів. Виховуючи молодших школярів, я прагнув до здійснення принципу: кожен школяр повинен зробити свій внесок в інтелектуальне життя колективу. Власні знання, думка, уміння повинні переживатися як честь, як гідність. Цього ніяк не можна досягти тільки тим, що учнівський колектив знатиме, як цей школяр вивчає уроки, чути, як він відповідає. З малюками-першокласниками ми почали ось з чого: завели альбом колективної творчості під назвою «Уранішня зоречка». У нас стало звичкою у весняну і літню пору вставати дуже рано, на зорі, виходити в сад, на берег ставка, зустрічати схід сонця. Кожному була відведена сторінка (хочешь— дві-три) — малюй те, що ти полюбив в природі, і напиши одну єдину фразу, декілька слів, «не щоб ці слова були, як красива пісня», - так ми говорили. Кожній дитині, звичайно, хотілося намалювати щось хороше. Хороша картинка, красиве слово — в цьому кожен бачив свою честь. У мене і зараз зберігається цей альбом. У другому класі ми в зимові сутінки складали розповіді і казки. Кожен розповідав або те, що було в його житті, або те, про що він мріяв, що придумав. Важко передати, з яким інтересом відносилися діти до цієї творчості: уміння вигадувати, розповісти, переживалося кожним як етична гідність.\nЗ кожним роком обмін розумовими, духовними багатствами все більше визначав відносини між дітьми. У III і IV класах почалися «вечори книги»: діти розповідали зміст прочитаних книг, читали їх вголос, декламували вірші і уривки з художньої прози. Це було своєрідним змаганням розуму і майстерності.\nПочинаючи з V класу мої вихованці стали активними розумовими вихователями своїх молодших товаришів — дошкільників і учнів I—II класів. Дванадцять п'ятикласників керували кухликами поетичної творчості. У кожному кружку було 5—7 дгалышей, п'ятикласники учили їх складати твори-мініатюри про природу, читали маленьким друзям свої власні твори і вірші; це затверджувало відчуття гідності у старших.\nУ VI—VII класах декілька учнів стали керівниками кружків юних математиків учнів I—III класів. Діти вирішували і складали завдання на «кмітливість». Протягом всього періоду навчання в V—VIII класах учні були також керівниками груп — кружків по вивченню іноземної мови: першокласники і другокласники вчилися читати і говорити по-французьки.\nУ VII—X класах кожен вихованець виступає на вечері науки і техніки з доповіддю або повідомленням. Кожен підліток у нас вважає справою чести якнайкраще підготуватися до такої доповіді або повідомлення.\nВсі ці форми роботи направлені на те, щоб знання, інтелектуальне життя переживалися школярем як його етична гідність. Педагоги так виховують дітей, щоб в їх середовищі неуцтво, байдуже відношення до книги вважалися за аморальне\n28. ЗНАННЯ І УЧАСТЬ В СУСПІЛЬНОМУ ЖИТТІ\nУ сільській місцевості школа — головне вогнище культури і знань. Ми бачимо своє дуже важливе виховне завдання в тому, щоб процес розвитку і поглиблення знань включався в суспільне життя сіла. Одна з найістотніших рис виховуючого навчання — підготовка учнів до освітньої роботи. Наші вчителі, що викладають в старших класах, готують своїх вихованців до цієї суспільно корисної діяльності. У селі близько 2 тисяч будинків, всі вони розподілені на 180 вогнищ культури. Центр вогнищ культури — хатина одного з колгоспників. Сюди час від часу збираються колгоспники і робочі. До них приходять 3—4 старшокласники, проводяться Ленінські читання, вечора природних наукових знань, художньої літератури.\nУчні-комсомольці не просто несуть свої знання людям— вони як би звітують перед старшим поколінням. Хлопцям і дівчатам доводиться не тільки висловлювати свої знання, але і переконувати, нерідко вступати в боротьбу з антинауковими поглядами. Зустрівшись з помилковими уявленнями про речі і явища навколишнього світу, иногда— з марновірствами, з неуцтвом, комсомолець не просто заперечує: «Ні, це не так». Ми учимо своїх вихованців: переконуйте, розсіюйте релігійні і антинаукові забобони світлом науки, будьте непримиренні до всього, що протистоїть істині, але пам'ятаєте, що антинаукові погляди і переконання міцно укорінялися в свідомості окремих людей, і щоб їх розсіяти, треба багато знати і уміти, бути твердо переконаними. У переважній більшості випадків наші учні справлялися з своєю нелегкою місією просвітителів, а невдачі ще збільшували їх рішучість пізнавати науку, загострювали спрагу до знань.\nВ процесі передачі знань іншим учень багато що з'ясовує для самого себе, у нього виникає безліч питань, він прагне з'ясувати якнайтоншу «звивину і повороти» думки, приховані причинно-наслідкові зв'язки. Немає активнішої форми застосування і розвитку знань, чим використання їх в суспільній освітній роботі. Затверджуючи, відстоюючи, захищаючи істину, молода людина затверджується в ній сам, виникає потреба в подальшому розширенні і поглибленні знання. Як добитися, щоб юнацтву хотілося вчитися? Ця мета ніколи не буде досягнута, якщо знання залишаться в свідомості учня «цінностями для себе», якщо вони не придбають етичного забарвлення, не переживатимуться як радість, честь, багатство, гідність особи.\n29. ЯК РОЗПОДІЛИТИ ПРАЦЮ ШКОЛЯРІВ ПО ПОРАХ РОКУ\nЦе одна з важливих проблем, пов'язаних з фізичним розвитком і зміцненням здоров'я школярів, з їх всебічним розвитком. Рік складається з періодів, в кожний з яких життєдіяльність людського організму протікає по-різному. Добре відомо, наприклад, що до весни захисні сили організму ослабляються, до осені — міцніють. Враховувати ці циклічні коливання особливо важливо в школі — адже ми маємо справу з організмом, що росте, розвивається, з мозком, що формується, на який зовнішнє середовище робить дуже великий вплив. Учення, розумова праця весною, особливо в початкових класах, повинні бути абсолютно не такими, як восени. У молодших класах я раджу розподіляти розумову працю школярів на рік так, щоб приблизно до середини третьої чверті (кінець лютого) в основному закінчилося вивчення найважливіших теоретичних узагальнень по граматиці і арифметиці. Розумова праця в останній чверті, яка доводиться на весну, повинна включати в основному ті види роботи, які розвивають, заглиблюють, систематизують придбані раніше знання. Навесні я радив би також підсилити вироблення умінь, необхідних для успішного учення далі, в майбутньому навчальному році. Весна як би спеціально призначена для найбільш інтенсивних спостережень. Навесні треба накопичувати факти для теоретичних узагальнень по-перше двох чвертях майбутнього навчального року. Диспропорція між уміннями і знаннями, про які йшлося вище, якраз і виникає через те, що навесні, як і восени, відбувається формування складних теоретичних понять.\nУ середніх і старших класах теж треба використовувати всі можливості, щоб в максимальній мірі полегшити розумову працю весною. Не можна не враховувати того, що через виснаження запасу вітамінів, особливо в організмі підлітків, навесні найчастіше ослабляється зір і виникають захворювання очей, а очі грають виключно важливу роль в розумовій праці. Не можна відкладати на останню чверть, як це нерідко буває в практиці багатьох шкіл, читання найбільш крупних художніх творів, перечитування багатьох сторінок підручників історії і літератури з метою повторення Особливо недопустима установка на механічне повторення, нічим що не відрізняється від первинного вивчення матеріалу. Весна повинна нести учневі, образно кажучи, оновлення методів навчання. Готуйтеся до уроків в четвертій чверті так, щоб червоною ниткою вашої методики було приведення вже наявних знань в стан активної діяльності, рухливості. Не обов'язково, щоб у зв'язку з цим учні постійно сиділи над книгою, узагальнюючи матеріал різних розділів з питань, даним вчителем. Примусити знання активно діяти можна і в оглядових лекціях, присвячених узагальненню ряду питань програми. Враховуючи втому старшокласників, треба вчителеві уміти узяти на себе працю, що полегшує повторення.\nПротягом багатьох років я завжди давав завдання на літо учням VIII—IX класів: прочитати художні твори, які вивчатимуться в майбутньому році. Це значно полегшувало розумову працю, знімало перевантаження, звільняло четвертую чверть від надмірної напруги.\nУ вас може виникнути питання: як же практично добитися того, щоб в четвертій чверті в якійсь мірі було полегшено напругу розумової праці? Адже в багатьох школах діти «стогнуть» від безлічі завдань. Що ж буде, якщо розумова праця по-перше трьох чвертях зробити ще інтенсивніше?\nТак, це питання — один з найгостріших і важчих в нашій педагогічній справі. Але я насмілююся сказати, що в програмах середньої загальноосвітньої школи перевантаження немає. Перевантаження — в нашій практичній роботі, дорогою мій товариш, в методах навчання. Якби педагогічна праця була поставлена на наукову основу, якби були використані і розкриті всі можливості дитинства, отроцтва і ранньої юності (особливо дитячого віку), в загальноосвітній школі можна було б вивчити не один, а дві іноземні мови, причому практичного оволодіння мовами можна було б досягти вже в початковій школі.\nЩо ж треба зробити, щоб не було перевантаження в практичній роботі? Відповісти на це питання так само нелегко, як дати, наприклад, відповідь на всеосяжне питання про те, як добитися, щоб з шкіл не виходили недоучені, погано виховані, поверхнево освічені хлопці і дівчата. Запобігти перевантаженню — це означає, по-перше, з трьох -, чотирьох -, п'ятирічного віку дитини піклуватися про багатий інтелектуальний фон, на якому відбувається його розумовий розвиток в сім'ї, а звідси — постійно підвищувати педагогічну культуру батьків; по-друге, не допускати диспропорції в уміннях і знаннях, забезпечувати процес оволодіння знаннями, уміннями вчитися — найважливішими інструментами розумової праці школярів; по-третє, на практиці реалізувати одне з найважливіших теоретичних положень педагогічної психології і, отже, дидактики: немає абстрактного учня давати глибокі знання — означає бачити розумову працю кожної дитини; по-четверте, піклуватися про постійний розвиток знань, про те, щоб вони «вводилися в оборот», не залишалися в голові скостенілим вантажем; по-п'яте, не допускати, щоб учення перетворювалося на нескінченне надолужування упущеного, не підтягати без кінця «хвости». Одним словом, не допускати перевантаження — це означає робити все, про що мовилося вище. Але є два дуже важливих умови, які знову ж таки, як і багато що з того, про що мовилося до цих пір, пов'язані буквально зі всім, що робиться в школі. З приводу цих двох умов запобігання перевантаженню мені хочеться дати спеціальні ради.\n30. ПРО ІНТЕЛЕКТУАЛЬНЕ ЖИТТЯ ВИХОВАНЦЯ\nЦе — питання, пов'язане зі всім, що робиться в школі. Якщо вчителі думають тільки про те, як би примусити школярів сидіти більше над підручниками, як відвернути їх увагу від всього іншого, - неминуче перевантаження. Незавидна доля школяра, який ні про що інше не думає, окрім уроку, підручника, домашнього завдання, оцінки. Не допускайте, щоб вашого вихованця захлеснув школяр. Окрім звичного круга шкільних справ, уявлень, інтересів, у нього повинне бути багате, багатогранне інтелектуальне життя. Йдеться про читання школяра, особливо в підлітковому віці.\nЯкщо вас призначили класним керівником або, як то кажуть, вихователем V класу, поставте перед собою як одне з головних завдань формування цієї духовної потреби. Складіть список книг, які вихованці ваші повинні прочитати за роки навчання в середній школі. Добивайтеся, щоб ці книги були в класній бібліотеці.\nЯ не уявляю собі повноцінного, всебічного розвитку підлітка, хлопця, дівчини без того, щоб у них не було своїх улюблених книг, своїх улюблених письменників. Виховуючи людину, проектуючи його особу, я завжди прагнув до того, щоб вже в початковій школі у кожного мого вихованця була своя маленька бібліотека. У середніх і старших класах це вже солідна бібліотека, в якій налічується сто, — сто п'ятдесят книг. Як музикант не може жити без того, щоб не брати в руки свій улюблений інструмент, така думаюча людина не може жити без перечитування улюблених книг.