На Філіппінах 9-річний хлопчик відкрив притулок для тварин | Зооварта\nНа Філіппінах 9-річний хлопчик відкрив притулок для тварин\nХлопчик із добрим серцем витрачав кишенькові гроші на годування трьох вуличних собак, а згодом разом із батьками відкрив притулок для таких тварин, повідомляє Зооварта з посиланням на Lifter.\nФіліппінець Кен Аманте, якому лише 9 років, вразив весь світ своїм добрим серцем і сильною любов’ю до тварин. Він почав підгодовувати бездомних собак з того дня, як став отримувати від батьків кишенькові гроші. Йшов з рюкзаком в найближчий магазин, набивав його їжею і годував всіх бездомних тварин, що зустрічалися на його шляху.\nОдного разу батько хлопчика вирішив простежити, куди щодня ходить син, і на що він витрачає кишенькові гроші. Він був вражений, коли побачив, що хлопчик годує трьох бездомних собак. Це була доросла собаака і два її цуценя, яких Кен назвав Черниш, Каштан і Бєлиш.\nБатько настільки був гордий за сина, що потайки сфотографував його і виклав пост у соціальній мережі. Цей пост облетів весь світ завдяки ЗМІ. Історія настільки зворушила людей, що все почали пропонувати допомогу і висилати гроші на їжу тваринам. Це допомогло здійснити хлопчикові свою головну мрію. У 9 років він відкрив притулок для бездомних і назвав його “Клуб щасливих тварин”.\nЗ 2014 року Кен і співробітники притулку врятували більше сотні голодуючих і хворих тварин, а також надали незліченну кількість їжі бездомним собакам і кішкам.


Низькокалорійні десерти, рецепти Для схуднення та здоров'я\n17.03.2015 1820 0 admin\nЗнаєте кому найгірше під час дієти? Або хто не може дієту витримати ? Відповідь: «У кого немає сили волі» приймається, але мова про ласунів. Про тих, хто не уявляє свого життя без шматочка шоколадки, без цукерки і печиво, без тістечка або тортика. Про тих, хто з-за своєї слабкості набирає стрімкими темпами зайві кілограми, а дотримуватися дієти - проблематично.\nАле смачне і солодке не завжди шкоди. Що в солодкому є «ворогом фігури»? В першу чергу цукор, багато цукру, який робить продукт занадто калорійним. Значить з ним і будемо боротися», залишаючи «смакота» і додаючи «корисність». Отже, на десерт пропонуються: персиковий сорбет, абрикосовий мус, апельсиновий конфітюр і яблучна пастила. Як солодко звучать, правда? Вони і на смак дуже солодкі.\nСорбет з персиків\nЗа великим рахунком, сорбет - це заморожений сік або кашка м'якоті, тому сорбет можна приготувати з будь-яких фруктів і навіть овочів (гарбуза, моркви ) і зелені (шпинату). Фрукти беруться будь-які: яблука, банани, манго, ананаси і інші, от тільки з кавуна не вийде. До речі, можна піти далі - приготувати сорбет-мікс, з кількох інгредієнтів, дуже смачним буде, наприклад, сорбет-мікс з абрикосів і дині або персиків і дині.\nДля персикового сорбету знадобляться: 6 штук персиків (кісточки видалити), мелений кардамон 1 ч. л., несолодкий натуральний йогурт 200 мл.\nПерсики порізати на великі шматочки, покласти в каструльку, додати кардамон і воду (2 ст. ложки). Каструльку поставити на плиту і варити під кришкою (не даючи сильно кипіти) хвилин 10. Потім остудити, подрібнити в блендері і (за бажанням) протерти через сито. В отримане пюре додати йогурт, перемішати і викласти в пластмасову ємність, яку помістити в морозилку. До повного замерзання сорбет необхідно ретельно перемішувати кожні півгодини, розтираючи утворилися кристали льоду. Зберігати сорбет можна до двох місяців (упаковка повинна бути герметичною, не допускаючи повторного розморожування). А поласувати сорбетом в спекотний літній день - суцільне солодке задоволення.\nМус з абрикосів\nМус - солодке блюдо, яке виходить шляхом збивання, обсяг при цьому збільшується в 2-25 рази, утворюється піна. Мус також можна приготувати практично будь-яких фруктів, а хочете і з овочів.\nДля абрикосового мусу потрібні: апельсиновий сік 350 мл, желатин 10 гр., курага 100 гр., несолодкий йогурт 300 мл\nСпочатку замочіть желатин в апельсиновому соку (50 мл). Курагу в апельсиновому соку (300 мл) проваріть 5 хвилин, остудіть і подрібніть блендером. Потім додайте йогурт і збийте міксером. Желатин з соком нагрійте до розчинення і тонкою цівкою влийте в взбиваемую суміш. Розлийте по формочках і дайте застигнути.\nПастила - солодке блюдо, яке придумали ще в 14 столітті, називалося «постила», що вказувало на особливість технології виготовлення. Пастилу можна готувати з кислих яблук, малини, брусниці, смородини, горобини.\nДля яблучної пастили: яблука 2 кг, мелені спеції (ваніль, кориця).\nУ яблук вийняти серцевину і розрізати кожне на часточки (6-8), скласти їх в каструлю, додати воду (3 ст. л.) і варити під кришкою до м'якості. За допомогою блендера зробити пюре, додати корицю (можна ваніль), перекласти в каструлю і тушкувати (щоб води залишилося якомога менше). Отриману масу розкласти тонким шаром на деко (на фользі) і висушити в духовці (температура близько 100°).\nКонфітюр - солодкий желеподібний з подрібненими або цілими ягодами продукт, різновид джему. Можна приготувати з різних фруктів або з декількох, наприклад, до апельсину добре підійдуть абрикоси.\nДля апельсинового конфітюру знадобляться: апельсини, цукор і агар-агар (1 г на 150 гр. апельсинового пюре).\nЗ апельсинів зробити пюре, скласти в каструлю і поставити на плиту. Коли пюре стане гарячим, додайте агар-агар (1 г на 150 г пюре). Додати цукор за смаком і помішуючи, розчинити, після чого варити 20-30 хвилин, не даючи сильно кипіти (крапля на холодному блюдце повинна застигати і не розтікатися). Гарячий конфітюр розлити по банках.\nАгар-агар - натуральний продукт, отриманий із червоних і бурих водоростей, вживання покращує роботу печінки, допомагає почистити організм .\nДивіться також: як приготувати смузі


Вороніна - Одаричу: настане день, коли тобі прийдеться встати на коліна за твої пагубні вчинки перед Всевишнім » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nДепутат Черкаської міської ради Тамара Вороніна, яка пройшла до міськради від ПВД, а потім вийшла зі складу цієї депутатської групи, розмістила на Фейсбук звернення до екс-мера Черкас Сергія Одарича. Як ми вже повідомляли, по місту поширені анонімні листівки проти колишніх соратників екс-мера в стилі телефільму «17 миттєвостей весни». Зачепили й автора звернення.\nЗвернення до Сергія Одарича.\nНа скільки гнилою людиною, потрібно бути, щоб в такі свята поливати інших людей брудом... Це великий гріх. Життя дає тобі шанс - живи і кохай. За все в цьому житті потрібно відповідати, і хай не перед тими, кого ти образив, і припустимо - не зараз. Але настане той день, коли тобі прийдеться встати на коліна за твої пагубні вчинки перед Всевишнім.\nЯ розумію, що ти людина без моральних устоїв, яка здібна на все заради своєї вигоди. Я приймаю це як невиліковну хворобу, і тільки тому тебе прощаю:)\nТвоя нова "успішна" команда, за допомогою якої ти робиш все це, маніпулюючи їми (як ти робив це з нами 3 роки) - це верткі зрадники , в анфас чи профіль - ті, хто живе виключно заради втамування власної вигоди, сприймаючи навколишніх людей, як неживих маріонеток, витратний матеріал, сировина, яку можна використовувати в особистих інтересах.\nПоки є вигода - «гнила» людина завжди буде залишатися поруч, зображати духовне розуміння, навіть співчуття, такому нічого не варто - добре посміхнутися, зобразити підтримку, а потім кинути партнера, якщо загальна ситуація не складається на користь ТВОГО продуманого заздалегідь плану і, відповідно, опрацьованого результату. А вчинки самі різні виникають на тлі лицемірства, як і їх постійна брехня, яка не має виправдань, але прикрита красивими обіцянкам, віртуальною реальністю .\nЦе підставні люди, які " вчать " життєвої обережності, загартовують здорову цинічність, терпіння, витримку але разом з тим - відбирають необхідну довіру до навколишнього світу, яка пізніше, якщо і відновлюється, то довго і важко.\nГниляк і бруд повинні існувати, на противагу свіжості і чистоті. І якщо ти хочеш уберегти психіку, то краще зумій якось поміняти відношення до своїх життєвих ролей, кепського вибору, вчинкам, які не приносять радості.\nНавіть якщо дивитися завжди вперед на дорогу - можна скосити погляд і розгледіти, що відбувається по різні сторони. Є вибір - перейти або обійти (що я і зробила!!!), і зовсім не обов'язково спеціально наступати на помітні фекалії, знаючи, що вони і надалі будуть потраплятися на моєму шляху.\nПросто людина-павук - це міф, а людина-гівно - реальність...Тобі с цим жити.\nА настільки ти «гнилий» тут тільки розтин покаже!\nСТУПАЙ З БОГОМ!\n12:40 16.04.2014 Svtlana:\nБридко від технологій, що застосовує Одарич. Але ж колись доведеться за все відповідати! Якщо не в цьому житті, то потім. Тамаро, ми Вас підтримуємо.\n10:22 16.04.2014 Larisa:\nОдарич завжди все підминає під себе. Взяти хоча б Черкаський асфальто-бетонний завод. Чому стільки років не було звітності про його діяльність? І куди йшли кошти, адже завод працював! Чому ніхто не звітувавсі? Адже це кошти не Одарича, а міької ради.


Автогаз стрімко дорожчає: тепер від 15 грн за літр » Новости Украины и Мира. Новости сегодня - 7dniv.info\nАвтогаз стрімко дорожчає: тепер від 15 грн за літр\nЭкономика 21-авг-2017, 15:001505\nВ Україні продовжує дорожчати автомобільний газ на АЗС, тепер середня ціна на "блакитне паливо" коливається від 15 грн за літр\nЗа період з 18 по 21 серпня ціна автогазу на великих АЗС Києва зросла в середньому на 1,5 грн - до 15 грн за літр пального.\nТак, на столичних АЗС WOG і ОККО ціна газу за вхідні зросла на 1,5-1,63 грн за літр - до 14,99 грн.\nНа АЗС KLO вартість газу зросла на 1,15 грн - до 14,94 грн. На АЗС Shell ціна піднялася на 1,99 грн - до 14,59 грн за літр пального.\nНайнижчу ціну у Києві продовжує утримувати АЗС "Авантаж" - 13,35 грн за літр палива.\nТаким чином, роздрібні ціни на скраплений газ оновили новий рекорд. Основним фактором подорожчання аналітики називають нестачу автомобільного газу в Україні.\nДо кінця року хліб в Україні коштуватиме, як у Європі\nВ Україні впали ціни на пальне для автомобілів\nСтатистика COVID-19 в Украине по состоянию на утро 25 сентября 20204386\nСтатистика COVID-19 в Украине по состоянию на утро 26 сентября 20202006


Панель оптична розподільча Crosver FOB-19/1-332/32-1-24\nГоловна > Пасивка > Панель оптична розподільча Crosver FOB-19/1-332/32-1-24\nМодель: Crosver FOB-19/1-332/32-1-24\nПанель оптична розподільча (оптична патч-панель) Crosver FOB-19/1-332/32-1-24 призначена для монтажу в 19-дюймову стійку і застосовується для закінцьовування оптичних кабелів методом зварки з використанням пігтейлів.\nВона є універсальним рішенням для реалізації ввідно-розподільчих пристроїв, телекомунікаційних кросів, серверних кімнат та інших комунікаційних центрів. Патч-панель Crosver FOB-19/1-332/32-1-24 складається з сталевого корпусу зі знімною кришкою і висувною передньою панеллю для зручного доступу всередину.\nВисувна панель поворотного типу може відкриватися наліво, забезпечуючи доступ до сплайс-касети без демонтажу із стійки. На передній панелі є 3 посадкових місця, в які можна встановити лицьові панельки під адаптери різних типів.\nКонструктивно модель FOB-19/1-332/32-1-24 схожа на патч-панелі Crosver типів FOB-19/1-016/16-1-24 та FOB-19/1-300/32-1-24, але має деякі особливості.\nПо-перше, використовується нова касета S332, яка є модифікацією касети S300 з доданими до неї завісами та защіпками для фіксації касет між собою. Посадочні розміри касети повністю відповідають розмірам касети S300 і вони можуть кріпитися один до одного за допомогою звичайних шестигранних стійок.\nПо-друге, ця патч-панель дозволяє встановити до трьох сплайс-касет, що забезпечує загальну кількість зварних з'єднань до 96. Для цього була змінена конструкція верхньої кришки.\nКрім того, розміри вікон в передній частині панелі адаптовані під можливість встановлення дуплексних SC адаптерів без лицьових панелей. Така можливість дозволяє при необхідності істотного ущільнення розміщення оптичних портів в конструктиві висотою 1U розмістити максимально 66 SC оптичних портів.\nКількість вводів кабелю 2\nТип сплайс-касет S332 (або S300)\nГабаритні розміри, мм 483×253×44\nМаса в зборі, кг 3\nПатч-панель ODF 19-48/2U\nПанель оптична розподільча FOB 19/1-336/36-1-24\nПатч-панель Сrosver FOB 19/1-332-SC lite\nПанель оптична розподільча Crosver FOB-19/3-332/32-3-72\nБокс оптичний UA-FOBC-G без панелі, сірий\nБокс оптичний UA-FOBC-B без панелі, чорний\nБокс оптичний UA-FOB2C-B без панелі, чорний\nОптичний міні-бокс UA-FOBSМ-B для 4 волокон із кабельним організатором\nОптичний міні-бокс UA-FOBS4SCS під 4 SC Simplex / 4 LC Duplex\nОптичний Міні-бокс UA-FOBS2SCD-G під 2 SC Duplex / 2 LC\nОптичний міні-бокс UA-FOBS4FC під 4 FC/ST\nПатч-панель UA-FOP24SCS 1U 24 портова SC-Simpl./LC-Dupl./E2000\nПатч-панель UA-FOP24ST 1U 24 портова ST/FC\nПатч-панель UA-FOP24SCD 1U 48 портова SCDuplex\nПатч-панель FOPE12SCD 1U 24 портова 12 SCDuplex\nВО патч-панель LAN1 з 6xLC Duplex адапт., 12 пігтейл., сплайс-касетою, SM, OS2, висувна, 1U, чорна, Corning\nТеги патч панель


