PressReader - Dzerkalo Tizhnya: 2018-12-08 - Від океану до океану\nВід океану до океану\nЯк Китай будує новий світ\nDzerkalo Tizhnya - 2018-12-08 - ТИТУЛЬНА СТОРІНКА - Віктор КОНСТАНТИНОВ\n«Один пояс, один шлях» — наймасштабніший міжнародний проект КНР.\nХоча запущений він порівняно недавно, у 2013-му, пов’язані з ним інвестиції Пекіна вже становлять майже 60 млрд дол. В основі китайської ініціативи — мережа торгових угод і проектів спорудження транспортної й логістичної інфраструктур (залізничних та автомобільних доріг, морських портів, вантажних і складських терміналів, ремонтних і сервісних підприємств). На сьогодні до «Поясу і шляху» приєдналися сім десятків країн — майже вся Азія та пострадянський простір, Центральна й Східна Європа, деякі держави Африки та Океанії. Великі західноєвропейські економіки розглядаються як партнери ініціативи та її потенційні співінвестори, що втягує більшу частину ЄС в орбіту китайського мегапроекту. Фактично, проект охоплює величезний простір від Тихого океану до Атлантичного.\nОднак значимість «Поясу і шляху» не вичерпується його інфраструктурною складовою. В цій ініціативі переплелися різні цілі — розвиток численних двосторонніх партнерських відносин Китаю з іноземними державами, реформування міжнародної торгівлі та світової фінансової системи, зміцнення енергетичної безпеки й підвищення конкурентоспроможності країни. У «Поясі і шляху» відбилися, практично, всі головні складові нинішньої зовнішньої політики Пекіна. Та що ще важливіше —\nініціатива є флагманом зовнішньої політики китайського лідера Сі Цзіньпіна, свідченням його ролі як провідника інтересів Китаю та одного з найвпливовіших світових лідерів. Не випадково китайські експерти часто говорять про «Пояс і шлях» як про «філософію китайської міжнародної політики» та «лінію партії» щодо світової економіки й міжнародного порядку. Саме тому в усьому світі ініціативу розглядають найпильнішим чином, намагаючись розібратися, яку роль у завтрашньому світі Китай бачить для себе.\nДискусія про «Пояс і шлях» найчастіше обертається навколо найсерйознішого побоювання, пов’язаного з ініціативою: Пекіну висувають претензію, що з допомогою проекту він має намір здійснити геополітичну перебудову Євразії, добитися тут домінування. Так, лідери Китаю не втомлюються повторювати: жодних претензій на домінування в сусідніх регіонах Пекін не має і гегемонії не прагне. Під час недавнього візиту в Іспанію Сі Цзіньпін, укотре парируючи обвинувачення у прагненні поширити вплив Китаю на весь світ, казав, що «Пояс і шлях» — це китайський внесок у вирішення глобальних проблем людства, неможливе без об’єднання зусиль усіх, та й малоймовірне, якщо хтось один не візьме на себе тягар організатора, не зробить усе, щоб об’єднати інших. Однак на офіційну китайську позицію часто реагують скептично. І для сумнівів є підстави. Сумарна величина проектів у рамках ініціативи, реалізованих, запланованих і тільки окреслених, уже обчислюється сотнями мільярдів доларів. Такі інвестиції, чималу частину яких зробить сам Китай, безперечно, потребують високого рівня гарантій. А для масштабних державних вкладень ледь не найкращою гарантією залишається глибока залежність партнерів, тих країн, у які інвестиції підуть. Історична традиція, та й проста людська логіка підводять до висновку: Пекін просто мусить шукати контроль над найважливішими учасниками «Поясу і шляху», над територіями, куди підуть найбільші інвестиції, над тими країнами, які є ключовими для безпеки транзиту китайських товарів на зовнішні ринки або сировини для китайської промисловості.\nЩо ж насправді рухає Китаєм у цьому безпрецедентному за масштабами проекті? Мотивів кілька, вони невіддільні один від одного й від «Поясу і шляху» загалом, і успіх ініціативи в Пекіні напевно оцінюватимуть не за якомось одним із них, а за всією їх сукупністю.\nНасамперед, у «Поясі і шляху» відбиваються серйозні зрушення в китайській політиці. Сі Цзіньпін бачить себе поряд із Мао Цзедуном і Ден Сяопіном, він хоче стати автором та організатором повороту в історії країни, що дозволить вивести Китай на новий, якісно вищий рівень. Доктрина «китайської мрії» Сі Цзіньпіна, основні положення якої він озвучив, щойно прийшов до влади у 2013 р., не обмежується метою подолати бідність і перетворити Китай на «суспільство середнього достатку». Сі бачить Китай світовою державою, а утвердження його в такій ролі — важливою частиною національної ідеї. Прості китайці повинні мати вагомі підстави пишатися своєю країною, у тому числі підстави в зовнішній політиці. Отже, Китай має стати лідером у міжнародній політиці, країною, на яку рівнятимуться інші.\nМіжнародне лідерство потребує фундаментального перегляду цілої низки політичних принципів, яких КНР дотримувалася з кінця 1970-х. Тоді Ден Сяопін розпочинав свої реформи і для їх успіху прагнув забезпечити країні мирне оточення та мобілізувати всі доступні ресурси. Щоб не загострювати відносин із сусідами та світовими державами, щоб не витрачати ресурси на великі зовнішньополітичні ініціативи, Ден запровадив принципи самообмеження, затвердив табу на саме обговорення китайського лідерства у світі. Довгі десятиліття лідери Китаю залишалися вірними цим принципам. Ідею великодержавності знову стали потихеньку прищеплювати політичній еліті й масовій аудиторії лише на початку нинішнього століття, та й то у вузькому сенсі: Китай представляли однією із впливових держав, котра протистоїть ключовим викликам людству разом з іншими державами, беручи участь у колективних рішеннях та колективних діях.\nСі повертає Китаєві повноцінну великодержавність. Для нього такий статус передбачає здатність і готовність діяти самостійно, пропонувати новий погляд на розвиток світу і вести інші країни за собою, нарешті — змінювати своїми діями міжнародний порядок. У цієї, революційної для сучасного Китаю, позиції й сьогодні чимало противників, а коли Сі лише очолив країну п’ять років тому, опонентів у нього було ще більше. «Пояс і шлях» став для нового китайського лідера практичним втіленням ідеї лідерства. Цей проект, формально, не був політичним або військовим, його економічна природа робила компроміс із противниками легше досяжним, а потенційне несприйняття кроків Китаю за кордоном — менш вираженим.\nОднак кардинальний відхід від колишніх принципів у «Поясі і шляху» був очевидний. Якщо раніше китайські ініціативи співпраці стосовно маршруту історичного Шовкового шляху були або колективними (як плани взаємодії з транспортними коридорами ЄС, що обговорювалися з Брюсселем на початку 2000-х), або локальними (як перші транспортні проекти з Казахстаном і Росією), то ініціатива Сі від самого початку була виключно китайською, передбачала, що Пекін поведе партнерів за собою, і мала майже глобальний характер (одночасне охоплення Азії, Європи, Африки й Океанії, безумовно, дотягує до цього рівня). Водночас це зробило «Пояс і шлях», безперечно, політичним проектом. Ініціатива стала публічною декларацією нової зовнішньополітичної ідеології Пекіна. Її принципи відкрито окреслили підходи нового керівництва до міжнародної політики. Та й ставки у грі зросли: тепер успіх ініціативи має підтвердити відповідність Китаю статусові глобальної великої держави. Успіх «Поясу і шляху» утвердить китайський великодержавний націоналізм. А останній стає дедалі привабливішим для керівництва китайської компартії, коли заходить мова про заміну марксизму та маоїзму, як «клей», здатний знову зібрати китайців у потужний моноліт.\nНе менш важливим наслідком «Поясу і шляху» має стати зміна всієї структури міжнародної системи. Простір ініціативи бачиться Пекіну опорою китайської політики у світі, базою, спираючись на яку, можна зійти до статусу наддержави. Стати першою державою в одному з регіонів світу, говорити від його імені, тим самим підвищуючи свою роль і статус на світовій арені, — не достатня, але необхідна умова для охочих приєднатися до клубу великих держав. Китай уже проходив цей етап: ще на початку 1990-х посилення впливу КНР в сусідніх регіонах, у Східній, Центральній, Південно-східній Азії було важливим завданням зовнішньої політики країни. Предтечі «Поясу і шляху», зокрема «Новий шовковий шлях» (ця концепція стала популярною в китайській дипломатії ще 2004 р.), були спрямовані саме на сусідні регіони. Але того, що було добре для вирішення завдань регіонального масштабу, недостатньо для глобальних викликів.\nЗа спиною єдиної наддержави, США, стоїть об’єднана потуга всього Заходу. Залежні від Вашингтона тією чи іншою мірою, ці країни найчастіше об’єднуються з американцями для вирішення найважливіших завдань: чи то реформування СОТ, чи санкції проти Росії. Китай, що виходить у політиці на глобальний рівень, безумовно, спирається на американський досвід. Аби стати урівень зі США, Пекіну необхідні союзники та партнери, чия сумарна політична вага у світі дорівнює західній. Китайське керівництво, вочевидь, розуміє: для цього замало регіонального лідерства, як і політичного ресурсу Центральної та Південносхідної Азії. А ось умовна «Євразія+», простір «Поясу і шляху», цілком цій вимозі відповідає. Адже тут сконцентровано майже 4,5 млрд людей, понад 40% світового ВВП, порівнянна з американською військова потуга. І тому просування «Поясу і шляху» — не просто тест на зрілість Пекіна. Це й необхідна умова перетворення КНР на наддержаву. КНР потрібні глибокі стратегічні тили, на які держава спиратиметься у вже початій боротьбі з Вашингтоном за світове лідерство. Фактично, Пекін зараз намагається йти шляхом, який США пройшли в Західній півкулі, перетворивши її на свій «задній двір», від доктрини Монро у 1823 р. до створення Організації американських держав у 1948-му. Наступним кроком стане поділ світу між США і КНР на зони впливу. Прикметно, що до «Поясу і шляху» не приєдналися Австралія і Японія — дві великі економіки, які тісно пов’язані з Азією економічно, але в політичному плані орієнтуються на США. Схоже, кордон китайських і американських володінь у Тихому океані вже починає проглядатися.\nУспішний «Пояс і шлях» здатний трансформувати всю світову систему. Китай стане повноцінним світовим полюсом, навколо якого з’явиться своя зона впливу. Із цим пов’язано те, що в «Поясі і шляху», поряд з «Економічним поясом шовкового шляху», сухопутним маршрутом у Європу, з’явився «Морський шовковий шлях». Хоча його основний маршрут також іде в Європу, численні проекти створюють складнішу мережу взаємодій: тут і Близький Схід із його енергоресурсами (саме звідси Китай, як і раніше, бере основну частину нафти), і Південно-східна Азія з її сировиною та ринками збуту, і острівні держави на півдні Тихого океану з їхнім стратегічним розташуванням. Китай вибудовує ще й захисний простір. Розвиток морської торгівлі та інвестиції в морську інфраструктуру створюють нові можливості для військово-морської присутності у згаданих регіонах, отже роблять Китай стійкішим до силового тиску з боку США (чия гегемонія у світовому океані незаперечна).\nСаме тому важливим елементом «Поясу і шляху» стала співпраця в культурній, науковій, освітній сферах. Китай витрачає десятки мільйонів на гуманітарні проекти по всьому простору «Поясу і шляху». Він фінансує випуск шкільних підручників на Філіппінах, створення університету в Малайзії, виділяє значні наукові гранти в Польщі. «Пояс і шлях» став взірцем використання «м’якої сили» КНР. Пекін створює позитивний імідж своєї країни. У третині країн, які беруть участь в ініціативі, вже пройшли або заплановані «Роки Китаю»; менш масштабні заходи, які просувають китайську культуру та мову, проходять у всіх країнах-партнерах. Інститути Конфуція (китайські культурно-освітні центри, аналоги Британської Ради або німецького ¥ете Інституту) в країнах «Поясу і шляху» за останні кілька років істотно активізувалися, кількість заходів та розширення мережі партнерів помітно перевершують аналогічну діяльність за межами простору ініціативи. Китай не приховує, що всі ці заходи є частиною єдиної політики. Навпаки, уніфікація підходів на всьому просторі «Поясу і шляху» вітається, дедалі більше структур і проектів у культурній сфері у своїх назвах прямо узгоджуються з ініціативою.\nКитай широко використовує традиційні американські механізми підготовки агентів впливу. Це і фінансування дослідницьких центрів та громадських організацій (лише в Індонезії за останні п’ять років Китай витратив на такі проекти близько 50 млн дол.), і культурні проекти, і фестивалі (на цей час у КНР створено найбільше регіональних фестивальних майданчиків, а обсяг виділених грантів діячам мистецтв в азійських країнах «Поясу і шляху» порівнянний з обсягом американських), і освітня співпраця. Залучення іноземних студентів у Китай можна взагалі виділити в окремий напрям співпраці з країнами «Поясу і шляху». Якщо десяток років тому основний акцент робився на представниках китайської діаспори (особливо з країн Південно-східної Азії), то тепер із країн простору «Поясу і шляху» Китай запрошує на навчання з виділенням стипендій представників інших етносів. Для цілого ряду країн Китай став важливим майданчиком підготовки кадрів для державного апарату, для збройних сил і спецслужб. До цього списку можна внести Таїланд і Пакистан, Монголію й Туркменистан. У просторі «Поясу і шляху» Китай поступово витісняє зі сфери освіти країн-партнерів США, Росію, Велику Британію, Туреччину.\nТе, що численні культурні проекти формально не ув’язані в єдину міждержавну програму, лише на руку Китаєві. Навіть якщо «Пояс і шлях» розвиватиметься повільно, навіть якщо проблеми на його шляху зростатимуть, багато економічних і гуманітарних проектів однак будуть реалізовані повною мірою: адже вони залежать від китайських грошей (яких поки що вистачає) та рішучості китайського керівництва зміцнювати роль своєї держави у світі (а з такою рішучістю теж усе гаразд, та й наступність політики на середньострокову перспективу гарантована, — після рішень торішнього з’їзду КПК Сі Цзіньпін заручився можливістю залишитися при владі більш як на 10 років). Отже, важливим результатом «Поясу і шляху» стане істотне зростання впливу Китаю на країни-партнери, зокрема й через неполітичні механізми. Китай робить перші кроки до культурної гегемонії в Євразії, що, своєю чергою, може стати початком створення сіноцентричного світу майбутнього.\nНарешті, Китай ставить перед собою й істотні економічні цілі. Говорячи насамперед про економічну природу «Поясу і шляху», китайські керівники не лукавлять. Економічна потуга, інвестиції та торгові зв’язки, як і раніше, залишаються основним інструментами китайського впливу у світі. Побудувати єдину інфраструктуру (і — потенційно — єдину торгово-економічну систему), яка залежатиме від Пекіна, — що може бути кращим для просування китайських інтересів і зміцнення міжнародного статусу Китаю? Різниця, порівняно з більш ранніми проектами відновлення Шовкового шляху, лише в одному. Раніше такі ініціативи Пекіна пропонували ерзац-лідерство, заміну ключової політичної ролі КНР у регіоні. Спочатку це була перевага сильнішої економіки, як у проектах 1990-х, пізніше — роль лідера ідей, центру культурного тяжіння для партнерів, як у Новому шовковому шляху 2000-х. Тепер потреба в евфемізмах відпала.\nЕкономічна складова залишається необхідним елементом успіху «Поясу і шляху». Поперше, масштаб інвестицій вимагає від проектів фінансової віддачі, — осилити такі вкладення, якщо ініціатива даватиме лише політичні дивіденди, не зможе навіть китайська економіка. По-друге, КНР потрібні однакові стартові умови зі США не тільки в політичному протистоянні, а й в економічному. Китаєві необхідно зберігати вільний доступ до ринків, до технологій, до промисловості й сільського господарства інших країн. КНР і зараз дуже залежна від поставок сировини, а особливо — від поставок енергоносіїв та продовольства. Подолати таку залежність у середньостроковій перспективі навряд чи вдасться, тому на порядку денному китайської політики — гарантувати енергетичну і продовольчу безпеку. Причому йдеться навіть не про ситуацію військового протистояння зі США. Події останніх років ще раз довели КНР: у руках Вашингтона є дійові невійськові важелі впливу на опонентів. Механізм американських санкцій, які дефакто перетворюються на міжнародні, контроль над фінансовою системою, можливість вплинути на рішення своїх партнерів в економічній політиці — все це й зараз широко та ефективно використовують США у зовнішній політиці.\n«Пояс і шлях» стає комплексним вирішенням таких проблем. У рамках ініціативи з’являються сухопутні шляхи, які дозволять вивести потоки стратегічно важливих вантажів з-під удару США. Китай диверсифікує джерела поставок енергоносіїв та продовольства. У цих кроках криється пояснення особливо тісної співпраці КНР із Росією в рамках «Поясу і шляху». Відносно невелика економіка північного сусіда цікавить Китай менше, ніж стратегічна глибина, яку Москва може запропонувати для забезпечення безпеки китайській інфраструктурі. Росія дає неуразливі до США поставки нафти та газу. Північний морський шлях, який проходить переважно російськими територіальними водами, може стати не тільки дешевшим, а й безпечнішим транспортним маршрутом для морських перевезень у ЄС. І тому в «Поясі і шляху» Китай пішов на партнерство з Євразійським економічним союзом, чим частково захистив економічні позиції Росії в Центральній Азії.\nКитай також отримує власну портову й транспортну інфраструктуру в третіх країнах, від Південно-східної Азії до Західної Європи, отримує підконтрольні транспортні компанії, які будуть менш уразливі перед зміною політичної кон’юнктури: вони не стануть відмовляти китайським партнерам у співпраці лише тому, що США можуть запровадити санкції. Нарешті, з «Поясом і шляхом» Китай пов’язує плани створення альтернативної торгової та фінансової системи, яка не буде відокремлена від світової, однак і не перебуватиме в такій залежності від США, як нинішні міжнародні інститути.\nОсобливе місце у «Поясі і шляху» посідає Європейський Союз. Хоча більшість його членів до ініціативи не приєдналися, в Китаї не забувають, що з самого початку концепція Нового шовкового шляху вибудовувалася насамперед для підвищення ефективності економічних зв’язків зі Старим Світом. ЄС — другий торговий партнер Китаю й важливий політичний партнер. Нейтралітет європейських країн у торговій війні між КНР і США Вашингтон сприйняв із роздратуванням, а Пекін — із задоволенням. І тому «Пояс і шлях» прийшов у Європу не тільки щоб зробити транспортне сполучення між партнерами швидким та якісним. Китай хоче отримати важелі впливу на Брюссель, хоче забезпечити свої інтереси лобістами всередині об’єднання. Високопоставлений китайський чиновник на умовах анонімності сказав, що Пекін вважатиме «повагу до своїх інтересів» у ЄС достатньою, коли «буде знято збройове ембарго (1989 р., у відповідь на події на площі Тяньаньмень, ЄС, серед інших санкцій, впровадив заборону на поставки зброї та військового обладнання до Китаю, якої Євросоюз не може скасувати досі).\nКлючову роль у вирішенні цього завдання Пекін відводить співпраці з країнами Центральної та Східної Європи. Формат «16+1», до якого ввійшли члени й кандидати в ЄС із регіону (від Естонії до Албанії), виник у 2012 р., але сьогодні він нерозривно пов’язаний із «Поясом і шляхом». Пекін ставить перед собою в цьому форматі кілька завдань. Китай купує або зводить об’єкти інфраструктури, множачи свої активи в ЄС. Китай збільшує свої інвестиції в економіки цих країн. Нарешті, КНР активно просуває гуманітарну співпрацю. Активізація політичного діалогу вже принесла Пекінові результати: останнім часом цілий ряд східноєвропейських країн стає на відверто прокитайську позицію у важливих для Пекіна питаннях. Так, Угорщина і Польща блокували прийняття жорстких резолюцій ЄС, які критикувала дії КНР у Південнокитайському морі; країни, котрі ще недавно були найбільш послідовними критиками порушень прав людини в Китаї (насамперед Чехія), останнім часом, фактично, утримуються від будь-яких зауважень на адресу Пекіна. У Східній Європі «Пояс і шлях» залишається таким самим багатоаспектним проектом, як і в інших регіонах ініціативи, і політичні результати, отримувані Пекіном, не менш значні, ніж економічні.\nУкраїна залишається за бортом «16+1», бо наші шанси стати членом ЄС нікчемні, і Пекін ми не цікавимо як потенційний агент впливу в цьому об’єднанні. Але в загальному контексті «Поясу і шляху» нам теж знайшлося місце. Попри минулі труднощі, Китай продовжує інвестувати в Україну, ми беремо активну участь у багатьох міжнародних заходах, присвячених ініціативі. Але місце наше в «Поясі і шляху» незначне, обсяг інвестицій — невеликий, і не видно ознак, що ситуація зміниться. І проблема не так у відсутності привабливих для інвестування об’єктів чи в нестабільності, властивій воюючій країні. Головна перешкода — наша неготовність прийняти «Пояс і шлях» у всьому розмаїтті його політичних та економічних умов. Пріоритетним партнером КНР в ініціативі може стати тільки держава, котра готова до тісної політичної співпраці та обслуговування китайських політичних інтересів. В Україні Пекін бачить дві очевидні перешкоди до цього. По-перше, ми проголосили абсолютність західного вектора розвитку, фактично закріпивши проамериканський зовнішньополітичний курс. По-друге, наш конфлікт із Росією і відсутність кроків до нормалізації примушують Пекін вибирати, хто з двох партнерів (а стратегічне партнерство з Пекіном є і в Києва, і в Москви) для нього цінніший. Поки що вибір відбувається не на нашу користь.\nІніціатива «Пояс і шлях» стала надзвичайно важливою частиною зовнішньополітичного коду, який Китай використовує для взаємодії зі світом. Щоб осідлати «китайську хвилю», зрозуміти цей код необхідно. Ось тільки з розумінням може прийти й розчарування вибором, який відкриється: будемо ми в майбутньому світі з Китаєм чи проти нього.