\nВвести що кожного вчиться в світ книг, виховати любов до книги, зробити книгу дороговказною зіркою в інтелектуальному житті — це залежить від вчителя, від того, яке місце в його власному духовному житті займає книга. Читання стане духовною потребою вашого вихованця за умови, якщо він відчує, що ваша думка постійно збагачується, якщо переконається, що сьогодні ви не повторюєте те, що говорили вчора.\nЗастій, збіднення інтелектуального життя вчителя, народження у нього такої межі, яку можна назвати неповагою до думки, - все це ясно відбивається на педагогічній діяльності. Я знаю вчителя, якому «обридлий все», йому не хочеться, як він говорить, постійно повторювати одне і те ж. Вихованці відчувають в його словах застиглу, скостенілу думку. За неповагу до думки вони платять неповагою до вчителя. Але небезпечніше все те, що, як і вихователеві, їм не хочеться думати.\nІнтелектуальне життя особи не можна представити як вузький, замкнутий маленький світ. Збагачуючи інтелектуальне життя колективу, людина в той же час користується і його духовними багатствами. Ми прагнемо в своїй школі до того, щоб було багато колективів, в яких ключів било б розумове життя. Це перш за все науково-наочні кухлі: науково-математичний, науково-технічний, науково-хімічний, науково-біологічний, науково-літературний, філософський. Можливо, в слові науковий є якесь перебільшення, але все-таки воно відображає істину: підлітки, хлопці і дівчата вступають на стежку наукового мислення. До цих кухлів у жодному випадку не можна відноситися як до придатка предмету або засобу попередження неуспішності, це — вогнище інтелектуального життя. У кухлях панує дух допитливості, допитливості. На заняттях науково-наочних кружків учні, звичайно, розповідають про те, що вони читають (доповіді, повідомлення), але тут є одна межа, що додає думки достовірно творчий характер: істинами, закономірностями, про які розповідають своїм товаришам підлітки, хлопці і дівчата, вони дорожать, відносяться до них, як до свого багатства, здобутого особистими зусиллями; з цими багатствами, до того ж, зв'язуються думки про працю і творчість, про майбутньому.\nНа заняттях і вечорах науково-наочних кружків бувають і важковстигаючі хлопчики і дівчатка, для яких перевантаження — особливо грізна небезпека. Атмосфера багатих інтелектуальних інтересів спонукає їх до читання, а читання для них — найважливіший рятівний засіб для успішного учення.\n31. ЩОБ НЕ БУЛО ПЕРЕВАНТАЖЕННЯ — НЕОБХІДНИЙ ВІЛЬНИЙ ЧАС\nЦе здається з першого погляду парадоксом: учень може успішно вчитися лише за тієї умови, коли не весь час у нього йде на учення, а залишається багато вільного часу. Але це не парадокс, а логіка педагогічного процесу. Чим щільніше насичений робочий день учня шкільними заняттями, чим менше залишається у нього часу для того, щоб подумати про щось безпосередньо не пов'язане з ученням, - тим більше вірогідність перевантаження, відставання.\nПроблема вільного часу — це одна з найважливіших проблем не тільки навчання, але і інтелектуального виховання, всестороннього розвитку. Вільний час необхідний учневі, як повітря для здоров'я: воно необхідне для того, щоб учень успішно вчився і не відчував постійної загрози відставання (знаєте, як буває: варто дитині прохворіти декілька днів, як він вже дуже відстав). Вільна время—первое умова багатства інтелектуального життя вихованця, умова того, щоб в його житті було не тільки учення, а значить і того, щоб учення було ефективним.\nВільний час учня народжується на уроках, його творцем є розумний, думаючий вчитель. Його перший помічник в створенні вільного часу — сам учень, від нього великою мірою залежить, в якому стані знаходяться знання — в стані рухливості, активності, або ж в стані окостеніння. Але є ще одна умова, від якої залежить створення вільного часу. Це режим праці і відпочинку.\nПерш за все на основі багаторічного досвіду я хочу застерегти, що неприпустимо в режимі розумової праці. Абсолютно неприпустимо, щоб відразу ж після шкільних уроків учень на декілька годинників сідав за книги і зошити, щоб 3—4, а то і 5—6 годин, як це нерідко буває в старших класах, в другу половину дня учень по суті був зайнятий такою ж інтенсивною розумовою працею, як і на уроках. 10—12 годин щоденного сидіння над книгою, слухання, осмислення, запам'ятовування, пригадування і відтворення з метою відповіді на питання вчителя — це непосильна, виснажлива праця, яка врешті-решт підриває фізичні і розумові сили, породжує байдужість, байдужість до знань, призводить до того, що у людини є тільки учення і немає інтелектуального життя.\nДосвід показує: можна організувати розумову працю таким чином, що друга половина дня буде вільна від сидіння над книгами і зошитами. Друга половина дня повинна бути вільним часом учня. В цей час учень читає, бере участь в роботі науково-наочних кружків, трудиться серед природи, спостерігає явища природи і працю людей.\nІншими словами, в другу половину дня повинна відбуватися розумова діяльність, що є розвитком, трансформацією знань. Відмітьте — не байдикування, а розвиток знань. Успіх в прагненні добитися того, щоб в другу половину робочого дня учні робили саме те, що потрібне робити для повноцінного розумового розвитку і успішного учення, залежить від культури всього педагогічного процесу. Особливо важливо, щоб в другу половину дня було читання — читання з інтересу, з бажання знати, а не з необхідності завчити, запам'ятати.\nВи запитаєте, мій поважаний колега: а коли ж дітям виконувати домашні завдання?\nРано лягати спати і рано підніматися, виконувати домашні завдання вранці, перед відходом в школу — ось основний принцип режиму праці переважної більшості наших учнів. Протягом багатьох років ми роз'яснюємо батькам доведену наукою необхідність раннього відходу до сну, раннього пробудження і користь від інтенсивної розумової праці в перші 8—10 годин після пробудження. Виросло нове покоління батьків, яким ми дали педагогічні знання в батьківській школі, і серед цих знань на першому місці — культура і гігієна розумової праці дітей Нам вдалося добитися того, що 90 % дітей, підлітків, хлопців і дівчат дотримуються наступного режиму праці і відпочинку: учні молодших класів лягають спати в 9, середніх і старших класів — в 10 годин вечора. Молодші піднімаються в 6 годин ранку (9 годин сну), підлітків, хлопців і девушки— в 5.30 (7,5 годин сну). У коротких радах немає можливості давати повне наукове обґрунтування доцільності такого режиму. Але треба сказати, що чим продолжительнее сон в кінці доби (до 12 годин ночі), тим більше він знімає втому, тим легше пробудження, тим швидше включається людина в розумову працю. У учнів\nміж пробудженням і відходом в школу — 2—2,5 години на підготовку до уроків — це і є центр


Найбільші катастрофи кораблів в історії xx століття - УкрАвтомобиль\nHome Разное Найбільші катастрофи кораблів в історії xx століття\nДля сучасної людини подорож на кораблі є чимось цікавим і романтичним. Сучасні судна оснащені різноманітними електронними системами, які повинні зробити подорож по воді безпечним. Однак так було не завжди.\nІсторія знає безліч випадків, коли з різних причин просте морське подорож перетворювалося на величезну трагедію, в результаті якої загинула величезна кількість людей.\nНезважаючи на те, що в хх столітті було безліч катастроф, які сталися з кораблями історія корабля «титанік» є однією з найвідоміших у всьому світі.\nБританський корабель відправився в свій перший і останній рейс з міста саутгемптон. Однак дістатися до порту в місті нью-йорк йому не вдалося.\nУ ніч з 14 на 15 квітня 1912 року корабель зіткнувся з айсбергом. Через це в обшивці його корпусу утворилася велика діра. Всього за 2 години 40 хвилин корабель зник під водою. В результаті аварії корабля загинуло 1 тис. 496 людини.\nСудно було введено в експлуатацію в 1907 році. Спочатку судно будувалося з розрахунком на те, що в разі початку бойових дій, воно буде переобладнано в крейсер. Однак згодом, уряд великобританії вирішив відмовитися від цієї ідеї. Причиною цього була досить значна витрата вугілля судна.\nКорабель являв собою розкішний лайнер. Його єдиною метою було перевезення людей з великобританії в сша і назад. Однак незважаючи на те, що дане судно не належало до числа військових кораблів, затонуло воно через попадання торпеди.\nНа британському турбоході було зафарбовано назву. Також на кораблі був відсутній прапор будь-якої держави. Цілком можливо, що саме через це військові, які були на борту німецького підводного човна прийняли рішення атакувати британський корабель. Трагедія сталася 7 травня 1915 року. Німецька підкладка випустила торпеду, яка потрапила в правий борт корабля.\nСудно зникло під водою всього за 18 хвилин. В результаті даної трагедії загинуло 1 тис. При тому, що на борту корабля в момент атаки німецької субмарини знаходилося 1 тис.\nДесятипалубний круїзний корабель був спущений на воду в 1937 році. Спочатку корабель планували використовувати як плавучий будинок відпочинку, проте друга світова війна змінила призначення судна. Корабель використовувався як плавучий госпіталь, а також надалі на ньому розміщувалася казарма.\nЗатонуло судно в результаті торпедної атаки підводного човна срср, яка сталася 30 січня 1945 року. Атака підводного човна сталася недалеко від берегів польщі. В результаті трьох ударів торпед по корпусу корабля «вільгельм густлофф» загинуло 5 тис. Однак це офіційні дані. Згідно з неофіційною інформацією, в цілому в результаті торпедної атаки було вбито 9 тис. 985 осіб.\nПароплав “адмірал нахімов”, який довгий час перевозив пасажирів, спочатку мав зовсім іншу назву. Дане судно було побудовано в німецькому місті бремені, і спочатку називалося»берлін”. Воно затонуло після того, як підірвалося на міні в 1945 році.\nСуднопідйомник був здійснений в 1947 році. Після цього корабель пройшов реставраційні роботи і був перейменований. Судно отримало назву “адмірал нахімов” і стало частиною пасажирського флоту срср.\nУ 1986 році, вночі з 31 серпня на 1 вересня пасажирський пароплав зіткнувся з суховантажем під назвою «петро васев». Всього через 8 хвилин після зіткнення двох кораблів судно “адмірал нахімов” сховалося під водою. На момент відплиття пасажирського пароплава на його борту перебувало 897 пасажирів і 346 членів екіпажу. В результаті зіткнення загинуло 423 людини.\nСпочатку пасажирський пором «донья пас» називався «хімеюрі мару». Він був побудований в 1963 році в японії. Через 12 років своєї роботи судно було продано одному з операторів пасажирських перевезень філіппін.\nУ 1987 році, 20 грудня сталася катастрофа, що стала найбільшою, яка була зареєстрована в мирний час. Пором “донья пас «зіткнувся з танкером під назвою»вектор”.\nВ результаті зіткнення двох суден, у воду потрапили нафтопродукти, які згодом загорілися. За непідтвердженими даними, число людей, які в день трагедії були на поромі становило близько 4 тисяч. За офіційними ж даними, число жертв в результаті зіткнення двох суден склало 4 тис. 386 осіб.\nPrevious articleІталійці три роки будували репліку передсерійного lamborghini countach lp500


Курйоз на Житомирщині: чоловік викрав авто, щоб доїхати до клубу, але загруз у багнюці | Журнал Житомира\n26 лютого, 2020 11:52\n"Під час перегляду записів з камер відеоспостереження поліцейські з’ясували, що подія сталася близько 1:00. Також у ході першочергових заходів вони встановили й особу викрадача – 23-річного місцевого жителя", - інформує поліція.\nУже за кілька годин правоохоронці виявили мікроавтобус на полі неподалік с. Стовпів Чуднівського району. Підозрюваного у вчиненні правопорушення поліцейські знайшли у селі поруч. Його доставили до відділку поліції.\nМолодик пояснив, що вночі вирішив поїхати в клуб у сусідній район. Щоправда, заблукав, а згодом і взагалі загруз у полі. Покинув автомобіль та пішов шукати допомогу, щоб витягнути транспортний засіб на дорогу.\nНині триває подальше досудове розслідування. Чоловікові може загрожувати штраф до 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від 3 до 5 років, або позбавлення волі на той самий строк.