Наша Рокитнівщина — Збільшилась допомога при народженні дитини\nЗбільшилась допомога при народженні дитини\n01 лютого 2019, 17:13\nУряд збільшив грошову допомогу при народженні дитини. І тепер жінки отримають 41 280 гривень. Гроші виплачують одноразово в сумі 10 320 гривень, решта – рівними частинами впродовж наступних 36 місяців.\nОкрім грошей, породілля отримає пакунок малюка, де є усі необхідні на перший час для немовляти речі. Ще один вид допомоги, який держава пропонує мамам, це муніципальна няня. Крім щомісячних 860 гривень виплат на дитину, сім’я зможе безповоротно щомісяця отримувати ще 1 626 гривень на відшкодування послуги няні, а відтак матусі зможуть виходити на роботу.\nВтім, для цього з нянею потрібно мамі укласти цивільно-правовий договір. А зазвичай няні не є працевлаштованими та працюють неофіційно. Вже офіційна няня повинна зареєструватися підприємцем, відкрити рахунок в банку, на який надходитиме її заробітна плата.\nУ містах-мільйонниках місячна заробітна плата няні коливається від 8 до 10 тисяч гривень. Зареєструвавшись підприємцем 3 групи, жінка сплачуватиме щомісяця податок (5% від суми доходу) у розмірі 500 грн і ЄСВ – 816 грн. Це загалом 1319 гривень, - повідомляє Рівненська ОДА.


У Києві судять шахрая з Грузії, який ошукав громадян на 200 тис. грн - Главком\n15 Квiтня, 17:11\nЗловмисник телефонував потерпілим і повідомляв, що їх родичам потрібна термінова операція\nКиївською місцевою прокуратурою №3 скеровано до суду обвинувальний акт відносно 49-річного уродженця Республіки Грузія, який за допомогою розповсюдженої шахрайської схеми ошукав громадян на суму понад 200 тисяч гривень. Про це повідомляє прес-служба столичної прокуратури.\nЗловмисник телефонував потерпілим та, представляючись лікарем-фельдшером, повідомляв, що їх родичам потрібна термінова операція. При цьому аферист переконував людей, що гроші на операції їхнім родичам потрібно передати невідкладно.\nТроє потерпілих, будучи введеними в оману шахраєм, віддали йому усі свої заощадження.\nДії чоловіка, який раніше вже притягався до кримінальної відповідальності на території РФ, кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України.\nНа даний час досудове розслідування відносно зловмисника завершено та обвинувальний акт скеровано до Деснянського районного суду м. Києва для розгляду по суті.\nНагадаємо, нещодавно було повідомлено про підозру чоловіку за спробу ошукати мешканку столиці. Встановлено, що чоловік зателефонував потерпілій на міський стаціонарний номер телефону та, представившись її сином, повідомив, що він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та йому терміново потрібні гроші на операцію в сумі понад 6 тис. доларів США.\nУ Києві судять групу аферистів, які ошукали пенсіонерок на майже 500 тис. грн 10 Квiтня, 14:29\nпрокуратура Київ суд шахрайство гроші Грузія розслідування чоловік


Методи приготування абрикосових наливок - Наливки 2018 - Alcheek\nНаливки/ Методи приготування абрикосових наливок\nЭксклюзивные наливки от победительницы «Фестиваля Наливок» – Все буде добре. Выпуск 832 от 23.06.16 Відео:\nЗробити наливку з абрикосів в домашніх умовах можуть всі, у кого є достатня кількість плодів. Технологія приготування дуже проста. Вийде ароматний напій з красивим насиченим кольором. Ми розглянемо два кращих рецепта - з горілкою і методом бродіння.\nДля наливок підходять стиглі абрикоси будь-яких сортів, бажано щоб вони були якомога солодше. Спочатку плоди потрібно перебрати, видаливши підгнилі, зіпсовані і запліснявілі. Потім добре помити і просушити.\nВ абрикосових кісточках міститься шкідлива синильна кислота, яка при попаданні в організм може викликати сильне отруєння. Тому я рекомендую не ризикувати і завжди видаляти кісточки.\nКласична абрикосова наливка\nРобиться без горілки шляхом природного бродіння. Виходить в міру міцний солодкий напій.\nабрикоси - 2 кг;\nцукор - 800 грам;\n1. Абрикоси помити, видалити кісточки, м`якоть розрізати на четвертинки.\n2. Змішати в каструлі воду і цукор, довести до кипіння, проварити на слабкому вогні 2-3 хвилини знімаючи піну з поверхні. Готовий сироп охолодити до кімнатної температури.\n3. Покласти часточки абрикосів в трилітрову банку, залити їх цукровим сиропом. Шийка банки перев`язати марлею.\n4. Поставити ємність в темне місце з кімнатною температурою (18-25 ° C).\n5. Через 2-3 дні з`являться ознаки початку бродіння: піна, шипіння і легкий кислуватий запах. Потрібно зняти марлю, а на її місце встановити гідрозатвор або медичну рукавичку з невеликою дірочкою в одному з пальців.\nПриклад водяного затвора\n6. Залишити банку на 25-40 днів поки бродіння не припиниться (гідрозатвор кілька днів не виділяє газ або рукавичка здулася).\n7. Домашню абрикосовий наливку злити з осаду, потім профільтрувати через марлю. М`якоть віджати руками і змішати з основною рідиною.\n8. Розлити наливку в пляшки, герметично закрити. Перед вживанням бажано витримати напій в холодильнику або підвалі 30-60 днів. Термін придатності - 2 роки.\nЯкщо каламутний колір не влаштовує, через 15-20 днів після початку витримки можна ще раз злити наливку з осаду і профільтрувати через вату, вона стане світліше.\nНаливка з абрикосів на горілці\nПростий в приготуванні міцний ароматний напій.\nабрикоси - 1 кг;\nгорілка (самогон, спирт 40-45%) - 1 літр.\n1. З абрикосів видалити кісточки, м`якоть скласти в банку і залити горілкою.\n2. Щільно закрити, поставити на 3-4 тижні в тепле сонячне місце.\n3. Профільтрувати абрикосовий горілку через марлю без віджиму, рідину злити в іншу пляшку, герметично закрити.\n4. М`якоть покласти назад в банку, додати цукор, кілька разів струснути, закрити кришкою і залишити в сонячному місці на 10-14 днів. Раз на добу струшувати для кращого розчинення цукру.\n5. Процідити настій через марлю, добре віджавши його руками.\n6. Змішати обидві рідини (горілку на абрикосах і настій з цукром), герметично закрити. Перед дегустацією витримати 5-7 днів в темному прохолодному місці. Термін придатності - до 3-х років.\nНаливка з горілкою однієї фільтрації


Парубій офіційно оголосив про створення "Народного Фронту"\nСтворено: Четвер, 11 вересня 2014, 06:25\nЕкс-голова РНБО Андрій Парубій оголосив про створення нової політичної сили «Народний Фронт».\nПро це він офіційно заявив сьогодні на першому з'їзді «Народного фронту», передає кореспондент Еспресо.TV. «Сьогодні символічним стало об`єднання в «Народному фронті» усіх батальйонів, які були на передовій під час Майдану та в зоні АТО», - зазначив Парубій. За його словами, нова політсила об`єднала сотників і бійців Самооборони Майдану, командирів добровольчих батальйонів, які сьогодні захищають державу від Росії, а також громадських діячів. «Багато з них просто з Майдану пішли на фронт», - сказав Парубій. Він також вважає символічним участь в «Народному фронті» екс-голови парламенту Олександра Турчинова та прем`єр-міністра Арсенія Яценюка, які в найважчі часи взяли на себе відповідальність за долю і розвиток країни. «Дуже важливо, що всі ці люди сьогодні пліч-о пліч разом, як це було на Майдані, під час АТО», - сказав Парубій. «Перед нами стоять важливі питання. Нація у війні. Перед нами стоять завдання по проведенню європейських реформ, розвитку економіки», - додав він. Нагадаємо, на 10 вересня було заплановане перший етап позачергового з'їзду політичної партії "Народний Фронт". На з'їзді планується обрання керівних органів та Військової Ради партії.\nІвано-Франківська ОДА має нового голову\nСтворено: Вівторок, 09 вересня 2014, 11:27\nЩойно сайті Президента було оприлюднено два укази: про звільнення з посади голови Івано-Франківської ОДА Андрія Троценка та призначення на його місце Олега Гончарука.\nУКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 712/2014 Про звільнення А.Троценка з посади голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації\n"Звільнити ТРОЦЕНКА Андрія Володимировича з посади голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Президент України Петро ПОРОШЕНКО 9 вересня 2014 року".\nУКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 713/2014 Про призначення О.Гончарука головою Івано-Франківської обласної державної адміністрації:\n"Призначити ГОНЧАРУКА Олега Романовича головою Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Президент України Петро ПОРОШЕНКО, 9 вересня 2014 року".\nСтворено: Понеділок, 08 вересня 2014, 17:51\nПонад 5 тисяч платників податків скористались послугами ЦОП ДПІ у Надвірнянському районі\nЗа вісім місяців поточного року послугами центру обслуговування платників податків ДПІ у Надвірнянському районі скористались 5 249 платників району - повідомила начальник відділу обслуговування платників податків Ореста Дем’янчук.\nСаме таку кількість адміністративних послуг протягом восьми місяців надали фахівці ДПІ у Надвірнянському районі.\nУ ЦОПі серед найзапитуваніших адміністративних послуг - видача картки платника податків та внесення до паспорта громадянина України даних про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб –платників податків. За вісім місяців видано 3052 картки, що становить 58,1 відсотоки від загальної кількості наданих послуг. Також активно йде реєстрація розрахункових книжок-1442. На третьому місці реєстрація книг обліку розрахункових операцій-230.\nНа Прикарпатті ОВК очолили комуністи та регіонали\nСтворено: Понеділок, 08 вересня 2014, 17:49\n5 вересня відбулося чергове засідання Центральної виборчої комісії. Під час засідання Комісія утворила 213 окружних виборчих комісій з виборів народних депутатів України на позачергових виборах народних депутатів України 26 жовтня 2014 року.\nБуло оголошено також керівний склад всіх окружних виборчих комісій. В Івано-Франківської області керівний склад ОВК виглядає таким чином:\nГолова окружної виборчої комісії - Карабін Зіновій Євгенович, Партія Наталії Королевської "Україна – Вперед!"\nЗаступник голови окружної виборчої комісії - Мельник Олег Богданович, Політична партія "Зелені"\nСекретар окружної виборчої комісії - Ящишин Тетяна Іванівна, Радикальна Партія Олега Ляшка\nГолова окружної виборчої комісії - Юрів Галина Богданівна, ПАРТІЯ РЕГІОНІВ\nЗаступник голови окружної виборчої комісії - Круховська Галина Василівна, Комуністична партія України\nСекретар окружної виборчої комісії - Баб’як Ольга Богданівна, Соціалістична партія України\nІнтерв’ю заступника Міністра доходів і зборів України М.Ноняка . Михайло Ноняк – я з перших днів на Майдані відстоював євроінтеграціні прагнення українців.\nСтворено: Неділя, 07 вересня 2014, 11:55\nУ 2013 році - голова Надвірнянської міської організації "Просвіта" ім.Т. Г. Шевченка.У 2013-14 брав активну участь у «Революції гідності» будучи сотником другої сотні Майдану.\nМихайле Васильовичу, розкажіть , будь ласка, про себе ?\n- Я родом з Прикарпаття, з Маняви Богородчанського району. Там я народився і жив деякий час, а згодом батьки переїхали у місто Надвірна. Там у ЗОШ №1 я навчався до третього класу. Життя склалося так , що знову повернувся у рідну Маняву, де навчався до дев’ятого класу. У 1998 році вступив до Надвірнянського коледжуНаціонального транспортногоуніверситету. Після закінчення цього навчального закладу вступив до Івано-Франківськогонаціонального технічногоуніверситету нафтиігазу.\n- Вас знають як громадсько-політичного діяча на теренах Івано-Франківщини. З чого все розпочалось ?\n- Під час навчання у Надвірнянському коледжі я брав активну участь у суспільно-політичному житті громади. Власне, будучи студентом коледжу і маючи на той час 19 років, був обраний депутатом Надвірнянської міської ради у мажоритарному виборчому окрузі. Тоді я був наймолодшим депутатом в органі місцевого самоврядування та першим студентом коледжу, якого було обрано депутатом міської ради. Саме тоді я почав більше спілкуватись з громадою міста та виборцями свого округу, вникаючи в усі проблеми, що турбували громадян. Це сприяло тому,що я почав вивчати роботу органу місцевого самоврядування, комунальних служб у розрізі господарської діяльності та їх взаємодію, що забезпечувала функціонування міста. Також у той час я приділяв велику увагу діяльності громадських організацій, брав активну участь у становленні та розбудові молодіжних патріотичних товариств краю.\nНа Прикарпатті провели в останню путь трьох загиблих в АТО правоохоронців\nСтворено: Неділя, 07 вересня 2014, 04:05\nКерівництво та члени колегії обласного УМВС вирушили до трьох районів Івано-Франківщини, аби провести в останню путь мужніх Героїв – загиблих працівників спеціального батальйону МВС «Івано-Франківськ».\nПохорони відбулися в трьох рідних селах загиблих, куди доправили їх тіла. 22-річного Михайла Погорєлова поховали в селищі Обертин, Тлумацького району, де він народився і жив.\n24-річного Андрія Карабіновича також на рідній землі - вс. Дзвиняч, Богородчанського району.\n29-річного Зоряна Білінського віддали землі в м. Долина, де в нього залишилися дружина та дворічна донька.\nСтало відомо ім’я полоненого прикарпатського бійця, котрого допитували терористи\nСтворено: Четвер, 04 вересня 2014, 17:29\nНа відео з допитом полонених бойовиками ДНР жителька Калуського села Пійло впізнала свого сина, 21-річного Миколу Стасюка.\nВін ще два місяці тому пішов воювати на схід у добровольчий батальйон "Донбас", повідомляють "Вікна". Востаннє розмовляла із ним близько півтора тижні тому. Він сказав телефоном, що вони в оточенні, розповіла Анастасія Стасюк.\nВідколи син пішов на війну, мати його не бачила. Лише спілкувалися телефоном. "Я запитувала, що йому потрібно.\nСин казав, що має бронежилет, каску. Але і казав, що всього треба, зокрема, речей першої необхідності. Я запитувала, що дають їсти. Він казав: Як на війні. Кухні – немає. Коли звільнять якесь місто, то заходять у магазин, купують Мівіну".\nНа Прикарпатті чиновники незаконно віддали один гектар землі у заповіднику\nСтворено: Четвер, 04 вересня 2014, 17:24\nПрокуратурою Івано-Франківської області проведено перевірку додержання та застосування вимог земельного в Карпатському національному природному парку.\nВстановлено, що службові особи відділу Держземагентства в м. Яремче видали трьом мешканцям Івано-Франківська державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Микуличин площею майже 1 га.\nТаким чином, ділянки, які відносяться до земель природно-заповідного призначення, незаконно вибули із користування Карпатського НПП.\nНа Прикарпатті пройде фестиваль духовної музики, кошти від якого підуть на підтримку армії\nСтворено: Середа, 03 вересня 2014, 10:29\n27-28 вересня в м. Долина відбудеться ІІІ фестиваль-конкурс української духовної сучасної пісні «З піснею до Бога» імені кардинала Мирослава Івана Любачівського.\nДо участі у фестивалі запрошують духовенство, владу, учнівську та студентську молодь, а також всіх бажаючих, які цінують духовну музику, молитву і культуру. На заході виступатимуть виконавці віком від 6-ти років у наступних номінаціях соліст-вокаліст, вокальні ансамблі, авторська пісня, художнє слово.\nКонцерт буде благодійним. Зібрані кошти спрямують на допомогу українській армії.