Причинок до спору язикового. | Збруч\nПричинок до спору язикового.\nНедавно розпочав знаний письменник п. Чайченко в часописи „Правда“ спір про чистоту язика галицько-руських поетів і дійшов до того заключеня, що галицько-руські поети, і між котрими суть деякі і знаменитими прозаїками, не знають добре язика українсько-руського.\nПроти основних закидів що до дїйсного псованя і занечищованя язика нїхто не мо може виступати; противно правдива критика язикова єсть в розвою кождої бесїди лїтературної потрібна. Однак критика того рода мусить бути оперта на правдивих, основних студіях язикових і дослїдах. Інакше така критика закраває на арбітральний пустий пуризм, котрий, мимоходом сказавши, єсть тепер всюди в модї. Я ту не буду спорити з п. Чайченком, чи язик галицько-руських поетів єсть чистий чи нечистий; хочу тільки звернути увагу усїх, що́ занимають ся і слїдять за розвоєм язика руського в письменстві, на спосіб критикованя п. Чайченка і пригадати деякі обставини, впливаючі на розвій язика, на котрі п. Чайченко призабув.\nП. Чайченко критикуючи каже, що сей вираз — москвіцизм, а той — польонїзм, сей — рутенїзм (?), а той — церковщина, що ся конструкція — ґерманська, а той акцент — неправильний і т. і. Питаю ся, на чім опер ся шан. критик, видаючи такі суди? Де крітеріюм? Чи може видана історія язика українсько-руського, може великий і повний критичний словар українсько-руської мови і єї діялектів, може які моноґрафії з округа синтакси будь-то словесности устної, будь-то бодай голоснїйших писателїв українсько-руських, от як Квітки, Шевченка. Чи може яка книжка о акцентуації в мові нашій? Де там! Такими річами брати-Українцї не занимають ся і не занимали ся... Де-ж одже крітеріюм? — Ото п. Чайченко сам себе ставить ареопаґом, свій язик, котрим пише, і свою сторону, в котрій язика навчив ся. Кождий мусить признати, що то крітеріюм за вузке і хвійне. Най буде п. Чайченко найлучшим белєтристом, най знає 15000 слів українсько-руських (у Шекспіра творах не находить ся по-над 15000 слів), то все-ж таки не може братись за серіозну критику язика без поперед висказаних праць. Інакше стане ся, як і дійсно стало ся, що се слово, котре находить ся в письмах Котляревського, Квітки або і Шевченка, буде уважати п. Чайченко за чуже, а то тому́, бо він єго в своїй сторонї не чув, а тих творів основно не перестудіював. Хосеннїйше одже було-б взятись Українцям [за приміром Галичан], котрих є сила і у котрих засоби грошеві суть значно більші, як у нас, попереду до таких праць, як історія та історично порівнуючий словар язика, бо тодї по казало-б ся, що не одно слово, що кому видає ся церковним або москвіцизмом, є найкрасшим дуже давним, питомим народно-руським словом, котре противно Москалї собі присвоїли. А тепер звідки може п. Чайченко знати, що пр. слово уживане народом руським в Галичинї, а називане п. Чайченком рутенїзмом, не є руським, а запозиченим? Чи тому́, що на Україні не уживаєсь? А звідки він знає, що воно там не уживає ся, коли до сего часу нїхто не вислїдив основно язика українського у всїх сторонах і не видав словаря?\nПерейдім тепер до обставин, впливаючих на розвій язика літературного, на котрі п. Чайченко в своїй критиці призабув. Сї обставини суть безперечно інші на Україні, а інші в Галичині. На Україні по нещаснім указї з р. 1876. ограничено розвій язика тільки на белетристику, очевидно поле за вузке для розвою язика так великого народу. І в тій-то белетристиці вистарчив для письменників язик, котрого навчились від люду безпосередно, а то тим більше, що вони брали без сьвідома кожде виреченє люду за добре, за своє, не достерігши, що і там могли бути польонїзми або моквіцизми [приміром най послужать оповіданя Стороженка, або язик Кулїша]. Однак не може вистарчити язик люду нї у нас нї у жадного іншого народу, коли він приходить в ужитє в тих галузях науки і на тих полях житя людського, де простий люд не виступав, одже певних понять не мав і тому для тих понять і слів не утворив. В такім одже широкім ужитю, як є широкі течії житя людського, найшов ся язик руський в Галичинї. Ним ту витає ся цісаря, виголошує ся мови полїтичні в соймі, ним викладає ся всї предмети в ґімназіях, він розлягає ся з катедр унїверсітецьких, ним пишуть ся письма і розправи фільозофічні, педаґоґічні, фільольоґічні, історичні, математичні, фізичні, правничі і т. і. О кілько одже ширший круг ужитя, о тілько ширший єго розвій і то розвій природний. Творить люд простий слова, чому не може утворити слова, коли єго ще нема, для нового понятя сей, що те понятє посїдає? Природно, що мусїли повстати в Галичині неольоґізми. А що-ж-би було дивного, коли-б і від сусїдного народа запожичено ся яким словом, — та-ж і інші народи навзаїм запожичають ся, от прим. Поляки від Русинів, — або коли-б відгарбано яке давне староруське слово, котре так може бути нашою і тепер власностью, як безправно присвоїли єго собі Москалі?! А при тім всїм зовсїм нема обави, щоб язик руський звів ся, бо у нас минув період несьвідомого тільки наслїдованя мови люду, а настав через школи період сьвідомого наукого аналїзу руської бесіди, пізнаваня єго історичного розвою, порівнованя з іншими мовами. В наслїдок того у нас є чутливійше ухо, як у Українців на польонїзми, москвіцизми, церковщину і неольоґізми, утворені не в дусї язика руського. Тому́ і з тих рутенїзмів, як зове їх Чайченко, не належить сьміяти ся, але треба їх таки навчитись, бо вони суть природним утвором культурного житя Русинів в Галичинї.\nХочу звернути увагу ще на одну обставину. Підчас коли на Українї рідко язик українсько-руський є розговорним між тамошною інтелігенцією, то в Галичинї говорять ним як в простій хатї, так і в найелєґантнїйших і найвисших сальонах.\nРозумієсь, що се впливає також так на розвій язика, як і на єго делїкатність, гнучкість і огладу. Ту вже не ходить о говоренє лише язиком руським, але ходить о красне говоренє, бо того вимагає почутє краси язика. Не диво, що хотячи пр. інтелїґентним дївчатам у нас подати читати деякі українські поезії, треба їх очистити насамперед з разячих слів.\nТак ото ріжні від України обставини впливають на розвій язика руського в Галичинї. А так знову розвинений язик має свій природний вплив і на дікцію галицько-руських поетів. Ту ото лежить причина того, що язик тих поетів єсть в значній части ріжний від язика поетів українських. Але дарма. Як ми учимо ся зі словарем в руцї деяких слів українських, так най зволять і Українці вийти трохи по-за свою тїсну межу і навчитись трохи і від нас. В той лише спосіб може вирабляти ся єдність і розумінє.\n[„Зоря“, 1891, ч. 24. – с. 471–472]


