Коста-Рика. Латиноамериканська Швейцарія. | OUTLOOK\nСтатті > Відвідай > Коста-Рика. Латиноамериканська Швейцарія\nКоста-Рика. Латиноамериканська Швейцарія\nАвтор: Корній Грицюк 29.03.2016 | Коста-Рика\nТак сталося, що Коста-Рика якщо й не найбагатша країна Нового Світу, то найбільш мирна, законослухняна, за що й отримала від європейців прізвисько – Латиноамериканська Швейцарія. У ній немає армії, її скасували ще 1949 року й витратили гроші, що вивільнилися, на освіту й медицину, зате є цілих два океани. Атлантичний і Тихий розділяють 5 годин їзди.\nГоловним же надбанням Коста-Рики вважають її природу. На перешийку Центральної Америки, що займає 0,01% території всієї планети, представлені 5% всього різноманіття видів її флори і фауни. Тропічний клімат, гори, десятки вулканів, річки і острови зібрали разом ягуарів, крокодилів, мавп, столітніх черепах, папуг, рідкісних метеликів і ще 35 тисяч видів різних комах. Про флору можна сказати, що самих орхідей тут понад тисячу видів. А громадян – всього 4,8 мільйона. Коста-Рика перебуває на чолі спеціального рейтингу біологічного різноманіття планети.\nТак було не завжди. Наприкінці XIX століття у країні почала порядкувати United Fruit Company. Та сама «бананова компанія». Доісторичні ліси стали стрімко щезати на користь кофейним і фруктовим плантаторам. До середини минулого сторіччя вирубали дві третини унікального рослинного ландшафту. Отямилися вчасно. Неймовірно плодючий ґрунт і вологий клімат відновили країну в її первісному стані.\nТепер тут, як ніде, багато національних парків. Вони займають третину площі країни. Коста-Рика перетворилася на символ екотуризму. Охочі пожити в готелях, облаштованих прямо на деревах, але з належним комфортом, щороку поповнюють бюджет маленької країни на 1,5 мільярда доларів. Утім, і банани все ще приносять дохід. Коста-Рика – другий у світі їхній експортер.\nЕкотуризм передбачає активний відпочинок на лоні первозданної природи. Тут популярні всілякі сухопутні та річкові походи. На деяких прибережних островах навіть заборонено рух автомобілів. Як, наприклад, на острові Тортугеро. Це теж національний парк, знаменитий тим, що тут відкладають яйця морські черепахи. Узагалі на Коста-Риці з 6 видів морських черепах, що лишилися, потомство залишають 4. А ці створіння практично не змінилися за останні 200 мільйонів років. Побачити появу на світ черепашенят найчастіше можна перед світанком. Заборонено користуватися ліхтариком і парфумерією. Вдягнутися треба у все темне. Без сумніву, це одне з найбільш вражаючих таїнств. Тих, що виживуть, інстинкт поверне сюди не раніше, ніж через 25 років.\nПопулярні й канопи-тури – польоти на закріпленому у кронах дерев тросі. Завдяки гористій місцевості можна відчути себе тропічним птахом, що ширяє над прадавнім лісом. Цілком екстремально. Однак до душі не кожному.\nБагато європейців, що полюбили Коста-Рику за її дикість, не схвалюють появу подібних великих атракціонів, як, наприклад, Sky Adventures. Утім, віддалитися від місць масового відпочинку тут завжди є можливість. Численні бунгало у мальовничих хащах облаштовують і пропонують туристам ті ж європейці. Вони ж плекають приїжджих не гірше місцевих жителів.\nКостариканці, що іменують себе «тіко», взагалі вважаються одними з найщасливіших людей на планеті. А привітання на всі випадки життя «Pura Vida!» («чисте життя!») передає настрій привітних і усміхнених тіко.\nКоста-Рика не може похизуватися спадком давніх індіанських цивілізацій. Про те, що відбувалося тут до приходу Колумба, який дав країні назву «багатий берег», відомо мало, крім того, що люди тут жили ще за 10 000 років до н.е. До приходу європейців всяка цивілізація на території згасла. Тут не зустріти споруд, подібних пірамідам майя чи ацтеків. Зате тут виявили дещо інше – ще більш незбагненне.\nПід час вирубки лісів наприкінці XIX століття в джунглях центральної і південної частин країни почали знаходити кам'яні кулі абсолютно ідеальної форми. Їхній діаметр – від кількох сантиметрів до двох метрів. Гіганти важили до 15 тонн. Науковий інтерес до знахідок з’явився через три десятки років уже після того, як багато каменів розтягли для оздоблення прибудинкових галявин. Чимало куль розпиляли у пошуках золота всередині. Дослідження ж ініціювала дівчина на ім’я Доріс із відповідним прізвищем Стоун. Вона була дочкою одного із співробітників United Fruit Company. У процесі дослідження з’ясувалося, що камені складаються з вулканічної породи, а вік у них різний – від 200 р. до н.е. до 1500 р. н.е. При цьому точно відомо, що культури, сліди яких знайдені з деякими кулями, не могли їх створити. Незрозумілим лишається і їхнє призначення. Без відповідей на ці запитання кулі приречені вкочуватися в сюжети програм про паранормальні явища.\nКоста-Рика: причини щастя\nУ пошуках ідеального пункту призначення можна користатися різними критеріями. Керуючись бажанням пізнати, як живуть люди, що випромінюють світло від насолоди, вирушайте в Коста-Рику. Ця країна – лідер за показником Всесвітнього індексу щастя (The Happy Planet Index).\n© 2014 - 2018, ТОВ «АУТЛУК ПРОДЖЕКТ». Усі права захищені.