Екс-глава МЗС Костянтин Грищенко призначений віце-прем'єром у новому Кабміні - dt.ua\nЕкс-глава МЗС Костянтин Грищенко призначений віце-прем'єром у новому Кабміні\n24 грудня 2012 в 10:54\nУказ про призначення Грищенка з'явився на сайті президента значно пізніше, ніж укази про призначення інших міністрів.\nПрезидент України Віктор Янукович призначив екс-голову Міністерства закордонних справ (МЗС) України Костянтина Грищенка віце-прем'єр-міністром в оновленому уряді.\nВідповідний указ № 751 розміщено на офіційному сайті глави держави в понеділок, 24 грудня.\nВідзначимо, що перед цим президент іншим своїм указом звільнив Грищенка з посади глави МЗС. Замість нього новим міністром закордонних справ став Леонід Кожара, який до цього відповідав в Партії регіонів за міжнародний напрямок, зокрема, за євроінтеграцію.\nГрищенко очолював МЗС з 11 березня 2010 року по 24 грудня 2012 року, з червня 2008 року він був послом України в РФ.\nЯк повідомлялося, президент Віктор Янукович у понеділок, 24 грудня, провів низку кадрових призначень у новий уряд, очолюваний прем'єром Миколою Азаровим.\nЗокрема, глава НБУ Сергій Арбузов отримав крісло першого віце-прем'єр-міністра. Портфелі віце-прем'єрів також отримали екс-глава Міненергетики Юрій Бойко, екс-голова Дніпропетровської ОДА Олександр Вілкул і екс-глава МЗС Костянтин Грищенко.\nКілька міністрів зберегли за собою крісла в новому Кабміні. Серед них - Віталій Захарченко (МВС), Раїса Богатирьова (МОЗ), Дмитро Табачник (Міносвіти), Юрій Колобов (Мінфін), Олександр Лавринович (Мін'юст) і Микола Присяжнюк (Мінагрополітики). Екс-міністр екології Едуард Ставицький у переформатованому уряді став міністром енергетики замість Бойка, що пішов "на підвищення".\nЩо стосується нових облич у Кабміні, то це (окрім уже згаданого Арбузова) новий міністр інфраструктури - ним став гендиректор «Укрзалізниці» Володимир Козак, новий міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ - заступник голови Дніпропетровської ОДА Геннадій Темник, міністр екології та природних ресурсів - екс-глава Держгеонадр Олег Проскуряков. Главою МЗС став депутата від Партії регіонів Леонід Кожара, главою Міноборони - також депутат від ПР, почесний президент машинобудівного холдингу Inter Car Group, "друг" Олександра Януковича Павло Лєбєдєв.\nСеред новачків також глава партії «Україна - Вперед!» Наталія Королевська - вона очолила Міністерство соціальної політики.\nОкрім того, створену на базі МНС Держслужбу з надзвичайних ситуацій очолив екс-перший заступник голови МНС Михайло Болотських. Ще одне створене на базі Податкової та Митниці Міністерство доходів і зборів очолив екс-глава ДПСУ Олександр Клименко. Читайте також:\nПрасолов призначений міністром економіки, Ставицький — змінив Бойка у Міненергетики


За вирубку лісів треба найперше карати чиновників, але держава на все наплювала | Киевский эколого-культурный центр\nДержавне агентство лісових ресурсів України останнім часом відзначилося доволі суперечливими заявами – навесні їх дані показали, що у 2019 році об’єм незаконно вирубаного лісу збільшився в 7 разів у порівнянні з 2018-м. А нещодавно вони заявили, що законні рубки лісу зменшилися на 17%. На фоні катастрофічної повені у Прикарпатті та Буковині Держлісагентство опублікувало на своєму сайті статтю під назвою “Ліс не дамба”, у якій пояснило, що ліс до катастрофи не має ніякого відношення. Мовляв, води випало забагато, і він би її все рівно не втримав.\nЩо ж відбувається з рубкою лісу в Карпатах і чи дійсно ніщо не могло завадити лиху, “Апострофу” розповів директор громадської організації “Київський еколого-культурний центр” ВОЛОДИМИР БОРЕЙКО.\nСанітарні рубки – це законне браконьєрство\nОбидві цифри – і про 7 разів і про 17% – є фейковими. Браконьєрського лісорубства більше не стало. Припускаю, що у Держлісагентстві стали більше складати протоколів на браконьєрів. Але їх зараз точно не більше, ніж у попередні роки. Тому що основними браконьєрами, на мою думку, у рубці лісу в Україні є самі лісники. Протоколами вони можуть прикривати свої незаконні вирубки. Але давайте про все по порядку.\nЗа часів Радянського Союзу і в перші роки незалежності в Україні діяв лісовий кодекс. На той час він був більш-менш екологічним. За ним у гірських лісах і біля річок рубки були заборонені – насамперед рубки головного користування, коли рубають “ділову” деревину.\nУ 2000 році вже стало ясно, що в Україні практично всі рівнинні ліси повирубували (а у нас здебільшого є ліси в Карпатах і Поліссі, а 2/3 країни – це здебільшого степ). Лісники почали шукати вихід – закривати лісову галузь і вирощувати ліс чи піти іншим шляхом? Вони вирішили піти законним шляхом і переписати лісовий кодекс за принципом “своя рука – владика”: свої юристи є, депутати свої є. Був такий депутат Орест Фурдичко, який очолював у Львівській області лісову галузь. Він разом з іншими депутатами-лобістами “провели” новий лісовий кодекс практично без обговорення. І це була величезна бомба під ліси України, бо цей кодекс є дуже анти-екологічним – а він працює уже майже 20 років.\nВони зробили дуже багато поганого. Але головне, що вони зробили – зняли захист із гірських лісів, а також тих, які ростуть біля річок і озер, від рубок. Тобто, все “у законі”, але робиться анти-екологічно і антидержавно.\nПотім лісники вирішили розробляти і затверджувати через своїх “хлопців” в урядах різних прем’єрів – від Юлії Володимирівни до Віктора Януковича – свої підзаконні акти, які дають можливість займатися “офіційним браконьєрством”. Я ввів такий термін для порушення загальних екологічних норм завдяки законодавчій “криші”. Вони розробили дуже багато правил, які часто суперечать одне одному, не дають чіткої термінології.\nНайбільш браконьєрський підзаконний акт – це “Санітарні правила в лісах України”. Тому, коли журналісти пишуть що лісники підпалюють ліси, щоб незаконно вирубати, я кажу – лісникам не треба підпалювати, у них все є, вся законна основа. На її базі можна “законно” вирубати всі ліси України.\nЛісники – це держава у державі. Вони пишуть самі собі закони, лобіюють їх, у них свої “наукові” інститути, які отримують платню за обґрунтування виробок. Наприклад, лісники вирішили, що можуть бути рубки головного користування, які у нас біль-менш обмежені, і санітарні рубки. В основі останніх лежить псевдонаукова ідеологія, нібито ліс можна лікувати за допомогою рубок. Але я завжди кажу, що це ніби лікувати головний біль за допомогою гільйотини. Але цинізм правил санрубок в тому, що під них можна підписати винищення будь-якого дерева у лісі. Десь дупло – треба рубати. Але ж там гніздиться якась пташка. Десь гілочка засохла – треба рубати, бо це дерево, мовляв, усихає. Гриб-трутовик росте – треба рубати.\nАле з точки зору здорового глузду, якщо ви під час санітарних рубок нарубали 20 кубометрів деревини, то там мають бути гнилі, сухі дерева. А у лісників там 18 кубометрів “ділової” деревини, тобто здорові дерева. Станом на 2017 рік статистика показала, що близько 35-40% деревини вони отримували рубками головного користування, і 60-65% – санітарними рубками. Тож коли вони кажуть, що стали менше рубати – це брехня. У них просто стало більше санітарних рубок.\nЗараз лісники самі скаржаться, що у них зупинився ринок деревини. А сталося це тому, що в минулому-позаминулому році у лісах з’явилося “чудовисько” – називається короїд. Взагалі, це такий же житель лісу, як заєць чи вовк. Його дійсно стало більше – завдяки цим же лісникам, які вирощують монокультури сосни, а короїд дуже їх любить. Лісники оголосили з ним боротьбу і нарубали стільки лісу, що взагалі перенаситили ринок. Крім того, через вирубку лісів у нас і дрібні річки висихають. Води випадає багато, але її нічого не стримує, вона по річищах несеться зразу у Десну, звідти у Дніпро, а потім у море.\nСаджати і саджати\nДержлісагентство я вважаю корумпованим угрупуванням, яке вольовим зусиллям треба вирізати, як ракову пухлину. Треба позакривати відомчі інститути, зробити їх академічними, як це було до 1991 року, щоб лісова наука не танцювала під дудку Держлісагентства. Наприклад, нещодавно так звані науковці пояснили, що ліс не захищає від повеней – це анти-екологічна, антидержавна, антинародна брехня. Я вважаю, що за неї треба саджати у в’язницю, але, на жаль, у нас немає відповідальності посадовців за брехню.\nВзагалі, питання припинення рубки лісів комплексне і повинне стосуватися чиновників. Минулої восени ми провели через Раду закон про заборону суцільних рубок у Карпатах, Володимир Зеленський його 30 жовтня підписав. Там сказано, що до кінця січня Кабмін повинен був привести свої підзаконні акти у відповідність до цього закону. Але Уряд цього не зробив. Насамперед через супротив Держлісагентства. Вони не надали Кабміну свої пропозиції, а там, певно, подумали – ну й біс із вами.\nТож Кабмін не виконав закон. Але чому хлопця, які у період карантину плавав у Гідропарку, 17 поліцейських затримували і потім оштрафували, а чиновників не карають? Бо у нас немає статті за невиконання держслужбовцями законів. Давали б їм три роки – ситуація була б іншою. Ми подали на Кабмін за бездіяльність до суду, 17 липня буде перше засідання суду. Але ми вже виграли кілька таких судів щодо лісів – чиновники все одно нічого не роблять.\nНаціональний парк “Гуцульщина”, незважаючи на рішення судів, незаконно рубають уже протягом 10 років. Вони підробляють документи, за це виписують штрафи навіть не на людину, а на лісгосп. Але деякі директори лісгоспів, до речі, отримують зарплату ледь не як прем’єр-міністр, то що їм ті штрафи. А три роки в’язниці – це уже зона, бандити в оточенні, неможливість кар’єри, якщо ти не Янукович, – є привід замислитися. У нас же держава, яка на все плювала. Безкарність у нас – насамперед для чиновників. Але, ще раз наголошу, для припинення масових беззаконних рубок треба найперше карати високопосадовців.\nОдною із тез передвиборчої кампанії Зеленського була боротьба із незаконною вирубкою лісу. Але мені здається, що він талановитий комік, артист і режисер, але не розуміється на екології і управлінні чиновниками. Йому розповідають байки, що ми рубаємо менше, ніж у Європі, а ситуацію розхитують злісні проплачені агентами Путіна громадські організації – і він вірить. Минулого року ми проводили пікет під Держлісагентством проти вирубки Карпат. Вийшов керівник одного із підрозділів і заявив журналістам, що моє завдання від Кремля – розвалити лісову галузь України.\nЩе одна причина, як мені здається, що Зеленський, як то кажуть, “не відповідає за базар”. Є конкретний приклад. Минулого року він зібрав колишніх студентів, які починали Євромайдан. Серед цих хлопців був представник КЕКЦ. Я сказав йому – спитай, чому пан Зеленський не виконує діючий указ екс-президента Віктора Ющенка про створення національних парків на місці президентських “царських полювань” – “Залісся” і “Білозерка” у Київській та “Синьогора” у Івано-Франківській областях і чому він не закриває “царське полювання” Віктора Януковича у Сухолуччі. Зеленський пообіцяв, що розбереться, але за більш як півроку нічого не зробив. Більше того, остання редакція проект указу президента про створення нацпарку “Сухолуччя”, який уряд Володимира Гройсмана підтримав на своєму останньому засіданні, була повернута з Офісу президента до Мінекології без пояснень. Тож можна припустити, що пан Зеленський або люди в його оточенні “кришують” мисливську спадщину Януковича.\nЯ б міг зрозуміти усе. Але ти, “чувак”, дав обіцянку студентам Майдана. Сказав би, що “я не знаю”, – то нехай. Але ти пообіцяв, а значить треба виконувати, якщо ти мужик і тим паче – президент. Я зараз нашому активісту навіть не пригадую цю зустріч, бо розумію, що йому дуже боляче. Крім того, ми направили більше 10 листів й отримали відписки від представників Офісу. Ми пікетували чотири рази Офіс щодо “царських полювань”, возили туди журналістів – жодного ефекту. Але ці господарства підпорядковуються напряму Зеленському. Він може сам їх одразу закрити, без жодних погоджень. Викликав начальника із Дусі (Держуправління справами, – “Апостроф”) і сказав: “Ось, чувак, є наказ Ющенка. Давай виконуй. Закривай все за 24 години і робимо національні парки”. Після цього Зеленський міг би взяти бензопилу, поїхати і “запиляти” черговий відосик, як він пиляє мисливські вежі. І всі були б задоволені. Але Зеленський нічого не робить.\nДжерело: Дмитро Малишко https://apostrophe.ua/ua/article/society/2020-06-27/za-vyirubku-lesov-nujno-v-pervuyu-ochered-nakazyivat-chinovnikov-no-gosudarstvo-na-vse-naplevalo/33656