18 червня в історії книжкового світу | День Історії | Цікаві факти про книжки | Світ книги\nЧер 18, 2012 - День Історії Прокоментуй!\n1552 – Габріелла Кьябрера (пом. 1638), італійський поет.\n1812 – Іван Олександрович Гончаров, письменник, автор романів «Обломов», «Обрив», «Звичайна історія», циклу нарисів про кругосвітню подорож на фрегаті «Паллада».\nНародився в Симбірську у сім’ї дворян. Коли Гончарову було сім років, помер його батько. В подальшій долі хлопчика, у його духовному розвитку важливу роль зіграв його хрещений батько Микола Миколайович Трегубов.\nПочаткову освіту в науках і мовами, французькою та німецькою, Іван отримав в невеликому пансіоні. У 1831 році він вступив до Московського університету на словесний факультет, який закінчив в 1835 році. Після недовгої служби в Симбірську Гончаров переїжджає до Петербурга і надходить перекладачем в міністерство фінансів.\nПоступово Іван Олександрович починає займатися літературною творчістю. Перші його віршовані досліди були наслідуванням романтичним поетам. З ранніх творів значний нарис “Іван Савич Поджабрін”. 1840-ті роки – початок розквіту творчості Гончарова.\nПершою опублікованою роботою Гончарова став роман «Звичайна історія» в 1847 році. Тоді ж письменник задумав план великого роману «Обломов» і незабаром написав першу частину, помістивши главу «Сон Обломова» в альманахах, виданих при «Современнике».\nУ 1852-54 роках Гончаров брав участь в якості секретаря адмірала Е. В. Путятіна в експедиції на військовому фрегаті “Паллада”. Дорожні враження склали цикл нарисів “Фрегат” Паллада “, в яких з великою художньою майстерністю зображені природа, психологія, побут і звичаї народів Європи та Азії.\n«Фрегат« Паллада »- своєрідний« щоденник письменника ». Книга відразу ж стала великим літературною подією, вразивши читачів багатством і різноманітністю фактичного матеріалу і своїми літературними достоїнствами. Для Росії XIX століття така книга була майже безпрецедентною.\nУ 1859 році Гончаров завершує роботу над “Обломовим”. У цьому романі письменник висловив антикріпосницькі прагнення російського суспільства, застій російського життя і свідомість необхідності оновлення.\nОстаннім великим художнім твором Гончарова стає роман «Обрив». В останні роки життя Іван Олександрович більше писав отчеркам, оповідання та критичні статті. В історію російської та світової літератури Гончаров увійшов як майстер реалістичної прози.\nПомер Іван Олександрович Гончаров 27 вересня 1891 в Петербурзі.\n1929 – Юрій Геннадійович Томін (справжнє прізвище Кокош) (пом. 1997), дитячий письменник і драматург.\n1933 – Микола Леонов (пом. 1999), письменник, популярний майстер детективного жанру.\n1950 – Євген Вітковський, поет, перекладач і спеціаліст по закордонних літератур.\n1990 – Ірина Кузнєцова, художник, поет, перекладач.\n1924 – Едуардо Асевідо Діас (Eduardo Acevedo Díaz) (нар. 1851), уругвайський письменник і журналіст. Заклав основи національного уругвайського роману.\n1936 – Максим Горький (Олексій Максимович Пєшков), російський письменник.\nНародився (16) 28 березня 1868 в Нижньому Новгороді. Його батько був столяром-червонодеревником, а мати – дочка власника фарбувальні.\nРано втративши батька, підлітком Олексій працював вантажником, пекарем. Побував в Поволжі, на Дону, Україна, в Південній Бессарабії, Криму, на Кавказі. Брав участь в нелегальних народницьких гуртках. Після арешту в 1889 році перебував під наглядом поліції.\nВ світі великої літератури виявився за допомогою В. Г. Короленка. У 1892 році Максим Горький публікує перше оповідання – «Макар Чудра», а в 1899-1900 роках знайомиться з Л. Н. Толстим і А. П. Чеховим, зближується з МХТ, які поставили його п’єси «Міщани» і «На дні».\nНаступний період життя Горького пов’язаний з революційною діяльністю. Він вступив до більшовицької партії, пізніше, втім розійшовшись з нею в питанні своєчасності соціалістичної революції в Росії. Він брав участь в організації першої більшовицької легальної газети «Нове життя». У дні грудневого збройного повстання 1905 року в Москві постачав робочі дружини зброєю і грошима.\nУ 1906-1913 роках Горький жив в Італії, на Капрі. Лютневу революцію 1917 року Горький зустрів захоплено. Входив до складу «Особливої наради у справах мистецтва», був головою Комісії з питань мистецтва при виконкомі Петроградської Ради РСД. Восени 1921 року через загострення туберкульозного процесу поїхав лікуватися за кордон. У квітні 1924 року оселився в Італії (Сорренто). У 1928-1929 роках приїжджав до СРСР, а в 1931 році остаточно повернувся в Москву.\nПомер Максим Горький 18 червня 1936 року в містечку Горки, під Москвою. Був похорон 20 червня 1936 в Москві на Червоній площі біля Кремлівської стіни. Мозок Горького був відправлений для вивчення в Інститут мозку в Москві. Навколо його смерті, як і смерті його сина Максима до сих пір багато неясного.\nСеред творів Максима Горького – романи, п’єси, оповідання, нариси. Широко відомі «Стара Ізергіль», «Пісня про Буревісника», «Міщани», «На дні», «Дачники», «Варвари», «Мати», «Васса Желєзнова», «Казки про Італію», автобіографічні повісті «Дитинство» і «В людях», «Справа Артамонових», «Васса Желєзнова», «Життя Клима Самгіна» та інші твори письменника. Багато хто з них екранізовані.\n1982 – Джон Чівер (John Cheever) (нар. 1912), американський письменник.\n1997 – Лев Зіновійович Копелєв (нар. 1912), критик і літературознавець.\n1907 – в Лондоні зустрілися Джордж Бернард Шоу (George Bernard Shaw) і Марк Твен (Mark Twain).\nВеликий український поет Тарас Шевченко помер 10 березня 1861 року в Санкт-Петербурзі і був похований на Смоленському кладовищі. Провести в останній путь Кобзаря прийшли письменники Достоєвський, Лєсков, Салтиков-Щедрін, Тургенєв, Некрасов, представники української, польської, грецької громад Санкт-Петербурга.\nПеред смертю «великий Кобзар» заповідав поховати його на Україні, в Каневі. Незабаром його друзі – художник Григорій Честахівський, а також брати-літератори Михайло та Олександр Лазаревські вирішили виконати останню волю поета.\n22 травня 1861 прах Шевченка було перепоховано на Чернечій горі біля Канева. Незабаром до могили Кобзаря почали стікатися українські паломники, а Чернеча гора отримала назву Тарасової. У 1925 році могила поета стала частиною Канівського музею-заповідника, а через 14 років там було відкрито пам’ятник роботи скульптора Матвія Манізера.\nСучасного вигляду меморіал придбав 18 червня 1939 року, коли на могилі Кобзаря був встановлений бронзовий пам’ятник, а незабаром і споруджено літературно-меморіальний музей.\nСьогодні музейна колекція нараховує понад 20 000 унікальних експонатів, серед яких меморіальні речі та офорти Тараса Шевченка, рідкісні видання його книг, цінні архівні документи, фото- і кіноматеріали, аудіо- та відеозаписи виступів знаменитих бандуристів і кобзарів. При заповіднику функціонують картинна галерея та наукова бібліотека.\n1939 – в СРСР з еміграції повернулася поетеса Марина Цвєтаєва.\n1955 – вийшов перший номер журналу «Юність» (редактор В. П. Катаєв).\n1960 – вийшов перший номер тижневика «За кордоном».


На прес-конференцію Ющенка у Черкасах не пропустили журналістів\n«УДАР» став на захист журналістів, яких не пропустили на зустріч з екс-президентом України Віктором Ющенком у Черкасах.\nДвох журналістів - члена НСЖУ Івана Прокопчука, а також представника всеукраїнської газети «Точка опори» Сергія Варича не пропустили на прес-конференцію Віктора Ющенка, що відбувалась 27 вересня в елітному готелі «Апельсин», що в Черкасах.\n- Ми прийшли на захід за 5 хвилин до початку. У той час як мої дані внесли до списку реєстрації, вийшла керівник головної служби інформаційного департаменту партії «Наша Україна» Юлія Торговець, яка заборонила проходити на захід. У той же час до зали проходили інші журналісти - очевидно, з тих видань, яким проплатили розміщення агітматеріалів, - коментує Іван Прокопчук.\nЗаборону журналістам відвідати захід Юлія Торговець спочатку мотивувала тим, що вони запізнилися. Потім - тим, що акредитація закривалася службою безпеки за день до приїзду Ющенка, бо «ця особа під охороною».\nПісля прес-конференції вже чекали пояснень від представників Ющенка не лише журналісти, а й представники Черкаського обласного осередку партії «УДАР Віталія Кличка».\n- «Наша Україна» декларує, що виступає за свободу слова. Чому ж тоді ви ховаєтесь від відвертих запитань журналістів? - поцікавився очільник Черкаського «УДАРу» Віталій Іляшенко.\n- До такої поважної людини, як Президент, треба приходити заздалегідь. Представник преси «опіздав» на 5 хвилин, - відрізала пані Торговець.