LDaily - медіа-партнер проекту Євгена Петрова. Галерея Цех - LDaily\nГлавная › Заходи › LDaily – медіа-партнер проекту Євгена Петрова. Галерея Цех\nLDaily - медіа-партнер проекту Євгена Петрова. Галерея Цех\nБізнес-видання LDaily стало медіа-партнером галереї Цех та проекту Євгена Петрова “Так тримати!”\n20 жовтня в стінах Цеху пройшла закрита презентація творів Петрова.


Як зупиняють зростання лімфоцитів, причини збільшення числа цих клітин і методи діагностики лимфоцитоза\nHome > Кров > Як зупиняють зростання лімфоцитів, причини збільшення числа цих клітин і методи діагностики лимфоцитоза\nТ-лімфоцити знищують чужорідні мікроорганізми і чужорідні тіла в організмі людини. В-клітини синтезують спеціальні білкові сполуки (імуноглобуліни), які зв’язуються з антигенами і зупиняють їх подальше зростання. Природні кілери «борються» з клітинами, які подолали межу Хейфліка – раковими клітинами. Лейкоцитарні агранулоціти синтезуються в кістковому мозку і звідти потрапляють в кровоносне русло. Приблизно 97% з них дифундує в тканини, а 3% залишається в кровоносній руслі.\nТ-клітини поділяють на три групи:\nТ-хелпери підсилюють імунну відповідь, активуючи інші лімфоцити – В-клітини, моноцити, NK-клітини. Т-кілери вбивають пошкоджені або заражені клітини власного організму, вони – головний компонент противірусного імунітету. Т-супресори регулюють силу і тривалість імунної відповіді. Вони – «гальмо» інших лімфоцитів після знищення патогенного фактора.\nУвага! Загальноклінічний аналіз крові – першочергове дослідження, при якому визначається зміст лімфоцитів. Його в обов’язковому порядку проводять всім пацієнтам, що надійшли в муніципальну або приватну клініку. При цьому аналізі заміряють відносне і абсолютне зміст лімфоцитів в крові. Патологічно підвищений рівень лейкоцитарних агранулоціти прийнято називати лимфоцитозом, а знижений – лімфоцитопенією.\nЗагальноклінічне дослідження крові пацієнта: основні показники\nЧому виникає лімфоцитоз?\nВідносне збільшення числа лімфоцитів спостерігається при вірусних, запальних, паразитарних, грибкових або бактеріальних захворюваннях. Більш небезпечний стан – збільшення абсолютного вмісту лімфоцитів в кровоносній руслі.\nПоширені причини підвищення абсолютного числа лімфоцитів в крові:\nАутоімунні захворювання (ревматоїдний артрит, червоний вовчак).\nОнкологічні хвороби кровоносної русла.\nЗлоякісна макроглобулінемія Вальденстрема.\nОсобливої уваги потребує тривале підвищення абсолютного вмісту лімфоцитів. Такий стан вказує на початкову стадію лейкемії. При цій хворобі деякі білі кров’яні клітини не дозрівають в достатній мірі і тому не можу в належній мірі виконувати свої функції. Інфекційні захворювання в гострий період супроводжуються підвищенням абсолютного числа лімфоцитів в кровоносній руслі. Помірний лимфоцитоз спостерігається при кашлюку, вірусному ураженні печінки, грипозних станах, туберкульозі і захворюванні Шагаса. Гострі респіранторние вірусні захворювання не супроводжуються абсолютним лімфоцитозом.\nГострі респіранторние вірусні захворювання (ГРВІ)\nВідносне підвищення числа лімфоцитів в кровоносній руслі зустрічається частіше, ніж абсолютне. Такий стан характерний для більшості дітей у віці до 4 років. Лімфоцитоз в даному випадку обумовлений незрілістю імунної системи. Зміни лейкоцитарного ряду спостерігаються практично при всіх вірусних, паразитарних, бактеріальних, грибкових і запальних процесах.


Слово Боже: 2014\nКоментар на читання Еф 6:10-20 в 27-му неділю після П'ятидесятниці.\n1). Еф 1:9-10 (Він дав нам пізнати тайну своєї волі, той задум доброзичливий і ухвалений у ньому (Христі), щоб, коли настане повнота часів, здійснити його - об'єднати все у Христі: небесне й земне.)\n2). Еф 4:1-10 (Отож, благаю вас я, Господній в'язень, поводитися достойно покликання, яким вас візвано, 2. в повноті покори й лагідности, з довготерпеливістю, терплячи один одного в любові, 3. стараючися зберігати єдність духа зв'язком миру. 4. Одне бо тіло, один дух, а й в одній надії вашого покликання, яким ви були візвані. 5. Один Господь, одна віра, одне хрищення. 6. Один Бог і Отець усіх, що над усіма й через усіх і в усіх. 7. Кожному з нас дана благодать за мірою Христових дарів. 8. Тому й сказано: "Вийшов на висоту, забрав у полон бранців, дав дари людям". 9. А те "вийшов" що означає, як не те, що він був зійшов і в найнижчі частини землі? 10. Той же, хто був зійшов на низ, це той самий, що вийшов найвище всіх небес, щоб усе наповнити.)\nЦі тексти нагошують, що Божий задум полягає в єдності усього у Христі. Божий Син прийшов для того, щоб відновити Божий образ в людині та усьому творінні (kosmos).\nОтож, Послання до Ефесян, котре називають вершиною богослов'я НЗ, містить дві головні теми:\n1). Христос примирив з Собою та Богом Отцем усе створіння.\n2). Христос об'єднав людей з поміж усіх народів з Собою та кожну людину з іншою у Церкві.\nЦі грандіозні Божі діяння були сповнені внаслідок могутньої, суверенної та свобідної дії триєдиного Бога - Отця, Сина і Св. Духа, й пізнаються та приймаються вірою тільки завдяки Божій благодаті. У світлі цих великих істин, християни повинні провадити життя, котре буде виявом вдячності їхньому прекрасному Господу.[i]\nЦі теми відображає також структура послання та хід думок Павла у ньому: три перші глави (Еф 1-3) говорять про те, що Бог зробив для нас у Христі Ісусі - це т. зв. вертикальний вимір. Відтак три наступні глави (Еф 4-6) говорять, що ми, як учні Ісуса та члени Його Церкви, в результаті отриманих великих благодатей і дарів, повинні робити один для одного - це т. зв. горизонтальний вимір.\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 05:51 Немає коментарів:\nМітки: Коментарі до послань Св. Павла\nКоментар на читання Еф 5:9-19 в 26-ту неділю після П'ятидесятниці.\nПослання до Ефесян називають вершиною богослов'я Нового Завіту. Завдяки опису грандіозного Божого задуму відносно цілого людства - це один з найбільш піднесених творів серед усієї епістолярної спадщини Св. Павла. В цьому невеличкому посланні великий апостол говорить про одвічний задум Бога, який заснував вселенську Церкву Ісуса Христа. Хоча члени Церкви належать до різних середовищ та різних національностей, однак всі вони зібрані в єдине ціле (всі 9 випадків вживання терміну "εκκλησια" є в однині та означають Вселенську Церкву), яке автор описує як Божий Храм (2:20-22), Христове Тіло (1:22-23) та Христову наречену (5:23-32).\nСтруктуру цього послання можна дуже легко запам'ятати: три перші глави (Еф 1-3) говорять про те, що Бог зробив для нас у Христі Ісусі - це т. зв. вертикальний вимір. Відтак три наступні глави (Еф 4-6) говорять, що ми як учні Ісуса та члени Його Церкви в результаті отриманих великих благодатей і дарів повинні робити один для одного - це т. зв. горизонтальний вимір.\nКілька віршів першої частини (Еф 1-3) дозволяють побачити унікальність Божих задумів та діянь: "Він дав нам пізнати тайну своєї волі, той задум доброзичливий і ухвалений у ньому (Христі), 10. щоб, коли настане повнота часів, здійснити його - об'єднати все у Христі: небесне й земне (1:9-10). "Бо ви спасенні благодаттю через віру. І це не від нас: воно дар Божий. 9. Воно не від діл, щоб ніхто не міг хвалитися. 10. Бо ми його створіння, створені у Христі Ісусі для добрих діл, які Бог уже наперед був приготував, щоб ми їх чинили" (2:8-10).\nВ другій частині (Еф 4-6) на самому початку Павло закликає: "Отож, благаю вас я, Господній в'язень, поводитися достойно покликання, яким вас візвано, 2. в повноті покори й лагідности, з довготерпеливістю, терплячи один одного в любові, 3. стараючися зберігати єдність духа зв'язком миру" (4:1-3). Рівно ж в другій частині, важливо відзначити наголос на єдності - в цьому посланні великий апостол перелічує сім проявів єдності в християнському житті: "Одне бо тіло, один дух, а й в одній надії вашого покликання, яким ви були візвані. 5. Один Господь, одна віра, одне хрищення. 6. Один Бог і Отець усіх, що над усіма й через усіх і в усіх" (4:4-6).\nТекст Еф 5:9-19 знаходиться в другій частині послання (Еф 4-6), та є частиною повчання про нове життя у любові, яке міститься в Еф 5:1-20. Вірші 5:1-2 містять заохочення до жертовної любові та відіграють перехідну роль між попереднім текстом та конкретними вказівками відносно святого життя в Еф 5:3-20. Тому, для того, щоб краще зрозуміти навчання присутнє в Еф 5:9-19, нижче ми розглянемо його в контексті значення цілого уривку Еф 5:3-20\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 11:00 Немає коментарів:\n24 – та неділя після П'ятидесятниці. Ісус – Господь над хворобами і смертю (Лк 8, 40 – 56).\nПо повороті Ісус був прийнятий народом, бо всі його чекали. 41. Аж ось прийшов чоловік, Яір на ім'я, який був головою синагоги. Припавши до ніг Ісуса, він почав його просити зайти до нього в хату, 42. бо була в нього дочка одиначка, яких дванадцять років, і вона вмирала. І як він ішов туди, люди тиснулися до нього. 43. Аж тут жінка якась, що була хвора дванадцять років на кровотечу й витратила на лікарів увесь свій прожиток, і ніхто з них не міг її оздоровити, 44. підійшовши ззаду, доторкнулась краю його одежі й умить стала здоровою - спинилась її кровотеча. 45. Ісус спитав: «Хто доторкнувся мене?» А що всі відпекувались, Петро мовив: «Наставниче, то люди коло тебе юрмляться і тиснуться.» 46. Ісус же сказав: «Хтось доторкнувся до мене, бо я чув, як сила вийшла з мене.» 47. Побачивши жінка, що не втаїлася, тремтячи підійшла й упавши йому до ніг, призналася перед усіма людьми, чому до нього доторкнулась і як негайно одужала. 48. Сказав їй Ісус: «Дочко, віра твоя спасла тебе, йди в мирі!» 49. Він говорив ще, як приходить хтось від голови синагоги і каже: «Твоя дочка померла, не турбуй більш Учителя.» 50. Ісус почувши це, озвався до нього: «Не бійся, тільки віруй, і вона спасеться.» 