Сектором економічного розвитку і торгівлі райдержадміністрації здійснюється щомісячний моніторинг основних показників господарської діяльності підприємств району.\nМоніторингом охоплені провідні підприємства району:\n- ТОВ «Текро–Дніпро» - виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. Виробляє: премікси; лікувальні кормові добавки; вітамінно-мінеральні суміші; білкові вітамінно-мінеральні добавки; концентрати білково-вітамінні; обавки мінеральні для ВРХ, свиней, птахів; пробіотики. Також товариство здійснює комплексне обслуговування господарств, ферм, фабрик та розробляє рецептури кормових добавок ;\n- ТОВ «Кре Мікс» - виробництво кормів для тварин (виробляє комбікорми та премікси);\n- ПП «Кременчукгумотехніка» - підприємство займається виготовлення виробів із гуми, що зорієнтовано на автомобільну промисловість і машинобудування. Спеціалізується на виробництві гумометалевих манжет і мастиловідбивних ковпачків з повністю замкненем циклом виробництва, який починається з етапу проектування виробів і закінчується випробуванням продукції з видачею споживачу сертифіката відповідності УкрСЕПРО;\n- ТОВ «Світ ласощів Кременчуцького району» здійснює виробництво сухарів, печива, пирогів і тістечок тривалого зберігання;\n- ТОВ «Вест-Експрес» - міжміське перевезення вантажів.\nОкрім того на території району знаходяться наступні підприємства:\nлегкої промисловості: ТОВ «Ріка Текс» (виробництво трикотажного одягу), ТОВ «СОККЕР» та ТОВ «Алантекс» (виробництво панчішно-шкарпеткових виробів); ТОВ «АВУД» (виробництво трикотажних пуловерів, кардиганів та аналогічних виробів)\nвидобувної промисловості: ТОВ «Чикалівський гранітно-щебеневий кар’є», ТОВ «Придніпровський гранітний кар’єр» (добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу)\nінші: ТОВ « Платекс Плюс» (виробництва будівельних виробів з пластмас), ТОВ «Кремінь Карго Сервіс» (виробництво ґумових шин, покришок та камер), ПП «Дорсервіс КПК» (лісопільне та стругальне виробництво), ПП «МПО» (виробництво машин і устаткування для виготовлення харчових продуктів, напоїв).\nСтан розвитку агропромислового комплексу району за січень-жовтень 2017 року\nЗагальна площа сільськогосподарських земель, що входять до адміністративно-територіальної одиниці району – 53,06 тис. гектарів, в т.ч. сільськогосподарські угіддя – 52,6 тис. га, з них ріллі – 49,2 тис. га., багаторічні насадження - 2,5 тис. га., сіножаті - 0,5 тис. га., пасовища – 0,6тис. га. Виробництвом сільськогосподарської продукції в районі займаються: 3 приватних підприємства, 1 сільськогосподарський кооператив, 5 товариств та 86 фермерських господарств.\n(сільгосппідприємства та фермерські господарства району обробляють – 35327 тис. га ріллі).\nСільгосптоваровиробниками та фермерськими господарствами району під врожай 2018 року посіяно 4954 га озимих культур. З них на зерно 4954 га в тому числі озимої пшениці 4276 га, озимого жита 321 га, озимого ячменю 357 га, крім того озимого ріпаку – 626 га.\nВ порівнянні з минулим роком, площа посіву озимих культур зменшилась, але збільшилася площа посіву озимого ріпаку на 146 га.\nВ 2017 році в районі отримано – 71,4 тис. тонн зернових та зернобобових культур з середньою урожайністю – 36,7 ц/га;\n- озимої пшениці зібрано на площі 5,7 тис. га, намолочено – 20,1 тис. т., урожайність 35,3 ц./га;\n- озимого ячменю зібрано на площі 0,43 тис. га, намолочено – 1,4 тис. т., урожайність – 32,7 ц/га;\n- озимого жита зібрано на площі 0,27 тис. га, намолочено – 0,5 тис. т., урожайність – 19,8 ц/га;\n- озимого ріпаку зібрано на площі 0,48 тис. га, намолочено – 1,6 тис. т., урожайність – 33,7 ц/га;\n- ячменю зібрано на площі 0,41 тис. га, намолочено – 1,4 тис. т., урожайність – 34,9 ц/га;\n- гороху зібрано на площі 0,16 тис. га, намолочено - 0,38 тис. т., урожайність – 23,5 ц/га;\n- кукурудзи зібрано на площі 12349 га, намолочено – 47,2 тис. т., урожайність – 38,3 ц/га.\nВаловий збір соняшника склав 8,7 тис. т., урожайність склала – 16,3 ц/га, що на 5,8 ц/га менше, ніж у минулому році.\nВаловий збір сої склав 7,9 тис., т., урожайність – 10,8 ц/га, що на 5,9 ц/га менше, ніж у минулому році.\nЗменшення врожайності соняшника та сої відбулося в результаті високих температур (посухи) та відсутності опадів в період вегетації даних культур.\nЗакуплено мінеральних добрив – 1104 тонни поживних речовин при потребі – 2258 тонн, що становить 49% до забезпечення розрахункової потреби в районі.\nВ Кременчуцькому районі 7 сільськогосподарських підприємств займаються тваринництвом. Велику рогату худобу утримують 3 господарств. Займаються вирощуванням свиней 4 господарства (в т.ч. 2 фермерських господарства).\nСтаном на 1 листопада 2017 року в сільгосппідприємствах району налічується 1847 гол. великої рогатої худоби, в т.ч. 709 голови корів, свині 9214 голів, та 769939 гол. птиці.\nВ порівнянні з минулим роком поголів’я ВРХ району збільшилось на 57 голів, а корів відповідно на 111 голів. За останні роки відбувалась тенденція зменшення поголів’я ВРХ і лише в 2017 році поголів’я ВРХ почало збільшуватись.\nСільгосппідприємствами району вироблено:\n- молока – 4175 тонни (+ 167 тонн до минулого року);\n- надій на 1 фуражну корову – 5390 кг (- 803 кг до минулого року)зменшення відбулося за рахунок введення молодого поголів’я корів ;\n- реалізовано м’яса – 299 тонн (+ 25 тонн до минулого року);\n- яєць курячих 130 млн. 777 тис. 101 штук (+ 59 млн. 497 тис. штук до минулого року);\n- вироблено на 1 курку-несучку – 241 штук (+19 штук до минулого року).\nВарто відзначити, що з кожним роком в сільськогосподарських підприємствах району відбувається оновлення машино-тракторного парку. За результатами фінансово-господарської діяльності у звітному періоді сільгосппідприємствами району придбано 14 одиниць сільськогосподарської техніки на суму 16 млн. 979 тис. грн.\nДіючими сільськогосподарськими підприємствами району укладено 9244 договорів оренди земельних часток (паїв). Загальний розмір орендної плати складає 69922,4 тис. грн. Фактично виплачено 55938,5 тис. грн. (коштами – 55711,9 тис. грн., видано зерном 48 тонн на суму 226,6 тис. грн.). Середній розмір орендної плати становить 8 % від нормативної грошової оцінки землі, що на 3 % більше ніж у минулому році.\nЗа оренду земельних часток (паїв) у 2017 році сільськогосподарські товаровиробники розрахувалися на 95 %.


Розмінування території: За минулу добу в Луганській області виявлено 31 вибухонебезпечний предмет (02.11.17 11:10) « Події | Цензор.НЕТ\n28705 відвідувачів онлайн\nВсе про:боєприпаси (842) Луганщина (1603) ДСНС (1634)\n02.11.17 11:10 02.11.17 11:29\nЗа минулу добу в Луганській області виявлено 31 вибухонебезпечний предмет\nСеред небезпечних знахідок - 7 мінометних мін.\nЯк передає Цензор.НЕТ із посиланням на ДСНС, за минулу добу, 1 листопада, піротехнічні розрахунки ДСНС України перевірили 0,35 га місцевості в м. Сватове, смт Станиця Луганська, у Попаснянському й Станично-Луганському районах.\n"Загалом, за минулу добу було обстежено 0,35 га території області, де виявлено й вилучено 31 одиницю вибухонебезпечних предметів: 6 артилерійських снарядів, 7 мінометних мін, 1 ручну гранату й 17 одиниць інших вибухонебезпечних предметів", - йдеться в повідомленні.\nТакож дивіться: Житель Одеси перевозив в автомобілі арсенал зброї, - Нацполіція. ФОТОрепортаж\n61 вибухонебезпечний предмет знайшли на Луганщині за добу. ФОТО\nВід початку року піротехніки обстежили 817,32 га території Луганської області, вилучили понад 6 тис. вибухонебезпечних предметів, - ДСНС. ВIДЕО\nУнаслідок пошкодження лінії електропередач без електропостачання залишилося 40 тис. мешканців Луганщини, - ДСНС\nРятувальники-піротехніки на Луганщині виявили понад 100 боєприпасів, які загрожували життю місцевих жителів\nЦензор.НЕТ › Новини › Події › За минулу добу в Луганській області виявлено 31 вибухонебезпечний предмет