Про Норматив™ PRO\nНорматив™ PRO - це єдина саме професійна в Україні система по забезпеченню нормативною документацією з найбільш повною спеціалізованою нормативною базою, що поповнюється щодня та найбільш ефективним і повнофункціональним програмним забезпеченням. Аналогів такого рівня, на сьогодні, немає.\nМіністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, і ще дванадцять Міністерств, Держкомітетів та Держслужб використовують нормативне обслуговування на базі Норматив PRO та рекомендують його для загального впровадження своїми офіційними листами. Фактично, Норматив PRO - це стандарт в нормативному забезпеченні держорганів регулювання.\nДев'ять з першої десятки найбільших українських компаній (найбільших за версією журналу Forbes) офіційно, відповідно Договорів, працюють на нормативних базах та програмному забезпеченні Норматив PRO.\nОргани контролю Міноборони України користуються Норматив PRO та рекомендують офіційними листами його використання.\nНа базі комплексу Норматив PRO офіційно працюють більшість регіональних експертних центрів та регіональних Бюро судових експертиз України. Нормативна база Норматив PRO «de facto» є першоджерелом документів для офіційних висновків українських експертів.\nПовна ліцензійна чистота. Авторськими свідоцтвами захищено не лише програмне забезпечення, але й нормативні бази Норматив PRO. Крім того, «Норматив», як і «Документ» - наші зареєстровані товарні марки.\nПро проект «Норматив™ PRO»\nПрограмне забезпечення «Норматив™ PRO», на базі якого функціонує професійна нормативно-правова бібліотека, є сучасним високо технологічним продуктом, в якому впроваджені новітні технології в області програмування, ергономіки, психології праці та інших царин.\nПри створенні «Норматив™ PRO» були уважно проаналізовані практично всі прикладні інформаційно-пошукові програми подібного спрямування, що використовуються в Україні та європейских державах. Опрацьовано найбільш значущі світові аналоги юридичного або нормативно-правового програмного забезпечення.\nТаким чином «Норматив™ PRO» має всю необхідну для професійної нормативно-правової електронної бібліотеки функціональність. Нічого зайвого, або того що відвертає увагу. Саме необхідну функціональність для повноцінної роботи з нормативними документами.\nАле, при таких широких можливостях, для «Норматив™ PRO» вдалося створити дійсно дружній інтерфейс та ергономічний дизайн. Будь-який користувач, маючи мінімальні навички роботи з комп'ютером, на інтуїтивному рівні розбереться з роботою програми в саме мінімальний час. Самі тексти документів відкриваються в звичних користувачеві програмах - Acrobat Reader, MS Word тощо.\nДизайн «Норматив™ PRO» спеціально розрахований таким чином, що б максимально знизити стомлюваність та зробити роботу з програмою зручною і приємною. Це досягається спеціальними розрахунками по мінімізації рухів користувача і підбором колірної гами, що знижує стомлюваність.\n«Норматив™ PRO» є офіційно зареєстрованим об'єктом авторського права (свідоцтво №19338). Авторські майнові права належать фірмі розробникові - Науково-виробничому об'єднанню «Норматив» (до реорганізації - Науково виробниче підприємство «Інтерукраїна-софт», авторські права передані).\nФірма розробник «Норматив™ PRO» давно і серйозно працює на ринку нормативно-правової документації та давно і успішно співпрацює з органами державного нагляду.\nПроект працює з 2004 року, що навіть можна простежити у відомих інтернет-архівах вивчивши інформацію про наші сайти, наприклад, document.org.ua. У відповідність з постановами Кабінету міністрів України, ми розробили та впровадили ряд державних проектів по створенню і обслуговуванню електронних баз даних. Деякі з них: «Дозвільна діяльність (реєстр дозволів - Державний департамент промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду МНС України)», «Український реєстр об'єктів підвищеної небезпеки».\nОкремо слід відзначити, що «Норматив™ PRO» має повноцінну інформаційно-технічну підтримку як через форму на сайті, так і за телефонами гарячої лінії служби.\nПро список користувачів\nВідразу слід зазначити: переліку «клієнтів» не буде. Для нас Ви партнери, а не «клієнти». Для реклами, або з іншими корисливими чи альтруїстичними цілями, інформація про наших партнерів не буде викладатися у відкритий доступ.\nПерераховувати назви конкретних підприємств, які є нашими партнерами в царині співпраці з нормативного забезпечення, з нашого боку просто не етично. Для переконання потенційних партнерів, досить, що з нами співпрацюють більшість держорганів і всі (практично) провідні підприємства України.\nСлід звернути увагу, що як би в Україні був би кращий варіант нормативного забезпечення, до нашої програми та до нашої нормативної бази не були б прив'язані ані держоргани, ані експерти, ані найбільші українські підприємства.\nМожна продовжувати текст до нескінченності, описуючи кожну кнопочку в інтерфейсі або кожне поле в нормативній базі. Буде великий цікавий роман. Але нема нащо.\nІнтерфейс не бездоганний, але до цього прагне і в прагненні підійшов досить близько. У програму включені практично всі наявні на ринках функції, причому значно поліпшені, модернізовані і доповнені, хоча, на мою думку, без деяких з них цілком можна було б і обійтися.\nАле не дивлячись на розширену функціональність, нам вдалося досягти того, що управління системою в режимі "за замовчуванням" елементарно просто та, водночас, ефективно для будь-якого користувача.\nУ програмне забезпечення вже включені всі адміністративні оболонки (робота зі своїми власними документами), системи оригінального пошуку (спеціально розроблені науковим колективом алгоритми) і маса інших інновацій.\nВзагалі, визначення необхідної функціональності програмного проекту - досить складне завдання. Програмний засіб має мати максимальну кількість можливостей, і при цьому, мати найпростіше неперевантажене управління і залишатися інтуїтивно зрозумілим навіть для непідготовленого користувача. На наш погляд, в Норматив PRO ця задача вирішена досить успішно.\nПри цьому, досвідчений користувач може додатково користуватися будь-якою функціональністю або тонкими налаштуваннями, якщо, звичайно, розуміє навіщо він це робить.\nЯк факт - щоденні надходження документів та зміна (актуалізація) інформації про них в нормативній базі.\nПравильне проектування нормативної бази з усією необхідною інформацією і відсутністю «інформаційного шуму», її грамотне наповнення і ведення, а так само своєчасна актуалізація.\nВсі матеріали ретельно структуровані и класифіковані. Електронна база принципова не містить "сміття" - непотрібних або випадкових матеріалів, наявність яких тільки заважає роботі з документами.\nНа кожен документ ведеться картка реквізитів, в якій відбивається повна інформація про документ, включаючи розробника документа, наявність в офіційних переліках документів, заміни, скасування, посилання на супутні або документи, що мають відношення до цього нормативу, коментарі укладачів банку нормативів.\nКоментарі вельми важливі, тому що бувають випадки, коли скасовані документи потрапляють в офіційний перелік чинних документів або навпаки. Всі відстежуються за поточними наказами відповідних міністерств і відомств. Інформація про документи, які вже прийняті, але ще не вступили в дію або ще не опубліковані теж є дуже цінною.\n(044) 537-1589, 537-1579.\nТехнічна підтримка: (044) 537-1579.\nПоштова адреса: провулок Іпсілантієвський, буд. 3, офіс № 65, м. Киів, 01010\nм. Киів, провулок Іпсілантієвський (до перейменування - вул. Аістова), буд. 3, офіс № 65 (м. Арсенальна ~ 100 метрів)\nЧаси роботи: с 10-00 до 17-00 (робочі дні)\nПошта: Надіслати повідомлення.\nРеквізіти НВО «Норматив»\nТОВ Науково-виробниче об'єднання «Норматив»\nРозрахунковий рахунок № 26006052626367, Банк: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО: 300711\nСвiдоцтво платника єдиного податку: серія А № 524724, ставка єдиного податку 5 %\nЮридична адреса: 01010 м.Київ, вул. Аістова, буд.3, оф.65\nКод КВЕД 58.11 Видання книг\nКод КВЕД 58.12 Видання довідників і каталогів\nКод КВЕД 58.19 Інші види видавничої діяльності\nКод КВЕД 58.29 Видання іншого програмного забезпечення\nКод КВЕД 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем\nКод КВЕД 63.12 Веб-портали


Всесвітній lень мігруючих птахів\nВсесвітній день мігруючих птахів був ініційований у 2006 році як глобальна інформаційно-освітня кампанія, спрямована на створення сприятливих умов для мігруючих птахів та збереження середовища їх існування.\nЦього року лозунг свята – «Птахи єднають світ!». Він покликаний донести твердження – успіх у збереженні мігруючих птахів може бути досягнутий лише спільними зусиллями.\nКраїни всього світу об’єднуються для збереження птахів завдяки міжнародним багатостороннім договорам, таким як Конвенція про збереження мігруючих видів диких тварин, Угода про збереження афро-євразійських мігруючих водно-болотних угідь тощо.\nМіграції птахів – це чудо. Птахи пролітають сотні і тисячі кілометрів аби знайти відповідні місця для гніздування або зимівлі. Охороняючи їх, ми робимо внесок у збереження біорізноманіття.\nОстаннім часом чисельність мігруючих птахів значно скоротилася. Відзначення цього Дня дає можливість кожному зробити свій внесок у зменшення загроз для птахів. Будь-яка участь сприятиме успіху цієї кампанії: вивчення птахів у природних умовах, навчальні програми, лекції, екскурсії, художні виставки чи громадські події.


Є у мене хороша подруга, з якою ми разом були багато років. Нам по 50. Якось Ліда сказала, що виходить заміж, а чоловік молодший за неї на 20 років. Я так довго відмовляла її, навіть доньку Ліди намагалася підмовити, та й вона мене не чула. Вперше я побачила нареченого Ліди на весіллі, я й досі його не можу забути |\nPrevious Недавно я почала помічати, що чоловікові постійно дзвонить незнайомий номер. Коли він забув телефон біля мене і пішов в ванну, я скористалася моментом і вирішила зателефонувати на той номер. Мені відповіла дівчина, яка здивувалася тому, що з номера телефону її «хлопця» їй дзвонить якась жінка\nNext Це щось стrашне! Величезна бiдa ввечері настигла Україну! Вогнеборці гасять масове загоряння сухої трави та лісової підстилки в трьох районах Луганської області.


Говорити про вибори на Донбасі, не маючи контролю над кордоном, - це популізм, - Квурт - Інформаційне агентство «Вголос»\nГоворити про вибори на Донбасі, не маючи контролю над кордоном, - це популізм, - Квурт\n04.10.2019 | 10:30\nДоки влада України не поверне собі контроль над окупованими територіями та не гарантує безпеку для українців, говорити про проведення виборів там не можна.\nПро це в ефірі ток-шоу “Говорить ВЕЛИКИЙ Львів” заявив міський голова Винників, що під Львовом, Володимир Квурт.\n“Як взагалі там провести вибори? Хто ЦВК? Хто суд? У який спосіб там з’являться політичні партії, які працюють в Україні? У який спосіб приїдуть спостерігачі? Хто гарантуватиме безпеку? Ми спостерігали, як російські спецслужби викрадали громадян України з території Білорусі і затримували у нейтральних водах. То що буде на території, яку вони контролюють? Ми можемо зробити новими заручниками Кремля велику кількість людей”, – зазначив Квурт.\nЗа словами політика, провести вибори на окупованих територіях Донбасу, враховуючи бажання окупантів і водночас так, щоб це не зашкодило Україні, – нереально.\n“Поки не буде повернено контроль над українським кордоном, доки не буде гарантовано безпеку нашим громадянам на окупованій Росією території, говорити про будь-які вибори там – популізм і ніщо інше. Жодного миру ми так не отримаємо”, – переконує Володимир Квурт.\nВолодимир Квурт розклав по поличках загрози надання особливого статусу Донбасу\n"ПОКИ НЕ БУДЕ ЗАБЕЗПЕЧЕНА БЕЗПЕКА НА ОКУПОВАНИХ ТЕРИТОРІЯХ, ГОВОРИТИ ПРО ВИБОРИ ТАМ – ЦЕ ПОПУЛІЗМ", – міський голова м. Винники Володимир Квурт розклав по поличках загрози надання особливого статусу Донбасу#ГОВОРИТЬВЕЛИКИЙЛЬВІВ #govorytvelykyiLVIV #Lviv #Ukraine #show Телеканал НТА espreso.tv\nОпубліковано Говорить Великий ЛЬВІВ Четвер, 3 жовтня 2019 р.\nВійнаВибориДонбасРФКвуртГоворить Великий Львівформула Штайнмаєра