51. Прийшовши до хати, він не пустив нікого з собою всередину, крім Петра, Йоана та Якова з батьком та матір'ю дитини. 52. Всі плакали за нею і голосили. Він же мовив: «Не плачте, вона не вмерла, вона тільки спить.» 53. І ті сміялися з нього, бо знали, що вмерла. 54. А він узяв її за руку й голосно промовив: «Дівчино, пробудися!» 55. І дух її повернувсь до неї, і вона миттю встала. Тоді він звелів дати їй їсти. 56. Батьки ж її були здивовані вельми, та він наказав їм нікому не говорити, що сталося.\nЦей допис для кожного з нас (а головно для тих хто захищаючи свою гідність вийшов на майдан, а сьогодні боронить кордони нашої країни від кремлівської чуми) є ще одним закликом Доброї новини: "Не біймося! Не опускаймо рук! Не розчаровуймося! Довірмо усе Ісусові! Молімося і тримаймося разом! Усе, що не можливе у людей – можливе в Бога!" Померле дванадцятирічне дівча та жінка, яка дванадцять років хвора на кровотечу... Два випадки, які в людському розумінні не мали жодних шансів, – не були такими для Ісуса...\nДва переплетені чуда, – зцілення кровоточивої жінки після дванадцятирічної недуги та воскресіння дванадцятилітньої дочки начальника синагоги, – представляють наступний рівень розвитку теми про надзвичайну силу Ісуса. Попередньо Лука вже засвідчив про владу Ісуса над природою (втихомирення бурі на морі: Лк 8,22–25) та демонами (зцілення Гергесинського біснуватого: Лк 8,26–39). Тепер ми бачимо демонстрацію влади над хворобами та смертю (Лк 8,40–56). У двох історіях з чотирьох, Ісус названий Наставником (επιστατα/epistata Лк 8,24;45); у трьох Він виявляє свою силу через слово-наказ (Лк 8,24;29;54). Таким чином у двох частинах восьмої глави Лука розвиває дві дуже близькі теми: слухання і виконування слова Ісуса (притча про сіяча 8,1–21) та сили, яка виявляється через Його слово (8,22–56).\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 10:46 3 коментарі:\nДвадцять третя неділя після П'ятидесятниці - коментар на читання Еф 2,1-10\n1.Контекст та особливості послання до Ефесян.\n"Вік Церкви" розпочався в день П'ятидесятниці (Дії 2). Народившись в Єрусалимі, Церква завдяки служінню апостолів і перших віруючих поширилася по всьому світу. Часом полум'я Євангелія роздувалося гоніннями і охоплювало інші міста та країни. Підчас трьох своїх відважних місіонерських подорожей, Павло та його супутники заснували громади в дуже багатьох язичницьких містах. Серед цих церков однією з найвідоміших була Ефеська. Вона була заснована в 53 р н.е., коли Павло повертався через Ефес до Єрусалиму. Наступного року, підчас третьої місіонерської подорожі, він повернувся сюди і залишався на три роки, проповідуючи і навчаючи з великим успіхом (Дії 19:1-20). Пізніше він зустрівся з Ефеськими пресвітерами й направив на служіння до них Тимотея (1 Тим 1:3). Ще через кілька років Павла відправили до Риму як ув'язненого. Там його відвідували посланці різних церков, серед яких був і Тихик з Ефесу. Саме там Павло написав цей лист ефеській церкві й відправив з ним. Метою послання до Ефесян є підбадьорити віруючих та вселити в них упевненість. Павло описує внутрішню суть Церкви та її зовнішні якості, а також закликає віруючих жити з усвідомленням того, що вони представляють живе тіло Христа на землі.\nПослання до Ефесян називають вершиною богослов'я Нового Завіту. Завдяки описові грандіозного Божого задуму відносно цілого людства, - це один з найбільш піднесених творів серед усієї епістолярної спадщини Св. Павла. В цьому невеличкому листі, великий апостол говорить про одвічний задум Бога, Який заснував вселенську Церкву Ісуса Христа. Хоча члени Церкви належать до різних середовищ та різних національностей, однак всі вони зібрані в єдине ціле (всі 9 випадків вживання терміну "εκκλησια" є в однині та означають Вселенську Церкву), яке автор описує як Божий Храм (2:20-22), Христове Тіло (1:22-23) та Христову наречену (5:23-32).\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 09:02 Немає коментарів:\nДвадцять друга неділя після П'ятидесятниці (Лк 16, 19 – 31) – притча про багача та Лазаря.\nПритча про багача та Лазаря (Лк 16, 19 – 31) знаходиться в тій частині Євангелія, котра розповідає про роздуми Ісуса під час подорожі до Єрусалиму: 9, 51 – 19, 27 (протягом наступних глав, Лука 17 разів згадує про те, що Ісус є «в дорозі»: це надає розповіді більш динамічного характеру[ii]). В рамки цієї подорожі Лука вставляє найбільшу порцію свого розповідного матеріалу: Ісус постійно говорить, і тому, за словами L. T. Johnson, відбувається формація народу.[iii] В часі подорожі Він є оточений трьома групами людей: аморфні юрби, його опоненти (перед усім фарисеї), та його учні (слово «учень» вживається 22 рази з 9 – 19 глави, в порівнянні до 16 разів у всіх інших євангелістів разом узятих).[iv] Ця частина Євангелія, після згадки про відкинення Ісуса самарянами (9, 51 – 56), починається описом вимог, які стоять перед учнями Ісуса (9, 57 – 10, 24) та в котрих він наголошує в 9, 62, що «ніхто, що поклав руку на плуг і озирається назад, не здатний до Царства Божого». Завершенням роздумів висловлених по дорозі до Єрусалиму служить притча про міни (19, 11 – 27), в котрій Господь в 26 вірші наголошує, що «кожному, хто має, дасться, а в того, хто не має, відберуть і те, що має».\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 14:30 Немає коментарів:\nКоментар на читання з послання Св. Павла до Галатів (2, 15-21) в двадцять першу неділю після П'ятидесятниці\n15. Ми – уроджені юдеї, не з отих грішників поган; 16. а довідавшися, що людина оправдується не ділами закону, а через віру в Ісуса Христа, ми й увірували в Христа Ісуса, щоб оправдатися нам вірою в Христа, а не ділами закону; бо ніхто не оправдається ділами закону. 17. Коли ж, шукаючи оправдання у Христі, виявилося, що й ми самі грішники, – то невже Христос – служитель гріха? Жадним робом! 18. Бо коли я знову відбудовую те, що зруйнував був, то я себе самого оголошую переступником. 19. Я бо через закон для закону вмер, щоб для Бога жити: я – розп'ятий з Христом. 20. Живу вже не я, а живе Христос у мені. А що живу тепер у тілі, то живу вірою в Божого Сина, який полюбив мене й видав себе за мене. 21. Я не відкидаю Божої благодаті: бо коли законом оправдання, то тоді Христос умер даремно.\n2. Контекст Гал 2, 15–21 та основні богословські акценти уривку.\nЩоб правильно зрозуміти будь-який текст Писання, насамперед потрібно брати до уваги обставини написання та мету автора, а відтак і сам контекст уривку. Детальніше ці питання стосовно послання до Галатів є представлені в коментарі на читання попередньої неділі (котрий є на цьому ресурсі).\nТут хіба відзначу, що приводом до написання листа стали тривожні звістки, котрі отримав Павло: галати почали відпадати від благовісті про достатність віри в Ісуса Христа й схилялися до позиції деяких «юдействуючих» агітаторів з Єрусалиму: «Щоб догодити Богові мало вірити в Ісуса Христа, – потрібно ще й дотримуватися Закону Мойсея; перш ніж одержати право називатися християнином, поганин повинен обрізатися, дотримуватися суботи й інших юдейських свят, споживати тільки кошерну їжу й дотримуватися всіх обрядових заповідей Старого Завіту. Павло всього цього вам не сказав, бо не походить з числа 12-ти апостолів і трохи послабив вимоги та перекрутив вчення Ісуса».\nУ відповідь, в перших двох главах послання, Павло розповідає про своє навернення і покликання на апостола самим Христом та досить гостро критикуючи своїх опонентів, доводить, що правильні відносини між людиною й Богом установлює віра, а не Закон Мойсея. Саме питанню оправдання вірою, Павло присвячує увагу й в двох наступних главах (3–4 глави). А, щоб хтось не подумав, що йдеться тільки про якісь, слова, почуття чи теоретичні питання, Павло в 5–6 главах перестерігає, що християнську свободу не можна використовувати для задоволення плотських похотей. Християнське життя не допускає байдужості до моральних питань, оскільки це є життя під проводом Св. Духа.\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 15:27 Немає коментарів:\nКоментар на читання з послання Св. Павла до Галатів (1,11-19) в двадцяту неділю після П'ятидесятниці.\n11. Звістую вам, брати, що Євангелія, яку я вам проповідував, не є за людською мірою; 12. бож я її не прийняв, ані навчився від людини, лише – через об'явлення Ісуса Христа. 13. Ви чули про мою поведінку колись у юдействі, про те, як я несамовито гонив Божу Церкву та руйнував її. 14. Я перевищував у юдействі багатьох ровесників з мого роду, бувши запеклим прихильником передань моїх предків. 15. Та коли той, хто вибрав мене вже від утроби матері моєї і покликав своєю благодаттю, 16. зволив об'явити в мені Сина свого, щоб я проповідував його між поганами, то я негайно, ні з ким не радившись, 17. ані не подавшися в Єрусалим до тих, що були апостолами передо мною, пішов в Арабію, а потім знову повернувся в Дамаск. 18. По трьох роках по тому пішов я у Єрусалим відвідати Кифу і перебув у нього п'ятнадцять день. 19. А іншого з апостолів я не бачив, крім Якова, брата Господнього. 20. Те, що пишу вам, то ось перед Богом, що не обманюю. 21. Потім пішов у сторони сирійські та кілікійські; 22. на обличчя ж мене не знали Церкви Юдеї, що у Христі. 23. Вони лиш чули, що той, хто колись гонив нас, тепер проповідує ту віру, яку колись руйнував, 24. і прославляли заради мене Бога.\n2. Особливості послання до Галатів.[i]\nГалатія розташована в Малій Азії (Анатолія, сучасна Туреччина). В III ст. до Хр. цю територію заселили галли. В 25 р. після своєї смерті Амінтас, останній цар Галатії, заповів своє царство Римській імперії. Римляни перетворили її в провінцію, додавши й інші регіони до півдня країни (Пісідію, Ісаврію, Фригію й частину Лікаонії). Поняття «Галатія» може використовуватися у двох значеннях: етнічному й політичному. Звідси виникає неясність: кому було адресовано Павлове послання? Стосовно цього є дві теорії, у кожної з яких у науковому світі є гарячі прихильники.