Користь і шкода рисової каші для здоровя людини\nБагато хто з нас не можуть уявити життя без своїх улюблених продуктів харчування, а їсти без гарнірів ми зовсім не вміємо. Серед «народних» других страв – картоплі, гречаної крупи, бобових і макаронних виробів – все більшою популярністю в нашій країні починає користуватися рис.\nВін давно замінює хліб і є основною їжею народів Південно-Східної Азії. Там без каші з цієї крупи не обходиться жодне застілля! Азіати вірять, що ця «їжа богів» є найкориснішою для здоров'я людини. Але чи так це насправді? У чому ж полягає користь і шкоду рисової каші?\nВиди і калорійність рису\nСьогодні існує 3 основних різновиди рисових зерен: довгі, круглі і середні. Залежно від способу обробки рис буває коричневим або білим. І якщо відмінності за формою зерна не грають принципової різниці в тому, наскільки корисний рис для здоров'я людини, то механізм його обробки є основним фактором, який впливає на калорійність і корисність даного продукту.\nРисова крупа є джерелом багатьох вітамінів і незамінних кислот. У її складі присутні ненасичені жири, майже всі вітаміни групи В, такі мікроелементи, як магній, фосфор, цинк, калій, селен. Крім того, вона багата на клітковину, яка характеризується дефіцитом у раціоні харчування сучасної людини.\nАле не потрібно забувати про те, що майже половина харчової цінності рису – це вуглеводи. Тому калорійність рисової каші досить висока. У 100 грамах готового продукту міститься близько 230 ккал. Але якщо замість води рис готується на молоці і подається у вигляді рідкої каші, то калорійність такої їжі зменшується в 2 рази!\nЯкий рис корисніше: білий або бурий?\nЗалежно від способу обробки рисових зерен, кінцевий продукт може бути чи білого або коричневого кольору. Хімічний та біологічний склад, описаний вище, у цих видів рису однаковий, як однакове і калорійність готових зерен. Але за кількісним вмістом корисних речовин бурий рис в 2 рази корисніше білого.\nВся справа в тому, що при промисловій шліфуванні з рису видаляється все лушпиння, верхня оболонка, яка і є джерелом корисних речовин. У підсумку харчова цінність вареного білого зерна зменшується в рази! Багато дієтологи взагалі стверджують, що такий рис не приносить ніякої відчутної користі для організму і є, по суті, просто швидкими вуглеводами зі зниженим в 3 рази вмістом клітковини.\nСправа в тому, що лушпиння із зерен, або так звані рисові висівки, мають унікальну здатність знижувати глікемічний індекс приготовленої їжі. Тому якщо бурий рис – це якісні повільні вуглеводи, що живлять організм протягом тривалого часу, то білий – лише порожні калорії.\nТакож було виявлено, що монодієта, заснована на тривалому вживанні в їжу тільки білого рису, може стати причиною розвитку гострого нестачі вітамінів групи В. Більш 100 років тому у деяких азіатських народностей таке харчування ставало причиною захворювання бери-бери – специфічної хвороби, викликаної недоліком тіаміну (вітаміну В1). Це призводило до гострого порушення обміну вуглеводів і жирів в організмі і ставало причиною розвитку необоротних процесів в тілі.\nТак чому ж у такому разі білий рис настільки популярний, і його виключають з ужитку? Вся справа в тому, що багата на мінерали оболонка зерна не здатна зберігатися довго. Адже вона – джерело активних компонентів і жирів, які швидко псуються в теплі. Саме здешевленням кінцевого продукту, збільшенням терміну його зберігання та транспортування викликано те, що коричневий рис ми можемо зустріти на полицях магазинів так нечасто.\nРекомендації по вживанню рису\nЯкщо ж ви прихильник рису, то не варто від нього різко відмовлятися.\nДля того щоб отримувати максимальну користь від цього дійсно корисного продукту, постарайтеся взяти до уваги такі рекомендації:\nГотуйте рис на молоці. Так ви знизите його калорійність.\nВикористовуйте для приготування бурі зерна.\nБілий рис вживайте обмежена. Найкраще їсти його в першій половині дня або перед тренуванням, так як його висока калорійність і здатність швидко підвищувати рівень цукру в крові корисні при високих навантаженнях.\nВ рисову кашу на молоці додавайте мінімальна кількість цукру чи не додавайте взагалі.\nНе зберігайте готовий продукт довго. У білому рисі термін «активності» корисних речовин дуже короткий, коричнева ж каша дуже швидко пропадає.\nЛюдям, у яких підвищений рівень цукру в крові, можна їсти тільки бурий рис, зварений на молоці, без будь-яких добавок. Денна норма такого продукту – не більше 100-150 грамів.\nПростий рецепт корисної рисової каші\nПриготувати рисову кашу на молоці простіше-простого. Нижче приведемо один з найбільш дієтичних і смачних її рецептів.\nРис середньозернистий (бажано бурий) – 250 грамів.\nВода – 0,4 літра.\nВершкове масло – 1-2 чайних ложки.\nТрохи цукру або солі (бажано використовувати мінімальну кількість цих приправ).\nЗелень (якщо каша не солодка).\nДобре промийте рис і замочіть у воді на 30-40 хвилин. Так він краще розвариться і буде більш м'яким.\nУ холодну воду додати рисові зерна і варіть їх на невеликому вогні до напівготовності (рис повинен бути наполовину разварен). Кип'ячене гаряче молоко додайте в кашу, коли вся вода вбереться. Доведіть суміш до кипіння, періодично її помішуючи. Коли рис буде повністю разварен, додайте сіль або цукор, зелень і вершкове масло. Каша готова!\nІ пам'ятайте, що при всіх своїх особливостях рис набагато корисніше тієї ж картоплі. Тому якщо ви будете знати специфіку його використання, відмінності у видах рисових зерен, їх калорійність, не переїдати рисову кашу не їсти її ввечері або на ніч, то отримаєте від цього продукту максимум користі для свого організму.


“Найкращі тижні літа”: нацменшини Буковини та Закарпаття подолали мовний бар’єр і заговорили українською – Global office\n“Найкращі тижні літа”: нацменшини Буковини та Закарпаття подолали мовний бар’єр і заговорили українською\nHome/News/“Найкращі тижні літа”: нацменшини Буковини та Закарпаття подолали мовний бар’єр і заговорили українською\nУ Закарпатській і Чернівецькій областях завершився освітній проєкт “Бомбезний GoCamp”, який допоміг дітям з румуно- й угорськомовних родин подолати мовний бар’єр і почати розмовляти українською мовою.\nЦе чергова ініціатива Фінського проєкту підтримки реформи української шкільної освіти “Навчаємося разом”, ГО ”GlobalOffice” та Міністерства освіти і науки України, спрямована на популяризацію української мови серед румуно- й угорськомовних школярів. У березні відбулась експрес-підготовка до ЗНО для 400 старшокласників з родин національних громад.\nЦього літа понад 600 учнів опановували українську мову через інтерактив — ігри, спорт, воркшопи та знайомство з успішними українцями. Крім того, школярі розвивали розмовну англійську за участі 11 іноземних волонтерів. Іноземці прилетіли в Україну, аби розказати про нові культури, традиції та світ глобальних можливостей.\nУсі заняття з розвитку креативності, командоутверння чи підприємництва відбувалися двома мовами: українською й англійською. Організатори літніх кемпів впевнені, що білінгвальність може допомогти дітям із національних громад під час навчання, подорожей чи пошуку майбутньої роботи.\n“Одним із ключових питань для Фінського проєкту підтримки реформи української шкільної освіти є питання прав людини. На моє переконання, кожен в Україні, незалежно від мови навчання, повинен мати рівні права щодо доступу до якісної освіти та майбутнього працевлаштування”, — наголошує Арто Ваахтокарі, керівник проєкту.\n“Ці табори стали живим свідченням для дітей, що українська — то не шароварництво й мертва мумія сивих епох, а жива енергія сьогодення”, — зауважує Ігор Хворостяний, радник із питань мови проєкту “Навчаємось разом”.\nЛітні двомовні кемпи відбулися в 9 навчальних закладах Західної України — у Берегівській українській гімназії, Яношівський ЗОШ, Великоберезькій ЗОШ, Свободянській ЗОШ, Герцаївському районному ліцеї імені Георгія Асакі, Карапчівському ліцеї, Боянській ЗОШ, Ропчанському НВК та Чернівецькій ЗОШ № 13.\n“Усі наші активності, зустрічі, нетворкінги були спрямовані на створення сприятливої атмосфери для вивчення будь-якої нової мови. Чи то українська державна, чи інтернаціональна мова. Головне, аби діти розуміли: учити мови зовсім не страшно, навпаки, це дає конкурентні переваги в сучасному світі”, — зауважила Любов Залюбовська, проєктна менеджерка громадської організації “Global Office”.\nПо додаткову інформацію звертайтеся за тел. 096 466 92 10, Ольга Юр’єва.


П'ятниця, 25 листопада 2011;\nЦей день для новоспеченого Президента Rotaract-Club-Lviv Марійки Симоненко тривав дуже довго, бо о 4 год. вона разом з кількома ротарактівцями виїхала в село Рожанка, а остаточно повернулася додому лише 4 год. наступного дня. Але подорож і все, що з нею було пов’язане – ротарактівці нового покоління придумали самі. Наш Клуб “лише вчасно підключився до акції”.\nДо Львова цього разу поїхали лише ті, кого активісти Студентського братства (наш партнер по «Чистій воді») назвали своїми найбільш відданими помічниками. Таких назбирався повен автобус – правда, лише діти з Нижньої Рожанки. Директор школи села Верхня Рожанка – дозволу на поїздку дітям не дала.\nЯк театр починається з вішалки, так студентське життя починається з їдальні. А саме знайомство дітей з вузами Львова стало темою задуманої Ротарактом акції. Снідали діти разом зі студентами-політехніками.\nВ університеті Франка було неформальне спілкування в аудиторії, де студенти ділилися своїм життєвим досвідом.\nЛьвівський Банківський Університет Національного Банку України зустрів дітей шокуючою кількістю грошей, що функціонують в якості музейних експонатів. Гідом по музею став місцевий студент (швидше всього – майбутній власник банку!).\nПісля тісного спілкування з грошовою масою усі корисні повчання з охорони здоров’я в Університеті Данила Галицького не викликали повального ентузіазму: невпинно наближалися сутінки, а всім вже хотілося їсти.\nЧи буває їжа смачнішою ніж у Макданальдсі? Буває, але лише у McDonald's фаст-фут у Львові. В цьому діти Рожанки зайвий раз переконалися коли вже стемніло. – То й добре, бо раз в їх житті був перший, а другий – буде зайвим.\nПрощання зі студентським Львовом для школярів-екологів з Карпатського села було урочистим і трепетним: вони хоч ні не снідали, ні не вечеряли з “President’ом”, але Президент РК Львів-Леополіс Володимир Костур прийшов з ними зустрітися.\nДіти, до яких йдуть на зустріч ПРЕЗИДЕНТИ мають перед собою велике майбутнє. А ріка, яка (як і час безупинно тече й усе змітає зі свого шляху) ніколи не забере в дітей оцих перших і неповторних Львівських вражень.\nДетальніше в цій категорії: « Вибори Президента-номіні – ресторан «Дарвін». Традиції порушено не було\tШаховий турнір серед незрячих »


Нюхові рецептори, на відміну від смакових, порушуються газоподібними речовинами, в той час як смакові - тільки розчиненими у воді або слині. Речовини, що сприймаються за допомогою нюху, неможливо розділити на групи за хімічною будовою або за характером викликаються відповідей рецепторних клітин: вони розрізняються великою різноманітністю. Тому прийнято розрізняти досить велика кількість запахів: квітковий, ефірний, мускусний, камфорний, запах йота, гнильний, їдкий і т. Д. Хімічно подібні речовини можуть виявитися в різних запахових класах і навпаки, речовини, що володіють подібними заходами, можуть мати абсолютно різну хімічну природу. Запахи, які зустрічаються в природі, зазвичай представляють собою різноманітні суміші за прийнятою шкалою запахів, в яких переважають певні компоненти.\nПериферичний відділ нюхової сенсорної системи\nРецептори нюху в людини розташовані в носовій порожнині (рис. 5.16), яка ділиться на дві половини носової перегородкою. Кожна з половин, в свою чергу, розділена на три носові раковини, вкриті слизовою оболонкою: верхню, середню і нижню. Нюхові рецептори в основному знаходяться в слизовій оболонці верхньої і у вигляді острівців - в середній носових раковинах. Інша частина слизової оболонки носової порожнини називається дихальної. Вона вистелена багаторядним миготливим епітелієм, до складу якого входять численні секреторні клітини.\nМал. 5.16. Периферичний відділ нюхової сенсорної системи людини\nнюховий епітелій утворений двома тинами клітин - рецепторними і опорними. На зовнішньому полюсі, зверненому до поверхні епітелію в порожнину носа, рецепторні клітини мають видозмінені вії, занурені в шар слизу, що покриває нюховий епітелій. Слиз виділяється одноклітинними залозами епітелію дихальної частини носової порожнини, опорними клітинами і спеціальними залозами, протоки яких відкриваються на поверхню епітелію. Струм слизу регулюється віями дихального епітелію. При вдиху молекули пахучої речовини осідають на поверхні слизу, розчиняються в ній і досягають війок рецепторних клітин. Тут молекули взаємодіють з особливими рецепторними ділянками на мембрані. Наявність великої кількості пахучих речовин дозволяє припустити, що одна і та ж рецепторная молекула мембрани клітини може зв'язуватися з декількома хімічними стимулами. Відомо, що рецепторні клітини мають виборчої чутливістю до різних речовин, в той же час під впливом одного і того ж стимулу сусідні рецепторні клітини збуджуються по-різному. Зазвичай при підвищенні концентрації пахучих речовин збільшується частота імпульсації в нюховому нерві, але деякі речовини здатні гальмувати активність рецепторних клітин.\nПахучі речовини, крім стимуляції рецепторних клітин, здатні порушувати закінчення аферентних волокон трійчастого нерва (V пара). Вважається, що вони чутливі до їдким запахам і запахів гару.\nрозрізняють поріг виявлення і поріг розпізнавання запаху. Обчислення показали, що для виявлення деяких речовин досить контактів не більше восьми молекул речовини з однієї рецепторной кліткою. У тварин нюхові пороги набагато нижче, а чутливість - вище, ніж у людини, так як нюх у їхньому житті відіграє значно більшу роль, ніж у людини. При малих концентраціях пахучого речовини, ледь достатніх, щоб викликати відчуття «якогось» запаху, людина, як правило, визначити його не може. Їм можуть бути опопзнани тільки речовини в концентраціях, що перевищують порогові.\nПри тривалій дії стимулу відчуття запаху слабшає: відбувається адаптація. При тривалої інтенсивної стимуляції адаптація може бути повною, т. Е. Відчуття запаху зникає зовсім.