Принципи, які дозволять вам керувати часом і жити щасливо | Вар'ят\nПринципи, які дозволять вам керувати часом і жити щасливо\nЗабудьте про нескінченні списках справ, відсутності часу і енергії. Пора жити так, як хочете ви.\nЄ якесь особливе таїнство в холодних місцях. В будинку стає по-особливому затишно, а свічки, гарячий чай і книги, які я безмірно люблю – головні складові цього таїнства. І про одну з моїх улюблених книг я розповім в цій статті.\nКоли в голові у мене були нескінченні списки справ, на реалізацію яких не вистачало ні часу, ні енергії, а мотиваційні установки вже не працювали, – я згадала про чудову книгу Джулії Моргенстерн «Тайм менеджмент: мистецтво планування та управління своїм часом і своїм життям» .\nПісля її прочитання я стала втілювати в життя отримані рекомендації, повністю змінила підхід до свого розкладу і змогла відчути себе щасливою.\nОсновний принцип, за яким Джулія пропонує планувати свій графік – «зсередини назовні», значить будувати свій графік так, як зручно вам. Начебто логічно, чи не так? Але, проаналізувавши свій графік, я жахнулася – від «зсередини» там практично нічого немає.\nПерше, що радить зробити Джулія – це усвідомити. Уявіть, ви переїжджаєте, і вам потрібно транспортувати вашу бібліотеку. У вас є дерев’яний ящик, в який поміщається 40 книг, але у вашій бібліотеці – 60. Ящик більшого розміру взяти не можна, і що ж робити?\nПереглядаючи книги, ми розуміємо, що вони всі дуже важливі і цікаві, тому ми намагаємося вмістити їх усі. Але як ви думаєте, чи буде підсумок вдалим? Особисто я бачу таку людину змученою морально і фізично. Тому важливо бути усвідомленим, щоб чітко розуміти, що необхідно взяти з собою, а від чого можна відмовитися. Наприклад, деякі книги вже можуть бути не актуальні для вас, інші можна замінити електронними і т.п.\nУ книзі Джулія розповідає про 4 вправи, які радить виконати:\n• Що працює на вас? У цій вправі за допомогою навідних запитань, ви зможете виявити, які ваші якості і патерни працюють на вашу користь і стануть вашими союзниками.\n• Що не працює? Прочитавши цей блок, ви побачите напрямок, в якому потрібно рухатися для виправлення ситуації. Ви навчитеся справлятися з усіма труднощами і аналізувати ситуацію.\n• У цій вправі зрозумієте свої переваги в процесі планування та управління часом.\n• А в цьому визначте власні джерела сил і циклів зміни енергії.\nВиконавши ці вправи, я усвідомила, що мені підходить принцип slow living – неспішне життя. Завдяки йому я відчуваю себе комфортно, він дарує мені гармонію і робить щасливою і високоефективною. До цього моє розклад було переповнене, я намагалася впихнути в ящик для 40 книг – 60. Мені було важко, але я якось справлялася, і моя дратівливість сприймалася як норма. Зараз я так не вважаю.\nДругий пункт у створенні нового підходу до життя – формулювання цілей. Але не з принципу, як всім довести, що я кращий, а з принципу «зсередини назовні». У своїй книзі Джулія говорить про три етапи визначення життя, яке ви хочете побудувати:\n• Визначення довгострокових стратегічних цілей\n• Вибір діяльності, яка допоможе вам досягти ваших цілей або загальних способів їх досягнення\n• Вибір щоденних завдань (справ), що складають обрані вами види діяльності\nПроаналізувавши свій попередній підхід до планування графіка, я чітко побачила дисгармонію між першим і третім пунктом. Було сумно це усвідомити, але розуміння того, що тепер я рухаюся в правильному напрямку, мотивувало мене.\nЯ приступила до практичної сторони питання, спираючись на приклади, інструкції та рекомендації, описані в книзі. Дуже цікавим видався підхід за принципом «дитсадкові» модель організації часу, коли розклад формується за сферами життя, а всі ваші дії будуть сприяти досягненню цілей у цих областях.\nТакож Джулія пише про приховані витрати часу, пояснює, як розрахувати час для виконання незнайомих завдань, допоможе поборотися з купою незавершених справ і провести «зачистку» розкладу, поговорить про підводні камені в розкладі, делегування, звичкою спізнюватися і перфекціонізм.\nЯ рада тому, що прочитала книгу Джулії, оскільки вона навчила мене бути усвідомленою і грамотно вирішувати проблеми і завдання замість того, щоб бігати від них. Ця книга стала відправною точкою в дорозі до себе і життя, яку я бажаю, оскільки тепер я грамотно підходжу до виконання справ і у мене завжди є час на важливі завдання.\nЯк отримувати максимальну користь від кожної прочитаної книги Previous post\n«Правило 40%»: ключ до психологічної витривалості Next post


На трасі Київ - Чоп внаслідок ДТП загинув велосипедист | Новини\nНа трасі Київ - Чоп внаслідок ДТП загинув велосипедист\n13:02, 11 вересня 2016 р.\nДТП сталася у суботу, 10 вересня, близько 23:20 на трасі Київ-Чоп, поблизу населеного пункту Янгелівка, Буського району.\nЯк повідомили 032.ua у департаменті з питань цивільного захисту Львівської ОДА, водій іномарки "Рено Лагуна" прямуючи до Львова здійснив смертельний наїзд на велосипедиста. Після пригоди чоловік самостійно звернувся до правоооронців і повідомив про ДТП.\nНезадовільні дорожні умови, що могли би стати безпосередньою або супутньою причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не виявлені. Причини події - з'ясовуються. Проводиться дослідча перевірка.\nНагадаємо, як раніше повідомляв 032.ua, поблизу Львова водій автомобіля збив на смерть велосипедиста і втік з місця ДТП (ФОТО).\nЛьвів 032.ua ДТП новини пригоди 032_ua


Економія при покупці авіаквитків - думка експертів\nЯк заощадити при покупці авіаквитків\nЗаздалегідь - дешевше\nУ питанні покупки авіаквитків, ця фраза є законом. Купуючи квиток за кілька місяців до початку подорожі можна заощадити значну суму грошей, особливо якщо ви збираєтеся в подорож з родиною.\nАвіакомпанії продають місця в літаку за принципом "від дешевого до дорогого". Авіаперевізники орієнтується на різні групи населення з різним доходом. Тому, попередній продаж квитків за низькою вартістю, забезпечує авіаперевізнику - завантаження. Коли пасажиропотік досить високий, для забезпечення прибутковості рейсу, авіаперевізник закриває продаж дешевих квитків і вже решту місць продає за високою ціною.\nДо речі, оплачуючи, деякі, додаткові послуги заздалегідь:\nдодаткове місце багажу\nмісце в салоні літака/li>\nВи можете, так само, значно заощадити і заробити милі.\nУвага, бувають винятки!\nПрипустимо, група з 20 осіб викупила авіаквитки заздалегідь і за два дні до вильоту відмовилася летіти. Система управління доходами авіакомпанії може розмістити знову ці місця тільки в дорогих класах бронювання, а може - у всіх. І тоді станеться диво - за два дні до рейсу ви купите дешевий квиток. Але розраховувати на це - як грати в лотерею, кому-то, звичайно, пощастить, тільки це виняток, що доводить правило.\nЕкономія на комфорті\nДуже часто, дешевше купити квиток з сусіднього міста, країни, ніж летіти зі свого. Наприклад: ви проживаєте в Одесі і хочете полетіти в якесь із міст Італії або Росії. Але вартість авіаквитків з Одеси дуже висока, в цьому випадку є сенс розглянути можливість вильоту, наприклад, з Кишинева, де вартість квитка може бути в кілька разів дешевше, а час у дорозі до Кишинева, по хорошій дорозі складе не більше двох годин. Таких прикладів багато, пасажири з Мінська можуть заощадити, вилітаючи з Вільнюса, а пасажири з білоруського Гомеля, вилітаючи з Києва. Це ж стосується транзитних перельотів - наприклад, квиток Київ-Париж може коштувати в два рази дорожче, ніж Київ-Варшава-Париж. Все залежить від ваших пріоритетів - комфорт або гроші?\nКвиток в обидва боки коштує дешевше\nКупуючи квиток в обидва боки можна значно заощадити. Перевізник зацікавлений забезпечити завантаження літака заздалегідь, з цієї причини ціна квитка зазвичай на 10-30% дешевше, ніж при покупці двох окремих квитків. З цього правила також трапляються винятки, тому важливо перевірити всі варіанти.\nДешеві квитки часто безповоротні і необмінні\nКожен авіаквиток має положення щодо приймання та обміну. На жаль, у багатьох випадках, це не стосується дешевих білетів. Чим дорожче квиток, тим лояльніше положення щодо приймання та пов'язані з ними зміни.\nЗа правилами тарифів авіаквитків діляться на три категорії:\nнеповоротні і необмінні\nповоротні і обмінні зі штрафом\nповоротні і обмінні без штрафів (найдорожчі)\nРекомендуємо до моменту покупки авіаквитка ознайомитися з правилами тарифу. Безпосередньо в день покупки авіаквиток можна анулювати без штрафів, практично всі авіакомпанії це дозволяють, але на наступний день після оформлення - повернення і обмін здійснити можна тільки за правилами тарифу.\nЧасто авіаквиток - це тільки авіаперевезення\nСьогодні авіаперевізники часто не включають у вартість авіаквитка додаткові послуги, такі як - безкоштовний провіз багажу і харчування. Рекомендуємо завжди уточнювати, що входить у вартість перельоту, і в тому випадку, якщо подібні послуги потрібні, - подбайте про придбання їх заздалегідь. Послуга провезення багажу коштує дорожче, якщо купувати її в аеропорту безпосередньо перед вильотом, а харчування буде замовити неможливо. До речі, гаряче харчування на борту, куплене заздалегідь, набагато смачніше сухих бутербродів, що продаються безпосередньо під час польоту.\nОнлайн реєстрація - це просто і зручно\nПрактично всі авіакомпанії світу пропонують пасажирам скористатися послугою онлайн реєстрації. Онлайн реєстрація дозволяє заздалегідь, зазвичай за 48-24 години до вильоту рейсу зареєструватися та вибрати найбільш комфортне місце в салоні літака. Крім цього, онлайн чек-ін дозволяє не звертатися до стійки реєстрації в аеропорту, і в разі відсутності багажу пройти відразу до стійок контролю безпеки і паспортного контролю, заощадивши, таким чином, мінімум 40 хвилин часу для себе. Онлайн реєстрація дозволяє заощадити і кошти, у зв'язку з тим, що деякі з авіаперевізників вимагають оплату за реєстрацію в аеропорту. І важливо знати, що в разі перепродажу на рейси, а ця ситуація не така вже й рідкісна, наявність онлайн реєстрації ускладнює відмову на перевезення саме вам. Правда, відмінний сервіс?\nУ рідкісних випадках, для пасажирів бізнес-класу, онлайн реєстрація відкривається за 7 днів до вильоту. Ця інформація доступна на сайтах авіаперевізників. При виборі місць в салоні, особливо при тривалих авіаперельотах, пам'ятайте, що спинки сидінь в аварійному і перед аварійним рядами - НЕ розкладаються. У цих рядах вас також попросять всю ручну поклажу прибрати на полиці, не дозволивши нічого залишити під сидінням.\nРеєструйтеся в програмах часто-літаючих пасажирів\nБагато авіакомпаній пропонують зареєструватися в спеціальній програмі для часто-літаючих пасажирів. Так як авіаперевізники зацікавлені в «утриманні» більшого пасажиропотоку на своїх рейсах, в якості додаткової мотивації пропонують накопичувати милі. Витрачати накопичені милі можна на авіаперельоти і додаткові послуги, такі як зміна дати, підвищення класу обслуговування з економ до бізнес класу (апгрейд), багаж, харчування, більш комфортне місце в салоні літака і інше. Особливо доцільна реєстрація в програмі часто-літаючих пасажирів для тих, хто здійснює перельоти хоча б раз в квартал і розуміє структуру, як своїх маршрутів, так і авіакомпаній, які виконують рейси на цих напрямках. У разі будь-яких форс-мажорних ситуацій - перепродаж на рейсі, нехватка місць в економ класі, надмірна вага багажу, пасажири з картами FFP (часто-літаючих пасажирів або frequent flyer passenger) отримують переваги.\nРоздруковуйте проїзні документи\nБувають випадки, коли співробітник паспортного або митного контролю вимагає при в'їзді в країну документи, що підтверджують мету перебування в місці призначення. До таких документів можна віднести:\nмаршрутний лист оформленого авіаквитка в обидві сторони\nПред'явивши документи, ви позбудетеся від зайвих проблем і переживань, пов'язаних з подорожжю.\nРеєстрація пасажирів і багажу закінчується не завжди за 40 хвилин\nЗазвичай, авіаперевізники починають реєстрацію за 2 години і закінчують за 40 хвилин. Але є перевізники, які закривають реєстрацію рівно за одну годину до вильоту. Дуже рекомендуємо розраховувати час таким чином, щоб прибути в аеропорт більш, ніж за одну годину до вильоту, особливо в тому випадку якщо у вас є багаж. У разі запізнення на рейс будуть застосовуватися правила тарифу оформленого авіаквитка для повернення і зміни дати. При цьому додатково з вас можуть утримати штраф за np-show (Неявка / запізнення на рейс) - погодьтеся, вкрай неприємно? Тому краще тихіше їдемо, далі летимо.\nЩо потрібно робити, якщо ви не отримали свій багаж\nРизик недоставляння багажу існує для всіх авіакомпаній і аеропортів світу. Звичайно ж, найчастіше, багаж знаходять і доставляють, але для оперативного вирішення такої ситуації дуже важливо виконати ряд дій. Як тільки ви виявили, що багаж не був доставлений, необхідно не проклинати все на світі (це можна зробити потім), а звернутися в службу втрати і розшуку багажу «lost and found» (зазвичай дана служба знаходиться в залі отримання багажу) і скласти заяву про втрату багажу. У заяві необхідно описати:\nописати зовнішній вигляд сумки або валізи (надати фото багажу при наявності)\nвказати номери багажних бирок\nописати зміст багажу і оцінити вартість вмісту.\nУ заяві необхідно вказати контактний номер телефону в країні перебування та електронну адресу, а також адресу, за якою потрібно доставити багаж.\nДуже рекомендуємо перед подорожжю упакувати і сфотографувати свій багаж. Не здавайте в багаж цінні речі.