\n1) «Північно-галатійська»: адресати – нащадки галлів у пн. ч. провінції. Якщо вона вірна, то неясно, коли саме Павло здійснював місії на цій території.\n2) «Південногалатійська»: адресати – жителі пд. ч. провінції. Павло здійснював місії на цій території під час першої місійної подорожі разом з Варнавою (Дії 13–14). Мінус цієї теорії полягає в тому, що немає свідчень, що жителі цих територій, які перебували за межами етнічної Галатії, також іменувалися «галатами».\nПозиція Павла була інакшою: спасіння тільки вірою. Юдействуючі говорили про спасіння вірою й ділами, під котрими розуміли не етичні вчинки, але головно дотримуванням різних приписів Закону Мойсея. Однак зі свого гіркого досвіду Павло знав: спасіння є вільним даром Бога віруючим в Христа, а не щось таке, що можна заробити шляхом дотримання правил. Криза була настільки серйозна, що Павло дуже незвичайно починає лист: він не дякує Богові на поч. листа й не хвалить адресатів (саме так найчастіше він починав усі свої листи), але відразу переходить до енергійного захисту свого апостольського авторитету й правильності свого навчання (1,1–2,21); центральну частину послання займає доктрина про оправдання тільки вірою (3,1–4,31); щоб хтось не подумав, що така позиція допускає байдужість до моральних питань, Павло завершує лист практичними висновками (5,1–6,18).\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 05:28 Немає коментарів:\nДев'ятнадцята неділя після П'ятидесятниці (Лк 6, 27-36) - як бути справжнім християнином.\nА вам, що слухаєте, кажу: Любіть ворогів ваших, добро чиніте тим, які вас ненавидять, 28. благословляйте тих, які вас проклинають, моліться за тих, що вас зневажають. 29. Тому, хто б'є тебе в одну щоку, підстав і другу; хто ж бере в тебе свиту, не борони й одежі. 30. Дай кожному, хто тебе просить; хто бере щось твоє, не допоминайся. 31. І як бажаєте, щоб вам чинили люди, чиніть їм і ви так само. 32. Коли ви любите тих, що вас люблять, яка вам заслуга? Таж бо й грішники люблять тих, що їх люблять. 33. І коли чините добро тим, що вам чинять, яка вам заслуга? Та й грішники те саме чинять. 34. І коли ви позичаєте тим, від кого маєте надію назад узяти, яка вам заслуга? Адже і грішники грішникам позичають, щоб відібрати від них рівне. 35. Ви ж любіть ворогів ваших, добро чиніте їм, і позичайте, не чекаючи назад нічого, а велика буде ваша нагорода, й будете Всевишнього синами, бо він благий для злих і невдячних. 36. Будьте милосердні, як і Отець ваш милосердний.\nУривок Лк 6, 27 – 36 (для кращого розуміння, текст Євангелія цієї неділі – Лк 6, 31–36 слід читати в трохи ширшому контексті) є частиною Проповіді Ісуса на рівнині, яка відображена в Євангелії від Луки в 6, 17 – 49 (вона є паралельна до Нагірної проповіді в Матея 5 – 7). Сам уривок має дуже цікаву структуру. Два перші та передостанній вірші, служать своєрідним смисловим обрамленням для навчання Ісуса, яке Лука представляє в цьому уривку (в екзкгетиці такий мовний прийом називається inclusio - завдяки повторенню першого вірша в кінці уривку, підсилюється увага до важливості цих слів). В Лк 6, 27 – 28 читаємо: «А вам, що слухаєте, кажу: Любіть ворогів ваших, добро чиніте тим, які вас ненавидять, 28. благословляйте тих, які вас проклинають, моліться за тих, що вас зневажають». Далі, в дуже структурований спосіб, Ісус роз’яснює сказане в цих двох віршах і знову в трохи зміненій формі повторює те, що було висловлене на самому початку: «Ви ж любіть ворогів ваших, добро чиніте їм, і позичайте, не чекаючи назад нічого, а велика буде ваша нагорода, й будете Всевишнього синами, бо він благий для злих і невдячних» (Лк 6, 35). Останній вірш служить підсумком цілого уривку: «Будьте милосердні, як і Отець ваш милосердний».\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 21:21 Немає коментарів:\nВісімнадцята неділя після П'ятидесятниці (Лк 5, 1-11) - покликання апостолів.\nЄвангеліє цієї неділі розповідає про те, як Ісус кличе учнів. Спосіб, а властиво й сам вибір, з точки зору сучасного менеджменту є дуже незвичайні та здавалося б (м’яко кажучи) доволі не продумані: замість вибрати Собі послідовників серед людей, які мають бодай якийсь мінімум придатний для пізнішої місії (напр. равіни або їх учні, які знають Тору і т. д.), – Ісус вибирає звичайних сільських роботяг, з допомогою котрих хоче реалізувати надзвичайно амбітний та грандіозний за своїм задумом план – прийти до кожної людини на Землі та запросити й водночас переконати її, добровільно стати спадкоємцем у Його Божому Царстві.\nСвоїм вибором, Господь пригадує нам слова сказані колись через Ісаю: «Думки бо мої - не ваші думки, і дороги ваші – не мої дороги, – слово Господнє. 9. Бо так, як небо вище від землі, так мої дороги вищі від доріг ваших і думки мої вищі від думок ваших» (Іс 55, 8 – 10). Ми, будучи звичайними людьми, природно дивимося на наше життя через призму наших можливостей, уявлень, а інколи, на жаль, – і стереотипів. Бог же ж, в Якого віримо – Святий (KADOSH) – в єврейській мові дослівно означає – ІНАКШИЙ. Він Є ТОЙ ХТО Є (пор. Вих 3, 14), – не міняється як людина в залежності від обставин, – але завжди вірний, справедливий та многомилостивий (пор. Вих 34, 6; Втор 32, 4), полюбив кожного з нас вічною Любов’ю (пор. Єр 31, 3), та записав нас у Себе на долонях (пор. Іс 49, 16), не дивиться на обличчя, – як це часто роблять люди, – але на серце (пор. 1 Сам 16, 7), та Свою любов до нас показує тим, що Його Єдинородний Син Ісус Христос помер за нас тоді коли ми були грішниками (пор. Рм 5, 8).\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 05:25 Немає коментарів:\nКоментар на читання апостола (Флп 2:5–11) в свято Різдва Богородиці.\n1. Текст Флп 2:5–11\n2. Особливості послання до Филип'ян.\nПослання до Филип'ян – один із найсердечніших листів Павла, які нам відомі. Відповідно до згадки в Дії 16:11–15 – Филипи, – перша громада, яку Павло заснував на території Європи. В усі наступні роки відносини Павла з филип’янами були надзвичайно близькими й теплими: вони неодноразово посилали йому гроші й допомогу, коли він був у Солуні (4:16).\nКоли Павло опинився у в’язниці в Римі, вони відрядили до нього посланця на ім’я Епафродит, що відвіз йому трохи необхідних речей (4:18). Через деякий час Епафродит побажав повернутися у Филипи (2:25–29), і Павло скористався з нагоди послати з ним листа. Хоча апостол перебуває у в'язниці й чекає судового розгляду (2:2; 3:8–14; 4:11–13), його послання буквально дихає радістю та миром. У цьому листі Павло говорить про свою любов до филип'ян, дякує їм за подарунки, повідомляє новини, закликає зберігати єдність / спільність духа (1:27; 2:1: κοινωνια πνευματοσ) та підбадьорює.\nЗвідки апостол черпає стільки енергії та відваги? Два вірші дуже чітко показують, глибокий зв'язок Павла з Ісусом. На самому початку листа він пише: "Для мене бо життя – Христос, а смерть – прибуток"(1:21). В останній главі великий апостол свідчить: "Умію бути в упокоренні, умію бути і в достатку: в усьому й в усіх обставинах я звик і насичуватися, і голодувати, жити в достатках і терпіти злидні. 13. Я можу все в тому, хто укріплює мене (4:12 – 13).\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 05:40 Немає коментарів:\nКоментар до читання 1 Тим 2:1-7 на Початок церковного року.\n1. Текст 1 Тим 2:1-7\n1. Передусім, отже, благаю, щоб відбувалися прохання, молитви, благання, подяки за всіх людей, 2. за царів і за всіх тих, що стоять при владі, щоб нам тихо та спокійно вести життя з усією побожністю та пристойністю. 3. Це добре й приємне в очах нашого Спаса Бога, 4. який хоче, щоб усі люди спаслися і прийшли до розуміння правди. 5. Один бо Бог, один також і посередник між Богом та людьми - чоловік Христос Ісус, 6. що дав себе самого як викуп за всіх: свідоцтво свого часу, 7. на що я був поставлений проповідником та апостолом, - правду кажу, не обманюю, - учителем поган у вірі й правді.\n2. Головні особливості Пастирських листів.[i]\nГоловною метою листів Павла до Тимотея та Тита (т. зв. Пастирські листи) було:\n- застерегти від неортодоксального вчення;\n- дати вказівки, як керувати місцевими церквами.\nПавло обрав Тимотея на місійне служіння в Лістрі, і той зайняв місце Йоана Марка під час другої місійної подорожі (Дії 16:1-3). З того часу Павло й Тимотей були тісно пов'язані. Судячи із внутрішніх вказівок у посланнях, Павло залишив Тимотея керувати церквою в Ефесі (1 Тим 1:3), - пост важкий і відповідальний, особливо для людини відносно молодої (1 Тим 4:12).\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 01:58 Немає коментарів:\nОдинадцята неділя після П'ятидесятниці (1 Кор 9:2–12; Мт 18:23–35).\nЧитання Апостола (1 Кор 9:2–12)\n2. Коли іншим я не апостол, то бодай вам, бо ви, у Господі, є достовірним доказом мого апостольства. 3. Ось моя оборона перед тими, що мене судять. 4. Хіба ми не маємо права їсти й пити? 5. Хіба ми не маємо права водити (з собою) сестру-жінку, як інші апостоли, брати Господні, і Кифа? 6. Чи може один я і Варнава не маємо права не працювати? 7. Хто колись власним коштом ходив у похід? Хто садить виноградник, і не їсть із нього плоду? Хто пасе стадо, і не живиться молоком від стада? 8. Хіба я говорю тільки як людина? Хіба й закон не каже цього? 9. Таж у законі Мойсея написано: «Не зав'язуй рота волові, як молотить.» Чи Бог турбується про волів? 10. Чи, може, ради нас говорить? Бож ради нас написано, що, хто оре, мусить орати в надії, і хто молотить, - молотить теж у надії, що матиме щось із того. 11. Коли ж ми сіяли у вас духовне, то чи велика річ, коли пожнем ваше тілесне? 