МНК: Засновника "ВКонтакте" терміново викликали в прокуратуру\nЗасновника "ВКонтакте" терміново викликали в прокуратуру\nЗасновника соціальної мережі "Вконтакте" Павла Дурова викликали на допит у прокуратуру Санкт-Петербурга.\nОригінал повістки Дуров опублікував у своєму твіттері, підписавши словами "шкода не встиг прочитати, напевно в прокуратурі хотіли привітати з Новим роком".\nВарто зазначити, що повістку Дуров отримав за годину до того, як він повинен був з'явитися в прокуратуру, і, судячи з оновленням у його твіттер-стрічці, туди він так і не пішов.\nЯк відомо, вчора Павло Дуров відмовився блокувати опозиційні групи "Вконтакте", закриття яких вимагала Федеральна служба безпеки Росії і показав ФСБ собачий язик.\nЯк повідомлялося, 5 грудня, на наступний день після парламентських виборів, на яких перемогла правляча партія "Единая Россия", втративши при цьому конституційну більшість у Держдумі, російська опозиція влаштувала мітинги в Москві та Петербурзі, які стали наймасовішими за останній час.\nПід час мітингів було затримано понад 300 опозиціонерів, що, в свою чергу, засудила Міжнародна правозахисна організація Human Rights Watch і закликала російську владу поважати право громадян на свободу зібрань.


Twitter запускає тестування нової функції - реклама - Twitter - сервис | РБК-Україна\nTwitter запускає тестування нової функції\nНовини » Телеком & IT 31.07.2017 - 13:50 Новость на русском\nTwitter тестує платну підписку на автоматичну розкрутку профілю\nКомпанія Twitter Inc. запустила тестування платної підписки на розкрутку профілю користувача в автоматичному режимі. Про це повідомляє Recode.\n"Twitter представив нову бізнес-ідею: стягувати з рекламодавців щомісячну плату за те, щоб компанія обробляла всі промо-твіти. Це означає, що бізнес буде платити Twitter 99 доларів в місяць, щоб сервіс вибирав, який з твітів компанії буде просувати", - йдеться в повідомленні.\nЗгідно з інформацією видання, на даний момент це - тільки тест послуги Twitter, який, однак, вимагає залучення зацікавлених акаунтів. Так, компанія запросила кілька компаній-рекламодавців приєднатися до тестування нової функції.\nТаким чином сервіс хоче залучити невеликі компанії, які не хочуть витрачати час і багато грошей на створення рекламної кампанії. Програма поширюється не тільки на бізнес-аккаунти: передбачається, що нею зможуть користуватися і звичайні користувачі при бажанні.\nДеталі пропозиції, такі як кількість твітів, що просуваються і передбачуване охоплення, в даний момент не розкриваються.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що на президента США Дональда Трампа подали в суд за звинуваченням у порушенні права на свободу слова в Twitter. Позов був поданий інститутом Knight First Amendment Колумбійського університету.\nНовий директор із комунікацій Білого дому видалив старі твіти з критикою Трампа WhatsApp і Twitter гірше всіх захищають дані користувачів від влади, - звіт\nНовини України рекламаTwitterсервис


