Відеодебати НАТО Ревю: Нові ЗМІ і зони конфліктів\nЗважаючи на довготривалу традицію дебатів на шпальтах НАТО Ревю, виглядає логічним перетворити їх на більш сучасний засіб спілкування в цьому новому виданні.\nОтже, це перші (сподіваємось, з багатьох) відеодебати НАТО Ревю. У них, цілком доречно, вивчається вплив нових ЗМІ на зони конфліктів і операції.\nУ них розглядаються такі питання, як наскільки вільними мають бути солдати у своїх розповідях про операції, що будуть опубліковані; яка цільова аудиторія для такої інформації; як військовим найкраще реагувати на такі зміни в сфері звітування про події; і чи виграє Захід опосередковану війну в Інтернеті проти повстанців.\nДо редактора НАТО Ревю Пола Кінга приєдналися два представника різних сторін цього рівняння: військових і нових ЗМІ.\nВід військових – генерал Ван Лун, начальник штабу НАТО в Гейдельберзі, Німеччина, який нещодавно повернувся після минулорічного керівництва регіональним командуванням „Південь” в Афганістані.\nВід нових ЗМІ в дебатах бере участь Гейден Г’юїт, засновник liveleak.com, який вже протягом кількох років працює над новими ЗМІ і найсучаснішими військовими питаннями.\nТекст цих дебатів невдовзі з’явиться.\nПерехід до питання\nВступ до дебатів.\nПОЛ КІНГ, редактор НАТО Ревю: Добрий день і вітаю вас на перших відеодебатах НАТО Ревю. Сьогодні ми обговорюватимемо зміни, що відбуваються у середовищі ЗМІ, і як вони впливають на складні конфліктні ситуації, особливо, з точки зору військових. Величезна кількість веб-сторінок, блогів та постингів в Інтернеті, які показують щоденне життя під час конфліктів в таких країнах, як Афганістан. Постінги надходять від усіх сторін – західних військових, афганців, але також і від талібів та повстанців.\nВ міру того, як західні країни виділяють ресурси, людей, беруть на себе зобов’язання з метою створення в цих країнах більш вільного суспільства, ми ставимо собі запитання, чи посилення свободи слова військових і тих, хто працює у цих зонах, сприяє чи перешкоджає цим зусиллям?\nМи також питаємо, чи не перешкоджають військовому плануванню репортажі з передової? Чи це гарний приклад свободи в дії?\nХто краще підготовлений до того, щоб розповідати нам про події під час воєнних дій, солдати чи журналісти? І як військові ставляться до розширення медійних технологій під час проведення делікатних операцій?\nЗі мною сьогодні двоє видатних представників обох сторін цього рівняння. Перший, генерал Ван Лун, начальник штабу в Гейдельберзі, минулого літа повернувся після служби на посаді командувача регіонального командування „Південь” в Афганістані.\nІ ще до нас приєднався Гейден Г’юїт, засновник провідних веб-сторінок, на яких розміщується інформація такого типу – LiveLeak.com. На них посилаються широкі кола, від Тоні Блера до Білого дому.\nЯ хочу розпочати з військових. Генерале Ван Лун, щодо постингів про дії і конфлікт в Афганістані, коли ви були в цій країні, наскільки ви були свідомі цього?\nГЕНЕРАЛ ТОН ВАН ЛУН (начальник штабу в Гейдельберзі): Звичайно, як батько дітей, які також користуються такими інструментами, я свідомий, що солдати користуються Інтернет-щоденниками (блогами) та іншими засобами для того, щоб поділитись з іншими своїми враженнями. Це практично факт нашого життя. Вони таким чином спілкуються. Нині люди замість листів спілкуються електронною поштою, більше того, вони сьогодні ведуть щоденники в Інтернеті, в яких описують свій досвід.\nКІНГ: Як ви думаєте, це може бути на користь військових? Чи вони обговорюють на високих рівнях, як цим скористатись?\nВАН ЛУН: Складне запитання. Звичайно, є дуже позитивні і дуже негативні приклади, але річ у тім, що ця інформація доступна і люди обмінюються інформацією, це факт. Ви просто не можете... ви не можете змінити світ. Все є таким, яким воно є.\nНам треба подумати над тим, як скористатись цим на свою користь? Як розповісти молодим солдатам про цей механізм, про те, як реагують на ці Інтернет-щоденники на їхній батьківщині, що думають їхні батьки, коли бачать ці щоденники. А потім ви допомагаєте їм вдосконалити ці щоденники. Ви мусите думати над тим, як управляти делікатною інформацією. Вам треба переконатись у тому, що інформація небезпечна для самих солдатів або для їхніх підрозділів, не потрапить в Інтернет-щоденники, але робити це треба дуже делікатно. Підсилювати позитивні речі і намагатись пом’якшувати негативні.\nЯку роль нині відіграє цензура у відносинах з новими ЗМІ?\nКІНГ: Отже, чи можете ви сказати, що можуть виникнути такі ситуації, де ви відчували б необхідність у цензурі, в контролі над інформацією, що розміщується у цих Інтернет-щоденниках?\nВАН ЛУН: Знову-таки, я думаю, що цензура – це застаріле слово. Це інформаційні технології, інформаційна доба. Цензура скоріше мусить відбуватись через освіту, через пояснення. Я можу уявити певні ситуації, коли варто на певний час закрити інформацію, багато країн мають такі системи. Наприклад, якщо є втрати, а телефонні лінії і супутниковий зв’язок перекриті, і таким чином певний час інформацію розсилати неможливо, ми можемо забезпечити, що першими про це будуть поінформовані близькі родичі загиблих.\nАле знову, на мою думку, набагато важливіше, щоб ми поліпшували просвіту молодих солдатів. Але ми живемо в інформаційну добу. А вони повинні також усвідомлювати, що Інтернет-щоденник, який вони хочуть бачити приватним, таким не є, бо природа Інтернету є публічною.\nКІНГ: А є такі освітні програми для солдатів?\nВАН ЛУН: Я думаю, багато країн запровадили такі програми. А нам в НАТО треба виробити систему керування, розумний структурований підхід до цієї діяльності. Але я, без сумніву, всіляко підтримав би таку систему, яка дозволила б солдатам користуватись новими засобами масової інформації, але саме позитивними сторонами цих нових ЗМІ.\nУ своєму вступі ви зазначили, що існує багато можливостей для просвіти широких кіл громадськості, саме так воно і є. Отже, можна використовувати ці засоби для досягнення величезного позитивного результату.\nХто користується цими веб-сторінками?\nКІНГ: Якщо дозволите, Гейден Г’юїт, поправте мене, якщо я помиляюсь, але ваша веб-сторінка не створювалась спеціально для військового постингу, однак виявилась дуже популярною саме в цьому аспекті.\nГЕЙДЕН Г’ЮЇТ (засновник LiveLeak.com): Так, ми не збирались спеціалізуватись саме на ньому, але ми знали, що він матиме велике значення для нашої веб-сторінки.\nКІНГ: А вас це не дивує? Ви можете пояснити, чому військові так активно користуються вашою веб-сторінкою?\nГ’ЮЇТ: Я вважаю, що коли ви створюєте певне середовище, де люди знають, що це не розважальна веб-сторінка, вони більш схильні ділитися серйозними речами, такими як відеоматеріали із зон воєнних дій або з місць бойових операцій.\nКІНГ: Вашою веб-сторінкою також користуються таліби і повстанці в Афганістані. Як, на вашу думку, можна порівняти західних користувачів і талібів, хто найбільш просунутий? Хто розміщує більше відео- матеріалів? Які тенденції ви помічаєте?\nГ’ЮЇТ: Я хотів би сказати, що маю великі сумніви щодо того, що таліби справді розміщують відео- матеріали на LiveLeak. Вони, як правило, надходять із західних джерел, які в основному відслідковують ці відео- матеріали.\nНа мою думку, якщо говорити про це як про пропагандистську війну, без сумніву, таліби і повстанці набагато ефективніше глобально поширюють свою точку зору, вони це роблять дуже, дуже швидко. Набагато швидше, ніж спроможна наша система передавання інформації з цих регіонів. І вони, очевидно, дуже спритно поширюють відеоматеріали.\nКІНГ: А ви відмічали розвиток цих відеоматеріалів з часом, в плані стилю або змісту? Це рухома мішень?\nГ’ЮЇТ: Якість виробництва, якщо можна так сказати, дещо покращилась. Вони більше користуються анімаційною графікою, тривимірною графікою, титрами. Їх завжди супроводжує релігійна пісня, що прославляє Аллаха.\nЯк приклад я можу навести тенденцію до зменшення демонстрації насильства над особистістю, а збільшення уваги до військових цілей, що стоять за ним, бо аспект насильства проти особистості вже не працює. Ніщо не відвертає людей від перегляду так, як це. Це на людей просто не діє. Тому вони дедалі активніше і дедалі частіше почали зображувати свою діяльність як операції військового характеру.\nЯк нові ЗМІ можна порівняти зі старими?\nКІНГ: Судячи по тому, що ви завантажуєте, ви, безперечно, є вільною організацією масової інформації без тих обмежень, які можуть мати провідні ЗМІ. А провідні ЗМІ ведуть запеклі дебати щодо того, що можна показувати широкій аудиторії. Про що ви думаєте перед завантаженням матеріалу, а також коли було завантажено щось, що, на вашу думку, може негативно вплинути на солдатів в окопах?\nГ’ЮЇТ: Досить часто присутні певні запобіжники. На відміну від провідних ЗМІ, які передають новини безпосередньо до вашої оселі, для отримання інформації зі сторінки LiveLeak людина має увійти, прочитати опис, натиснути на посилання, підтвердити, що вона достатньо доросла, тобто вже є певні запобіжники, бо люди знають, що вони збираються дивитись.\nЩо стосується солдатів, я думаю, що якщо справді має місце порушення оперативної безпеки, вони дуже швидко про це дізнаються і звернуться до нас із проханням забрати це відео зі сторінки. Але відверто кажучи, я дуже рідко чув про таке безпосередньо від солдатів.\nКІНГ: А ви можете розповісти нам про ваші зв’язки з військовими. Чи виходили військові на контакт з вами стосовно відеоматеріалів, що є у вашому розпорядженні?\nГ’ЮЇТ: Американські військові, точніше їх підрозділ засобів масової інформації, розміщують свої матеріали на LiveLeak, вони мають свій канал. Чесно кажучи, інших контактів небагато, за винятком того, що в минулому я надавав їм відеоматеріали для навчальної роботи.\nУ який спосіб найкраще контролювати повідомлення?\nКІНГ: Ви працюєте з новими ЗМІ з самих ранніх етапів їх розвитку. Як реагували на них військові на самому початку, коли це було нове явище?\nГ’ЮЇТ: Так само, як і урядові кола – вони були охоплені жахом. Знаєте, ми вже не контролюємо інформацію. На ранніх етапах інформація, що оприлюднювалась, не була такою вже делікатною, просто сам факт того, що це відбувалось неконтрольовано і вони нічого не могли з цим зробити, викликав жах.\nОтже, цілком зрозуміло, що після такого тривалого періоду, коли ви мали спеціальні процедури, раптом з’являється нова технологія, це шокує.\nКІНГ: Генерале Ван Лун, можливо ви розповісте нам, як цей шок проявився у війську?\nВАН ЛУН: Це тільки частина шоку. Давайте будемо реалістами. Річ у тім, що нам доводиться мати справу зі ЗМІ, з тим, що обмін інформацією стає важливішим за захист інформації. Ми дискутуємо так само, коли говоримо про обмін інформацією – секретною інформацією.\nІснує потужна тенденція не розкривати інформацію через те, що може бути порушена безпека, і ми дискутуємо з цього приводу. Можливість порушення оперативної безпеки, чого ми всіляко прагнемо уникнути, не повинна перешкоджати нам в отриманні усіх позитивних результатів від цього. Ми мусимо розпочати усвідомлювати, що дуже відкриті веб-сторінки дають нам набагато більше можливостей, але, можливо, варто мати й дещо захищені веб-сторінки.\nЯ можу прийти до свого банку в Нідерландах, скористатись карткою, вставити її в машину, набрати номер, я увійду в закриту мережу і можу переказувати гроші з одного місця до іншого. Якщо ми довіряємо це банкам, чому ми не можемо розміщувати деяку інформацію?\nЯ наведу приклад: боротьба з імпровізованими вибуховими пристроями. Загроза від цих пристроїв є, очевидно, найбільш важливою загрозою, з якою ми маємо там справу. Те, що ми дізнаємося про них, як вони працюють, надзвичайно важливо. Тепер, якщо говорити про нові ЗМІ, скажімо, молодий сержант в Афганістані мав справу з таким пристроєм і він розповів про свій досвід на закритій веб-сторінці, а якийсь сержант у Нідерландах, Штатах, або у Британії має безпосередній доступ до цієї захищеної сторінки і він каже: „Отакої, бач, що робиться там в Афганістані. Це треба включити в нашу підготовку”.\nЦе надзвичайно корисні можливості нових ЗМІ, якими ми повинні користуватись. Але за останні десять років військові пройшли через таку кількість змін, що інколи вони чинять опір цим змінам і цей спротив змінам може стати проблемою.\nСкладні операції, такі як в Афганістані, змушують нас швидко навчатись. Трансформація НАТО зайшла так далеко, що в мене немає сумнівів у тому, що ми зможемо з нею упоратись. Мене особисто це не хвилює.\nАле ж існує й інший бік, і це означає, що ми повинні просвітити людей, що заходять на ці сторінки, пояснювати їм, з якої точки зору ці щоденники пишуться, бо тут є безперечна небезпека. Молода людина, чоловік або жінка, якій довелося вперше в житті бути під вогнем і стріляти у ворога, переживає таке потрясіння, що тепер усе, що він або вона викладає у своєму веб-щоденнику повністю зосереджено на цій надзвичайно важливій події.\nІ до того ж, якщо дивитись на це зсередини вашої країни, виглядає так, що війна в Афганістані ведеться цілодобово 7 днів на тиждень, що не відповідає дійсності. Дев’яносто дев'ять відсотків роботи, яка ведеться – це відбудова і стабілізація цієї країни. Але є й бойові операції.\nКІНГ: Дозвольте мені поставити вам запитання про систему командування, бо очевидно, що у війську за зрозумілих причин чітко контролюється хто, коли і що знає. Але тепер, коли є солдати найнижчого військового рангу, які розкривають інформацію, як ви кажете, на відкритих веб-сторінках, і її може бачити увесь світ, як це вписується у систему командування, яка дуже чітко і жорстко визначається для певної операції?\nВАН ЛУН: По-перше, у нас найкращі солдати у світі. Ви можете бути абсолютно в цьому впевнені. Вони надзвичайно гарні, і дуже, дуже професійні солдати. Я довіряю своїм солдатам. Немає причини не довіряти. Звичайно, це те, що я раніше назвав системою керівництва. Ми повинні думати над тим, як, в разі якщо вони роблять помилку, нам сказати їм: „Не дуже розумно ти робиш, перероби, зроби краще наступного разу”. Ми зосереджені на цьому.\nАле на усіх рівнях командування ми мусимо виконувати управління місією, це означає, що я несу свою відповідальність, підпорядковані мені полковники несуть свою відповідальність, а солдат має свою. Інколи ми називаємо його ”стратегічний капрал”... Ми знаємо, що він існує, ми знаємо, що його дії мають безпосередній вплив, бо там може бути телекамера, політик, або навіть юрист, який стежить за його діями.\nОтже, мусимо забезпечити цих стратегічних капралів усім необхідним для виконання своєї роботи. І сюди входить і довіра до них, якщо вони викладають щось у веб-щоденниках.\nЦі веб-сторінки використовуються для освіти чи розваг?\nКІНГ: Я хотів би поставити вам обом одне й те ж саме запитання: „Як ви думаєте, те, що розміщується в Інтернеті і миттєво відкривається тими, хто знаходиться в полі, воно вважається більш повчальним, чи більш розважальним у даний момент?\nВАН ЛУН: Цікаве запитання. Я бачив солдатські веб-щоденники, які, на мою думку, були дуже повчальними, які показували дуже об’єктивну картину того, що відбувалося, які давали людям змогу дізнатися як усе це виглядає насправді, і наскільки важкою є ця робота. Я також бачив деякі веб-щоденники, які були...менш повчальними, які скоріше розважали. Я думаю, що теж саме стосується Інтернету. Якщо ви зайдете в Інтернет і пошукаєте щось, чому ви хочете навчитись, то ви побачите, що щось більш ефективне, а щось менш. І для того, щоб зробити власний вибір, вам потрібна нова інформація.\nКІНГ: Гейден Г’юіт, ваша думка?\nГ’ЮІТ: Я думаю, тут питання не тільки в ЗМІ, а і в аудиторії. Це як телебачення – одна людина з чогось робить висновок, а інша тицяє пальцем і сміється.\nОтже, завжди знайдеться хтось, хто щось візьме для себе з повідомлення, але гарантувати, що це буде освітнє відео, неможливо, бо є люди, які просто не бажають навчатись. Але для мене найбільш позитивним аспектом цих відеоматеріалів є те, що вони розповідають нашому поколінню і молодшим поколінням про те, чим є війна насправді, бо, на мою думку, ми значною мірою втратили відчуття цього.\nЯк вони впливають на місії?\nКІНГ: Тут є наступне запитання, з точки зору ефекту від перегляду цих відеоматеріалів, читання веб-щоденників, як ви думаєте, реалії війни впливають на рівень підтримки місій? Як ви думаєте, люди будуть більше підтримувати дії НАТО в Афганістані або менше підтримувати, бо вони бачать справжні реалії війни?\nГ’ЮЇТ: Як відомо, будь-яка палка має два кінці, чи не так? Я думаю, якщо люди мають таке стерилізоване уявлення про воєнні дії, яке нам часто нав’язують провідні ЗМІ, або хтось інший, а потім вони чують про те, що ми воюємо з неефективним ворогом і маємо велику перевагу і дивляться відео про висотне бомбардування, а ми продовжуємо нести людські втрати, люди заплутуються.\nЯ думаю, що ці відеоматеріали несуть до домівок жорстоку правду про війну, яку люди не можуть, або не хочуть самі випробувати на собі. І це реальне життя.\nЦе може викликати у вас жах і ви припините підтримувати війну, але принаймні вам відома реальна ситуація. Це молоді люди, яким безпосередньо загрожує смерть, постійно загрожує. Це не просто якась бомба з лазерним наведенням, скинута з висоти казна кількох тисяч метрів.\nКІНГ: Генерале, ваша думка?\nВАН ЛУН: Вона двобічна. Перше, важливо пояснювати широким колам ті реалії, які очікують солдатів в полі. Не тільки жорстокі реалії бойових операцій, а й що вони роблять на допомогу афганській армії. Як вони співпрацюють з афганською армією, як вони допомагають впроваджувати проекти з будівництва.\nАле, з іншого боку, звичайно, існує одна з найбільших проблем Афганістану – населення, яке не має вільного доступу до інформації. Ми повинні надати нашій аудиторії вільний доступ до інформації і дати змогу виробляти свою думку. І ми зацікавлені у тому, щоб ця інформація була якомога зрозумілішою і чіткою.\nНе в наших інтересах приховувати інформацію, а потім, ну... Я не думаю, що нам варто займатись рекламуванням того, що ми робимо в Афганістані, але ми мусимо забезпечити розуміння людьми усієї складності і величезної важливості цього.\nЇхня цільова аудиторія та ж сама, що й у традиційних ЗМІ?\nКІНГ: Що стосується аудиторії – ви обидва її згадували – я хотів би запитати вас, на кого спрямована ця інформація? Очевидно, ми маємо справу з двосічним мечем, який ми вже згадували, що складається, з одного боку, з глядачів-платників податків із західних країн, які надсилають свої війська, які оплачують цю війну, і, з іншого боку, з талібів, повстанців, які прагнуть найняти ще більше бійців.\nГейден, я хотів би спочатку звернутись до вас. Як ви думаєте, ваша аудиторія поділена порівну? Як ви вважаєте, що превалює аудиторія з певних країн?\nГ’ЮЇТ: Аудиторія в основному західна. В цьому немає сумніву. Це західний веб-сайт. Очевидно, що на протилежному веб-сайті ситуація буде іншою, я так думаю.\nЯ вважаю, що усі ЗМІ мають пропагандистську цінність і ви можете використовувати ЗМІ тієї чи іншої сторони для доведення вашої точки зору.\nСьогодні, якщо взяти ЗМІ талібів, ви можете сказати: „Подивіться, хіба вони не кровожерливі убивці?”, а, з іншого боку, можна сказати, що вони хоробрі борці за свободу. Практично те ж саме можна сказати про наші, західні сили. Ви можете використати будь-який засіб масової інформації для доведення вашої точки зору, перекручуючи його. І, на мою думку, це занадто поширене явище.\nЯк сказав генерал, ми не бачимо достатньо інформації про позитивні речі, які відбуваються в Афганістані. Чому немає бліц-прориву ЗМІ? У наші дні зовсім не дорого коштує такий прорив у нових ЗМІ. Ми мали б бачити набагато більше такого. Люди повинні знати правду про те, що відбувається у країні. Бо люди в основному знають, що ведуться часті бої, часто застосовуються імпровізовані вибухові пристрої, часто стріляють з РПГ і коїться дуже багато насильства. Ми взагалі не бачимо нічого позитивного.\nКІНГ: Але на LiveLeak у вас є більш конструктивні, менш насильницькі, менш вибухові відеоматеріали. Чи не бачите ви, що вони користуються не меншою популярністю, що людей цікавлять такі сюжети?\nГ’ЮЇТ: Будемо реалістами. Якщо у відеоматеріалі є щось смажене, люди прагнутимуть це подивитись. Це цілком природно. І, звичайно, цікава річ, яка мені подобається в більш позитивних відеоматеріалах, це те, що вони викликають більш цікаві дебати, як я вважаю. Якщо відео присвячене бойовій операції, дискусії чітко поляризовані. Одні "за", інші "проти", залежно від того, яка сторона показала відео.\nЯкщо мова йде про відбудову і миротворчу діяльність, дебати часто нівелюють цю поляризацію і люди можуть подумати, що це дещо цинічно, або це постановка, бо ми дуже нечасто це бачимо. Отже, ви дивитесь це незвичне відео і думаєте...” Звідки це? Це що, насправді?” Це може бути просто солдат, що роздає дітям цукерки, але я думаю, що нам потрібно краще усвідомлювати позитивні аспекти діяльності НАТО, особливо в Афганістані.\nКІНГ: Генерале, ми тут говорили про провідні ЗМІ. Чи не вважаєте ви, що нові ЗМІ є додатковим інструментом, чи, можливо, вони прийшли на зміну, можливо, це дозволяє вам оприлюднювати те, у висвітленні чого провідні ЗМІ не так зацікавлені?\nВАН ЛУН: Звичайно. Те, що наші солдати розміщують у нових ЗМІ і у веб-щоденниках, є додатковим джерелом інформації. Якщо ви можете її використовувати... робіть. Я вагаюсь вживати слово „використовувати”, бо це щось природне, це те, що має місце, інформація поширюється.\nАле це дає змогу ознайомитись з реальною ситуацією. Це дозволяє керівникам розібратись з тим, що це означає насправді, через що доводиться пройти солдату, для того, щоб краще розуміти цю дуже складну роботу. А якщо ви потім поєднаєте це з іншими ЗМІ, які вже дещо організовані, використовуйте нові ЗМІ для того, щоб пояснити, чому це так важливо, де ви можете побачити зв’язок між афганським баченням історії про Афганістан і західним баченням. Тоді ви можете їх поєднати і це стане дуже ефективним інструментом.\nІ звичайно ми мусимо уникати пастки зловживання новими ЗМІ, як інколи це свідомо роблять таліби. Вони організовують напади із застосуванням саморобних вибухових пристроїв. Потім знімають їх на відео і беруть гроші за такі відеострічки. Отже, якщо ці хлопці роблять гарненьке кроваве відео, вони гребуть великі гроші, і все це спотворює правду про цей конфлікт.\nАле, звичайно, ми не можемо забувати про це. Отже, ми повинні розпочати озброюватись для боротьби з цим, для дискредитації такої інформації. Для реагування на те, що може відбуватись у нових ЗМІ.\nМи дуже добре вміємо реагувати на те, що трапляється в звичайних ЗМІ, але усе ще відпрацьовуємо реагування на те, що відбувається у нових ЗМІ.\nКІНГ: Гейден Г’юїт, чи можете ви пояснити, які зв’язки ви маєте з провідними ЗМІ? Як вони користуються вашими послугами, якщо користуються?\nГ’ЮЇТ: Мені казали, від багатьох людей зі ЗМІ я чув, що багато служб новин регулярно продивляються мою сторінку і якщо бачать цікаву історію, вони можуть зв’язатись з автором, або просто беруть її і використовують.\nЯ думаю, що нас відрізняє від провідних ЗМІ те, що вони зазнають тиску, якого ми не знаємо. Їх дуже легко змалювати величезним жахливим монстром, поганим на 100 відсотків. Але це не так. Вони перебувають під комерційним тиском, політичним тиском, якого ми просто не знаємо. Вони обмежені в кількості історій, які можуть показати за обмежений період часу. У нас немає такого обмеження.\nІ нам набагато легше демонструвати свою неупередженість, бо ми не маємо апелювати до однієї специфічної аудиторії, що притаманно самій природі комерційного телебачення. Дехто чудово порається. Ми працювали з деякими і вони справді відверті. А інші відчувають певну загрозу з боку Інтернету і нових ЗМІ і розповідають різні історії про наш веб-сайт. Це фактично теж саме, що й мати справу з будь-якою великою корпорацією.\nКІНГ: Чи не спостерігається певне об’єднання, чи поки що усе йде паралельно?\nГ’ЮЇТ: Я думаю, що Інтернет і нові ЗМІ стануть більш організованими. Багато сайтів корпоратизуються. Я вважаю, що провідним ЗМІ необхідно багато попрацювати для того, щоб позбутись зайвого жиру і вийти на рівень готовності діяти у світі нових ЗМІ, якщо вони справді цього хочуть.\nЯ бачу їх скоріше як два різних потоки інформації. Я не думаю, що є потреба бачити в них конкурентів, чи бажати, щоб вони злились. Це просто два абсолютно різні потоки. Провідні ЗМІ можуть бути чудовим засобом доведення нових речей до уваги людей. А потім, якщо вони захочуть розібратись у деталях, чи вивчити конкретну історію, вони зможуть переключитись на нові ЗМІ.\nЧи немає небезпеки втоми від інформації?\nКІНГ: Можу я запитати вас обох про питання, яке вже піднімали, про те, що інформація нині очевидно більш обширна, вільна, частіша, ніж це було 10-15 років тому. Ми також маємо війну в Афганістані, і це дуже гаряча тема.\nЧи вас турбує, я спочатку звертаюсь до вас, генерале, чи вас турбує, що існує небезпека інформаційної втоми і вироблення...надання такої великої кількості інформації може призвести до нечутливого ставлення до війни?\nВАН ЛУН: Звичайно. До речі, це можна спостерігати у багатьох зонах конфліктів, коли після певного часу провідні ЗМІ очевидно втрачають інтерес. Так буває. Я не думаю, що таке невдовзі трапиться в Афганістані, бо поки що дуже багато чого відбувається, що приваблює увагу.\nАле тут нові ЗМІ будуть додатковим джерелом інформації, ще однією сферою, в якій ви можете щось пошукати.\nЯ також зауважу, що для прийняття рішень в тому середовищі, в якому ми перебуваємо зараз, обсяги інформації, а особливо сфери, з яких вам потрібна інформація, стають дедалі більш різноманітними. Якщо за старих часів мені в основному було потрібно знати, де знаходиться ворог і де знаходимося ми, нині цього вже недостатньо. Мені треба знати все про населення, про його мотивацію. Мені треба знати, що наші супротивники викладають у веб-щоденниках, бо так я буду знати, як вони впливають на населення.\nМені потрібно знати, що роблять НУО (неурядові організації), для того, щоб наші операції не суперечили їхнім діям. Отже, необхідно мати набагато більше інформації найширшого характеру, а також це автоматично означає, що необхідно зосередитись і на власному рівні. Як я вже казав, генерал не має можливості особисто втручатись у те, що робить солдат в окопі, бо йому необхідно доглядати і за іншими сферами.\nОтже, він мусить довіряти солдатам і командирам взводів. Він має бути впевнений у тому, що вони добре розуміють свою роботу. І це стає схожим на наше суспільство – дуже диверсифіковане.\nКІНГ: Гейден Г’юїт, небезпека інформаційної втоми?\nГ’ЮЇТ: Я думаю, що її скоріше може викликати щоденне розповсюдження тільки відшліфованого і вихолощеного матеріалу. На мою думку, матеріал, який розповсюджують солдати, має набагато більш особистий характер. Це особиста думка, особистий досвід, і люди можуть кожного дня ознайомитись з поглядами інших осіб. Тому мене не дуже турбує перспектива інформаційної втоми, якщо говорити про нові ЗМІ.\nЧи можуть нові ЗМІ принести користь Афганістану?\nКІНГ: Генерале Ван Лун, якщо дозволите запитати про суспільство, яке ми обговорюємо, яке ви згадували. Це, очевидно, суспільство в Афганістані, де низький рівень освіти. Електроенергія постачається ненадійно.\nЯк може населення Афганістану скористатись цими новими ЗМІ, їх розвитком?\nВАН ЛУН: Зараз, майже ніяк. Рівень неписьменності – 80 відсотків. Найважливіша річ, яка може призвести до радикальних змін в Афганістані – це освіта. Тоді люди зможуть шукати інформацію, збирати інформацію. А якщо ви можете збирати власну інформацію, ви може формувати свою думку, а тоді набагато важче відносно дешевими розмовами переконувати групи людей ставати терористами.\nОтже, ми маємо забезпечити доступ до інформації, і першим кроком в цьому напрямку безперечно є освіта. А доки цього не станеться, будь-що, що ми можемо зробити, допомагаючи їм отримати інформацію, буде надзвичайно корисно.\nНаприклад, роздача радіоприймачів. Просте радіо, інколи з невеликим генератором, або на батарейках, надзвичайно ефективне. Воно дозволяє людям почути думку інших людей і таким чином формувати свою.\nЩо ми можемо порадити для вдосконалення цієї роботи?\nКІНГ: І, Гейден, я хотів би завершити інтерв'ю запитанням про порівняння відеоматеріалів, які розміщуються на LiveLeak. Ви безперечно дивитесь ті, які надходять від повстанців, талібів, або близьких до них довірених осіб, і ви дивитесь ті, що надсилають військовослужбовці. Це дозволяє вам надавати рекомендації військовим щодо підвищення ефективності їх відеоматеріалів. Що ви їм порадите?\nГ’ЮЇТ: Їх дуже важко порівнювати, бо таліби роблять відеоматеріали, які ідеально підходять для тих людей, впливати на яких вони прагнуть. На відміну від пропаганди старих часів, вони не спрямовані на нас, на те, щоб налякати генерала тощо. Вони розраховані на людей, які вже вірять в це, можливо на те, щоб посилити цю підтримку.\nВони роблять ці відеоматеріали саме для такої цільової аудиторії.\nНам, західним країнам, зробити це набагато важче. Західні країни мають кращий доступ до інформації. Ми набагато краще розуміємо, як пропаганда діє в цілому. Ми краще знаємо, як працює пропаганда і тому менше піддаємось її впливу.\nЯ думаю, що має бути певний рівень оперативної безпеки і подібних речей, прозорості і відкритості, бо люди цього очікують і вони завжди бачать, коли цього немає. І хоча це революції не викличе, проте посіє ще декілька зернин недовіри.\nОтже, знову питання відкритості. І прозорість, скрізь, де це можливо, буде найкращим способом підходу НАТО до нових ЗМІ, без сумніву, якщо ви прагнете перемагати у, якщо можна так сказати, цифровій війні он-лайн.\nКІНГ: Щось хочете сказати з цього приводу, генерале?\nВАН ЛУН: Я повністю згоден.\nКІНГ: Добре. Генерале Ван Лун, Гейден Г’юіт, дуже вам дякую.