Вегетаріанське молока набагато шкідливі ніж традиційне коров’яче – AgroNews\nВегетаріанське молока набагато шкідливі ніж традиційне коров’яче\nДеякі види «вегетаріанського» молока можуть бути набагато більш шкідливі, ніж традиційне коров’яче. Про це пише Daily Telegraph з посиланням на дослідження британської громадської організації Action on Sugar, яка займається впливом цукру на організм людини. Пише agroreview.com\nФахівці Action on Sugar вивчили, скільки цукру міститься в популярних гарячих напоях з британських кав’ярень. Результати показали, що напої з додаванням вегетаріанських видів молока, наприклад, вівсяного і рисово-кокосового, містили набагато більше цукру, ніж напої, зроблені на звичайному коров’ячому молоці.\nУ деяких напоях на основі вівсяного молока — наприклад, в латте максимального обсягу з Starbucks, — дослідники виявили еквівалент 23 чайних ложок цукру. Випити такий напій — все одно, що з’їсти чотири шоколадних кекси або випити три банки Coca Cola. Інші популярні напої на вегетаріанському молоці також виявилися набагато солодші, ніж їх же версії на звичайному знежиреному молоці.\n«Клієнти, які шукають заміну традиційному молоку, можуть бути шоковані, дізнавшись, що багато кав’ярень і кафе використовують попередньо підсолоджені альтернативні види молока. Часто інформацію про енергетичну цінність напоїв дуже важко знайти, в основному вона доступна тільки на веб-сайтах», — розповіла Кетрін Дженнер, глава Action on Sugar. У більшості випадків, за її словами, люди несвідомо споживають надмірну кількість цукру через те, що на напоях немає спеціальних маркувань. Винна в цьому і поширена останнім часом думка про користь альтернативного молока, вважає Дженнер.\nУ липні лондонська компанія по дослідженню ринків Mintel встановила, що щонайменше 25% британців вважають за краще молоко на рослинній основі. Найбільше цей продукт приваблює молодих людей у віці 16−24 років: 33% з них вже замінили коров’яче молоко на мигдальні, соєві або кокосові аналоги. При цьому 37% респондентів вказали, що причиною такого вибору є турбота про здоров’я. А 36% відзначили, що така перевага викликано тим, що тваринництво негативно впливає на навколишнє середовище, і, відмовляючись від натурального молока, вони тим самим рятують Землю.


Справжня згущонка не світиться під ультрафіолетом. Купуємо разом - Новини Рівного та області — Рівне Вечірнє\nСправжня згущонка не світиться під ультрафіолетом\nЗгущене молоко— улюблені і доступні ласощі дітей і дорослих. Протягом багатьох років воно користується популярністю в нашій країні, що і призвело до появи підробок. Що ж повинно бути в «справжній згущонці», як знайти «правильну» баночку, чим загрожує додавання зайвих інгредієнтів — про це розповіли Ніна Кильдій, керівник відділу тестувань Науково-дослідного центру незалежних споживчих експертиз ТЕСТ, Ігор Потапов, голова громадської організації «Експерт», і Світлана Фус, лікар-дієтолог НПЦ «Віріа».\nЗ пальмовою олією — це не згущонка У нашій країні незбиране згущене молоко з цукром виробляється за державним стандартом ДСТУ 4274:2003. Відповідно до цього документа, у згущонці можна використовувати: коров’яче цільне і знежирене молоко, сухе молоко, вершки, маслянку, цукор і цукор молочний (лактозу), воду. Чого-небудь іншого, зокрема, рослинних жирів, загущувачів, барвників, підсолоджувачів, цукрозамінників або консервантів, бути не повинно. Тому при купівлі в першу чергу варто читати на етикетці склад згущонки. На жаль, тестування, проведені різними організаціями, показали, що деякі виробники порушують законодавство, додаючи рослинні жири (пальмову і кокосову олію) у споконвіку молочний продукт. Ці олії шкідливі тим, що містять насичені жирні кислоти. Надлишок таких кислот в організмі негативно впливає на стан серцево-судинної системи, призводить до порушення холестеринового обміну, навантажує підшлункову залозу, погіршує травлення. Крім того, часте вживання рослинних жирів у їжу призводить до тромбоутворення.\nІ під білою-синьою етикеткою може ховатися підробка Традиційно згущонку продають у бляшаних банках, але нині є й алюмінієві туби, і дой-паки з кришечками. Жодної різниці в якості між ними немає. Вибирайте ту упаковку, яка вам зручна. Багато виробників випускають згущонку з білою-синьою етикеткою, звичною нам з радянських часів. На жаль, і за нею може ховатися фальшивка, так що не варто брати першу банку, яку помітили, тільки тому, що ви її «раніше бачили». Крім складу, повинно бути зазначено назву виробника з повними його контактами. На дні банки дивіться дату випуску: стандартний термін зберігання — 9-12 міс. З деякого часу частина виробників почала захищати себе від підробок, видавлюючи на банку який-небудь логотип. Тому якщо ви впевнені в конкретній марці, то звертайте увагу при купівлі, чи є така деталь, щоб надалі не натрапити на підробку.\nКоричнева — значить зіпсована ”Правильна» згущонка — сметаноподібна, однорідна, стікає рівним струмком з ложки. Якщо в ній утворилися кристали, виходить, була порушена технологія приготування, у результаті чого цукор і лактоза утворили грудочки. Це нешкідливо для організму, але відчувати «пісок» на зубах буде неприємно. Якщо продукт трапився дуже рідкий, то білка в ньому використовували менше, ніж потрібно. Якщо дуже густий, то було використане молоко з високою кислотністю, яке згорнулося при згущенні. Колір якісної згущонки — білий із кремовим відтінком. Сіруватий буде, якщо використовували соєве молоко. А більш коричневий відтінок розповість про те, що згущонка зіпсувалася. Якщо, відкривши баночку, ви побачили, що молоко розшарувалося, у ньому почав проступати жир, виходить, у нього додали рослинну олію. У закритому вигляді згущене молоко можна зберігати поза холодильником, але головне при цьому — не перегріти його, інакше воно швидко стане непридатним.\nДомашня експертиза Можна провести такий дослід: візьміть детектор валют або інший прилад, що дає промінь ультрафіолету, і посвітіть на згущонку. Якщо вона буде «світитися», виходить, у неї додали рослинні жири.\nВарене згущене молоко і компанія На варене згущене молоко не існує стандартів, і кожен виробник робить його так, як вважає за потрібне. Крім того, у вареного молока більш насичений смак і коричнюватий відтінок. Ці фактори призводять до того, що варену згущонку підробляти легше, а вирахувати неякісний продукт можна тільки лабораторним шляхом. Єдине, як ви можете підстрахуватися, — купувати тільки той продукт, у складі якого зазначені ті ж інгредієнти, що й у звичайній згущонці, а також намагатися вибирати того виробника, в якому ви вже впевнені. На полицях магазинів можна знайти згущонку з добавками — найчастіше з кавою або какао. У будь-якому разі, виробник зобов’язаний вказати всі інгредієнти на упакуванні. Звертайте увагу на те, щоб у складі було написано не «ароматизатор кава», а «натуральна кава». Також зрідка можна знайти продукт з ароматизаторами, наприклад, персика, однак це вже буде не згущене молоко в повному розумінні цього слова. Окремо виділяється стерилізоване згущене молоко, яке виготовляють без цукру. Воно підійде діабетикам і тим, хто намагається вживати мало цукру.\nПопередня стаття Розшифровуємо газовані напої\nНаступна стаття Санстанція застерігає:


Область наук: юридичні\nТип гранту: для наукових досліджень\nОб'єднання кримінологів СНД, Санкт-Петербурзький кримінологічний клуб (Луганське представництво), Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка (кафедра кримінології, конфліктології та соціології), Соціологічна асоціація України (Дослідницький комітет з питань соці-ології права та девіантної поведінки; Луганське обласне відділення) та Луганський гуманітарний центр запрошують до участі в традиційному конкурсі самостійних емпіричних досліджень (експертне опитування, аналіз документів, спостереження, аналіз статистичних даних тощо) студентів, ад'юнктів, аспірантів, науково-педагогічних працівників та інших зацікавлених осіб (у віці до 35 років), які проводять дослідження в галузі кримінології, кримінального права, адміністративного права, оперативно-розшукової діяльності, конфліктології, соціології та психології.\nУ 2013 році проведення конкурсу співпадає з святкуванням 10-річчя кафедри кримінології, конфліктології та соціології Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, колектив якої особливу увагу приділяє емпіричному вивченню злочинності.\nУ цьому році прийнято рішення про проведення конкурсу молодих вчених на найоригінальніше і нестандартне емпіричне дослідження злочинності.\n- Що зараз відбувається з злочинністю?\n- Чому сьогодні скоюються злочини?\n- Хто в наш час скоює злочини?\n- Проти кого (проти чого) вчиняються злочини?\n- Як протидіяти злочинності?\n- Як впливає кримінальний закон на злочинність?\n- Як ставиться населення до різних видів злочинів?\n- Як оцінює населення правоохоронну діяльність?\nУ попередніх конкурсах лауреатами стали молоді вчені з Донецька (Україна), Кемерово (Росія), Києва (Україна), Луганська (Україна), Одеси (Україна), Омська (Росія), Саранська (Росія), Улан-Уде (Росія), Харкова (Україна), Ставрополя (Росія), Сум (Україна).\n• нестандартність об'єкта і предмета дослідження;\n• оригінальність методики;\n• емпірична обгрунтованість результатів;\nАвтори кращих робіт будуть запрошені для участі у міжвузівській науково-практичній конференції, яка відбудеться в Луганському державному університеті внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка 24-25 жовтня 2013 року. На пленарному засіданні будуть оголошені результати конкурсу досліджень.\n91493, Україна, м. Луганськ, сел. Ювілейне, вул. Генерала Дідоренка, 4, Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, кафедра кримінології, конфліктології та соціології.\nТелефон.: +38 (0642) 93-68-92; моб. +38(050) 578-66-15 (Поклад Василь Іванович)\nФакс: +38 (0642) 93-50-77 з поміткою "Для кафедри кримінології, конфліктології та соціології"\nАдреса електронної пошти: krimisoc@yandex.ru