На сонячній стороні Місяця виявлено воду | Останні події\n27 / 10 / 2020 09:23\nЗа допомогою обсерваторії SOFIA вперше підтверджено наявність води на освітленій сонцем поверхні Місяця.\nЦе відкриття вказує на те, що вода може розподілятися по місячній поверхні, а не обмежуватися холодними, затіненими місцями, йдеться в прес-релізі НАСА.\nSOFIA (Стратосферна обсерваторія для інфрачервоної астрономії) виявила молекули води (H2O) у кратері Клавіус, одному з найбільших кратерів, видимих із Землі, розташованому в південній півкулі Місяця. Попередні спостереження за поверхнею Місяця виявили якусь сполуку із воднем, але не змогли розрізнити воду від її близького хімічного родича, гідроксила (ОН). Дані з цього місця вказують на воду в концентраціях від 100 до 412 частин на мільйон, що приблизно еквівалентно вмісту 350-мілілітрової пляшки з водою, яка потрапила на кубічний метр ґрунту, розподіленого по місячній поверхні. Результати дослідження були опубліковані в останньому випуску журналу "Nature Astronomy".\n"Ми мали вказівки на те, що H2O -- знайома нам вода -- може бути присутньою на сонячній стороні Місяця", - сказав Пол Герц, директор Відділу астрофізики Управління наукової місії в штаб-квартирі NASA у Вашингтоні. "Тепер ми знаємо, що вона є. Це відкриття кидає виклик нашому розумінню місячної поверхні і ставить інтригуючі питання щодо ресурсів, необхідних для дослідження глибокого космосу".\nДля порівняння, пустеля Сахара має в 100 разів більше води, ніж виявила SOFIA в місячному ґрунті. Незважаючи на невелику кількість, відкриття ставить нові питання про те, як утворюється вода і як вона зберігається на жорсткій безповітряній місячній поверхні.\nВода є цінним ресурсом у глибокому космосі та ключовим інгредієнтом життя, того життя, яким ми його знаємо. Ще належить визначити, чи є вода, яку знайшла SOFIA, легкодоступною для використання у якості ресурсу. За програмою НАСА "Артеміда" агентство прагне дізнатися все можливе про наявність води на Місяці до відправлення першої жінки та потім чоловіка на місячну поверхню у 2024 році, і встановлення постійної людської присутності там до кінця десятиліття.\nРезультати SOFIA спираються на роки попередніх досліджень, що вивчали наявність води на Місяці. Коли астронавти «Аполлона» вперше повернулися з Місяця у 1969 році, вважалося, що він є абсолютно сухим. Орбітальні та ударні місії за останні 20 років, такі як Космічний апарат для спостереження і зондування місячних кратерів НАСА, підтвердили наявність льоду в постійно затемнених кратерах навколо полюсів Місяця. Тим часом, кілька космічних апаратів, включаючи місію Кассіні та місію Глибокий кометний удар, так як і місію Індійської організації космічних досліджень "Чандраяан-1", і наземний Інфрачервоний телескоп НАСА широко оглянули поверхню Місяця і виявили докази гідратації в більш сонячних регіонах. Проте, ці місії не змогли остаточно відрізнити форму сполуки - або H2O, або OH.\n"До спостережень SOFIA ми знали, що є якась гідратація", - сказала Кейсі Хоннібол, провідний автор, яка опублікувала результати своєї дипломної роботи в Гавайському університеті в Маноа в Гонолулу. "Але ми не знали, скільки насправді молекул води -- це, наче стільки, скільки ми випиваємо щодня, чи щось більш схоже на водовідвід".\nSOFIA запропонувала новий спосіб спостереження за Місяцем. Пролітаючи на висоті до 13 700 метрів, цей модифікований реактивний лайнер Boeing 747SP з телескопом діаметром 106 дюймів досягає висоти над 99% водяної пари в земній атмосфері, щоб отримати чіткіше уявлення про інфрачервоний Всесвіт. Використовуючи Інфрачервону камеру для тьмяних об′єктів (FORCAST), SOFIA змогла підібрати специфічну довжину хвилі, унікальну для молекул води, у 6,1 мкм, і виявила відносно дивовижну її концентрацію в осяянному сонцем кратері Клавіус.