Деградація сільськогосподарського виробництва - Довідник з історії України М. Котляр, С. Кульчицький\nДеградація сільськогосподарського виробництва. 1930 р. Сталін заявив, що зернова проблема, в основному, розв'язується. Проте у селян результати першої колгоспної весни викликали розгубленість. Хоч грізне слово «продрозкладка» не вживалося, в колгоспне село повертався побут часів громадянської війни.\nРазом з ним поставали й тодішні проблеми: деградація виробництва та голод. Виявилося, що за подібних економічних обставин поведінка сільського товаровиробника є подібною незалежно від того, чи він «одноосібник», чи колгоспник. Матеріальна незаінтересованість руйнувала виробництво.\nУ 1930—1931 pp. дезорганізація і деградація громадського виробництва колгоспів майже не позначилися на поставках державі, але боляче вдарили по життєвому рівню селян: трудодні отоварювалися за залишковим принципом. Хлібозаготівельний план був безрозмірним, і для розподілу по трудоднях майже нічого не залишалося. Хлібозаготілі з урожаю 1931 р. тривали до весни 1932 р., після чого хліба в селі зовсім не залишилося. У багатьох районах України спалахнув голод. Однак продрозкладку не скасували. Єдина поступка, зроблена селянству 1932 p., стосувалася ринкової торгівлі. Постановою РНК СРСР і ЦК ВКП(б) від 6 травня 1932 р. план хлібозаготівель по селянському сектору (колгоспи та «одноосібники») скорочувався, з тим щоб приблизно п'яту частину товарної продукції спрямувати в т. зв. «колгоспну торгівлю» за вільними цінами. Дозвіл базарної торгівлі означав, що спроба налагодити плановий продуктообмін між містом і селом була визнана, як і 1921 p., невдалою. Проте на становище в сільському господарстві ця постанова не вплинула: торгівля хлібом дозволялася лише після виконання хлібозаготівельного плану, не раніше січня наступного (1933) року.\nВ умовах, що склалися, колгоспники, аби вижити, змушені були вдаватися до саботажу хлібозаготівель. Вони намагалися приховати від обліку справжні розміри врожаю, залишали зерно в соломі, щоб потай перемолотити вдруге. Замість відмови від спотворених виробничих відносин, які змушували колгоспників приховувати власну продукцію, Сталін обрав шлях репресій. 7 серпня 1932 р. ВЦВК і РНК СРСР прийняли власноручно написану ним постанову «Про охорону майна державних підприємств, колгоспів і кооперативів та про зміцнення суспільної (соціалістичної) власності». Відповідно до цього законодавчого акта розкрадання майна колгоспів і кооперативів каралося розстрілом, а за «пом'якшуючих обставин» — позбавленням волі на строк не менше 10 років. За півкишені зерна, принесеного з поля голодуючій сім'ї, селянин діставав повний строк у сталінських концтаборах. У народі цей драконівський акт тоталітарної держави охрестили «законом про п'ять колосків»\n1932 р втрати врожаю внаслідок дезорганізації виробництва настільки зросли, що вже позначилися не лише на життєвому рівні колгоспників, а й на хлібозаготівлях Протягом січня — листопада 1930 р селянський сектор України віддав державі 400 млн. пудів хліба, за відповідний період 1931 р.—380 млн. пудів. А з червня по жовтень 1932 р з колгоспів і селян-власників вдалося витиснути тільки 136 млн. пудів Тоді в Україну послали хлібозаготівельну комісію на чолі з головою Раднаркому СРСР Молотовим, яка мала надзвичайні повноваження.