Жіноча енциклопедія - сторінка 355\nКонсервовані огірки з червоною смородиною\nКожне літо в період дозрівання овочів і фруктів мільйони господинь проводять на кухні по багато годин, ставлячи численні закачування. При цьому кожна з них використовує найрізноманітніші рецепти, запозичені в інших або придумані самостійно. Ясна річ, що серед екзотичних рецептів і продуктів для їх приготування є і звичні для всіх зелені огірочки.\nКвашена капуста з буряком на зиму\nКвашена капуста - відмінна закуска, яка не тільки володіє гідними смаковими якостями, а й збагатить організм масою корисних вітамінів і мікроелементів. У поєднанні з буряком смак і користь цього овоча посилюються в рази. Давайте розглянемо особливості приготування квашеної капусти з буряком на зиму.\nМаннік на сметані з борошном\nІснують різні рецепти манника. Цей улюблений багатьма господинями пиріг вважається повсякденним. Варіації можуть включати в себе борошно крім манки додаткові компоненти - цукати або родзинки, а також сметану замість звичного кефіру. Господині люблять маннік за те, що для його приготування не потрібно особливих кулінарних навичок і вишуканих продуктів. Інгредієнти для цього домашнього пирога знайдуться практично на кожній кухні.\nЗакуски займають гідне місце на столі справжнього гурмана. Вони доповнюють гарніри і підсилюють смакові якості м'ясних страв. Доречні закуски і в парі з салатами і найбільш популярними закусками є мариновані овочі. Рецепт подібного страви і буде наведено нижче.\nДодавання в маннік кефіру, може бути, домашньої кисляку дозволяє надати цьому дивовижному виробу ніжність і неймовірний божественний смак! Маннік виходить легким, повітряним і неймовірно апетитним! Структура страви змінюється за рахунок того, що кефір вже під час випічки, прямо в духовці починає реакцію з розпушувачем тесту, а не як зазвичай відразу в процесі замішування.\nМаннік з родзинками на кефірі\nПиріг з манної крупи - всім відомий і улюблений навіть сучасними господинями маннік здобув свою популярність за простоту приготування. Готується він зі звичайних продуктів, які легко знайти на кожній кухні. А додавання в пиріг манки робить його незвичайним за смаком, розсипчастим і легким.\nМаннік з вишнею на кефірі\nМаннік, який готують на кефірі, неможливо зіпсувати ніякими додатковими інгредієнтами. Так ось цілком можна урізноманітнити смак звичного манника вишневими ягодами! Блюдо прекрасно пропечеться, придбає тонкий вишневий аромат і чудовий смак!\nМаннік з варенням на кефірі\nМаннік з варенням - смачна і неймовірно ароматна домашня випічка, яка стане відмінним доповненням до чашечки гарячого чаю або кави. Приготувати такий десерт дуже легко, а результатом праць, безсумнівно, домочадці і гості вашого будинку залишаться задоволені. Розглянемо особливості приготування манника з варенням на кефірі.\nМаннік на молоці без яєць\nВ основному всі рецепти приготування манника увазі використання курячих яєць. Для тих, хто з різних причин не бажає бачити такого інгредієнта в страві, існує дивний спосіб приготування манника на свіжому молоці, без яєць! Подібний маннік вийде повітряним і м'яким, а молоко додасть виробу додаткову щільність і пружну консистенцію. Хоча при цьому його смак буде ніжним, а сам маннік неймовірно повітряним і м'яким!\nПаштет із квасолі по-вірменськи\nОригінальною закускою на святковому столі може стати паштет по-вірменськи. Родзинкою страви є те, що готується він без єдиного грама м'яса. Основний інгредієнт в ньому - квасоля, але зовні абсолютно неможливо визначити, що приготований він без м'яса. Запевняємо, і гості, і ваші домашні гідно оцінять таке вишукане, корисне, незвичайне ласощі.\nКонсервовані помідори в літрових банках\nЯк правило, господині консервують помідори в банках ємністю 3 літри. Такий обсяг не завжди є виправданим і часто помідори залишаються нез'їденими. Крім того, при консервації томатів невеликого розміру або порізаних на частини зручніше їх укладати в літрові банки.\nСмачний домашній паштет з червоної риби є відмінною низькокалорійної закускою для живильного сніданку або оригінальним доповненням до святкового столу. Його використовують як начинку для тарталеток, яєць, а також подають з крекерами, тостами до чаю.\nБлижче до приходу осені багато господинь цілими днями перебувають на кухні, намагаючись якомога більше зробити заготовок на зиму, адже, погодьтеся, так приємно в холодні зимові дні насолоджуватися смачними фруктами і овочами. Так, звичайно, в наші дні їх без проблем можна купити в будь-якому супермаркеті. Однак жодна з таких магазинних закруток не зрівняється з домашньою. Плюс до всього, заготовивши їхнього будинку, ви зможете бути впевнені, що в їх складі немає ніяких шкідливих речовин.\nПаштет з лосиною печінки\nЧого тільки не придумають кухаря, щоб дивувати клієнтів своїх кафе і, звичайно ж, отримувати більше прибутку від захоплених шанувальників. До числа екзотичних страв відноситься сотня рецептів. Чому вони є настільки популярними?\n16-30 ... 346-360 361-375 376-390 391-405 406-420 ... 11476-11490 11491-11503


17.10.2019 Ирина Запорожец немає коментарів\nКовані ворота витіснили всі інші варіанти входу на територію завдяки багатогранності рішень. Доступність готових металевих деталей дозволяють спорудити будь-яку конструкцію, але домогтися її цілісності і довговічності зможе тільки професійний коваль. Чи будуть ворота ажурним натяком на гостинність, або це буде надійна броня з оригінальним декором — вирішувати замовнику.\nХудожня ковка не обходиться без фантазії дизайнерів в таких предметах інтер’єру, як альтанка або перила, але ворота — це цілком і повністю ідея замовника. Особливо ефектно виглядають ворота из нержавейки, які містять ковані елементи F-Steel. За згодою дизайнера можна внести якісь доповнення в декор, але акцент на основній функції повинен бути поставлений відразу. Кожен крок у процесі виготовлення також повинен бути узгоджений з господарем. За зовнішнім виглядом будинку важко скласти думку про його власника. А ось ворота в приватні володіння можуть багато розповісти про господаря. Вибір натякає на його можливості, характер і навіть ставлення до людей в цілому, тому не голосно сказано, що ворота є своєрідним статусом.\nКовані ворота функція захисту.\nСеред дизайнерів існує думка, що ворота в сучасності виконують здебільшого декоративну функцію. Наприклад, ворота з нержавійки ціна яких хоча і є досить високою, але вони дуже міцні і довговічні. Нібито ковані ворота — це спадщина 17-18 століть, коли численні війни і міжусобиці змушували вдаватися людей до захисних споруд. Звичайно, три століття тому на такий спосіб ізолювання покладалося найбільше надій, а можливості обробки металу були незначні. Тому зусилля, які докладали ковалі, були величезні — кожна деталь, від петель з засувками до полотна, виконувалася методом кування. І, тим не менш, сучасні ворота виконують ту ж захисну роль, що і раніше.\nСучасні ковані ворота — це незамінне рішення у разі огородження земельних ділянок, дач, дворових і адміністративних територій. Це бар’єр, заборона на проникнення в чуже простір, захист майна від викрадення і просто обмежувач для непроханих гостей. Гострі питання недовіри один до одного і слабку захищеність все ще змушують слов’ян встановлювати масивні залізні ворота з надійними засувами. Незважаючи на те, що по вулицях уже давно не ходять натовпи потенційних ворогів з тараном, вимоги до стійкості і надійності воріт збереглися. Чи то можливість установки відеоспостереження, то чи Європейське вплив робить свою силу, але інтерес слов’ян до естетичної складової огорож стає все більш помітним.\nЯкі вони, сучасні ковані ворота? Вишукана «візитна картка» будинку, де переважає ручна робота, волею чи неволею привертають увагу. Справа в тій силі енергії коваля, який з’єднує окремі деталі в єдине ціле, яке приховує або демонструє приватний простір. Але лише майстрам відомо, скільки технічних розрахунків необхідно зробити, і скільки зусиль до металу прикласти, щоб втілити в життя красиву ковану конструкцію. Ковані ворота можуть бути як відкатними, так і орними.\nОсновою для всіх типів служить рама з металевої пустотілої трубки, так як каркас повинен бути максимально-легким, але міцним. Нові відкатні механізми не впливають на зовнішній вигляд — майстри «вписують» трубку з пазом для роликів в обрамляє рамку без зміни дизайну. Суцільні ворота з елементами художньої ковки або повністю прозорі, в яких акцент зроблений на основний орнамент — важко сказати, які виглядають краще. Масивне обрамлення і великий стильний декор з вулиці в очах перехожих виглядає багатше, але для таких воріт потрібні міцні опори і петлі. Іноді кріплення створюється за індивідуальним замовленням і є прикрасою для простого полотна з дерева або профілю.\nОпорні стовпи можна зробити з масивних труб, прикрасивши їх художнім куванням, а можна обкласти каменем, або цеглою. Це залежить від матеріалу, з якого зроблений забір на ділянці. Дерево використовується для сучасних воріт рідко, як декорування. Але дорогі породи, оброблені під погодні умови, вживаються для комбінованих варіантів поряд з кованими петлями, гратами і фігурної рамою. Виглядають такі ворота особливо шикарно на тлі дерев’яного будинку з бруса, який виступає навісу альтанки і акуратної рослинності у дворі.\n#ворота из нержавейки#заказать кованые ворота#купить кованые ворота#Переваги кованих воріт\nТопка дымоходы: немного о том, как сделать правильный выбор