\n"Без густої атмосфери, вода на освітленій сонцем місячній поверхні просто би втрачалася у космос", - сказав Хоннібол, який зараз є докторантом Центру космічних польотів "Годдард" НАСА в Грінбелті, штат Меріленд. "Але, якимсь чином ми її бачимо. Щось генерує воду, і щось там має її утримувати".\nКілька сил можуть брати участь у доставці або утворенні цієї води. Мікрометеорити, що падають на місячну поверхню, несучи невелику кількість води, можуть відкладати воду на місячній поверхні при ударі. Інша можливість -- може існувати двоступеневий процес, коли сонячний вітер доставляє водень на місячну поверхню і викликає хімічну реакцію з мінералами, що містять кисень, у ґрунті, створюючи гідроксил. У той же час, випромінювання від бомбардування мікрометеоритами може перетворювати цей гідроксил у воду.\nТе, як вода потім накопичується -- також ставить деякі інтригуючі питання. Вода може потрапити в крихітні бісероподібні структури в ґрунті, які формуються внаслідок сильного нагрівання, створюваного мікрометеоритними ударами. Інша можливість полягає в тому, що вода може бути захована між зернами місячного ґрунту і захищена від сонячного світла -- що потенційно може зробити її трохи доступнішою, ніж вода, що утримується в бісероподібних структурах.\nДля місії, призначеної для спостережень за далекими тьмяними об’єктами, такими як чорні діри, зоряні скупчення та галактики, прожектор SOFIA відійшов від своїх справ, націлившись на найближчого і найяскравішого сусіда Землі. Оператори телескопів зазвичай використовують напрямну камеру для відстеження зірок, тримаючи телескоп стабільно зафіксованим на цілі спостереження. Але Місяць настільки близький і яскравий, що заповнює все поле зору камери-орієнтира. Коли не було видно зірок, було незрозуміло, чи може телескоп надійно відстежувати Місяць. Щоб визначити це, у серпні 2018 року оператори вирішили спробувати зробити тестове спостереження.\n"Фактично, це було вперше, як SOFIA розглядала Місяць, і ми навіть не були повністю впевнені, чи отримаємо достовірні дані, але питання про місячну воду змусили нас спробувати", - сказав Насім Рангвала, науковий співробітник проекту SOFIA з дослідницького центру Еймса НАСА в Силіконовій долині в Каліфорнії. "Неймовірно, що це відкриття стало результатом того, що по суті було тестом, і тепер, коли ми знаємо, що можемо це робити, ми плануємо більше польотів для здійснення більшої кількості спостережень".\nПодальші рейси SOFIA шукатимуть воду в додаткових місцях, освітлених сонцем, та також під час різних місячних фаз, щоб дізнатись більше про те, як вода утворюється, зберігається та переміщується по Місяцю. Отримані дані будуть використані у майбутніх місячних місіях, таких як Ровер полярного дослідження летючих речовин НАСА (VIPER), для створення перших карт водних ресурсів Місяця для майбутнього освоєння космосу людиною.\nУ тому ж номері "Nature Astronomy" вчені опублікували статтю, вказавши за допомогою теоретичного моделювання та даних Місячного розвідувального орбітального апарата НАСА на те, що вода може утримуватися в невеликій тіні, де температури залишаються нижчими за нуль, на більшій частині Місяця, ніж очікувалося до сьогодні.\n"Вода є цінним ресурсом як для наукових цілей, так і для використання нашими дослідниками", - сказав Джейкоб Блічер, головний науковий співробітник Управління місії НАСА з досліджень та дій людини. "Якщо ми зможемо використовувати ресурси на Місяці, то ми зможемо брати менше води та більше обладнання, щоб допомогти зробити нові наукові відкриття".