Брендування автомобілів в Івано-Франківську (фото). GreenLine - Рекламна агенція\nБрендування автомобілів в Івано-Франківську (фото)\nПід брендуванням автомобілів розуміють обклеювання кузову авто рекламою з метою просування бренду, товарів чи послуг.\nНаше портфоліо виробництва та брендування налічує понад сотні успішних проектів та співпрацю з такими компаніями як Уклон, Цар Хліб, Болт, Крубетон, тощо. Використовуємо сучасне обладнання для друку чи порізки плівок для поклейки легкових, вантажних та спеціалізованих автомобілів, пасажирського та комерційного транспорту;\nЯК ВИКОНУЄТЬСЯ БРЕНДУВАННЯ?\nОбклеювання автомобілів плівкою з рекламними матеріалами – один з найдоступніших способів брендування. Кількість етапів виробництва може змінюватись, це залежить від потреб замовника, його фінансових можливостей, а також від особливостей транспорту та умов експлуатації реклами. Якщо говорити про максимально комплексне замовлення, можна виділити такі стадії: • створення дизайн-макету; • друк реклами, при необхідності – плотерна порізка та постобробка матеріалів; • підготовка автомобіля – демонтаж старої плівки, зняття фурнітури, миття, зачистка та знежирення поверхонь; • нанесення реклами на авто; • сушіння, зворотний монтаж фурнітури.\nНайбільш поширеними способами виготовлення реклами є широкоформатний друк та плотерна порізка. У першому випадку йдеться про нанесення повнокольорового зображення на рулонний. У другому – про порізка на плівці контурних написів та зображень - аплікацій. Як робимо, де робимо, з чого робимо. Замовляючи обклеювання автомобіля плівкою (брендування) в рекламно-виробничій компанії, кожен клієнт отримує: грамотні консультації; професійну розробцу дизайну-макету; великий вибір матеріалів; найкращі технології друку; професійне оформлення автомобіля плівкою. Ми працюємо з матеріалами провідних виробників, використовуємо сучасне друкарське обладнання. Завдяки цьому обклеювання машин рекламою/брендування відбувається у стислий термін, а отримане зображення зберігає свої властивості протягом усього терміну експлуатації. Брендування автомобілів відбувається в умовах нашого виробництва майстерні, де є все необхідне для підготовки кузова машин та швидкого нанесення плівок. Ми працюємо навіть з нестандартними та складними поверхнями, але й у цьому випадку реклама на авто буде виглядати бездоганно. Брендування авто в обклеювати рекламою авто вигідно: • доступні ціни; • індивідуальний вибір матеріалів; • гарантії на всі роботи; • оперативність. Працюємо з будь-якими видами транспорту. Обклеюємо плівкою: • вантажівки; • фургони; • легкові автомобілі; • автобуси тощо. Застосовуємо сертифіковані матеріали, забезпечуючи: яскравість кольорів; • граничну чіткість картинок; • абсолютно рівну поверхню.\nУ обклеювати рекламою авто вигідно: • доступні ціни; • індивідуальний вибір матеріалів; • гарантії на всі роботи; • оперативність. Працюємо з будь-якими видами транспорту. Обклеюємо плівкою: • вантажівки; • фургони; • легкові автомобілі; • автобуси тощо. Застосовуємо сертифіковані матеріали, забезпечуючи: яскравість кольорів; • граничну чіткість картинок; • абсолютно рівну поверхню.\nобклеювати рекламою авто вигідно: • доступні ціни; • індивідуальний вибір матеріалів; • гарантії на всі роботи; • оперативність. Брендування авто рекламою - дуже ефективний спосіб виділити транспорт на фоні конкурентів, а також забезпечити безперервний рекламний контакт з потенційними клієнтами. Щоб обклеювання машини рекламою було виконано якісно, щоб цей спосіб просування «працював» на підвищення іміджу та впізнаваності вашої фірми, продукту, послуги, ми пропонуємо свої послуги за цим напрямком. Плівка, якою брендують автомобілі, має тривалий термін служби. Під впливом сонячних променів та погодних умов, снігу, дощу, плівки не втрачають своїх фарб. Яскравість залишається постійною. Більш того, плівки, якими ми брендуємо автомобілі, легко знімаються без будь-якої шкоди лакофарбовому покриттю автомобіля. Плівка захищає ЛКП від зносу у тому числі.\n© 2021 GreenLine\n, рекламне агентство\nвул. Млинарська 22/1\nмоб. +38 050 434 50 90