Дитячий світ Анатолія Дімарова (за повістю «Нa коні і під конем») (С. Ленська). Анатолій Дімаров. Біографія, шкільні твори, статті, розробки уроків, контрольні роботи, українська література. Анатолій Дімаров, шкільна програма\nТворчість А. А. Дімарова, лауреата Державної премії імені Т. Г. Шевченка, посідає одне з чільних місць в українській реалістичній літературі XX століття. Блискучий майстер слова, тонкий стиліст, людина з величезним почуттям гумору, порівнянним хіба що з Остапом Вишнею, письменник заслуговує на вдумливий, неспішний і глибокий аналіз його художнього доробку. Твори, присвячені Великій Вітчизняній війні, свідком і учасником якої випало бути авторові, а також повісті й романи про життя сучасників митця у передвоєнні та післявоєнні роки викликали гарячий інтерес і захоплення читачів. Вони в різний час отримали високу оцінку літературознавців і критиків — 1987 року вийшов літературно-критичний нарис Г. Штоня , окремі наукові праці творчості А. Дімарова присвятили В. Дончик, А. Погрібний, А. Костенко, І. Зуб, П. Кононенко, В. Сиротенко [2; 3; 4; 6]. Хоча маємо окремі ґрунтовні розвідки останніх літ про «дорослу» прозу письменника (Ю.Бондаренко, А. Гурбанської, С Надурак, Т. Щербакової, О. Даниліної та ін.), розділи про творчість Дімарова у найновішій академічній історії вітчизняного письменства, у двотомному підручнику для вузів за ред. В. Дончика(1998), в УЛЕ та інших енциклопедіях і довідкових виданнях, проте не можемо сказати, що художня спадщина письменника повністю і вичерпно вивчена й осмислена. І досі слушним залишається зауваження В.Дончика, висловлене ще 1981 року: «Мало прочитана, особливо з жанрово-стильового боку, і проза А. Дімарова, його шукання, започатковані в трилогії соціально-психологічного та соціально-побутового плану («І будуть люди»), продовжені в повістях («Сільські історії» та «рогозівський цикл») і в романі «Біль і гнів»…» [2, с 176].\nВажливе місце в художньому доробку письменника займають твори для дітей; казки «Для чого людині серце?», «Про хлопчика, який не хотів їсти», повість-тетралогія «На коні і під конем», повісті «Син капітана», «Док», «Друга планета», «Тирлик». І хоча не одне десятиліття юні читачі сміються і сумують, розмірковують над важливими етичними проблемами разом з автором, критики і літературознавці обійшли увагою цю частину художнього світу митця. Осмислити книги Дімарова для дітей і про дітей тим важливіше, що це високохудожні зразки української прози з іскристим гумором, із цікавими сюжетами. Не так багато з явилося творів у вітчизняному письменстві минулого століття, де ненав’язливо, без голого дидактизму та менторських повчань розкривається перед дитиною складний і суперечливий дорослий світ. У цьому сенсі повісті А. Дімарова можна поставити в один ряд із оповіданнями і повістями Гр. Тютюн-ника, М. Вінграновського, В. Близнеця.\nПро тетралогію «На коні і під конем» писали шановані й авторитетні літературознавці, але жанр рецензії (А. Погрібний, В. Сиротенко) або ювілейної статті (Г. Сивокінь, А. Костенко) не дозволяє всебічно розглянути ідейно-художній світ окремого твору. Ґрунтовною і безперечно цінною для вчителів стане методична стаття Т. Яценко . Але літературознавчі інтерпретації кожного дослідника суттєво різняться, тож хотілося б у межах окремої розвідки з’ясувати проблемно-тематичний, образний та формально-поетичний аспекти «дитячої» тетралогії.\nУкраїнська дитяча література не багата на гумористичні твори. Високохудожній виняток становлять повісті В. Нестайка, Я. Стельмаха і, звичайно, А. Дімарова. Ось уже кілька поколінь читачів захоплено читають книжку «На коні і під конем», що побачила світ 1982 року, радіють і сумують, ростуть і дорослішають разом із головним героєм Толиком. Щоправда, повість «Через місточок» побачила світ ще 1957 року, «Блакитна дитина» вийшла друком 1968 року, була захоплено зустрінута читачами, але вже потім стала II частиною тетралогії, по суті, «золотою серединою» твору. Саме вона запропонована для вивчення у 7 класі на уроках з української літератури.\nНасамперед з’ясуємо композиційну будову «На коні і під конем». Повість складається з окремих завершених епізодів-оповідань, але така еклектичність ні найменшим чином не применшує художньої цілісності, концептуальності твору. Фрагментарність композиції дозволяє авторові зосередити увагу читача на важливих, з його точки зору, морально-етичних проблемах: дружби, обов’язку, виховання особистості у школі і в сім’ї, формування громадянина, патріота, проблема пам’яті. Згадуючи своє дитинство, радощі і біди своїх товаришів, письменник через окремі епізоди й навіть окремі деталі показує, як соціально формувалося його покоління, зображує незамулені джерела національного менталітету, загадкової «слов’янської душі», що принесла солдату в обмотках і зі штиковою гвинтівкою таку тяжку й криваву, але дорогу й вистраждану перемогу над найоснащенішою армією світу. А. Дімаров справедливо вбачає у збереженні пам’яті про минуле запоруку майбутнього. Саме тому він починає твір з притчі про місточок над урвищем: чим більше набирала людина необхідного для життя, тим вужчим ставав місточок. «Я теж стою над таким урвищем, і по той бік — прожиті мною роки. І доки не щез місточок моєї пам’яті, буду ходити по ньому, хоча б він став такий вузенький, як лезо ножа» [1, с.224].\nУ першій частині тетралогії, яка так і названа — «Через місточок», нанизується ряд яскравих епізодів раннього дитинства Толі (alter ego автора). Знаючи з довідкової літератури рік народження митця — 1922, неважко підрахувати, що розповідь про 5-літнього хлопчика і його дворічного братика Сергійка починається з 1927 року.\nМалюки сидять самі у заметеній снігом аж під вікна хаті і виглядають маму, сільську вчительку, яка прийде, втомлена, вже коли зовсім стемніє… В хаті сутеніє, морок огортає кутки, і дітям стає страшно, здається, що хтось темний і волохатий причаївся під лавою. Але Толик соромиться свого страху: він старший, тож повинен бути сміливим і мужнім. Посікши дерев яною шаблюкою уявне страховисько, хлопчик кладе спати маленького брата…\nУ «Блакитній дитині» перед нами розгортаються непрості будні Толі-школяра, його змужніння і моральне зростання, пізнання правди і кривди життя. Оскільки в селах у ті, та й пізніші часи здебільшого функціонували семирічки, для завершення навчання необхідно було їхати до містечок. Так сталося і з Толиком. Його навчання з восьмого по десятий клас художньо відтворені у третій частині повісті «Маскулінум, фемінінум, нойтрум».\nСлужба в армії, нелегкі будні молодого бійця, загартування тіла й духу розгортаються перед читачем у заключній, четвертій частині книги, яка носить назву військової команди з кількасотлітнім стажем, відомої солдатам від Петра І і Суворова до Жукова і Роко-совського — «Ать-два!»\nНарешті фінал твору розгортає перед нами страшний початок Великої Вітчизняної війни, її перші дні й тижні. Автобіографізм цієї частини тетралогії, що має назву «Замість епілогу. Граната», особливо очевидний. Це найдраматичніша частина повісті, яка вражає глибоким психологізмом, коли художні деталі створюють сугестивний ефект присутності в ситуації. Читаючи, фізично відчуваєш запах пороху, диму, горілої землі, пронизливий звук падаючих бомб, крик поранених… Розгубленість, страх, тяжкість перших утрат, нелюдська втома, голод і біль зливаються в один важкий камінь, що душить людину. Але сила духу проявляється якраз у подоланні цього: «Ми стали тими, ким і повинні були стати, і недалека війна готувала нам суворий екзамен: на мужність і зрілість. І ми складемо його живі чи мертві» [1, с.596]. І склали, пройшовши нелюдські випробування. Так, розповідаючи епізод, коли сусідка проклинала хлопчиків за крадені огірки, письменник переплітає два часові плани, з минулого прокладає місточок у майбутнє: «Ми лежали, причаївшись у картоплинні, не раді уже й огіркам; лежали й не відали, що пророкування тітки Одарки здійсниться повністю, тільки набагато пізніше. Партизана Миколу повісили фашисти в сорок другому році… Ванька теж не минула лихая година, напророчена тіткою Одаркою. Горів мій товариш аж двічі в підбитому літакові, та обидва рази рятувався на парашуті…» [1, с. 359-360].\nТак у хронологічній послідовності розгортається художня біографія героя на тлі життя його покоління. Цікавим є образ автора-оповідача, який то зливається з образом головного героя, то дистанціюється від нього, через ліричні відступи, коментарі, іронічні висловлювання виражаючи власне ставлення до зображуваного.\nОтже, художній час повісті охоплює такий складний у вітчизняній історії період від кінця 20-х років до 1941-го.\nОбраз часу, духу епохи, соціальний аспект раннього періоду свого життя, який припав на непростий час 1920—30-х років, висвітлений письменником своєрідно. А. Дімаров, зображуючи світ очима Толика, через художні деталі висвітлює ту тяжку епоху.\nСпогади подаються через призму дитячого сприйняття. Тому для Толі їхня убога хата (читаємо про інтер’єр домівки вже на перших сторінках), напівголодне існування (сусіди держали корів, свиней, а в їхній сім’ї був тільки невеличкий город), тяжка праця матері — все це не здавалося малюкові чимось неприродним. Трагізм епохи розуміємо ми, читачі. З інтер’єрних, портретних, психологічних деталей складається картина злиденного побуту сільської вчительки та її синів.\nОсь мама захворіла і дітей доглядає сувора сторожиха. Вона лає «тілігенцію драну», бо в хаті нічого немає, крім жмені пшона, скоринки сапа і хліба. Ось і все — соціальний статус учительки, представника інтелігенції, як на долоні. Неграмотна сторожиха має і пиріжки з чого спекти, і молоко, а в матері Толі і мишам їсти нічого. В іншому епізоді дізнаємося, як тяжко було їй заощадити кошти на новий одяг синові. Гроші відкладалися понад рік, щоб хоч у шостий клас хлопець-підліток пішов не в латаних-перелатаних штанях і сорочці, а в першому фабричному костюмі.\nДо теми голодомору А. Дімаров звернувся одним із перших в українській літературі. Торкається він цієї болючої сторінки народного життя і в повісті «На коні і під конем» в епізоді «Земляні млинці». Діти — Толик, Ванько, Сергійко і Ганнуся — гралися «в гості»: старші діти пекли із землі млинці, повагом, як дорослі, говорили про господарство, а малі буцімто пригощалися. Мала Ганнуся теж ухопила земляний млинець «і раптом /…/гірко заплакала» [1, с 246]. Вона просила справжніх млинців, старші діти не знали, як її втішити, а ми, читачі, можемо тільки уявити, як краялося материнське серце від жалю до дитини і розпачу.\nВелике і гнітюче враження стравляє розділ «Образа», де йдеться про те, як на Великдень мати напекла найсмачніших у світі (для Толика й Сергійка) пиріжків із квасолею. У хаті не в достатку було борошно, а про м’ясну начинку і мова не йшла. І ось діти, ковтаючи слину, ждуть, коли мати дістане з печі рум’яні пиріжки. Сільський старець Овсій, обходячи домівки, зайшов і в їхній двір. Мати віддала найбільший пиріжок убогому. Ця деталь розкриває широту душі українки — віддати краще найбіднішому. Але жебрак викинув той пиріжок собаці. Толик те бачив і гірко плакав. Святкова страва на вчительському столі, якою погребував навіть старець, — ось що болить мені й досі. Як по-сучасному звучить цей епізод. Гірка картина, що мало змінилася. Обтяжений обов’язками й соціально не захищений педагог — ось біда нашого часу, що, на жаль, не вирішена упродовж усього XX століття.\nДовідавшись із автобіографічної повісті «Прожити і розповісти» про обставини особистої долі батьків письменника, відчуваєш незатьмареність дитячої свідомості тим горем, що прийшло в родину, але не усвідомлюється. Мати автора була дочкою священика, закінчила єпархіальне училище, готувалася стати сільською вчителькою. Батько, Андроник Гарасюта, був заможним селянином, сім’я жила в достатку. Але під час примусової колективізації батько відмовився усуспільнювати нажите тяжкою працею майно. І для того, щоб родина уникла виселення до Сибіру, був змушений покинути дружину й синів і переховуватися без паспорта. Марія Олексіївна із синами переїхала з рідних місць. А хлопчики одержали нові метрики, де були записані дівоче прізвище матері і нові імена по батькові — Андрійовичі. Розлука з синами була болючим випробуванням для Андроника Гарасюти, а вже як набідувалася мати, можна лише уявити.\nОбраз Толика. Не лише горе, але й дитячі радощі зображені у творі. Головний герой із когорти таких шибеників, як Федько-халамидник Винниченка чи Том Сойєр Твена. Від пустун і вигадник: то залізе на височенну сосну, то виглядає у дірочку в тину, поки застрягне, то натрусить чужих яблук, то набере до рота жабенят. Не всі його витівки видаються невинними: одного дня влаштовується пишний похорон качура, випадково забитого дітлахами, іншим разом хлопці хочуть упіймати живого зайця, наливши смоли на стежку. Натомість упіймалася стара Миколина баба, а потім і батько. Одного разу Только вимазав останнє сало на рейки, щоб зупинити поїзд. Таких пригод із головним героєм трапляється безліч. Про це з іронією пише автор: «і нечиста сила їх не бере, і божа сила не б’є, бо набридли вони, мабуть, і богу, і чорту гірше, ніж своїм батькам» [1, с. 348].