Міністерство закордонних справ України висловило протест у зв'язку з ухваленням парламентом Болгарії декларації щодо адміністративно-територіальної реформи у нашій країні. У вітчизняному зовнішньополітичному відомстві нагадують, що згідно з усіма міжнародно-правовими нормами, питання адміністративного устрою належить до виключної компетенції органів державної влади, а спроби втручання іноземної країни у внутрішні справи іншої абсолютно неприйнятні.\nЧим українські ОТГ налякали болгарських депутатів\nНапередодні Народні збори Республіки Болгарія затвердили декларацію “Про адміністративно-територіальну реформу в Україні та захист прав і цілісності болгарської громади”. Болгарські депутати вважають що поділ Болградського району Одеської області на п’ять об’єднаних територіальних громад – у рамках затвердженої в Україні адміністративно-територіальної реформи – нібито чимось загрожує етнічним болгарам, найбільшій в районі національній громаді.\nПри цьому обговорення проєкту декларації було явно маніпулятивним, що могло ввести в оману частину необізнаних із реальним станом справ болгарських парламентаріїв. Зокрема, автори проєкту стверджували, що проведення адміністративної реформи буцімто передбачене тільки в Болградському районі. Начебто в рамках реформування в Україні не було створено більше тисячі ОТГ. Причому, на всіх попередніх етапах реформи об’єднання відбувалося виключно на добровільних засадах: громади окремих населених пунктів самі визначалися, до якого “центру” їм приєднатися. І лише на завершальній стадії реформування тих, хто не скористається правом ініціативи, почали об’єднувати “адміністративними методами”, “добровільно-примусово”.\nЗвісно ж, ніхто про це болгарським депутатам не розповів. А зазирнути в Інтернет вони, схоже, полінувалися. Звідси, вочевидь, і така одностайність (жоден із учасників засідання Народних зборів не проголосував проти явно упередженої відозви, лише 19 утрималися від голосування, решта – 109 – сказали “так”). І звідси повне нерозуміння, що, втручаючись у внутрішні справи суверенної держави, вони роблять етнічним болгарам, котрі мешкають в Україні, “ведмежу послугу”.\nТим паче, що у випадку із Болградським районом – для того, щоб сформувати ОТГ так, аби більшість у них не складали болгари, треба неабияк мізки поламати і мапу перекроїти. Адже населення району на понад 60% складається саме з болгар. Болгарська община також становить майже по 40% чисельності населення сусідніх Тарутинського і Арцизького районів Одеської області. Чимало болгарського населення і в інших районах Буджаку (історичної області на півдні України між гирлами Дунаю, Дністра та Чорним морем), де наприкінці XVIII і на початку XIX століть почали масово селитися болгари-утікачі з Османської імперії. Яку ж то реформу треба провести, щоб “розбавити” тамтешнє болгарське населення ще кимось? Масово завозити етнічних українців зі Львівщини, Тернопільщини або Черкащини? Звісно ж, для “періоду розквіту” СРСР подібні проєкти були характерні. Але не для сучасного світу і не для сучасної України...\nМеморіал болгарським ополченцям - учасникам російсько-турецької війни 1877-1878 років\n“Цілком очевидно, що таке трактування болгарськими депутатами української реформи викликане значними інформаційними перекосами, – наголошує в коментарі Укрінформу заступник директора Українського інституту дослідження екстремізму Богдан Петренко. – У заяві болгарського парламенту – відверте нерозуміння ситуації в Україні. Зокрема, коли йдеться про те, що начебто територіальна реформа у нашій країні стосується виключно району компактного проживання болгар – Болградського. Хоча той, хто живе в українському інформаційному просторі, розуміє: реформа триває по всій території країни. А її неприйняття частиною громадян – у тому, що скорочується соціальна інфраструктура, а не в тому, що нібито обмежуються чиїсь національні права. Тому саме в цьому – в інформаційному маніпулюванні – можна шукати підступи ворогів”, – пояснює експерт.\nМаніпулятивними, певно, є і “неофіційні дані”, які наводили під час представлення проєкту декларації у Національних зборах – мовляв, в Україні мешкають від 250 до 300 тисяч етнічних болгар. Тоді як за офіційними даними останнього перепису (2001 рік) їх було менше 205 тисяч. Понад 150 тисяч представників цієї національності живуть на Одещині. Приблизно 30 тисяч – на Запоріжжі. Решта “розкидані” по всій країні. Причому, більше двох тисяч болгар – жителі анексованого Росією Криму. Ще 2-3 тисячі мешкають у тимчасово окупованих районах Донбасу. Навіщо в Софії завищують кількість етнічних болгар, які живуть в Україні, наразі сказати важко.\nРеакція Києва на “болгарський статут”\nВ українському МЗС нагадують, що захист прав і свобод представників усіх національних меншин нашої держави, у тім числі й болгарської, здійснюється у чіткій відповідності до Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (1995 рік). Права нацменшин також закріплені в національному законодавстві і неухильно захищаються державою відповідно до найсучасніших європейських практик.