Підозрюваного у різанині на вулиці Попова в обласному центрі взяли під варту - Прожектор\nПідозрюваного у різанині на вулиці Попова в обласному центрі взяли під варту\nЗа процесуального керівництва Кропивницької окружної прокуратури повідомлено про підозру за фактом замаху на умисне убивство двох осіб 35-річному кропивничанину (ч.3 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України).\nЗа даними слідства, подія мала місце 17 травня в обласному центрі на вулиці Попова у вечірній час. Під час вживання спиртних напоїв у компанії місцевих мешканців, через раптову сварку, підозрюваний ножем наніс двом чоловікам множинні колото-різані рани грудної клітини та тулуба.\nЯк з’ясували правоохоронці, підозрюваний, раніше уже притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотиків.\nНаразі чоловіку обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.\nТриває слідство. Досудове розслідування здійснюють слідчі слідчого відділу Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області.


Притча "Павутина" (Иезикиля 3:20-21)-Тема гріх-Мої Українські притчі про Бога-Прославляю Бога-Моя творчість про Бога\nГоловна сторінка »Всі матеріали сайту» Мої Українські притчі про Бога » Тема гріх »\nІ я як людина стороння,\nПри вході замітив оце.\nІ свому другу тактовно,\nВідразу повідомив про це.\nА він сказав, що не бачив,\nУ цьому куті павука.\nСьогодні він зробить порядок\nІ буде там знов чистота.\nІ знов летить час нестримно,\nЯк скоро пройшло пару днів.\nІ знов до знайомого в гості,\nЯкось ввечері я поспішив.\nІ двері він лиш відкриває,\nЯ бачу у тому куті.\nЩе більша висить павутина,\nА на ній є вже два павуки.\nОсь тут, я сказати вам хочу,\nНе буду я друга судить.\nЯ просто сказав, що я бачив,\nПогане нічого не буду я говорить.\nВи мабуть дивуєтесь друзі,\nНавіщо вам слухать таке.\nАле послухайте, прошу вас дальше,\nЗрозумієте навіщо говорю вам це.\nТак прикладом тут павутина,\nЯка десь в кутку там висить.\nАле я хочу серйозніше, глибше,\nІз вами про це говорить.\nЯк часто в житті, ми пускаєм\nУ серце малесенький гріх.\nНапевно це є випадково,\nНу зовсім малесенький гріх.\nСпочатку грішки ці не бачим,\nЦе дуже маленькі гріхи.\nА потім до них привикаєм,\nЗвикаємо потім до них.\nГрішок, хоч він був і маленький,\nРосте він так швидко, як рак.\nПускає такі метастази,\nЩо не справимось з ними ніяк.\nІ грішки скоро стануть гріхами,\nІ тут ми звикаєм до них.\nІ вони вже командують нами,\nКомандують нами наші гріхи.\nІ це вже стає у нас в норму,\nІ так протікає життя.\nБеремо гріхи вже за норму\nІ все трудніше змінити життя.\nА коли нам про це хтось говорить,\nЯк часто ми злими стаєм:\n«І чого це до мене пристали,\nА ти ж маєш ще більші гріхи…\nТи сам за собою дивися,\nПодумаєш який Святий.»\nТак гріх закриває нам очі\nІ ми не бачимо своїх гріхів.\nА деколи ще й обсуджаєм,\nПро других говорим гріхи.\nА свої колоди не бачим,\nЗакриті в нас очі на це.\nВ чужих очах, ми бачим пилинку,\nКолоди не бачим у своїх очах.\nНе бачим, що ми в гріхах, як павутині,\nПилинку бачимо біля когось із нас.\nІ я вже не раз помилився,\nВказав на чужі помилки.\nХоч були ми, близькі друзі,\nА стали тепер – вороги.\nІ я зрозумів цю помилку,\nЩо треба спочатку мені.\nНа себе пильніш придивитись,\nШукати у собі гріхи.\nА в мене гріхів мабуть більше,\nЧим разом у друзів моїх.\nТак, як же ти вчиш жити інших,\nА сам весь по вуха в грісі.\nСпочатку самому потрібно,\nОчиститись із Богом жить.\nА потім про це із Любов’ю\nІ з іншими поговорить.\nА деколи й говорити не треба,\nА краще, щоб не бачив ніхто.\nПро це попросити у Бога,\nХай сам Бог, наверне його.\nЯ також є згідний із тими,\nХто слова каже такі:\n«Ти нікого у житті не суди,\nНе осуджений будеш і ти.»\nТак, судити, ми права не маєм,\nБо на небі один є суддя.\nПрийде час, Він усіх нас засудить.\nЗа земні, усі наші діла.\nІ тому, не судити нам треба,\nНе осуджувать ближніх своїх.\nА коли бачим, недоліки в когось,\nТо з Любов’ю сказати про них.\nІ коли це брат зрозуміє,\nТо так брата спасеш ти свого.\nБог на небі усе, оце бачить,\nПростить тебе і брата твого.\nА коли ти з Любов’ю підійдеш\nІ другому скажеш про гріх.\nА він озлиться, біда йому буде,\nБог накаже, Бог не любить таких.\nА тобі за те, що ти щиро,\nХотів брату зробити добро.\nБог тебе так і знай нагородить,\nЗа добро ти получиш добро.\nКажуть, хочеш правду про себе узнати,\nТо у своїх спитай ворогів.\nБо друзі правди не скажуть,\nОбмануть, прихвалять вони.\nА може вони і не бачать,\nА може не хочуть, тебе розізлить.\nТим часом вони і не знають,\nЩо це є для твоєї біди.\nБо краще, вирвати око\nІ викинуть із тіла геть.\nЧим загинуть всьому тілу,\nБо все тіло піде на смерть.\nА нам усім вчитися треба,\nНе на власних, не на своїх помилках.\nТреба часто молитись за брата,\nА ви браття моліться за нас.\nБо і в нас помилок є багато,\nА ми їх не бачим всіх.\nТому нам із Любов’ю потрібно,\nСміливіше говорити про них.\nБо ми обросли павутинням,\nБо ми є по вуха в гріхах.\nІ нам очищатися треба,\nПоки Бог нам дарує ще час.\nІ нам Біблію треба читати,\nВона каже, що ми у гріхах.\nТому каятись нам усім треба,\nКайтесь браття, кайтесь весь час,\nКайтесь люди, поки є час.\nМої Українські притчі про Бога | категорія матеріалу: Тема гріх |\nдата додавання: 08.11.2010| переглядів: 1008 |коментарів (0) |\nтеги матеріалу: Віра в Бога, Притча Павутина, (Иезикиля 3:20-21), надія на Бога |\nДумки (Фил 3:15) (7876)\nЗа все я дякую Тобі (4654)\nОтче Наш (3898)\nБатьку наш. Отче наш (Мф 6:9-13) (3437)\nСтраждання Христа (2827)\nЯ люблю Ісуса (1 Иоан 3:1) (2500)\nБілий сніг (1988)\nМоїм однокласникам (1961)\nБожа школа (1880)\nХоч я ще маленька (1847)\nЯк же, Тебе можна не любити? (1797)\nМолитва. Давайте прославимо нашого Бога (1704)\nІсусове ім'я (Мт 21:15-16) (1685)\nО, музика! (Пс 91:1-4) (1637)\nЧи можна сміятися (Пс 2:4) (427)\nМудрий будівничий (Мт 7:24-25) (289)\nПритча "Якщо Бог захоче" (Рим 8:28) (298)\nСорок п'ять років (Фил 3:13-14) (241)\nГодинник цокотить (Пс 74:3) (383)\nНе боюсь я вмерти (Матфея 10:28) (564)\nДорогим сестричкам (Об'явлення 2:4-5) (300)


Як підвищити успішність у початковій школі - як? що? де?\nВи добре вчитеся, але знаєте, що можете краще? Ви отримуєте хороші оцінки, але хочете, щоб ваші знання були більш грунтовними? Якщо це так, то ця стаття для вас. Прочитавши її, ви дізнаєтеся, як поліпшити успішність у початковій школі.\nСпіть не менше 9:00. Це означає, що, якщо ви встаєте в 7, ви не повинні лягати спати пізніше десятої години вечора! Якщо ви добре виспіться, ви не втомитеся на уроках і будете більш зосередженим.\nУважно слухайте вчителя. Якщо ваш учитель пояснює нову тему, то, швидше за все через час він проведе опитування по цій темі, тому слухайте і робіть нотатки.\nРобіть домашню роботу. Коли ви повертаєтеся додому зі школи, не відкладайте виконання домашнього завдання! Зробивши домашню роботу, перевірте помилки, щоб уникнути поганих оцінок.\nРоблячи домашнє завдання, не відволікайтеся на інші заняття. Не варто робити домашнє завдання або писати есе і одночасно з цим дивитися телевізор. Крім того уникайте шуму, коли робите домашнє завдання.\nВиконавши завдання, перевірте кілька разів. Можливо, ви не раз чули цю пораду від свого вчителя! Багато дітей роблять дурні помилки під час тесту, що, на жаль, відбивається на результаті.\nЗдавайте роботу вчасно. Якщо у вас суворий вчитель, то, швидше за все, він може знизити оцінку, якщо ви не будете здавати вчасно роботу.\nБудьте організовані. Щоб нічого не забути, записуйте свої плани в блокнот.\nПорівнюйте свої можливості. Не варто з головою іти у позашкільні заходи. Можливо, вам буде весело, але швидше за все, буде недостатньо часу для сну або шкільних завдань.\nГотуйтеся до контрольних робіт, тестів і т.д. Ставтеся до цього серйозно. Якщо вчитель говорить, що необхідно підготуватися до контрольної роботи, обов`язково зробіть це.\nЗавжди будьте готові. Якщо вчитель дасть вам позапланову самостійну роботу, ви зможете її виконати. Тому будьте завжди готові.\nЯк отримати хороші оцінки в середній школі\nСередня школа дуже сильно відрізняється від початкової школи. У початковій…\nВи безвідповідальні і потребуєте допомоги? У всіх бувають такі дні, коли голова…


Звільнення для В'ятровича не було несподіванкою » Слово і Діло\nВ'ятрович прокоментував своє звільнення\nГолова Українського інституту національної пам'яті Володимир В'ятрович прокоментував своє звільнення, зазначивши, що це не було для нього несподіванкою.\nПро це він розповів у середу, 18 вересня, в коментарі LB.ua.\n«Звільнення готувалося заздалегідь, і я особисто обговорював це питання з прем'єр-міністром Олексієм Гончаруком, із яким добре знайомий з часів Майдану. Він також мене особисто запевнив, що Інститут збереже всі свої напрямки роботи, які були закладені і розроблені протягом цих п'яти років», - сказав В'ятрович.\nВін також зазначив, що на наступний рік у бюджеті Інституту передбачені ті ж кошти, що й в попередні роки.\n«Хто буде керівником - вирішить конкурс, але, сподіваюся, ним стане людина, яка цінує нашу історію. Щодо моїх подальших планів, в першу чергу - відпочинок, а далі багато творчих планів», - додав В'ятрович.\nРаніше В'ятрович повідомив про початок реабілітації несправедливо засуджених радянським режимом.\nВ'ятрович виступив проти поминальних заходів 22 червня 22 червня 2019, 20:22


Кетамін – анестезуючий засіб із вираженою знеболювальною дією. Препарат спричиняє так звану дисоціативну анестезію, яка описується як функціональна дисоціація між таламо-неокортикальною та лімбічною системами. Аналгезивна дія препарату проявляється вже при субдисоціативній дозі і триває довше, ніж анестезія. Седативна та гіпнотична дії виражені менше. У ділянці спинного мозку та периферичних нервів препарат проявляє місцевоанестезуючу дію.\nКетамін – жиророзчинний. Максимальна концентрація у плазмі крові спостерігається через 20 (5-30) хвилин після внутрішньовенного введення першої дози.\n– болісні процедури (заміна пов’язки у хворого з опіками);\n– нейродіагностичні процедури (пневмоенцефалографія, вентрикулографія, мієлографія);\n– деякі процедури в офтальмології;\n– діагностичні та хірургічні втручання у ділянці шиї або ротової порожнини; при лікуванні зубів;\n– отоларингологічні втручання;\n– гінекологічні екстраперитонеальні втручання;\n– втручання в акушерстві, введення у наркоз для операції кесаревого розтину;\n– втручання в ортопедії та травматології;\n– проведення наркозу хворим у шоковому стані та з артеріальною гіпотензією, у зв’язку з особливостями дії кетаміну на серце та кровообіг;\n– проведення наркозу хворим, у яких перевага надається внутрішньом’язовому введенню препарату (наприклад, дітям).\nреклама препарата Кетамин на территории Украины запрещена.