\nОписуючи пригоди Толика, автор змальовує нам юну особистість, що формується. Перед нами виростає образ допитливої, надзвичайно чутливої до життя, активної дитини. Толик не любить одноманітної роботи, йому не цікаво, наприклад, полоти бур’ян на городі. Він перетворює буденну працю на захоплюючу пригоду. Його буйна фантазія не знає меж: сапкою, як шаблюкою, він січе вражі голови з плеч. Щоправда, рубаючи підряд і бур’ян, і помідори. Він носить воду аж від лісу з криниці, прибирає в хаті, коли мама поїхала з дому у справах, доглядає молодшого братика. Водночас у Толика чимало негативних, як на мене, рис: він дещо ледачкуватий, непослідовний, розбишакуватий. Він завдає чимало клопоту та навіть матеріальних збитків і без того бідній матері, наприклад, зрізавши ґудзики з її єдиного святкового плаття і програвши їх. Якби не любов до книжки, яка заполонила все єство Толі, скерувала його бурхливу уяву й живу фантазію в певне русло, хто знає, що вийшло б із нього. Книжка приходить у бідне сільське життя дитини дуже рано і замінює йому все. З допомогою фантазії хлопчик мандрує далекими країнами, бореться з розбійниками, захищає добро і перемагає зло. Важливі морально-етичні принципи і закони формуються в душі головного героя саме завдяки книзі. Вона стане незамінним товаришем і мудрою порадницею і в суворих армійських буднях, і в подальшому дорослому житті.\nПроблематика «На коні і під конем». Уроки життя бувають іноді дуже жорстокими, але загартовують характер.\nХоча про професію Толиної мами ми дізнаємося ще на перших сторінках, один із розділів твору так і називається — «Син учительки». Знову ж таки бачимо бідність сільської інтелігенції: «Взуваю старі, напхані соломою мамині черевики на високих закаблуках, дістаю дерев’яний ковзан, підкований товстою дротинкою» [1, с. 236], натомість у «багацьких синків» справжні, ковані ковалем залізні ковзани, добрі чоботи, справні чумарки. Та не соціальна нерівність тут важлива. Цікавим є психологічне розкриття характеру головного героя. Бачачи, як їсть пухкий пиріжок багацький синок Василь, Только не має сили противитися спокусі й собі попросити шматочок: «Повільно під’їжджаю до гурту і, вдаючи з себе якомога байдужішого, несміливо простягаю руку: — І мені дай». Зневага Василя («син учительки, а просить») навчила хлопчика цінувати власну гідність, не принижуватися: «Повільно, щоб не дізналися, як мені стало образливо, соромно й боляче, від’їжджаю од них. Не плачу, хоч мені дуже хочеться плакати, лише палають щоки та міцно стискаються кулаки» [1, с. 237]. Урок людської гідності Толик запам’ятав назавжди.\nА ось інша історія. Епізод, що має назву «Помста». Автор розповідає нам про драматичну долю народного умільця, сільського скляра. Не склалася його особиста доля, та в роботі він був поетом. Чоловік не просто склив вікна — він «священнодіяв». Цим словом Дімаров виразив дуже багато: радість майстра від роботи, сенс його життя. Одним дієсловом письменник змалював основоположну для нашого менталітету рису — ставлення до праці як до свята, урочисте і шанобливе.\nІ ось у селі будують нову школу. Випадково Только з Миколою впали на нерозрізане скло. Дядько, звичайно, розгнівався і справедливо покарав хлопців кропивою. Але замість того, щоб вибачитися, адже збитків зазнав скляр, розбишаки вирішили помститися — побили нові вікна у школі. Психологічні деталі реакції скляра і дітлахів заслуговують на особливу увагу: хлопці чекали лайки, натомість літній чоловік заплакав. «Плакав мовчки, без лайки, без слів, і нам моторошно було дивитись, як плаче доросла, стара людина, навіть не витираючи сліз, що зависали на густій щетині, гаряче спалахували поодинокими росинками. Ми відчули, що зробили щось дуже погане, дуже зле, далеке від звичайної помсти, і мовчки порачкували з кущів» [1, с. 242]. Отже, спочатку перед нами виявляється дитяча жорстокість, образа, що потім поступається в душі співчуттю і каяттю. Незважаючи на пустощі, у цих дітей здорова душа, є совість, тому їм і стало соромно.\nУ повісті зображена й інша помста — справедлива («Одвійки»). Толик плекав на городі соняшники, мріючи, що довгими зимовими вечорами вони з братом ласуватимуть насмаженим мамою насінням. їдучи до родичів у гості, мати домовилась із сусідкою, щоб та позрізувала соняхи. Тітка Васютиха, яка завжди прихвалювала Толика, підлабузнювалась до матері, обдурила їх: віддала торбу одвійків замість насіння. Мати гірко розсміялася: «От які люди бувають», але хлопчик зумів віддячити — разом із вірним другом Ваньком насипав попелу у жлукто з насінням, ще й полив водою. Справедливість як риса характеру найбільше імпонує в образі Толика.\nУтворі розкриваються взаємини батьків і дітей, про котрі з гумором Дімаров пише, що якби за одного битого двох небитих давали, то їхні батьки отримували б при обміні по десятку нащадків. Але відчуваємо, що основи сімейного виховання базувалися на повазі до праці, до старших, на совісті.\nГумор — художня домінанта книги. Навіть про сумні, драматичні події автору вдається говорити так, що труднощі видаються подоланними. Оптимізм і життєлюбство — психологічні домінанти тетралогії «На коні і під конем». Не раз і не два биті батьками сусідка Сонька, вірні друзі Ванько і Микола, не кажучи вже про Толика, витівали смішні штуки, хоча самим було іноді й не до сміху. Коли головний герой хотів порадувати маму чистою оселею, а потім побився з братом, розваливши комин, — це смішно чи сумно? Або сховався в Соньчиній печі і насмерть перелякав тітку Одарку? Читати — смішно, а дорослим було, мабуть, невесело. Але все ж таки, як цілком слушно писав у рецензії на повість А. Погрібний, «у Дімарова переважає радісна, світла тональність зображення дитячих поривів і турбот» [4, с. 152]. Сміх Дімарова то іронічний, то м’який, ближчий до гумору.\nУ «Блакитній дитині» яскраво і повнокровно розкриваються шкільні будні головного героя, його взаємини з учителями і ровесниками, перше кохання, дружба. Письменник не акцентує на зовнішній стороні шкільного життя: ми не прочитаємо про піонерські лінійки чи комсомольські збори, натомість перед нами розгортається внутрішній світ підлітка. Тому і сьогодні читати твір надзвичайно цікаво.\nНазва повісті. Назва першої частини — «Через місточок», як зазначалося вище, має притчевий характер. Друга частина — «Блакитна дитина» — названа іронічно. Автор говорить, що, приводячи за приклад його зразкову поведінку в дитячі роки, дружина намагалася виховувати їх сина. Ось він і вирішив написати правду про янгола, «блакитну дитину», що «коли б залетіла багато-багато років тому в наш п’ятий «Б» клас, вона не вирвалася б звідти живцем. А якщо і вирвалася б, то з обдертими крилами. І найбільше отого блакитного пір’я, звичайно ж, лишилося б у моїх жменях!» [1, с. 313].\nНайчастіше хлопчик опинявся «під конем», спокутуючи гріхи: «Крав яблука і груші, толочив чужі баштани, висмикував хвости у гусаків, дратував собак, вкидав у річку котів, розбивав, коли траплялося, шибки з рогатки, дер, де тільки міг, штани, чубився з братом… А каятись мені доводилося досить-таки часто, особливо, коли свистіла наді мною лозина чи випорскував з чужого садка, несучи повні штани кропиви, напханої безжалісною дядьківською рукою» [1, с. 268].\nАле життєвий досвід, духовне зростання, що день у день формували особистість, уповні проявилися вже у дорослому бутті, дозволили Толикові втриматися «на коні» на крутому зламі історії рідної землі, вистояти і перемогти фашизм. Приборкання норовливого коня своєї долі стало можливим лише завдяки тим морально-етичним і духовним засадам, на яких виховувалося покоління: працелюбність, чесність, здатність до співпереживання (наприклад, пучок часнику, даний тіткою Одаркою тяжко хворому братові — дрібниця, але запам’яталася на все життя), відповідальність, людяність.\nПоетика повісті. Насамперед слід відзначити такі риси, як автобіографізм, глибокий психологізм, тобто майстерне розкриття характеру людини у вчинках, у психологічних реакціях на певні ситуації, захоплююча сюжетність і динамізм твору.\nУривчастість, епізодичність як риси повісті обумовлюються авторською концепцією: через місточок пам’яті переноситься в теперішнє лише те, що пройшло випробування часом як важливе. Дорослому авторові пригадуються насамперед ті події, які знайшли потвердження або заперечення пізніше. Пам’ять набуває значення фільтра, що пропускає життєвий досвід, відділяючи буденну полову від щирого зерна характеру справжньої людини і громадянина. Прикметно, що, пишучи твір у час домінування так званого «соціалістичного реалізму», Дімаров не акцентує на зовнішній атрибутиці часу. Його цікавить людина в онтологічному смислі, її характер, внутрішній світ. Тому так тонко переплітаються сюжетні епізоди з авторськими відступами, то іронічними («Стояв і гірко роздумував, чого воно так діється в світі, що де яка халепа не вилупиться, обов’язково я мушу вскочити в неї») [1, с. 253], то ліричними (про материнське втомлене обличчя і ласкаві руки), то гіркими (про перші дні війни).\nУся повість, крім останньої частини, особливо «Блакитна дитина», напоєна добрим і м’яким гумором. Чого варті, наприклад, епізоди, коли, заховавшись у Соньчину піч, Толик перелякав тітку Одарку, або як Сонька наділа на голову новенький казанчик, граючись із Ваньком у давньоруських богатирів, а скинути не змогла. Сміхова стихія виявляється не лише в сюжетобудуванні твору, але й у мовній площині.\nСоковита, багата українська мова переливається багатством смислових нюансів, точно висвічує характери не лише героїв, але й оповідача. Вона максимально наближена до розмовної народної мови, тому жива і виразна: «Коли ж він наблизився впритул, так і не помітивши мене, я набрав якнайбільше повітря і щосили ревонув:\n— Ді-і-ду! Діду-у!\nДід стрибонув так, наче наступив на розпечену залізяку. Потім довго стояв, витріщивши на мене очі та хапаючись рукою за серце.\n— Ді-іду, поможі-іть! — заголосив я.\n— І гемонське ж дитинище! — отямився нарешті дід.\n— І сатана ж тебе впер сюди!» [1, с. 244].\nПисьменник добирає розкішні мовні фарби, використовуючи емоційно-забарвлену лексику (дитинище), розмовні елементи (впер, гемонське, витріщивши очі, ревонув).\nСлушно зазначив А.Погрібний, що майстерності, стиля як такого «не помічаєш» [4, с. 152]. Не можна не погодитись із авторитетним критиком, що це — один із вищих проявів майстерності, коли народжена в глибині душі оповідь повністю переходить в життєподібну, реалістичну відчутність [там само].\nОстання частина твору, присвячена армійським будням Толі-солдата, дещо програє попереднім. Про деяку несфокусованість фінальних епізодів писав у рецензії на повість А. Погрібний [4, с. 152]. Але розповідь про перші тижні війни («Замість епілогу. Граната») теж розкривають перед нами справжнього майстра художнього слова, тонкого психолога, мужню людину, патріота. «Я відсмикнув руку, не втримався, завалився на спину. І знову побачив літак. Він падав прямо на мене, по обидва боки націленого носа, на крилах, танцювали гострі вогняні язички. Знову зашипіло, зачмокало, сипонуло землею — і тепер уже не зойк, а дикий нелюдський крик поперед мене. Хтось кричав і кричав, і те надриваюче душу, безконечно болісне: «А-а-а!» залило увесь простір. Здавалося: то кричить, б’ється в конвульсіях смертельно поранене поле. Бо людина не могла так кричати» [1, с. 611]. Так гине його товариш, так дивом уникнув смерті сам головний герой.\nСвого часу авторитетний літературознавець і критик А. Костенко зауважив: «Якщо мета літературного твору емоціонально впливати на читача, апелювати до його почуттів і в такий спосіб переконувати остаточно, то слід сказати, що в романі «І будуть люди» цієї мети досягнуто» [3, с. 128]. На мою думку, ця оцінка слушна майже про всі твори письменника.\nЗгадаємо добре відомі слова В.Бєлінського проте, що для дітей слід писати так, як для дорослих, тільки ще краще. А. Дмаров належить саме до таких митців. Тому його повісті, романи, мала проза, автобіографічні твори, а для дітей ще й казки та оповідання цікавлять вже не одне покоління вдячних читачів. Його книги вчать доброті і патріотизму, правдивості і справедливості, дружбі й вірності справі, якій служиш. Врешті — учать бути людиною.\n1. Дімаров А. А. Вибрані твори: В 2 т. — Т.2. — К., 1982.— С.223-615.\n2. Донник В. Неосвоєне багатство // Дончик В. З потоку літ і літпотоку. — К., 2003. — С.160—180.\n3. Костенко А. Своя дорога, свій голос//Дніпро. — 1972. — №6.-С.126—128.\n4. Погрибный А. Нужны ли детям испытания?// Радуга. — 1982. — №8. — С.151—153.\n5. Сиротенко В. Авторська позиція в повістях А. Дімарова // Радянське літературознавство. — 1985. — № 8.\n6. Сиротенко В. Осідлай свого коня // Прапор. — 1982. — №11.-0.122—123.\n7. Штонь Г. Анатолій Дімаров. — К., 1987.\n8. Яценко Т. Особливості вивчення повісті А. Дімарова «Блакитна дитина» в 7 класі // Українська мова та література в школі. — 2006. — № 2. — С.36—42.\nПовернутися на сторінку Анатолій Дімаров\n1. Анатолій Дімаров. Аналіз творчості\n2. Анатолій Дімаров. Життєвий і творчий шлях\n3. Дімаров Анатолій Андрійович. Біографія. Творчість\n4. Біографія Анатолія Дімарова\n5. Для чого людині серце? Аналіз твору (за оповіданням А. Дімарова «Українська вендета»)\n6. Правда про янгола, «блакитну дитину» (за твором А. Дімарова «Блакитна дитина»)\n7. «Я теж стою над урвищем, і по той бік — прожиті мною роки». Огляд життя і творчості А. Дімарова\n8. Для чого людині серце? (за оповіданням А. Дімарова «Українська вендета»)\n9. Щира розповідь про власне дитинство (за повістю «Блакитна дитина»)\n10. Анатолій Дімаров. Матеріали для вивчення творчості в 7 класі\n11. Художній дивосвіт Анатолія Дімарова. Урок-зустріч з письменником\n12. Щира розповідь про власне дитинство (Урок за повістю Анатолія Дімарова «Блакитна дитина»). 7 клас\n13. Анатолій Дімаров: «Я все життя збираю людські долі»\n14. Дитячий світ Анатолія Дімарова (за повістю «Нa коні і під конем») (С. Ленська)\n15. Секрети мистецької майстерності А. А. Дімарова (за збіркою «Зблиски») (Я. Бахчевнікова)