12. І коли інші мають це право над вами, чому радше не ми? Однак, ми не користуємося цим правом, а ввесь час терпимо, щоб не робити ніякої перешкоди Євангелії Христовій.\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 14:12 Немає коментарів:\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 13:57 Немає коментарів:\nДев'ята неділя після П'ятидесятниці (1Кор 3:9-17; Мт 14:22-34).\nЧитання на Св. Літургії:\nАпостол (1Кор 3:9-17)\n9. Ми бо співробітники Божі, ви - Божа нива, Божа будівля. 10. За благодаттю Божою, даною мені, я, мов мудрий будівничий, поклав основу, а інший на ній будує. Нехай же кожний вважає, як він будує. 11. Іншої бо основи ніхто не може покласти, крім покладеної, якою є Ісус Христос. 12. Коли ж хтось на цій основі будує з золота, срібла, самоцвітів, дерева, сіна, соломи, - 13. кожного діло стане явне; день бо Господній зробить його явним; бо він відкривається в огні, і вогонь випробовує діло кожного, яке воно. 14. І коли чиєсь діло, що його він збудував, устоїться, той прийме нагороду; 15. а коли чиєсь діло згорить, то він зазнає шкоди; однак він сам спасеться, але наче крізь вогонь. 16. Хіба не знаєте, що ви - храм Божий, і що Дух Божий у вас перебуває? 17. Коли хтось зруйнує храм Божий, Бог зруйнує того, бо храм Божий святий, а ним є ви.\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 05:57 Немає коментарів:\nКоментар на читання апостола (Рм 15:1–7) в сьому неділю після П'ятидесятниці.\n1. Текст Рм 15:1–7\n1. Ми, сильні, мусимо нести немочі безсильних, а не собі догоджати. 2. Кожний із нас нехай намагається догодити ближньому: на добро, для збудування. 3. Бо й Христос не собі догоджав, а як написано: "Зневаги тих, що тебе зневажають, упали на мене." 4. Все бо, що було написане давніше, написане нам на науку, щоб ми мали надію через терпеливість й утіху, про які нас Письмо навчає. 5. Бог же терпеливості й утіхи, за прикладом Христа Ісуса, нехай дасть вам, щоб ви між собою однаково думали за Христом Ісусом; 6. щоб ви однодушно, одними устами славили Бога й Отця Господа нашого Ісуса Христа. 7. Тому приймайте один одного, як і Христос прийняв вас у Божу славу.\n2. Контекст Рм 15:1–7\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 00:32 Немає коментарів:\nКоментар на читання апостола (Рм 12:6–14) в шосту неділю після П'ятидесятниці.\n6. Маючи ж, згідно з даною нам благодаттю, різні дари: коли то дар пророцтва, виконуймо його мірою віри; 7. хто має дар служіння, нехай служить; хто навчання, нехай навчає; 8. хто напоумлення, нехай напоумляє. Хто дає – у простоті; хто головує – дбайливо; хто милосердиться – то з радістю. 9. Любов нехай буде нелицемірна; ненавидівши зло, приставайте до добра. 10. Любіть один одного братньою любов'ю. Пошаною один одного випереджайте. 11. В ревності не будьте ліниві, духом горіть, Господеві служіть; 12. веселі в надії, в горі терпеливі, в молитві витривалі; 13. святих у потребах спомагайте і дбайте про гостинність. 14. Благословляйте тих, що вас гонять; благословляйте, не проклинайте.\n2. Контекст Рм 12:6–14\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 02:05 Немає коментарів:\nКоментар на читання апостола (Рм 10:1–10) в п'яту неділю після П'ятидесятниці.\n1. Контекст Рм 10:1–10.\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 14:28 Немає коментарів:\n31 . Що скажемо на це? Коли Бог за нас, хто проти нас? 32 . Він власного Сина свого не пощадив, а видав його за всіх нас, - як же разом із ним не подарує нам усього? 33 . Хто буде винуватити вибраних Божих? Бог - той, що оправдує; 34 . хто ж той, що засудить? Христос Ісус, який умер, ба й воскрес, що по правиці Божій, - він заступається за нас. 35 . Хто нас відлучить від Христової любови? Горе чи утиск, чи переслідування, чи голод, чи нагота, чи небезпека, чи меч? 36 . Як написано: «За тебе нас увесь день убивають, уважають нас за овець (призначених) на заріз.» 37 . Але в усьому цьому ми маємо повну перемогу завдяки тому, хто полюбив нас. 38 . Бо я певний, що ні смерть, ні життя, ні ангели, ні князівства, ні теперішнє, ні майбутнє, ні сили, 39 . ні висота, ні глибина, ані інше якесь створіння не зможе нас відлучити від Божої любови, що в Христі Ісусі, Господі нашім.\n2. Основні ідеї послання до Римлян.\nВ цих днях в часі Св. Літургії читаємо послання Св. апостола Павла до Римлян. Вважається, що це послання є своєрідним богословським заповітом великого апостола, й водночас доволі складне для розуміння, особливо, для тих хто не має спеціальної біблійної підготовки. Для того, щоб прояснити значення цього унікального послання, нижче, перед коротким аналізом уривку, який читається в цю неділю (Рм 8:28–39), подаю стислий вступ, який може послужити ключем до головних ідей цього послання. Якщо ж хтось вже ознайомився з цими думками у вступі до коментаря на текст Рм 2:1–16 (також є на цьому ресурсі), можна відразу перейти нижче за текстом до третьої частини – контексту читання Рм 8:28–39.\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 05:37 1 коментар:\nКоментар на читання Рм 2:1–16 в другу неділю після П'ятидесятниці.\n1. Текст Рм 2:1–16\n1 . Ось чому немає тобі оправдання, хто б ти не був, о чоловіче, що судиш; бо в чому судиш іншого, ти сам себе засуджуєш: чиниш бо те саме, що судиш; 2 . ми ж знаємо, що суд Божий відбувається по правді на тих, що таке чинять. 3 . Чи думаєш про те, о чоловіче, - який судиш тих, що таке чинять, а сам таке робиш, - що ти суду Божого уникнеш? 4 . Або погорджуєш багатством його доброти, поблажливости і довготерпеливости, не знаючи, що Божа доброта тебе веде до покаяння? 5 . Та ти жорстокістю твоєю і нерозкаяністю серця збираєш гнів на себе в день гніву, коли об'явиться правдивий суд Бога, 6 . що віддасть кожному за його вчинками: 7 . тим, що витривалістю в добрім ділі шукають слави, чести і нетління - життя вічне; 8 . а сварливим та неслухняним правді, але слухняним кривді - гнів та обурення. 9 . Горе й утиск на всяку душу людську, що чинить зло: на юдея перше, потім грека; 10 . слава ж і честь, і мир усякому, хто чинить добро: юдеєві перше, а потім грекові, 11 . бо Бог не вважає на особу. 12 . Бо ті, що згрішили поза законом, поза законом і згинуть; а ті, що згрішили під законом, будуть суджені законом. 13 . Бо не слухачі закону справедливі перед Богом, а виконавці закону оправдаються. 14 . Бо коли погани, що не мають закону, з природи виконують те, що законне, вони, не мавши закону, самі собі закон; 15 . вони виявляють діло закону, написане в їхніх серцях, як свідчить їм їхнє сумління і думки, то засуджуючи їх, то оправдуючи, - 16 . в день, коли Бог, згідно з моєю Євангелією, судитиме тайні вчинки людей через Ісуса Христа.\nТекст: Дії 2, 1 – 11\n1 . А як настав день П'ятидесятниці, всі вони були вкупі на тім самім місці. 2 . Аж ось роздався зненацька з неба шум, неначе подув буйного вітру, і сповнив увесь дім, де вони сиділи. 3 . І з'явились їм поділені язики, мов вогонь, і осів на кожному з них. 4 . Усі вони сповнились Святим Духом і почали говорити іншими мовами, як Дух давав їм промовляти. 5 . А перебували в Єрусалимі між юдеями побожні люди з усіх народів, що під небом. 6 . І як зчинився той шум, зійшлась велика юрба і хвилювалася, бо кожний чув, як вони говорили його мовою. 7 . Здивовані й остовпілі, вони один до одного казали: «Хіба не галилеяни всі оці, що розмовляють? 8 . Як же воно, що кожний з нас чує нашу рідну мову: 9 . партяни, мідяни, еламії, і мешканці Месопотамії, Юдеї і Каппадокії, Понту й Азії, 10 . Фригії і Памфілії, Єгипту й околиць Лівії, що біля Кирени, римляни, що тут перебувають, 11 . юдеї і прозеліти, крітяни й араби - ми чуємо їх, як вони нашими мовами проголошують величні діла Божі?»\n(12 . Всі дивувались і, збентежені, один до одного казали: «Що б це могло бути?» 13 . Інші ж з насмішкою казали: «То вони молодим вином повпивалися.»).\nКонтекст і значення празника\nУ наш час слово "П'ятидесятниця" часто-густо асоціюється у людей з "П'ятидесятництвом". У свою чергу останнє асоціюється з досить маргінальним і екстатичним християнським життям: багато шуму, розмахування руками і, звичайно, фраз на незрозумілих мовах. Ми забуваємо, що від першої П'ятидесятниці ведуть походження всі християни, а не тільки ті, які називають себе "п'ятдесятниками". В євреїв I століття П'ятидесятниця – п'ятдесятий день після Пасхи. Це було землеробське свято. Селяни приносоли Богові первістки врожаю пшениці (почасти на знак подяки, почасти як молитву, щоб і решта врожаю було благополучно зібрано). Поряд з тим для юдеїв П'ятидесятниця, як і Пасха, була не тільки лише землеробським святом. Обидва свята пов'язувалися ще й з виходом євреїв з Єгипту, пригадуючи той час, коли Бог виконав свої обітниці Авраамові і визволив свій народ. Пасха – це час, коли в жертву приносилися ягнята і коли ізраїльтяни були врятовані від ангела-губителя, який вигубив єгипетських первістків. У ту саму ніч ізраїльтяни вийшли з Єгипту. Попереду в них були перехід через Червоне море та шлях по Синайській пустелі...\nОпубліковано о. Юрій Щурко о 00:58 Немає коментарів:\nКоментар на читання Еф 6:10-20 в 27-му неділю післ...\nКоментар на читання Еф 5:9-19 в 26-ту неділю після...\n24 – та неділя після П'ятидесятниці. Ісус – Господ...\nДвадцять третя неділя після П'ятидесятниці - комен...\nДвадцять друга неділя після П'ятидесятниці (Лк 16,...\nКоментар на читання з послання Св. Павла до Галаті...\nДев'ятнадцята неділя після П'ятидесятниці (Лк 6, 2...\nВісімнадцята неділя після П'ятидесятниці (Лк 5, 1-...\nКоментар на читання апостола (Флп 2:5–11) в свято ...\nКоментар до читання 1 Тим 2:1-7 на Початок церковн...\nКоментар на читання апостола (Рм 15:1–7) в сьому н...\nКоментар на читання апостола (Рм 12:6–14) в шосту ...\nКоментар на читання апостола (Рм 10:1–10) в п'яту ...\nКоментар на читання Рм 8:28–39 в празник Всіх Свят...\nКоментар на читання Рм 2:1–16 в другу неділю після...