Короткий зміст У колі першому Солженіцина | #ТЕГ\nКороткий зміст У колі першому Солженіцина\nА. В. Солженіцин написав роман «У колі першому» в 1958 році. Дія в романі відбувається в 1949 році в Москві, і розвивається навколо несподіваного вчинку Інокентія Володіна. Він – радянський дипломат, який отримав кращу освіту, радянське виховання, з благополучної сім’ї, зважується на зраду. Інокентій Володін дзвонить в посольство Сполучених Штатів, щоб передати секретну інформацію про документи, які вкрала радянська розвідка в американських вчених, хоче передати розвіднику Георгію Ковалю. У цих документах міститься інформація про розробки атомної бомби.\nСвітогляд Інокентія Володіна повністю змінюється після поїздки в село, де він веде відверту розмову з дядьком. Його дядько розповідає про нелюдськість радянської системи, можливості створення атомної бомби в Радянському Союзі, яка може призвести до жахливих наслідків.\nСпівробітники МДБ, записали розмову радянського дипломата з ворогами Батьківщини, збираються в найкоротші терміни встановити особу зрадника. Завдання на встановлення особистості по плівки із записом передають секретного інституту, який називають «шарашкой». У ньому працюють політичні в’язні: талановиті інженери, математики, вчені. Дана установа є лише першим колом пекла, так як умови\nстворені нежорсткі для ув’язнених, які готові співпрацювати і працювати на благо радянської системи. На каторжні роботи їх не відправляють, дають можливість займатися розробками в неволі на замовлення держави. Ув’язнені, які відмовляються співпрацювати, відправляють на етап, де чекають їх каторжні роботи і нелюдські умови.\nІнститут займається розробкою апарату секретної телефонії за розпорядженням Сталіна, а також розпізнаванням голосів по телефону для визначення особистості.\nДоручення визначити голос віддають головним фахівцям «шарашки».\nКожен герой відноситься до такого важливого дорученням по-своєму. Лев Рубін, філолог-германіст, опинився за ґратами у 1945 році. Незважаючи на те, що з ним сталося, він не розчарувався в радянських ідеалах. Він глибоко переконаний, що соціалізм переможе капіталізм, а невинно посаджені люди – побічний ефект існуючої системи. Лев Рубін часто сперечається c Глібом Ніжином, який давно глибоко розчарувався в радянській ідеології.\nГліб Ніжин і Лев Рубін повинні визначити голос того, хто телефонував зрадника. З цього приводу головні герої мають свої переконання. Лев Рубін з задоволенням дає угоду на доручення. Він хоче допомогти знайти ворога, із-за якого радянський уряд втратив досконалого зброї. Гліб Ніжин ставиться з внутрішніми сумнівами до важливого секретним дорученням. Він розуміє, що при відмові його відправлять на етап, наступний коло пекла. Головні герої сперечаються з приводу вчинку радянського дипломата. Гліб Ніжин передбачає причини його дзвінка. З його точки зору, атомна бомба може стати зброєю поневолення в Радянському Союзі, і від такої тиранії вже не звільнитися.\nГліб Ніжин вважає, що він може залишитися в «шарашці». В цьому випадку він буде забезпечений непоганими умовами і ненависної роботою. При іншому виборі його чекає справжня каторга, але совість буде спокійна і чиста. Гліб Ніжин вирішується відмовитися від дослідження, розуміючи своє майбутнє на каторжних роботах.\nЗусилля Рубіна приносять успіх, так як коло підозрюваних звузилося до двох особистостей. Приймається рішення заарештувати двох підозрюваних. Інокентія Володіна заарештували до відльоту в закордонну поїздку – в США. Він був відправлений на КОЛИМУ.\nНаприкінці роману Гліба Ніжина та інших в’язнів відправляють на етап. Їх завантажують у машину з написом «М’ясо». Дана сцена стає символічною для системи, яка позбавлялася від непотрібного матеріалу по-своєму. Роман учить робити вибір на користь більш складного і чесного шляху, боротися за справедливість, не зраджувати собі і прислухатися до голосу совісті.\nКороткий зміст розповіді Пропала совість Салтикова-Щедріна\nКороткий зміст Зощенка Бабусин подарунок


Ігор Радівілов: «Найскладніше – чекати»\nДля бронзового призера Олімпіади-2012 у Лондоні нинішній рік видався дуже насиченим. Він виступав на трьох етапах Кубка світу – і з усіх повернувся з нагородами: в опорному стрибку здобув «золото» у Мельбурні, «срібло» у Досі й Баку. В столиці Азербайджану вдалося увійти до чільної трійки ще й у вправах на кільцях. Далі підопічний В’ячеслава Лаврухіна зробив бронзовий дубль на Європейських іграх у Мінську і підкорив світовий п’єдестал у Штутгарті.\nЯку оцінку ви поставили б собі за передолімпійський сезон? - запитуємо у Ігоря Радівілова.\n- Десять за дванадцятибальною шкалою. Основний старт року виявився успішним: є олімпійська ліцензія в команді, є особиста нагорода в опорному стрибку. Це чудовий результат.\nУ фіналі чемпіонату світу ви виконували свої стрибки другим, які плюси і мінуси такого раннього стартового номера?\n- Жеребкування - це формальність. Зазвичай для мене не має особливого значення першим, другим чи п’ятим підходити до снаряда. Хоча з огляду на те, як розвивалися події на цьому чемпіонаті світу, можливо, краще було б виступати наприкінці. Були сумніви, чи вистачить мені для боротьби за нагороди двох стрибків з базовою складністю 5,6. Тож до останнього моменту відкритим залишалося питання, чи виконувати шестибальний «Рі Се Гван». Коли помилився спортсмен, котрий відкривав фінал - Ян Хак Сон з Південної Кореї, усе стало більш-менш зрозуміло. Ми не стали ризикувати. І, як показав результат, вчинили правильно.\nЯкою була ваша перша думка, коли побачили свою оцінку - 14,749?\n- Мав великі сумніви, що цього вистачить для п’єдесталу. За останні півроку у мене в середньому було 14,8-14,9. А тут 14,7. Це не така велика оцінка для опорного стрибка. Я знав, що інші спортсмени стрибають не гірше, а часом і краще. Тож довелося похвилюватися.\nНайскладніше було саме чекати. Усе, що від мене залежало, я зробив, хоча, можливо, не на сто відсотків, тому що значно краще я стрибав по ходу сезону.\nВи вперше голосно заявили про себе як про лідера в опорному стрибку на Олімпіаді в Лондоні-2012. Як сильно відтоді змінився цей вид і конкуренція у ньому?\n- Побільшало спортсменів, котрі виконують два стрибки по 5,6 або йдуть на один з базою 6,0. Є й такі, хто виконує два шестибальні, як вищезгаданий представник Гонконгу. Проте, як показав фінал чемпіонату світу, складніше не означає краще. Потрібно зважувати усі за і проти, багато залежить від того, що ти маєш на меті.\nНаскільки несподіваним стало те, що до фіналу не кваліфікувався чинний чемпіон світу, олімпійський чемпіон Ріо-2016 в опорному стрибку Рі Се Гван з Північної Кореї?\n- З одного боку, несподівано, з іншого - не дуже. Рі Се Гван - сильний спортсмен, проте роки все ж беруть своє: йому вже 38! А стрибки він виконує небезпечні, шаленої складності. Головне питання тепер, чи буде він на Олімпіаді. На сьогодні у нього немає ліцензії.\nНаскільки ви змінилися відтоді, коли завоювали «бронзу» на Іграх у Лондоні?\n- Змінився в мисленні, а також підході до роботи. До того ж раніше мені було легше психологічно: менше нагород, менше досягнень, які хочеться підтверджувати і перевершувати. Ніхто тебе не знає, ніхто від тебе нічого не чекає, ти просто виходиш і спокійно виконуєш свою роботу, якою б складною вона не була. Дуже хочеться показати гідний результат у Токіо.\nНа чемпіонаті у складі жіночої команди виступала ваша дружина Ангеліна Радівілова. Коли поруч на змаганнях близька людина, це вдвічі більше підтримки чи хвилювання?\n- І того, й іншого. Підтримка, звичайно, відчувається. Ми завжди можемо поговорити, а коли відволікаєшся, стає легше. Але без переживань теж не обходиться. Я хвилююся за неї, вона за мене. У Штутгарті, коли підійшла моя черга стрибати у фіналі, Ангеліна навіть вийшла з залу. Дивитися завжди тяжче, ніж змагатися.