Магистерская работа на тему Вивчення теми Прикметник як засіб формування пізнавальної активності молодших школярів\nВікові особливості молодших школярів та їх врахування у забезпеченні пізнавальної активності 22 кб.\nПсихологічні особливості формування пізнавальних здібностей та пізнавальної активності 2192 кб.\nЗасоби стимулювання навчальної активності молодших школярів 54 кб.\nРозвиток пізнавальної активності молодших школярів на уроках української мови 88 кб.\nФормування пізнавальної активності засобами дидактичної гри 29 кб.\nПсихологічні особливості формування пізнавальних здібностей та пізнавальної активності 2240 кб.\nЕвристична бесіда як метод розвитку пізнавальної активності молодших школярів 118 кб.\nТерміни «пізнання», «пізнавальна активність», «пізнавальна діяльність» учені почали застосовувати порівняно недавно при описі таких дидактичних явищ, як навчання навчальна активність, учбова діяльність.\nУчені-педагоги наголошують, що процес пізнання є вищою формою людської діяльності, яка спрямована на розкриття нових закономірностей руху природи і суспільства, встановлення нових знань про природні й суспільні явища.\nПісля багатьох навчально-експериментальних пошуків у теорії навчання все частіше почали оперувати такими поняттями, як учбова діяльність, учбово-пізнавальна діяльність, пізнавальна діяльність. Хоча деколи всі ці поняття розглядаються як ідентичні, проте був зроблений великий крок на шляху розуміння логічного сенсу змісту дидактичних явищ .\nУ психологічній та дидактичній науці немає єдиного підходу до визначення поняття «пізнавальна активність», хоч у багатьох дослідженнях учені називають деякі загальні істотні риси цієї категорії. Пізнавальну активність учнів як їхню розумову діяльність, яка спрямована на досягнення певного пізнавального результату, і як підвищену інтелектуальну орієнтовну реакцію на учбовий матеріал на основі пізнавальної потреби, розглядає Т.І.Шамова. В інших працях активність розглядається автором «як якість діяльності, в якій проявляється особистість самого учня з його ставлення до змісту, характеру діяльності і бажанням мобілізувати свої морально-вольові зусилля на досягнення учбово-пізнавальної мети» [93, c. 54].\nАктивність слід розуміти як виявлення перетворювального, творчого ставлення індивіда до об'єктів пізнання і передбачає наявність таких компонентів активності, як вибір підходу до об'єктів пізнання, постановку після вибору об'єкту мети, завдання, яке необхідно виконати, перетворення об'єкта в наступній діяльності. «Активність пізнання, - як зауважує Л.Аристова, - варто розуміти як вияв творчого ставлення особи до об’єктів пізнання, котрі поєднані зі змінами в його свідомості» [4, с. 30].\nПізнавальну активність як «творення особистості, яке виявляє інтелектуальний відгук на процес пізнання, живу участь, розумово-емоційну чуйність учня в пізнавальному процесі», розглядає Т.І.Щукіна [95, c. 116].\nПізнавальна активність дитини, на думку Л.Данилової , це її внутрішня готовність (прагнення і здібність) до пізнання, до подальшої участі в напруженій розумовій та практичній діяльності у процесі оволодіння знаннями, уміннями і навичками та виявлення самостійності й творчого підходу до вирішення навчальних завдань та ін. Активність передбачає самодіяльність людини, вибір об'єктів, засобів, форм діяльності, що проявляється у визначенні оптимальних шляхів для досягнення поставленої мети.\nПізнавальна активність — це ініціативне, дійове ставлення школярів до навчання, виявлення ними інтересу, самостійності в мисленні, а також енергійності і наполегливості у виконанні пізнавальних завдань.\nТаким чином, на підставі аналізу теоретичної літератури можемо узагальнити, що пізнавальна активність є складною властивістю суб'єкта, яка інтегрує важливі якісні характеристики його пізнавальної діяльності: пізнавальну самостійність, ініціативність, а також повноту і мобільність його знань, умінь і навичок, що формуються у цьому процесі . Для нас важливо детальніше і глибше розглянути проблему пізнавальної активності, щоб повністю збагнути всю її сутність і значущість. Тож зупинимося на структурі пізнавальної активності школяра.\nПізнавальна активність за своєю психологічною природою безперервна і цілісна. Вона (як і учбова активність) заповнена безліччю автономних одиниць, що мають свої завдання. Така автономна одиниця є пізнавальною діяльністю, яка є конкретним виявом безперервної і висхідної пізнавальної активності. У структурі цієї активності Ш.А.Амонашвілі розрізняє наступні компоненти:\nб) об’єкт пізнання, що має дидактично організовану форму;\nМагистерская работа Вивчення теми Прикметник як засіб формування пізнавальної активності молодших школярів


По прильоту в Китай в українців будуть брати відбитки пальців\nЗ 10 лютого в міжнародному аеропорту Шеньчжень (Китай) вводиться процедура отримання відбитків пальців іноземних громадян у віці від 14 до 70 років, повідомили в департаменті консульської служби МЗС України. Згідно з повідомленням, цю процедуру Китай має намір поступово впроваджувати протягом 2017 року в пунктах пропуску на кордоні країни. 'Не підлягають цій процедурі такі категорії громадян: а) громадяни-власники дипломатичних паспортів і громадяни, яким оформлена спеціальна дипломатична віза, б) громадяни країн, з якими у КНР укладено двосторонні угоди про незастосування процедури взяття відбитків пальців) офіційні особи в ранзі заступника міністра і вищих рангів і супроводжуючі їх особи-члени офіційних делегацій у відповідності з діючими процедурами Міністерства громадської безпеки КНР, г) громадяни, у яких немає можливості взяти відбитки пальців (інваліди)', - йдеться в повідомленні департаменту.\nКрім того відбитки пальців іноземця можуть бути взяті в особливих випадках за окремим рішенням Міністерства громадської безпеки КНР, зазначили в МЗС. Нагадаємо, міністр закордонних справ України Павло Клімкін заявив, що Україна найближчим часом укладе угоду з Туреччиною про відвідини країни за новим ID-картками. При копіюванні матеріалів зі сторінки «Новини України і світу», для інтернет-видань – обов'язкове пряма відкрита для пошукових систем гіперпосилання.\nПосилання має бути розміщена в незалежності від повного або часткового використання матеріалів. Гіперпосилання (для інтернет - видань) – повинна бути розміщена в підзаголовку або в першому абзаці матеріалу. Будь-яке копіювання, публікація, републікування та інше поширення інформації, що містить посилання на "Інтерфакс-Україна', EPA / UPG, суворо забороняється.\nДіти від першого шлюбу чоловіка як будуть брати участь при розділі майна?\nДоброго дня. Я подала на розлучення, у чоловіка є діти від першого шлюбу, 25 і 28 років, спільних дітей немає. Скажіть мені, будь ласка, як буде ділитися майно, на 4 ( моя, чоловіка, сина,...\nЗнайомтеся, це Китай. Частина третя\nВ останні пару років китайці підкорили трансферний ринок божевільними витратами. Але якщо в провідних лігах божевільні покупки можуть собі дозволити лише окремі клуби, то в китайській суперлізі...\nЯк будуть виглядати кінозірки на церемонії вручення "Оскарів"\nОдна з претенденток на "Оскар" в категорії "Краща актриса другого плану" за роль у фільмі 'Огорожі' ('Fences') Віола Девіс має намір з'явитися на церемонії в однотонному яскравому сукню, а...\nАбо робота, або пенсія: українців чекає новий вибір\nМісцевим на БІ рваним ватникам в кирзових чоботях і рожевих лабутени пенсію взагалі треба скасувати! Нехай використану вату жеруть,запивають сечею і скандують гасла : путинпАмаги ,...\nСередній палець відомий нам по знаменитому хуліганському жесту , коли всі пальці стиснуті в кулак, а середній витягнутий вгору. Це жест дії, руху, прояви вольового і пов'язаний з центром,...


Яловичина зі сметанним соусом | Збірка кулінарних рецептів\nЯловичина - 250 г філе\nПерець болгарський - 70 г\nЖир для смаження - 15 г\n1Лук і болгарський перець нарізати невеликими кубиками, моркву і сир натерти на середній тертці.\n2М'ясо нарізати скибочками, злегка відбити, посолити. поперчити.\n3Форму змастити жиром для смаження, викласти шарами цибулю, болгарський перець, моркву, м'ясо (?) та тертий сир. Залити майонезом, посипати зеленню.\n4Борошно разом з перцем підсмажити на молоці і залити цим соусом м'ясо.\n5Запікати в аерогрилі 30 хвилин при температурі 195°С.\nПопередній запис:Назад Яйця, фаршировані оселедцем (з цибулею і булкою)\nНаступний записВперед Суп з яловичиною та овочами в горщику


Купити EPS 1.830.113 Датчик температури охолоджуючої рідини Citroen Jumpy I (94-07)\nEPS 1.830.113 Датчик температури охолоджуючої рідини Citroen Jumpy I (94-07)\nКатегорія: Датчик температури\nМагазин запчастин Авто7 передбачає можливість купити EPS Датчик температури охолоджуючої рідини за демократичною ціною. Авто7 гарантує якість всіх представлених комплектуючих. Проплачена запчастина проходити ретельну перевірку перед відправкою. Вартість запчастин актуальні, а стан точно такий же як на фотографіях . Оплатити запчастину можна одним з 3 способів:\nВідправка виконується в наступні міста: Чернігів, Полтава, Одеса, Львів, Кривий ріг, Київ, Дніпропетровськ, Суми, Луцьк, Запоріжжя, Харків, Тернопіль, Чернівці, Рівне, Миколаїв, Ужгород та інші міста України. Деталь EPS Датчик температури охолоджуючої рідини підходить для Citroen Jumpy I (94-07) з двигуном: 1.9D (1905см3), 1.9TD .\nЯк купити запчастину EPS Датчик температури охолоджуючої рідини на нашому сайті?\nСкористайтеся кошиком, залишивши свою контактну інформацію. Або зателефонуйте нам і наші менеджери через кілька хвилин дадуть відповідь на всі ваші запитання все що стосується доставки і оплати . Як альтернативний варіант Ви можете скористатися формою "Купити в 1 клік", просто введіть номер і ми самі Вам передзвонимо. Ціна EPS Датчик температури охолоджуючої рідини від виробника EPS починаючи з 234 грн. В онлайн каталозі запчастин завжди актуальні ціни.


Ілля Пономарьов: У Нормандському форматі нема сил, зацікавлених у реальному припиненні війни - новини ZIK.UA\nНовини » Політика четвер, 29 березня, 2018, 18:08\nНормандський формат є малоефективним. Там немає таких сил, які були б зацікавлені в реальному припиненні цієї війни.\nТаку думку в ефірі програми «Перші про головне. Коментарі» на телеканалі ZIK висловив депутат Держдуми Росії у 2007-2016 роках Ілля Пономарьов.\nГість програми зауважив, що учасники «нормандської четвірки» завжди говорять про режим припинення вогню. Ілля Пономарьов каже, що це їхня постійна позиція\n«Але тут я погоджуся із пані Геращенко, що ніколи це не виконувалося. Адже кожного дня гинуть люди, вони досі гинуть. Так, це добре, що не має таких запеклих боїв, танкових атак, але обстріли є щоденно», – зазначив Пономарьов.\nТому, додає гість програми, можна оговорити про те, що Нормандський формат є малоефективним та не сприяє вирішенню конфлікту на Донбасі.\n«Він є неефектним, бо там не має таких сил, які були б зацікавлені у реальному припиненні цієї війни», – вважає колишній депутат.\nВодночас Пономарьов зауважив, що потрібно йти дальше і виходити за рамки Мінського процесу.\n«Необхідно наближатися до того формату, що було передбачено Будапештським меморандумом, де надавалися гарантії цілісності України. І от ця лінія переговорів із Волкером щодо миротворців – це реальний шлях до врегулювання ситуації. А до перемир’я може закликати будь-хто. Це прекрасні заклики. Так, як і заяви про обмін полоненими. Але у повному обсязі ці заяви ніколи не реалізуються», – підкреслив Ілля Пономарьов.


На водозаборі «Полтававодоканалу» освятили воду - UA: ПОЛТАВА\n18:41, 19 січ. 2019\nУ Полтаві близько двох сотень людей сьогодні зранку освячували воду на першому водозаборі «Полтававодоканалу». Таку кількість нам назвав речник обласної поліції Роман Грішин. Люди приносили воду із собою або набирали її на місці. Обряд освячення здійснив Архієпископ Полтавський і Кременчуцький Федір.\n8-30. До водозабору «Полтававодоканалу» сходяться люди.\nТаміла Гладка, прийшла на освячення води: Я прийшла з родиною. Ми сюди ходимо щороку. Свято Водохрещі – це велике свято. Воно дає енергетику, дає силу, здоров’я. Тому воно для нас є досить вагомим. Воду набирали вночі, як годиться.\nТі, хто не принесли воду із собою, набирають її із ось цих кранів.\nВалентина Скубій, прийшла на освячення води: Я набираю відро. Тут 10 літрів. Для себе додому і для всіх друзів, які не змогли сьогодні прийти.\nФедір, архієпископ Полтавський і Кременчуцький: Це дуже давній церковний обряд, освячення води. Ми бачимо, що дія божої благодаті продовжується. Якщо ми наберемо воду в чисту посудину, вона зберігається чистою і зберігає властивості. Освячує людину, яка дає людині сили поборювати в собі гріх і зло.\nЗа словами речниці «Полтававодоканалу» Ліани Козмійчук, воду на першому водозаборі освячують понад 15 років. Водохреща – це християнське свято, яке відзначають щорічно 19 січня.\nНа водозаборі «Полтававодоканалу» освятили воду.