Путін хотів подати в суд на фільм "Гаррі Поттер і таємна кімната" : ПОРОХОБОТ\nПутін хотів подати в суд на фільм “Гаррі Поттер і таємна кімната”\n15 листопада 2001 року вийшов в прокат фільм “Гаррі Поттер та таємна кімната”. Це друга частина картин за романами Джоан Роулінг.\nЗнімати “Таємну кімнату” розпочали через три дні після завершення зйомок попередньої частини. Перерву робили лише раз, коли в акторів виявили воші. На створення візуальних ефектів витратили 9 місяців. 15 чоловіків керували 5-метровим опудалом гігантського павука.\nНайвідоміша реліквія стрічки – автівка Ford Anglia 1962-го. За словами Джоан Роулінг, їздила на ній усе дитинство. На зйомках знищили 14 моделей машини.\nРежисер – Кріс Коламбус. Забезпечив ролями усіх своїх чотирьох дітей. Раніше зняв різдвяну комедію “Сам удома”.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Самі винні: окупанти звинуватили кримчан у «крадіжці» води\nХоч “Таємна кімната” – найкоротша книга серії про Гаррі Поттера, стрічка за нею – найдовша. Це розкритикували в журналі Rolling Stone. Стала першою частиною поттеріани, яку не номінували на “Оскар”. Так само проігнорували тільки п’яту.\nЯк пише The Guardian, 2003-го російські юристи планували подати позов проти Warner Brothers. Вважали домовика Доббі схожим на президента РФ Володимира Путіна. Тоді BBC провели опитування серед дітей. 54% погодились, що політик нагадує Доббі. Ельфом, а також тираном, Путіна називав теперішній прем’єр-міністр Великої Британії Борис Джонсон.\nВікторія Сюмар рознесла відеозвернення Зеленського з Феофанії\nУ Нацслужбі здоров'я заявили про брак 5,6 млрд грн лікарням


Примусово видворений іноземець знов нелегально в’їхав в Україну - УКРАИНА КРИМИНАЛЬНАЯ\nСлужба безпеки України в Миколаївській області викрила незаконне перетинання іноземцем державного кордону України.\nСпівробітниками СБУ зафіксовано факт незаконного перетину державного кордону України громадянином Грузії.\nІноземцю було скасовано дію посвідки про тимчасове проживання на території України у січні 2019 року співробітниками Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області. Він був примусово видворенний за межі України із забороною в’їзду.\nНе дивлячись на заборону в’їзду, іноземець нелегально перетнув державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, та повернувся до Миколаєва, де переховувався від правоохоронних органів.\nЗа результатами розслідування слідчими СБУ повідомлено іноземцю про підозру за ст. 332-2 Кримінального кодексу України «Незаконне перетинання державного кордону України» та скеровано обвинувальний акт до суду для розгляду по суті.\nІноземцю загрожує покарання до трьох років позбавлення волі.\nМетки: незаконний перетин держкордону


Оздоблення внутрішніх укосів вікна | Ремонт\nОздоблення внутрішніх укосів вікна\nГоловна › Ремонт › Оздоблення внутрішніх укосів вікна\nІснує кілька матеріалів для облицювання прорізів, але ПВХ-панелі користуються широкою популярністю. Обробка укосів вікон пластиком своїми руками відрізняється особливою простотою. Далі поговоримо про цю методику.\n1 Чому саме пластик\n2 Вивчаємо технологію монтажу\n2.1 Що потрібно придбати\n2.2 Підготовчі процедури\nПопулярність даного матеріалу зумовлена багатьма його достоїнствами.\nДоступна ціна (від 100 рублів за погонний метр).\nАбсолютна (найвища серед всіх серійних матеріалів) вологостійкість.\nШвидкість монтажу. Оздоблення вікон пластиком проводиться за лічені години.\nВажливо: не всі панелі володіють стійкістю до УФ-променів. Тому зверніть увагу на цю властивість при купівлі — запитайте про це у продавця.\nВідсутність бруду при установці. Це позбавляє від необхідності звільняти простір перед ремонтом.\nЦі властивості змушують інші матеріали відходити на другий план.\nВивчаємо технологію монтажу\nСамостійна обробка укосів вікон пластиком не відрізняється складністю, тому з неї під силу впоратися будь-якій людині. Далі розглянемо всі нюанси.\nПершим ділом готуємо ось такий набір інструментів і матеріалів:\nПластикові панелі. Зазвичай їх продають смугою завдовжки 6 метрів — її вистачить на один отвір. У великих магазинах ви можете попросити нарізати їх по вашим розмірам. Тому перед покупкою зробіть ретельні виміри.\nП-подібна смужка. Вона буде виконувати роль стартового елемента.\nРейка товщиною 1-1,5 див\nБудівельний степлер з відповідними скобами (не канцелярськими — вони зовсім неміцні).\nПотужна ручна дриль (або перфоратор). Якщо будинок дерев’яний — досить хорошого шуруповерта.\nТеплоізоляційний матеріал (наприклад, базальтова вата).\nСаморізи двох типів — 95 мм і 4,5 мм (їх ще називають клопи).\nСиліконовий герметик білого кольору.\nЩоб монтаж укосів на пластикові вікна увінчався успіхом, потрібно підготувати вихідну поверхню. Для цього її потрібно вирівняти, видаливши залишки старих матеріалів. Спершу обклеюємо склопакет газетами (плівкою) і малярським скотчем, щоб не забруднити його. Підвіконня бажано накрити чим-небудь — на нього буде падати досить багато сміття.\nПорада: щоб стара штукатурка легше чистили — змочуйте її водою.\nПроходимся наждаком, а великі виступи збиваємо шпателем. Якщо вони не піддаються, можна пройтися шуруповертом з насадкою «щітка». В кінці прибираємо все сміття і пил.\nПриступаємо до найвідповідальніших процедур в такому порядку:\nПо периметру отвору встановлюємо рейки за допомогою саморізів (9,5 см). Вона повинна стояти врівень до стіни, тобто не виступати за її межі. Вертикальність перевіряємо рівнем або схилом — вона повинна бути ідеальною без похибок. Для правильного виставлення скористайтесь куточком.\nПотім за допомогою клопів (саморізи 0,45 см) набиваємо стартову смугу на внутрішній край отвору (який ближче до рами). Спочатку рекомендується зробити розмітку: за допомогою рівня накреслити дві вертикалі і одну горизонталь, а вже за ним робити установку. Відрізати смугу можна ножицями по металу або ножівкою. Стежте, щоб внутрішній край прилягав максимально щільно.\nБрудна частина робіт завершена, тому можна зірвати захисну плівку з рам (якщо вона є).\nДалі обрізаємо F-образну смугу. Беремо висоту отвору, додаємо до неї 5-10 див і відрізаємо. На отриманому шматку обрізаємо пази в тій частині, яка виходить вище укосу (тобто на тих 5-10 см, що спочатку залишили). Надлишки при необхідності видаляються пізніше. Зафіксувавши смуги, кріпимо їх за допомогою саморіза. Скоби потрібно забивати там, де рейка — тобто з краю.\nПлацдарм для установки панелі готовий. При необхідності на даному етапі можна утеплити укіс яким-небудь ізоляційним матеріалом. Ми радимо спочатку на поверхню приклеїти тепловіддзеркалюючий фольгу, а до неї мінеральну вату.\nДалі відрізаємо три панелі строго за розміром (якщо цього нам не зробили в магазині). Не забувайте вертикальні стійки робити трохи коротше — на товщину пластику. Це потрібно для того, щоб верхня частина встановилася прямо на них.\nВідрізавши і примірявши стійки, вставляємо їх у відповідні пази. Перед цим можна нанести на внутрішню поверхню якої-небудь клей (наприклад, рідкі цвяхи) — це поліпшить прилягання до теплоізоляційного матеріалу.\nВ кінці закладаємо всі щілини силіконовим герметиком.\nКраю (зовнішні і внутрішні) обклеюємо спеціальним куточком.\nНа цьому обробка укосів вікна завершена. Якщо немає необхідності в додатковій теплоізоляції, то можна зробити ще простіше: просто приклеїти панель до поверхні на рідкі цвяхи. Якщо мова йде про дерев’яному будинку, то можна використовувати саморізи: вкручуємо їх по краях (не забувайте утапливать капелюшки), які згодом закриються куточком.