Анатомія воловини: що і для чого найкраще смакуватиме - Пані Стефа\nНаступний запис: Про Песах, Великдень, і як завжди трохи про їжу\nПопередній запис: Повсякденна і святкова їжа і напої. Лідія Артюх.\nНотеси, Переписи, Страви з м'яса та дробу\nБула’м вчора на майстеркласі з обвалювання туш і приготування ковбасок, який проводили в кулінарній школі Боско. Було пізнавально і смачно, але про смачно буду писати іншим разом, а почну із пізнавальної частини – вирішила написати кілька “лікнепних” текстів, щоб це все зафіксувати. Бо розуміти, які частини волової туші найкраще для чого пасують – це важливо для смаку і технології приготування майбутніх страв.\nОтож, почну з розбиранням воловини на кулінарні частинки.\n1. Карківка, вона ж шия в формулюванні наших крамниць.\nІдеальна для гуляшу, паприкашу, повільного тушкування з овочами. Можна змолоти і зробити щось з фаршу – ґуґлі, фальшивий заєць, шницлі.\n2. Розбратель – це продовження карківки вздовж хребта. Ще його називають “товстий край”.\nРозбратель ідеально пасує для запікання цілим кавалком, січеників, брізолів, ромштексів. Зрештою, є страва, яка так і називається – розбратель з цибулею, наприклад. Це, фактично, печеня з цього кавалка м’яска.\n3. Антрекот – ще далі по хребту, в класичній кулінарії це частина між хребтом і ребрами: entre — між, іcôte — ребро. В деяких класифікаціях входить у “тонкий край”.\nПасує для, власне, антрекотів, стейків і для печені, для смаження, грилювання. Також з цієї частини роблять Стейк Ріб ай.\nА ще з добре почищеного від плівок м’яска товстого і тонкого краю роблять прекрасний і ніжний Tartar de boeuf – “тартар” – татарський біфштекс. Це дрібно посічене волове м’яско. але подається з корнішонами, капарами, зелениною, приправками, і сирим свіженьким яйцем. А потім намазати його на гріночку і …. ех, нічо нічо, піст скоро закінчиться…\n4. Лопатка – плече і верхня частина ноги, частина навколо лопаткової кістки.\nМ’ясо має багато плівок і жил. Пасує для будь якої страви, де використовується тривале готування або, як варіант, перемелювання. Лопатку можна нашпиґувати часничком, замаринувати і запекти цілим кавалком; з неї можна зробити гуляш, печеню з овочами або перемолоти і зробити зрази чи шницлі. Якщо перемелюємо – то варто додавати сала, бо м’ясо лопатки досить сухе.\nВчора на майстеркласі пан Михайло, різник, показував, як непорядні м’ясники “легким помахом ножа” можуть з частини лопатки зробити “вирізку”, яка ззовні буде подібна, але всередині матиме грубу, як палець і тверду, як чорт, жилу.\n5. Місток (в деяких схемах поділу туші його відносять до грудинки)\nМісток є добрим кавалком для варіння росолів, для повільного умлівання з овочами, для гуляшу. Також з містка виходить добрий соковитий фарш.\nІснує ще таке поняття, чи, властиво, спосіб приготування, як “штука м’яса” (pound of flesh, фунт м’яса) – коли м’ясо повільно вариться цілим великим кавалком з овочами і коріннями, і подається порізаним великими плястрами, з ріжними сосами – помідоровим, теплим з хрону, муштардовим. Так от, з містка можна зварити власне цю “штуку м’яса”. М’ясо перед варінням можна нашпиґувати часничком, а після того, як звариться – охолодити в формі, і аж потім порізати і подати до столу з теплим сосом. Колись розкажу про штуку м’яса докладніше, бо це дуже цікава і смачна річ (і як я люблю – проста до непристойності)\n6. Ребра телячі і яловичі добрі для росолів, зуп на реберцях, гуляшів. Гарні м’ясні ребра з “фартухом” – плястром м’яса, що їх покриває зсередини – начиняють фаршем, обгортають фольгою і запікають цілим кавалком.\n7. Гомілка – спеціально добра частина для, наприклад, особуко. Також з гомілки можна приготувати гуляш, зварити росіл, спекти з травами, зварити штуку м’яса.\n8. Ростбіф (roast beef) ідеальний для печені (цілим кавалком), смаження, про що натякає його назва, з ростбіфу готують так званий Нюйоркський і Стріп лоін стейки. А якщо ростбіф розділити так, щоб він був з кісточкою і полядвицею – то Ті-боун і Портерхауз стейки. Смачне м’яско, як його не крути, головне правильна витримка і приготування.\n9. Полядвиця і вирізка\nПолядвицю можна запекти цілим кавалком, відбити, запанірувати і посмажити карменадлі, загорнути завиванці з цибулькою або ще чимось смачненьким.\nВирізка – благородніша сусідка полядвиці – надається до смаження, стейків, біфштексів… З середньої частини вирізки роблять стейк Шатобріан, стейк Турнедо – з тоншої частини, філе-міньйон роблять з «гострого» кінця вирізки, а медальйони і пепер стейк нарізають з тої частини, що має однакову товщину. З вирізки теж готують карпачо. Або можна посмажити ось такий шашличок.\n10 – 11. Зразівки, верхня і нижня.\nЗразівка верхня пасує для тушкування і запікання цілим кавалком, її можна нашпиґувати, зробити зрази, тартар (я вже вище про нього писала), ромштекс і брізоль.\nЗразівка нижня має більше волокон, а отже пасує до страв, які довго готуються – печені, роляди, надівані печені.\n12. Пахвина пасує для запікання, смаження (ромштекс, брізоль, шницлі), тушкування, паприкашу, гуляшу.\n13. Фрикандо (Fricandeau) – частина з задка воловини, яку ще називають фальшивою полядвицею. З цього кавалка готують штуфаду – від італійського stufato “тушковане м’ясо” – нашпиґоване часничком і довго тушковане з овочами м’яско. Також з фрикандо готують роляди і карпачо.\n14. Черевна частина, так звана “лата” – ідеально пасує для росолів, штуки м’яса. Її теж можна змолоти на соковитий фарш і посмажити шницлі чи гамбургери.\n15. Крижі (верхня тазостегнова частина) – м’ясо з крижів пасує до стейків-“краянців”, печені, тушкування, для загортання роляд, смаження брізолів і ромштексів.\n16. Хвіст! Холодець! Зупа! Тушкувати!\nІ ще, принагідно, кілька загальних зауваг –\nПовторюсь, дуже важливо розуміти які частини волової туші найкраще до чого пасуватимуть. Бо навіть найліпше і найсвіжіше м’яско можна зіпсувати неправильним застосуванням і приготуванням. Якщо ви не дуже добре розумієтеся на м’ясі – запитайте різника на базарі. Будемо вірити в людей, і в їхні знання, а краще ніж різник анатомію воловини знає хіба ліпший різник.\nЯкщо ви не впевнені у тому, що приготувати з воловини – краще спечіть або зтушкуйте. Смажена воловина це дуже делікатна матерія, я рідко наважуюся її смажити, так що напевне. Бо не хочеться ж їсти твердий як стара пантофля “типу-стейк”..\nВ будь якому випадку м’ясо треба різати впоперек волокон. А ще – зчищати лій і плівки. Солити перед самим смаженням, або вже після запечатування.\nЯкщо плануєте пекти м’яско цілим кавалком – замаринуйте його за 1-2 дні. А ще краще – нашпиґуйте часничком і замаринуйте. Про маринади напишу якось іншим разом, бо то довга історія.\nЯкщо ви все таки наважилися посмажити м’яско, то пильнуйте, щоб зберегти його соковитість. М’яско треба запечатати, десь по хвилині з кожного боку, і вже потім досмажувати до бажаного ступеню готовності. Добре розпечена пательня і мінімум часу на смаження – ваші в цьому найліпші партнери. Якщо пательня захолодна – сік витече і всьо, капець. Час досмажування буде залежати від конкретного шматка м’яска.\nНу, але я не дуже дорий фахівець із стейків, поки що 🙂\nФуххх, довгий текст вийшов. Але сподіваюся він вам стане в пригоді.\nКонфітура з райський яблучок, пряна і прозора\nЛінива баниця з лавашу\n9 Квітня, 2017 stefa


Букмекери: "Динамо" переможе, але вилетить з Ліги Європи - портал новин LB.ua\nГоловна — Спорт — 19 березня 2015, 14:14\nМінімальної домашньої перемоги вистачить "ірискам" для сумарної перемоги\nСьогодні відбудуться матчі-відповіді 1/8 фіналу Ліги Європи. У Києві "Динамо" прийме "Евертон". Фаворитом у цій грі вважаються кияни. Коефіцієнти на перемогу "Динамо" становлять 2.07 - 2.15. Нічия оцінюється у 3.4 - 3.65. На перемогу "Евертона" можна поставити з коефіцієнтом 3.7 - 3.9.\nВодночас за підсумками двох матчів, на думку букмекерів, переможе "Евертон". Коефіцієнт на вихід "ірисок" в наступний раунд становить 1.4 - 1.6. Шанси "Динамо" оцінюються у 2.45 - 2.55.\nНагадаємо, перший матч англійці виграли 2:1.\nУ матчі "Аякс" - "Дніпро" фаворитом вважаються амстердамські футболісти. Коефіцієнт на їхню перемогу не дотягує і до двох. Наступним найімовірнішим результатом експерти вважають нічию: 3.65 - 3.8. Коефіцієнт на перемогу "Дніпра" - 4.6 - 4.85.\nШанси "Дніпра" на вихід до чвертьфіналу оцінюються у 2.4 - 2.5, "Аякса" - 1.5 - 1.65. Нагадаємо, в першій грі дніпропетровці були сильнішими - 1:0.


Асфальтування доріжок і під`їзду до будинку своїми руками | ibud.ua\nУ наш час найпопулярнішим покриттям доріг є асфальт. Це викликано його високими фізичними та хімічними характеристиками і особливостями. Переваги використання асфальтового покриття доріжок і під'їздів:\n— стійок до дії природних чинників;\n— стійок до навантажень з боку пішоходів і транспорту;\n— легкий для прибирання.\nПравильно виконане укладання асфальту прослужить вам вірою і правдою довгі роки. А якщо прикласти трохи фантазії, то гратиме ще і декоративну роль. Асфальтування доріжок і під'їзду до будинку своїми руками можна розділити на декілька етапів:\n— земляні роботи;\n— підготовка основи для укладання асфальту;\n— укладання асфальтового покриття на основу;\n— ущільнення асфальту;\n— догляд за асфальтовим покриттям.\n1. Земляні роботи\nПередусім, необхідно оцінити об'єм робіт, скласти схему місця пролягання доріжок і під'їзду до будинку. При цьому необхідно враховувати місце проведення підземних комунікацій, рельєф місцевості — щоб правильно розробити дренажну систему, рослинність. Великі дерева мають величезні корені, які з часом можуть пошкодити цілісність покриття.\nАсфальтування доріжок і під'їзду до будинку починається зі зняття верхнього шару грунту. Виїмку грунту можна зробити лопатою або ж спеціально призначеною технікою (бульдозерами, екскаваторами і тому подібне). Глибина виїмки може бути різною — усе залежить від того, для чого призначається ваше асфальтове покриття:\n— якщо це пішохідна доріжка, то досить зняти тільки верхній шар землі (приблизно 10—30 см);\n— якщо це буде асфальтований під'їзд до будинку, то його раціонально розраховувати на вагу вантажного автомобіля (до 10 т), на той випадок, якщо знадобитися що-небудь привезти на ділянку або в будинок. Тому для такого випадку копати потрібно буде глибше.\nТакож потрібно передбачити, щоб під час дощу вода йшла повз заасфальтовану частину в дренажну систему, а не скупчувалася під або на ній. Вилучений родючий шар грунту можна використовувати на підсипку клумб, грядок. Зайву землю необхідно вивезти з ділянки (території біля будинку), а не залишити купою біля готової дороги. Грунт може змиватися дощем в дренажну систему або намивався на асфальт.\nПідготовлену територію під асфальтування необхідно ущільнити. Для цього можна використовувати грунтовий каток.\n2. Підготовка основи для укладання асфальту\nЩоб провести якісне асфальтування доріжок і під'їзду до будинку своїми руками, треба закласти міцну надійну основу майбутнього покриття. Основа під асфальт може бути:\n— нежорсткою (пісок, щебінь, гравій);\n— жорсткою (бетонні плити).\nОскільки навантаження на покриття будуть неінтенсивними і невеликими, то в якості основи необхідно:\n— для під'їзду до будинку насипати щебінь фракції 40—70 мм завтовшки 10-15 см;\n— для асфальтування доріжки підсипати щебінь фракції 40—70 мм завтовшки 5-10 см\nМожна насипати і більше, але це недоцільно. Після насипання великого щебеня його потрібно вирівняти рівномірно по всій ділянці, а також зробити трамбування. Після цього настає другий етап підсипки :\n— щебеневий (фракція 20—40, можна також додати ще один шар з відсівання; чим менша фракція зверху, тим нижча вірогідність утворення тріщин на асфальті) завтовшки 10 см;\n— піщаний настил завтовшки 10 см\nЦей шар також необхідно розподілити рівномірно і утрамбувати. Піщаний настил рекомендується пролити водою, таким чином він краще осідає і основа буде міцнішою. Трамбування можна виконати катками або вібро-ущільнювачами. Чим якісніше буде проведено трамбування перед асфальтуванням доріжок і під'їзду до будинку, тим міцнішою буде основа і довше прослужить асфальтоване покриття.\nДругий варіант основа під асфальт — використання залізобетонних плит або заливка бетонної основи вручну. Але цей спосіб дорогий і недоцільний.\nТакож можливий ще один варіант — укладання основи з битого каменю. Для цього використовуються досить великі частини каменю, які необхідно щільно один до одного укладати на землю, утворюючи на поверхні рівну ділянку з викладених каменів (нагадує укладання брущатки). Така основа також буде дуже міцною і зможе витримати великі навантаження. Недолік цього способу — процес дуже трудомісткий і вимагає терплячості, оскільки камені самі по собі важкі, а їх треба ще щільно закріпити в землі і підігнати один до одного якомога міцніше, викладаючи кам'яну площу.\nНа цьому ж етапі асфальтування необхідно провести установку бортового каменю. Він украй потрібний для довговічності служби асфальтового покриття — перешкоджає розповзанню і зберігає цілісність покриття в межах його укладання. Бордюри грають відмінну декоративну роль. При асфальтуванні доріжок своїми руками можна використовувати маленькі бордюри — естетичність і зручність такого рішення не викликає сумніву.\n3. Укладання асфальтового покриття на основу\nПравильно приготувати асфальт, щоб він не втратив своїх переваг і зберіг свої характеристики дуже складно. Тому найкращий вибір — це закупити готовий гарячий асфальтобетон на найближчому автодорі або асфальтовому заводі. Переваги закупівлі готового асфальту очевидні:\n— ви отримаєте якісно приготований матеріал, який вам доставлять безпосередньо на місце проведення робіт;\n— тонна готового асфальту обійдеться близько 860 гривен з ПДВ (1-ої тонни асфальту при укладанні завтовшки 5 см приблизно вистачить на асфальтування 10 м2 території).\nВарто відмітити, що якщо всі попередні роботи можна було проводити при будь-якій температурі, то асфальтування доріжок і під'їздів до будинку необхідно виконувати при температурі повітря не нижче 5—10 градусів за Цельсієм, бажана відсутність опадів. Наявність вказаних чинників приводять до того, що асфальт дуже швидко охолоджуватись і не вийде його якісно ущільнити. Це надалі може закінчитися передчасним руйнуванням покриття.\nІснують різні типи асфальту:\nНайбільш оптимальним варіантом буде вибір дрібнозернистого або піщаного асфальтобетону, оскільки поверхня буде гладка, на ній менше осідатиме бруд з взуття, коліс автомобіля, прибирання займатиме менше часу. Щебеневі та гравієві суміші у свою чергу підрозділяються на типи: А, Б, В, Г, Д (за ГОСТ 9128-97).\nРозглянемо виконання асфальтування доріжок і під'їзду до будинку своїми руками на прикладі асфальтобетону Г-4. Він є сучасним гладким дорожнім покриттям. Складається з щебеня фракції 5—15 мм, піску, мінерального порошку і бітуму. Ці матеріали змішуються при температурі 175 градусів за Цельсієм і доставляються на місце проведення робіт.\nЯк тільки вам доставлять гарячий асфальт, треба негайно приступити до його укладання. Для цього може використовуватися асфальтоукладальник на під'їздах до будинку. На доріжках асфальт зручно викласти звичайною лопатою і розрівняти рівномірно по всій площі. Негайно залежно від товщини асфальту необхідно робити його ущільнення ручними або самохідними механізмами. Оскільки навантаження на поверхню будуть не великі, то досить буде покласти один шар асфальту. Оптимальна товщина асфальтованого під'їзду до будинку складає 5—7 см, а для асфальтованих доріжок — 3—4 см\n4. Ущільнення асфальту\nЯкість і своєчасне проведення ущільнення асфальту визначає термін його служби. Процес ущільнення може робитися з допомогою:\nДля того, щоб ущільнити асфальтове покриття самостійно, можна використовувати:\n— двохвальцевий ручний каток;\n— легкий вібраційний тандемний каток.\nОптимальна температура асфальту для проведення його ущільнення складає 105—120 градусів Цельсія. Чим нижча температура суміші, тим більше проходів катка потрібно. Наприклад, при температурі асфальту 70 градусах Цельсія потрібно 3 проходи катка. Це пов'язано із зростанням зусилля ущільнення покриття.\nЩоб уникнути налипання суміші на вал, його зволожують водою. Каток повинен рухатися плавно, уникаючи реверсивного руху і однакова кількість разів на усіх смугах укладання. При великому поперечному нахилі ущільнення завжди проводитися від низу до верху. Зупинка катка при асфальтуванні доріжок і під'їзду до будинку своїми руками на незахололій асфальтобетонній суміші забороняється. При ущільненні катком неминуче виникнення поперечних швів. Їх необхідно вирівняти, ущільнюючи перпендикулярно відносно напряму укладання асфальтобетонної суміші. Виступ вальца за гаряче неущільнене покриття повинен складати 10—20 см\n5. Догляд за асфальтовим покриттям\nПравильно укладене асфальтове покриття прослужить вірою і правдою багато років. Для того, щоб максимально продовжити термін служби покриття, необхідно дотримуватися деяких правил експлуатації:\n1 — не заїжджати на асфальт технікою, яка може пошкодити полотно (наприклад, гусеничні трактори);\n2 — під час сильної спеки асфальт нагрівається і може деформуватися під вагою важкого автомобіля. Результат — спучення, напливи, хвилі.\n3 — необхідно стежити за станом покриття. Тріщини, невеликі ямки необхідно якнайшвидше відремонтувати, використавши бітум, цемент або ж холодний асфальт. Цей вид асфальту дуже зручний для ремонту асфальтованих доріжок і під'їздів до будинку, оскільки роботи з ним можна проводити при температурі від —20 до +40 градусів, за будь-яких погодніх умов. Відремонтована ділянка відповідатиме всім параметрам міцності та витривалості. Єдиний мінус — такий асфальт дорожчий.\nАсфальтовані доріжки і під'їзди до будинку мають переваги:\n— це надійне покриття;\n— має гарний естетичний вигляд;\n— зручність в прибиранні;\n— потрібні відносно невеликі витрати на матеріали та проведення робіт.\nТому асфальт є конкурентним сьогодні, і складатиме в майбутньому конкуренцію іншим методам благоустрою території.\nДата публікації: 30 січня 2014\nSom 05 липня 2012\nОтличная статья об укладке асфальта!!! Автору респект!\nАнатолий А.В. 10 липня 2012\nСогласен. Хорошая подборка материала - видно, что автор спец в этом деле, наверное давно занимается асфальтированием...\nПС: сложно найти качественный материал о асфальтировании сейчас - кругом реклама :(, поэтому статья вдвойне ценная!