НАЦІОНАЛІСТАМ ВАРТО СУТТЄВО ЗМЕНШИТИ ЗНАЧЕННЯ ІСТОРИЧНОГО ПОРЯДКУ ДЕННОГО – Стрий.net\nНАЦІОНАЛІСТАМ ВАРТО СУТТЄВО ЗМЕНШИТИ ЗНАЧЕННЯ ІСТОРИЧНОГО ПОРЯДКУ ДЕННОГО\nПід час Майдану можна було спостерігати конфронтацію і поступову гібридизацію двох дискурсів — націоналістичного і лібералістичного. Спочатку очільники ліберальної опозиції та “діджеї” Майдану з недовірою ставилися до націоналістичних символів. Одначе останні здобували все більше поширення: вітання “Слава Україні — Героям слава!” та “Слава нації — Смерть ворогам!” стали загальноприйнятими, ряди протестувальників рясніли червоно-чорними прапорами, і навіть із гаслом “Україна — понад усе!” уже нічого не можна було зробити. Останні ексцеси конфронтації під час Майдану — вимога до “Свободи” прибрати націоналістичні банери з фасаду КМДА, а також засудження смолоскипних маршів, організованих 1 січня на честь дня народження Степана Бандери.\nПісля втечі Януковича, з вибухом відкритого московсько-українського конфлікту співіснування обох дискурсів відбувалося у тісній кореляції з московською пропагандою. Протягом певного часу можна було спостерігати виправдально-заперечний характер ставлення української інформаційної сфери до націоналістичних маркерів: якщо колективний Кісєльов говорив, що в Україні існує засилля націоналізму і “бандерівців”, то низка українських ЗМІ та користувачів соцмереж відповідали “Ніяких бандерівців в Україні немає”. Згодом відбулося зрушення в бік легітимізації націоналістичних символів шляхом іронічного висміювання московської пропаганди. Ці символи перетворилися на такий собі жартівливий мем, що поступово почав становити частину ідентичності багатьох далеких від націоналізму українців.\nЛегітимізація націоналізму відбувалася і на більш серйозному рівні. Націоналістичні символи стали частиною культури українських фронтовиків. На державному рівні почали впроваджуватися ініціативи з декомунізації з одного боку і героїзації ОУН та УПА — з іншого. Дивним чином навіть ті ЗМІ, які назагал орієнтуються на ліво-ліберальну ідеологію (скажімо, “Громадське”), почали перейматися проблемою недоброзичливого ставлення Польщі до українського визвольного руху часів Другої світової. Символічним підсумком цього всього стало нещодавнє перейменування у Києві Московського проспекту на проспект Бандери.\nЗ упевненістю можемо сказати, що за останні два з половиною роки гібридизація націоналістичного і лібералістичного дискурсів таки здійснилася, і в Україні виникло явище ліберально-націоналістичного кентавра.\nВ рядах націоналістичного руху виклики, пов’язані з існуванням цього кентавра, усвідомили далеко не всі. Декого обурює рівень профанації націоналістичних символів: якщо ще п’ять чи десять років тому звання бандерівця необхідно було заслужити, нерідко ризикуючи здоров’ям та свободою, то сьогодні це мем, який легко присвоюється людьми, надзвичайно далекими від того стилю мислення і життя, до якого звикли націоналісти. Але системного усвідомлення змін, очевидно, не відбулося. Не було здійснено спроби знайти відповідь на питання: чи можливий націоналізм за умов, коли у Києві існує проспект Бандери, а тисячі українських користувачів Facebook, котрі сповідують чужі націоналізму принципи, виставляють аватарки з червоно-чорною символікою?\nПозбавлення монополії, яке пережили націоналісти, має небагато спільного з повноцінним поширенням націоналістичних ідей. Адже легітимізації (тісно пов’язаної із профанацією) зазнали самі лиш символи, а не ідеї. Про це переконливо свідчить характер популярного образу націоналістичного руху минулого часу. Бандера, Шухевич, вояки УПА стали редукованими до “національних героїв”. Вони знайшли легітимізацію саме як “борці за незалежність”, а не носії певних ідеологічних принципів, що не обмежувалися ідеєю здобуття незалежності.\nНаціоналісти лишилися у якомусь сенсі обкраденими. Предмет крадіжки був важливим і для внутрішньої сторони існування націоналістичного руху (формування ідентичності його учасників, історична міфологія як джерело мотивації), і для його зовнішнього позиціювання (минуле як одна із тем для пропаганди, підкреслення ворожого характеру державної влади через її неприхильність до україноцентричного бачення історії тощо). Тепер же бандерівцями без проблем можуть називати себе люди, котрі сповідують низку ворожих націоналізму ідей, а Петро Порошенко, торгуючи рештками українського суверенітету, підписує закон про декомунізацію, вітається словами “Слава Україні!” і навіть може зацитувати у своєму виступі Дмитра Донцова.\nЯк на такі зміни мають реагувати самі націоналісти? Перш за все — тверезо усвідомити нинішній стан речей і зрозуміти, що ліберально-націоналістичним кентавром далеко не заїдеш.\nОдним зі способів реагування може стати “боротьба за націоналістичну спадщину”. Легітимізацію націоналістичних символів можна використовувати як своєрідний гачок для послідовної популяризації націоналістичних ідей. Йдеться про те, щоб пропонувати сегментові суспільства, котрий уже сприйняв націоналістичні символи, ті концепти, з якими ці символи історично пов’язані. Історія націоналістичного руху — це політичний капітал, і цей капітал, безперечно, потрібно використовувати.\nОдначе не варто плекати особливі надії на високий ККД такого підходу. Цілком імовірно, що внаслідок достатньо об’єктивних причин “боротьба за націоналістичну спадщину” буде націоналістами програна. І тоді явно не буде причин тішитися емісії банкнот із портретом Бандери номіналом 1000 грн. Україна від того явно не стане ближчою до націоналістичного ідеалу, бо й наявність тризубу (родового знаку Рюриковичів) в якості державного гербу нинішньої України не перетворює її на геополітичну потугу, рівну за значенням середньовічній Київській імперії.\nВідтак націоналістам варто суттєво зменшити значення історичного порядку денного. Необхідно, аби у свідомості пересічного мешканця України націоналізм асоціювався не зі вшануванням героїв минулого, а, передусім, із образом альтернативної України недалекого майбутнього — з альтернативним державним устроєм, альтернативною економікою, альтернативною зовнішньою політикою і т.д. Це не означає, що потрібно цілком відмовитися від виведення власної ідентичності з націоналістичного руху минулого часу. Одначе пропорції, безсумнівно, мають бути змінені не на користь історії.\nЗдійснення такого “ребрендингу” вимагає інтелектуального посилення націоналістичного руху — концептуального, кадрового, організаторського. Націоналістичні сили мають докласти максимум зусиль, аби здвинути суспільно-політичний дискурс “вправо”. А для цього необхідні фахові філософи, політологи, економісти, літературознавці, культурологи, журналісти. Справа не повинна обмежуватися політикою — необхідна висока активність у сфері метаполітики, тобто сфери смислів, які майже не зачіпають поверхневих питань актуального політичного життя, зате творять матрицю майбутніх колосальних перетворень.\nПозначки:бандерівці, війна, влада, історія, націоналізм, ОУН-УПА, Порошенко, Стрий нет, Україна\nГурт “Гайдамаки” і Тоня Матвієнко презентували кліп на пісню “Ой, у лузі червона калина”


Volkswagen і Google впроваджують квантові обчислення в автомобілебудування – Ехо\nVolkswagen і Google впроваджують квантові обчислення в автомобілебудування\nАвтоконцерн Volkswagen і Google збираються трансформувати і поліпшити наявні підходи у галузі автомобілебудування. Їх партнерство покликане впровадити квантові обчислення для вирішення деяких фундаментальних проблем, пов’язаних з автомобілями.\nСеред них оптимізація трафіка на дорогах, створення нових матеріалів для виробництва автомобілів, більш інтелектуальне машинне навчання. Саме за допомогою останнього стане можливим підвищення якості наявних і створення нових технологій, наприклад, батареї електромобілів зі збільшеним об’ємом і скороченим часом зарядки.\nГоловний директор Volkswagen з ІТ Мартін Хофман у своїй заяві зазначив:\nМи в Volkswagen хочемо першими використати квантові обчислення для корпоративних процесів, щойно ця технологія стане доступною для комерційного застосування.\nЗрозуміло, квантовий комп’ютер не є панацеєю, але він здатний вести розрахунки на порядок швидше за звичайний комп’ютер. Саме це і вимагається в умовах великих об’ємів даних, необхідних для проведення симуляцій і навчання ШІ.\nПоки що це партнерство полягає тільки в дослідженні нових технологій. Проте в майбутньому подібні колаборації та об’єднання компаній можуть стати звичною справою. Більшість із них орієнтуються на ширший спектр питань, ураховуючи створення єдиної екосистеми міст, а не зосередження лише на проблемах транспортних засобів.\nЗауважимо, що це не перше партнерство автовиробника з IT-компанією. У червні 2017 року Volkswagen оголосила про початок співпраці з Nvidia, покликаного поліпшити технології ШІ, які компанія планує включити у свою лінійку продуктів для автомобілів.\nДодамо, що багато компаній вже зробили величезні кроки на шляху впровадження квантових комп’ютерів у повсякденне життя. Так, Intel здійснила серйозний прорив у галузі квантових обчислень, розробивши надпровідний 17-кубітний процесор. Microsoft повідомила, що займається створенням мови програмування для квантових комп’ютерів, а Калтех розробив чіп, що зберігає квантову інформацію у вигляді фотонів.


Незаконна схема легалізації іноземців у Польщі: затримали двох українців - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nВони з порушеннями виробляли іноземцям документи\nКримінал 08.02.2020, 10:43\nНезаконна схема легалізації іноземців у Польщі: затримали двох українців\nЗлочинним шляхом група працевлаштувала понад 500 громадян інших країн\nУ Польщі затримали двох українців, а також громадянина Азербайджану та польку. Їх підозрюють в організації незаконної схеми вироблення документів для іноземців, інформує канал 24 з посиланням на Polskie Radio.\nВони незаконно виробляли іноземцям документи для перебування у Польщі через їхнє фіктивне працевлаштування.\nЯк інформують прикордонники, у склад злочинної групи входили громадянин Азербайджану, двоє українців азербайджанської національності та полька – дружина одного з них.\nГрупа завдяки «підставним фірмам» фіктивно найняла щонайменше 537 іноземців з Азербайджану, Росії, Грузії, України, Узбекистану, Туреччини, Пакистану, Ірану, Іраку, Казахстану, – йдеться в повідомленні.\nПотім іноземці незаконно отримували дозволи на перебування та роботу. А це відповідно гарантувало їм в’їзд та перебування на території Польщі та інших країн ЄС.\nЧотирьох підозрюваних минулого тижня затримали у Варшаві та в околицях Ґруйця (50 кілометрів від Варшави).\nПравоохоронці знайшли у квартирах та офісах фірм документацію, електронні носії, які підтверджують злочин. Вилучили також автомобілі, електронну техніку на суму приблизно 470 тисяч злотих (понад 120 тисяч доларів).


Депутати нагрянули до Лук'янівського СІЗО і жахнулися (Київський слідчий ізолятор відвідала Уповноважена Верховної Ради України з прав людини і народні депутати, повідомляє прес-служба Державної пенітенціарної служби України)\nДепутати нагрянули до Лук'янівського СІЗО і жахнулися\n25.04.2013 11:39 971\nКиївський слідчий ізолятор відвідала Уповноважена Верховної Ради України з прав людини і народні депутати, повідомляє прес-служба Державної пенітенціарної служби України.\n«24 квітня в рамках робочого візиту Валерія Лутковська разом з народними депутатами України Ганною Герман, Валерієм Пацканом та Іриною Луценко відвідали Київський слідчий ізолятор», - йдеться у повідомленні.\nФото прес-служби Валерія Пацкана\nПід час відвідування вони ознайомилися з умовами утримання та організації медико-санітарного забезпечення ув'язнених і засуджених СІЗО.\nЗа даними ЗМІ, депутати не попереджали керівництво СІЗО про своє відвідування.\nНардепи побачили різні камери - попереднього ув'язнення, для утримання транзитно-пересильних, а також камери, де утримуються жінки з дітьми. Крім того, вони відвідали камеру №157, де нещодавно утримувався Юрій Луценко.\n«Побачене вразило, - розповів голова комітету Валерій Пацкан. - Хіба те, що тут утримуються ув'язнені, є виправданням тому, щоб ставитися до цих людей, як до тварин? Тут повна антисанітарія, жахливі умови утримання. Є камери, в яких утримується до 36 ув'язнених. Важко передати, що там відбувається! З ліків для засуджених - анальгін і ношпа. На сніданок - частково гнила картопля».\nпопередня новина Боснійські футбольні фанати влаштували побоїще наступна новина Кабмін пропонує змінити програму співпраці з НАТО