Провізорні коронки: ціни на тимчасові коронки від клініки Denta-D\nСтоматология Дента-Д > Послуги > Провізорні коронки\nОпубліковано 16.12.2016 08.02.2018\nСтоматологічне лікування сьогодні все частіше передбачає повний комфорт для пацієнта. Розвиток стоматології дозволяє це зробити. чому ні? Пацієнти не бажають відчувати естетичних чи функціональних незручностей. Після препарування зубів ми пропонуємо пацієнтам провізорні коронки. Хоча, вони і тимчасові, але функціональна цінність їх дуже висока. Не варто ігнорувати цей етап протезування.\nТимчасові пластмасові коронки використовуються при протезуванні зубів на період виготовлення постійних коронок або мостів. Тимчасові коронки дозволяють уникнути естетичного дискомфорту і частково відновлюють функцію жування.\nТимчасові (провізорні) коронки використовуються:\nдля запобігання можливої больової реакції, коли опорні зуби відпрепаровані наживо (без видалення нервів);\nдля попередження заростання ясен, коли опорні зуби відпрепаровані з уступами;\nдля стабілізації оклюзії і парадонту. Коронки запобігають зміщенню опорних зубів та забеспечують адекватне навантаження на парадонт;\nдля збереження звичного для пацієнта співвідношення щелеп при відсутності фіксованого прикусу на своїх зубах. Такі заходи дозволяють максимально знизити ймовірність ускладнень з боку скронево-нижньощелепного суглоба: дисфункції, артрит, артоз;\nдля збереження функції жування. Сучасні пластмасові коронки витримують помірні навантаження при жуванні, що дає можливість пацієнтові не змінювати звичний режим харчування;\nдля збереження естетики і фонетики;\nдля попередження скупчення нальоту на поверхні відпрепарованого зуба.\nМи виготовляємо тимчасові пластмасові коронки прямим методом безпосередньо в стоматологічному кріслі і фіксуємо коронку на спеціальний тимчасовий цемент. Пластмаса для тимчасових коронок легко піддається обробці і поліруванню.


Паскуаль: США скорочують допомогу Україні в зв'язку з її фінансовою самостійністю - Korrespondent.net\nПаскуаль: США скорочують допомогу Україні в зв'язку з її фінансовою самостійністю\nКорреспондент.net, 6 лютого 2003, 17:49\nСША прийняли рішення скоротити допомогу Україні в зв'язку з тим, що вона може самостійно фінансувати чи знаходити кошти для своїх економічних пріоритетів. Про це повідомив посол США в Україні Карлос Паскуаль, передають “Українські Новини” . "Багато з цих країн (колишнього соцтабору - ред.), зокрема , Росія, Україна і Казахстан продемонстрували, що вони можуть самостійно знаходити доступ на міжнародні ринки капіталу і знаходити кошти. Вони мають цілу низку економічних пріоритетів, яку можуть самостійно фінансувати", - заявив дипломат.\nЗа словами Паскуаля, скорочення допомоги Сполученими Штатами Україні означає зосереджуватися на певних пріоритетах. "(Ці пріоритети - ред.) сприяння розвитку громадянського суспільства; підтримка незалежних засобів масової інформації, заохочення малих і середніх підприємств, у тому числі паювання землі", - підкреслив посол.\nВін відзначив, що США продовжують надавати допомогу регіональним програмам, у тому числі програмі з протидії поширення СНІДу і торгівлі людьми.\nЗа його словами, скорочення допомоги пов'язане також з переглядом політики США стосовно України, що закінчився на минулому тижні. "Він (перегляд - ред.) не був націлений на те, щоб внести радикальні зміни в політику", - заявив Карлос Паскуаль.\nСполучені Штати дійшли висновку, що дуже важливо активно просувати відносини з урядом України. "Ми також хочемо підтримувати міцні відносини з політиками і громадянським суспільством України", - сказав дипломат.\nВін вкотре підтвердив важливість тристороннього співробітництва України, Польщі і США для обговорення політичних питань. "Ми визнаємо прагнення України стати членом євроатлантичного співтовариства. Ми будемо продовжувати надавати підтримку цим зусиллям України", - відзначив Паскуаль.\nСполучені Штати на сесії FATF, що розпочнеться 12 лютого, можуть підтримати скасування санкцій цієї організації проти України, введених у грудні минулого року, зазначив американський дипломат.\n"Наша позиція полягатиме в тому, щоб зняти санкції", - заявив Паскуаль.\nВін нагадав, що FATF висунула Україні вимоги, які необхідно виконати, щоб санкції були зняті. "FATF дуже чітко сказала про ті вимоги, які Україні необхідно виконати, щоб санкції були зняті, і Україна зробила певні позитивні кроки протягом останніх місяців", - сказав дипломат.\nПосол США в Україні відзначив, що в четвер, 6 вересня, Верховна Рада розглядає зміни до законів щодо посилення контролю над відмиванням брудних грошей.\n"Якщо Україна зможе зробити це, якщо Україна зможе взяти серйозні зобов'язання, тоді, я думаю, що FATF позитивно буде дивитися на це. Є така можливість, є шанс. Я говорю, принаймні, про Сполучені Штати Америки", - сказав дипломат.\nКарлос Паскуаль також додав, що існує ймовірність того, що Україна і США не зможуть досягти згоди з питання обвинувачень українського керівництва у постачанні систем раннього попередження "Кольчуга" в Іраку. "Можливо, ми так і не дійдемо до повної згоди, тому що Україна має свою точку зору, ми маємо свою", - заявив він.\nПри цьому Карлос Паскуаль нагадав, що Сполучені Штати до цього часу не одержали необхідну інформацію від української влади, щоб зробити однозначний висновок про ймовірність постачань "Кольчуг" в Ірак.\nВін ще раз відзначив зацікавленість США в співробітництві з Україною в зміцненні системи експортного контролю й українського кордону. "Ми повинні визнати, що саме в інтересах України, і в інтересах усього регіону зміцнювати систему експортного контролю в Україні, щоб такі витоки чутливих технологій не відбувалися в майбутньому", - підкреслив Карлос Паскуаль.\nПаскуаль також повідомив про те, що США закликають Україну забезпечити рівні права всім кандидатам, які братимуть участь у президентських виборах 2004 року. "У перегляді політики було чітко заявлене, що наш інтерес у президентських виборах 2004 року полягає в тому, щоб забезпечити рівноправні умови для всіх гравців", - заявив він.\nПри цьому дипломат відзначив, що Сполучені Штати не надають ніяких переваг жодному кандидату. "Ми сподіваємося, що всі організації і відомства, які беруть участь у розвитку громадянського суспільства, допоможуть українцям висловити свою волю і вільно висловити свої побажання", - заявив посол США в Україні.\nНа запитання журналістів про те, чи не планується зустріч на вищому рівні між керівництвом України і США, Паскуаль відповів негативно. "Ми поки не плануємо яких-небудь зустрічей зараз на президентському рівні між нашим президентом чи віце-президентом і Президентом України", - підкреслив він.\nРазом з тим, дипломат заявив, що Сполучені Штати хотіли б мати широкі відносини з українськими чиновниками. Він нагадав про візит міністра економіки і з питань європейської інтеграції Валерія Хорошковського і міністра оборони Володимира Шкідченка, зроблені в США останнім часом.\n"Ми не виключаємо зустрічей з представниками президентської Адміністрації", - заявив дипломат. За його словами, метою цих зустрічей є просування відносин між двома країнами і підтримка довгострокових цілей.\nЯк повідомляв Кореспондент.net, наприкінці грудня минулого року Сполучені Штати заявили про те, що хочуть будувати свої відносини з Україною в 2003 році на раціональній основі.\nНаприкінці вересня США обвинуватили керівництво України в таємному продажу "Кольчуг" до Іраку і заморозили допомогу країні на 54 млн доларів.\nМатіос показав їжу майбутніх військових льотчиків з хробаками і тарганами4736\nПід Києвом два чоловіки згвалтували поліцейського4702\nЩо відбувається в Луганську: хроніка конфлікту36871


Винищувачі НАТО вчергове перехоплювали російські літаки | Мілітарний\n1919 10 Квітня, 2021 Винищувач Eurofighter на авіабазі Емарі в Естонії Фото: Reuters/Scanpix\nВинищувачі НАТО вчергове перехоплювали російські літаки\nАвіація Балтія Винищувач Європа НАТО Росія Світ\nВинищувачі НАТО, які охороняють повітряний простір країн Балтії в рамках місії Балтійської повітряної поліції (Baltic Air Policing), сім разів піднімалися в небо за останній тиждень, щоб ідентифікувати невідомі літаки.\nПро це йдеться у повідомленні Polskie Radio.\nЗа даними литовського міністерства, в більшості випадків це були російські військові літаки, які літали з відключеними транспондерами, і лише з одиницям вдалося налагодити радіозв’язок.\nПротягом лише 31 березня, винищувачі НАТО тричі піднімалися по тривозі. Тоді було ідентифіковано, серед іншого, розвідувальний літак Іл-20 та винищувач Су-27.\nСупровід російської групи літаків. Фото: NATO\nВарто зазначити, що торік Повітряні Сили Альянсу перехопили понад 400 неідентифікованих літаків, які наблизилися до повітряного простору НАТО. Понад 350 із них виявилися російськими машинами.\nУкраїна теж не проти залучення авіації НАТО для спільного патрулювання українського неба у взаємодії з Повітряними Силами ЗСУ.\nПро це було обговорено, на початку квітня, під час зустрічі заступника керівника Офісу Президента Романа Машовця з головою Представництва НАТО в Україні Александером Вінніковим. Крім того, також обговорювали організацію спільних навчань ЗСУ з військовими НАТО.\nЗаступник керівника Офісу Президента України наголосив на важливості політичної реакції від керівництва НАТО на такі дії Росії.\nСупровід українськими винищувачами Су-27 та МіГ-29 американських стратегічних бомбардувальників Фото: Повітряні Сил ЗС України\nЗа його словами, наразі спостерігається скупчення російських військ біля державного кордону України.\nТож організація спільних навчань Збройних Сил України з військовими НАТО, зокрема можливість спільних з авіацією країн НАТО повітряних патрулів у повітряному просторі України, сприятиме стабілізації безпекової ситуації у регіоні, – йдеться у повідомленні пресслужби Офісу Президента.\nБалтійські країни не мають власних винищувачів, тому захист їх повітряного простору гарантує Альянс. Тому місія Балтійської авіаційної поліції триває з 2004 року, коли Литва, Латвія та Естонія приєдналися до НАТО. Винищувачі НАТО дислокуються в Шяуляй (Литва) та на естонській базі в Амарі.\nАналогічна місія НАТО діє у Румунії, вона називається Atlantic Resolve, і покликана підтримати східний фланг НАТО у відновленні агресивної політики Росії в регіоні.