Майнінгом криптовалюти займався чиновник: йому загрожує до шести років в'язниці\nЧиновнику загрожує шість років в'язниці за видобуток криптовалюти на державних серверах. Фото: Cryptonomie\nМайнив на державних серверах: чиновнику загрожує шість років в’язниці за видобуток криптовалюти\n27 лют 2020, 09:57\nМайнінгом криптовалюти займався чиновник Державної судової адміністрації (ДСА), використовуючи службове обладнання. Він постане перед судом.\nОбвинувачений IT-фахівець довгий час займав керівні посади в держпідприємстві «Інформаційні судові системи» при Державній судовій адміністрації України. Про це повідомляє прес-служба Прокуратури міста Києва.\nЗа версією слідства, обвинувачений, користуючись службовим становищем, монетизував мережеве та системне обладнання, призначене для забезпечення сталого функціонування Єдиного держреєстру судових рішень, веб-порталу «Судова влада» та Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.\nЗокрема, з січня по травень 2018 року за допомогою нелегального програмного забезпечення, встановленого посадовою особою, здійснювався незаконний видобуток електронних грошей (криптовалюти). Окрім того, на серверах ДСА підозрюваний розміщував та адміністрував сторонні сайти. За це він отримував грошову винагороду.\nДосудове розслідування завершено. Підозрюваному загрожує до шести років позбавлення волі за статтею про незаконне втручання в роботу комп’ютерів і мереж, розповсюдження шкідливого програмного забезпечення (ч. 1, 2 ст. 361 Кримінального кодексу України).\nЯк писав «Ракурс», раніше співробітники одного з підрозділів Львівської залізниці створили нелегальну ферму для майнінгу криптовалюти.\n14:31 18 вер\nВенедіктова вимагає від Кабміну не зменшувати зарплати прокурорам\n19:34 17 вер


Столи Континент купити в м. Снігурівка в інтернет магазині Мекко, ціна\nСтоли Континент в місті Снігурівка\nКупити столи Континент з безкоштовною доставкою до Вашого дому в місті Снігурівка в інтернет-магазині Мекко, ціна та якість гарантовані.\nНаші менеджери допоможуть обрати столи Континент, які найкраще будуть відповідати Вашим потребам. Оформити замовлення, уточнити деталі, терміни доставки та наявність можна, як у телефонному режимі, так і в онлайн формі на нашому сайті. Доставка товарів здійснюється по всій Україні, у місті Снігурівка у нас безкоштовна доставка усіх товарів на склад перевізника або до Вашого дому. Ми надаємо розширений опис товарів, а саме: фото, опис, технічні характеристики, ціни та по можливості відео огляд товару. Ми надаємо гарантію на усі наші столи Континент. Купуючи в інтернет-магазині Мекко, Ви отримуєте не тільки бажаний товар, а й хороший настрій та позитивні емоції від покупки.


Як прикрасити торт глазур'ю: рецепти, цікаві ідеї з фото і покрокова інструкція | EDIM\nЯк прикрасити торт глазур’ю: рецепти, цікаві ідеї з фото і покрокова інструкція\nУ випадках, коли немає бажання витрачати час на хитромудре прикраса домашніх солодощів, кухарі виручає глазур. Відповідей на запитання, як прикрасити торт глазур’ю в домашніх умовах, є безліч. Деколи кулінарний витвір покривають нею цілком, іноді малюють написи, а також вона виконує роль прошарку між коржами. Прикрашають торт кремом і глазур’ю досить швидко, з цим навряд чи виникнуть складнощі.\nПотрібно враховувати, що зробити тортик красивим можна різними шляхами. І перед тим, як прикрасити торт глазур’ю в домашніх умовах, варто запастися спеціальними кондитерськими інструментами. Серед них перераховують кондитерські шприци з набором насадок, пергамент, заточений ніж, різноманітні лопатки.\nСлід враховувати, що оптимально буде прикрасити торт шоколадною глазур’ю у домашніх умовах, якщо це пташине молоко, бісквітне кондитерський виріб. В той же час не варто забувати, що цей процес — творчий. А значить, простір для експериментів тут величезний.\nОзнайомившись з фото тортів, прикрашених шоколадною глазур’ю, варто вибрати, який варіант буде використовуватися. Адже технологія приготування може сильно залежати від бажаних результатів.\nСтандартну глазур з шоколаду приготувати не складе особливої праці. Головне — дотримуватися основні кулінарні правила. Перед тим як прикрасити торт в домашніх умовах глазур’ю з шоколаду, варто враховувати, що необхідно домогтися не густий і не рідкою консистенцією. В ідеалі глазур повинна нагадувати сметану. Найпростіше подібну масу нанести на випічку. Вона досить швидко буде застигати. Але якщо раптом маса виявиться рідкуватий, варто змішати її з цукровою пудрою. Якщо ж вона виявиться занадто густий, потрібно додати в неї ложку теплої води.\nПеред тим як красиво прикрасити торт шоколадною глазур’ю, варто врахувати смакові властивості бажаного страви. Так, незвичайних смакових поєднань легко домогтися, підмішавши в масу замість води лимонний сік. Тоді виріб виявиться злегка кислуватим, що буде унікально для солодкого страви.\nАле коли необхідна пісна варіація, досить розтопити плитку. Якщо ж того, хто задумався, як красиво прикрасити торт шоколадною глазур’ю, хочеться отримати м’який смак, варто додати в масу вершкове масло. Примітно, що якщо до глазурування нанести на випічку джем, маса ляже особливо рівне. Зазвичай питанням, як прикрасити торт шоколадною глазур’ю і фруктами, задаються більш досвідчені господині, пам’ятаючи про те, що прикрашені вироби виглядають більш естетично привабливими, ніж оригінальні їх аналоги. Прикраса глазур’ю займає всього кілька хвилин, зате результат виходить на порядок краще.\nПеред тим як прикрасити торт шоколадною глазур’ю, варто враховувати, що рецептів для подібної маси існує кілька. Однією з найпопулярніших є глазур, приготовлена з какао. Коли така маса застигає, вона утворює досить красиву скоринку глянцю.\nЩоб виріб вийшло смачним, варто вибирати якісне вершкове масло, темний сорт какао. Подібні маси використовуються в приготуванні кексів, пирогів, тістечок.\nЗ компонентів знадобиться запастися:\n1 ложкою какао;\n4 ложками цукру.\nДля приготування глазурі знадобиться, перш за все, розтопити масло. Після цього потрібно додати сюди молоко і цукор, а потім продовжувати варити суміш до моменту, коли вона стане однорідною. Просіяти через сито какао, необхідно додати його сюди ж, а потім залишити на вогні 2 хвилини. Перед тим, як прикрасити торт шоколадною глазур’ю з даного рецепту, необхідно суміш остудити.\nЩоб зробити покриття блискучим, рекомендовано порошок какао змішати замість молока зі сметаною або вершками. Це рекомендується тим, хто задумався, як прикрасити торт глянцевою глазур’ю. У той же час покриття вийде більш щільним.\nУ ході експериментів кондитери домагаються цікавих варіацій того, як прикрасити торт глазур’ю. Вони замішують у подібну масу кокосову стружку, горіхи, кондитерську присипку.\nЩе одним способом, як красиво прикрасити торт глазур’ю з шоколадом, буде приготування суміші какао і вершкового масла.\nВажливо враховувати, що сильно на кінцеві смакові властивості виробу впливає вибір продуктів: масло, какао різних виробників дасть різні відтінки смаку.\nУ даному рецепті рекомендується запастися:\n3 ложками ваніліну;\n5 ложками цукру;\nДля приготування маси знадобиться перераховані інгредієнти змішати в посуді, а потім поставити її на водяну баню. Суміш необхідно постійно перемішувати. Готовність перевіряють, капнувши глазурування на посуд. В ідеалі вона повинна одразу ж застигнути.\nНайбільш популярною відповіддю на питання, як прикрасити торт глазур’ю, є приготування суміші з шоколаду. Варіанти смаку будуть відрізнятися в залежності від обраного шоколаду. Тим, хто задався питанням, як прикрасити торт білою глазур’ю, знадобиться білий шоколад.\nДля виготовлення подібної глазурування необхідно запастися:\n100 г шоколаду без добавок.\nГотується суміш просто: потрібно, поламавши плитку, викласти її в посуд, намазаний вершковим маслом. Не можна сюди додавати воду – потрібне молоко. Саме за його рахунок торт, прикрашений глазур’ю на фото, володіє щільним покриттям, а не рідким.\nДо шоколаду потрібно додати молоко, а потім, поставивши суміш на водяну баню, дочекатися, поки шоколад повністю розчиниться. Температура повинна бути 40 градусів. Потрібно перемішувати складу в цей час.\nЯкщо людина думає про те, як прикрасити торт глазур’ю білого кольору, варто внести корективи в рецепт. Десерти, виконані таким чином, стають особливо ошатними. Подібної глазировкой часто прикрашають рулети, тістечка, желе.\nГотують таку масу, підмішуючи вершки, згущене молоко, ваніль. Класичний рецепт полягає у використанні:\n2 ложок молока.\nДля виготовлення суміші потрібно, зламавши плитку, покласти її в посуд. Після необхідно помістити її на водяну баню, домісивши сюди цукрову пудру. Далі слід влити ложку молока і помішувати ароматну масу. Після того, як суміш стане однорідною, її знімають з вогню, а потім додають ложку молока. Маса збивається блендером. Потрібно миттєво нанести глазур на виріб, поки вона не встигла охолонути.\nЩе однією відповіддю на питання, як прикрасити торт глазур’ю, є використання суміші сметани. В такому випадку виріб вийде трохи кислуватим. Це підходить для ковбасок з горіхами, печива, тістечок. Подібна глазурування не буде стікати, тим, хто задається питанням, як прикрасити торт з дзеркальною глазур’ю, підійде дана рецептура. На додаток до такого покриття на виріб наносять масляний крем, горіхи, цукати.\nЩоб приготувати суміш, необхідно взяти:\n0,5 ложки ванільного цукру;\n1 ложку вершкового масла.\nНасамперед, змішують сметану, пудру, ванілін і какао в одному посуді. Далі виставляють суміш на слабкий вогонь. Проваріть протягом 5 хвилин, глазур перемішують, а потім знімають з вогню. Після сюди кладуть вершкове масло, все змішують. Суміш наносять на виріб до того, як вона остаточно застигне.\nСпособи прикраси шоколадом\nПрикраса виробів шоколадом вважається класичним завдяки тому, що інгредієнт чудово поєднується зі всілякими стравами. Головний плюс шоколаду в тому, що в розтопленому вигляді йому надають будь-яку форму. Після застигання ж цей компонент не розтріснеться, не буде розтікатися. Крім цього, великий вибір присутній на етапі приготування суміші. Адже є пористий, білий, молочний, чорний шоколад.\nНайпростішим способом прикрасити торт шоколадом є натирання плитки на тертці, а потім посипати їм вироби. Для того, щоб додати виробу завитки, необхідно взяти ніж і злегка прогрітий шоколад надрізати тонкими скибочками. Особливість матеріалу полягає в тому, що в даному випадку він почне миттєво завиватися. Це простір для вирізування будь-яких візерунків.\nНаступним способом прикрасити кулінарний виріб є створення ажурних візерунків, написів, малюнків. Щоб створити їх, потрібно наповнити кондитерський шприц шоколадом, а потім взяти пергамент і намалювати візерунки на ньому. Взявши шприц, необхідно промальовувати їх на пергаменті, а потім покласти його в холодильник для остаточного застигання. Далі потрібно зняти шоколад і викласти на кондитерський виріб. Має сенс завантажити малюнок з інтернету і просто перевести його на папір.\nДуже просто виліпити шоколадні листя. Необхідно, взявши справжній листок дерева, просушити його. Далі, розтопивши шоколад, його потрібно викласти на внутрішній стороні аркуша, використовуючи силіконову кисть. Поклавши виріб в холодильник, потрібно дочекатися, поки воно остаточно застигне. Після цього лист можна викладати на торт. Також оптимально доповнити таку прикрасу вишнею, з якої потрібно попередньо витягти кісточки.\nНеобхідно враховувати, що варіанти того, як прикрасити торт глазур’ю, шоколадом не обмежуються. Популярна і карамельна глазур, також вона буває мармеладної, кольоровий, м’якою, вершковою, молочної.\nКарамельну варіацію готувати так само просто. Потрібно лише запастися:\n150 г теплої води;\n180 г цукор;\n2 чайними ложками кукурудзяного крохмалю;\nПерш за все, знадобиться замочити у воді желатин, потім змішати вершки і крохмаль. Цукор знадобиться розтоплювати на сковорідці до моменту, коли він стане коричневим. Після цього вершки, крохмаль і цукор змішують з водою, домагаючись кип’ятіння суміші. Тоді карамель розчиняється, її потрібно перемішувати процесі. В кінці сюди додається желатин, який вже встигне до того моменту розбухнути. Покривається торт приготовленою сумішшю з використанням широкого ножа. Необхідно помістити виріб в холодильник, щоб глазурування закінчилося.\nПопулярним способом приготувати торт, прикрашений глазур’ю і фруктами, є приготування мармеладної суміші. Для цього потрібно взяти:\nДля виготовлення глазурі знадобиться попередньо розтопити мармелад на водяній бані, а потім додати сюди сметану, масло і цукор. Після того, як суміш буде перемішана, необхідно поставити її на вогонь і варити протягом 10 хвилин. Давши суміші охолонути, необхідно нанести її на торт, після поставивши в холодильник на 3-4 години. По боках вироби рекомендується в даному випадку викласти фрукти.\nПрикраса масляним кремом\nПоширений відповідь на питання, як прикрасити торт глазур’ю з патьоками – приготування універсального крему. Вкрай зручно даної масою малювати, писати вітання на випічці, формувати квіти.\nЩоб приготувати масляний крем, потрібно взяти:\nДля приготування суміші необхідно, насамперед, розтопити масло на водяній бані. Після цього потрібно збити його так, щоб вийшла біла та пишна маса. Далі сюди ж заливається згущене молоко, все перемішується і ділиться по порціях. У крем часто додають барвники. Після цього їм заповнюється шприц, і створюються написи і візерунки. Щоб крем застиг, необхідно торт з ним помістити в холодильник.\nПрисипка є універсальним прикрасою кондитерських виробів. Є дуже багато різновидів цього продукту. Випускається присипка у формі квітів, зірок, куль, квадратів, кіл і метеликів. У неї є дуже широка кольорова гама. Присипка буває різнобарвним, золотої, срібної, перламутровою. Популярністю користуються горіхові, шоколадні, кокосові стружки, а також крихти печива, безе.\nЗбираючись доповнювати прикрашений глазур’ю торт присипкою, потрібно враховувати, що останню застосовують лише на липких поверхнях. Потрібно посипати виріб лише в момент, поки глазур або крем ще не встиг застигнути.\nДля створення ефекту акваріума необхідно застосовувати желейну заливку з присипкою. Необхідно вилити половину желейної заливки, а після заморозити її, покрити посипанням і залити зверху желе. Якщо чергувати шар за шаром, виріб вийде дуже красивим.\nДля прикраси боків торта посипкою, що також виглядає досить ефектно, потрібно виставити його на великий рушник. Посипавши боки торта і рушник, необхідно підняти бортики вироби, притиснувши рушник.\nКрім цього, нерідко здійснюються з допомогою присипки малюнки. Для цього необхідний аркуш паперу. Потрібно вирізати форму виробу, перенести на папір малюнок або напис. Зрештою, малюнок вирізається, а торт накривається шаблоном. При цьому його не притискають до поверхні торта. Потім, густо притрусивши виріб присипкою, шаблон прибирають. Малюнок залишається.\nЄ безліч варіацій створення дзеркального глазурування на виробі. Це вважається гарним, і зовнішній вигляд такого прикраси значною мірою різниться в залежності від обраної рецептури.\nНайчастіше сюди додають трохи желатину або домішують в глазур спеціальний сироп. З такими інгредієнтами маса виходить особливо блискучою. І якщо в ході глазурування будуть утворюватися бульбашки, потрібно пропустити суміш через сито до того, як нанести її на виріб.\nВажливо для грамотного оформлення торта дзеркальної глазур’ю користуватися термометром. Адже готову масу потрібно використовувати лише у момент, коли вона встигне охолонути до 35 градусів.\nЩоб приготувати таку масу, необхідні:\nВ першу чергу, для приготування глазурі даного типу знадобиться залити желатин 65 мл води, а потім в окремий посуд додати цукор з сиропом і водою, виставивши її на малий вогонь. Потрібно перемішувати суміш до моменту остаточного розчинення в ній цукру.\nВ наступну посуд потрібно покласти шоколад зі згущеним молоком і желатином, заливши все інгредієнти гарячим сиропом. Цю суміш потрібно збивати блендером, а потім остудити.\nЗ шоколаду і вершків\nВ якості досить смачною і красивою суміші зарекомендувала себе глазур з шоколаду і вершків. Щоб приготувати її, потрібно запастися цілком звичайними продуктами. Серед них:\n3 ложки вершків 30%;\nДля приготування суміші потрібно розламати шоколад, а потім покласти його в окремий посуд, виставити на водяну баню і, додавши масло, розтопити. Збивши вершки, необхідно влити їх сюди ж. Вийде ароматна глазур, якою слід зверху полити кондитерський виріб.\nПодібна глазур підходить для всіх, хто готує тістечка, кекси, рулети з тонкого тіста. Ароматна суміш залишає приємне і запам’ятовується післясмак. При цьому поверхня тортика буде матовою. Для того, щоб зробити її блискучою, знадобиться додати сюди масло.\nЧитайте також: Чим замінити соєвий соус в рецепті: поради\nЩоб приготувати суміш, потрібно взяти:\nНасамперед, шоколад потрібно розламати на кілька частин, а потім скласти все в одну посуд. Сюди ж потрібно влити вершки, а після на повільному вогні підігріти до моменту, коли маса стане однорідною.\nЯк покривати торт глазур’ю\nЩоб виріб вийшло естетично красивим, важливо враховувати рекомендації не тільки на етапі приготування глазурі, але і в момент нанесення суміші на виріб. Хоча глазурування вважається найпростішою процедурою, ряд тонкощів тут все ж є. Наприклад, якщо використовується шоколадна глазур, вона повинна попередньо охолонути. При цьому густий вона не повинна стати, інакше суміш ризикує перетворитися в грудочки.\nНайкраще прикрашати торт глазур’ю, озброївшись гумовою щіткою. Якщо ж виріб готується із щільного тіста, рекомендується застосовувати попередньо абрикосовий або персиковий джем. Їм потрібно вимазати корж, а після залишити на пару годин. Потім, виставивши торт на решітку, його оформляють, поливаючи шоколадною сумішшю. При цьому потрібно вирівняти поверхню, використовуючи гумову щітку. Оптимально доповнити прикраса даного типу горіхами, ягодами, присипкою. Далі у будь рецептурі потрібно виставити торт в холодильник хоча б на кілька годин, щоб глазурування на цьому завершилося.\nОдним з видів глазурі, яка відома кожному з дитинства, – білкова. Саме її наносять на великодні паски. Класичний варіант не вписується в рамки здорового харчування завдяки вмісту пудри і вершків, але є варіанти її виготовлення таким чином, щоб це було корисно для фігури.\nНайбільш популярною різновидом корисної глазурі є білкова. Для її приготування знадобиться взяти:\nУ першу чергу потрібно збити білок, додавши в суміш інші компоненти. Після виходить кремоподібна маса, якій необхідно покрити виріб. Далі випічка направляється в духовку при температурі 150 градусів. Тримати її там необхідно протягом 10 хвилин. Важливо, щоб глазур схопилася. Після нерідко посипають торт присипкою – не зашкодить фігурі 1 чайна ложка кульок цукру.\nВажливо враховувати, що заздалегідь, до того, як використовувати цукрозамінники, його рекомендується ретельно подрібнити. І лише потім він буде готовий для збивання.\nУ глазурування з даного рецепту смак буде вершковим, він нагадає згущене молоко. Це підкреслить сирний присмак вироби. Вершково-заварна глазур є набагато калорійніший, ніж білкова.\nНа 200 мл молока знадобиться 1 столова ложка крохмалю. Інші інгредієнти додаються за смаком.\nПотрібно нагріти молоко, не доводячи його до кипіння, а після розчинити тут крохмаль, сіль і цукрозамінник. Необхідно дану суміш виставити на плиту і варити до моменту, коли вийде густа кремоподібна маса. Консистенція підбирається за смаком. Класичним варіантом є густота сметани. Це дозволить отримати красиві патьоки без надмірної рідини глазурі.\nВ глазур даного типу рекомендовано додавати дієтичний сироп без цукру. Застосовується тут густий йогурт знежирений. Підійде і м’який сир, желатин, молоко, сіль. На 200 г йогурту потрібно використовувати 1 столову ложку желатину і 3 столові ложки молока.\nЖелатин необхідно в першу чергу розвести в молоці, а потім змішати з йогуртом, сіллю і цукрозамінником. У ролі добавки можуть виступити сироп, лимонна цедра, ванілін, кардамон, кориця, дитяче пюре з фруктів, какао. Як тільки така суміш застигне, вона перетвориться в суфле.\nВельми специфічним варіантом вважається глазурування фісташкової сумішшю. Необхідно заздалегідь придбати протеїнову пасту з фісташок. Зазвичай така є у продажу в магазинах з дієтичними продуктами.\nЗнадобиться для такої глазурі всього 1 чайна ложка фісташкової пасти, в неї додають 3 столові ложки молока, 1 столова ложка сиру, цукрозамінник. Після того, як суміш перемішують, глазур буде вважатися готовою. Її необхідно нанести на торт, а після прибрати в холодильник на годину. Через годину, глазур вже застигне, і торт буде готовий для вживання.\nПри бажанні фісташкову пасту можна з легкістю замінити на плавлений дієтичний сир. Головним завданням тут стане підбір несолоного виду сиру. Рецептура залишається такою ж, як у попередньому випадку. При цьому, згідно з відгуками, подібні суміші є одними з найбільш смачних варіантів глазурі в рамках правильного харчування. Використовувати глазур рекомендується і з млинцями.