\nУ цьому зв’язку варто нагадати, що етнічні болгари на півдні Одещини мають можливість навчати своїх дітей рідною мовою у початковій і середній школі. Учителів болгарської готують не тільки в Одесі та Ізмаїлі, а й у Києві, Бердянську і Львові. У місцях компактного проживання налагоджено теле- і радіомовлення болгарською. Працюють Центри і Товариства болгарської культури.\nЙ заплановані в рамках загальнодержавної адміністративно-територіальної реформи зміни до жодного звуження прав і свобод українських громадян болгарського походження не призведуть. Процес децентралізації у місцях їхнього компактного проживання відбуватиметься на загальних засадах. Як немає в країні і жодних преференцій для територіальних громад, переважну більшість в яких складають етнічні українці.\n“Питання щодо Болградського району буде вирішене відповідно до українського законодавства з урахуванням позиції місцевих жителів, у тому числі, чисельної болгарської громади. Вважаємо, що будь-які питання можна вирішити шляхом конструктивного діалогу, що і відбувається на рівні глав МЗС двох країн”, – зазначається в заяві українського зовнішньополітичного відомства. І несподіване рішення болгарських парламентаріїв точно не сприяє цьому конструктивному діалогу. Адже “маніпулятивні недостовірні твердження щодо впливу реформи на національну самобутність етнічних болгар України викликають подив і непорозуміння”, – наголошують в МЗС.\n“Зрозуміти і роз’яснити”? Як далі реагувати на декларацію із Софії\n“Як і будь-яка нормальна країна, Болгарія турбується про болгар, які живуть на території інших держав. Тому дивного в самому факті опікування своєю етнічною групою немає нічого, – коментує політичний експерт Богдан Петренко. – І поки що у відносинах із болгарами особливих проблем також немає. Як, наприклад, з Угорщиною, яка, нібито захищаючи угорців, ставить палиці у колеса всім євроатлантичним ініціативам України”. Подібних підступів від Софії, на думку експерта, найближчим часом чекати не варто. Адже проросійські настрої і позиції у причорноморській країні останнім часом суттєво ослабли. Тому позиція Болгарії – це, радше вплив загальних тенденцій – сформованої нової “традиції” тиску на Україну, яка викликана нашою залежністю від зовнішньої підтримки. “В той же час, нездатність України ефективно захищати та “продавлювати” державі інтереси щодо етнічних меншин на своїй території, створює ефект “доміно”. Тобто, вже будь-яка країна вважає за потрібне і за “нормальне” втрутитися у наші справи і тиснути на Україну щодо її внутрішніх питань. Зазначу, що такого запалу натомість не спостерігається щодо Росії, де з кожним роком носіїв фінно-угорської та болгарської мов стає менше”, – констатує Богдан Петренко.\nПриблизно так оцінюють ситуацію і більшість користувачів соцмереж – професійних політичних та міжнародних експертів і “любителів”, – які коментують неприємну для України новину про “деклараційний демарш” Софії. Йдеться про одну із, на жаль, численних спроб наших сусідів і “сусідів наших сусідів” скористатися моментом слабкості України, яка віддає всі сили боротьбі з потужним зовнішнім агресором.\nНайяскравіший приклад цього – низка недружніх заяв і дій щодо України з боку згаданої вже Угорщини. Такі кроки, з-поміж іншого, стають можливими завдяки збігу інтересів націоналістичних і праворадикальних рухів та сил, що набирають популярності у багатьох європейських державах, та кремлівської пропагандистської машини. Мета останньої – звести нанівець міжнародну підтримку України в її протистоянні зовнішній агресії та в оцінках дій держави-агресора. Для цього Москва невтомно шукає в Європі – передовсім, поблизу українських кордонів – нові і нові “плацдарми” для руйнування європейської єдності й дестабілізації ситуації у нашій країні. Зараз для РФ та її спецслужб – час нових активностей. Головний удар спрямований на скасування впроваджених проти Кремля міжнародних санкцій під соусом світового “карантинного єднання”. “Побічні” – як і раніше, покликані “кусати”, а по-можливості – “шматувати” Україну. Судіть самі: непорозуміння між Києвом та Будапештом перейшли із публічної пропагандистської площини у більш-менш конструктивне переговорне русло (президент Володимир Зеленський розповів про підготовку меморандуму з угорським прем’єром Віктором Орбаном для подолання непорозумінь довкола закону про освіту). Схоже, пом’якшується риторика навколо історичного дискурсу у непростих відносинах між українцями та поляками у період Другої світової. Налагодився україно-румунський діалог. Не кажучи вже про повний провал головного путінського проєкту з руйнації нашої країни – так званої “Новороссії”. Отже, потрібно шукати щось нове? Звідси – й каталізація розмов про грецьке коріння Маріуполя, постійне “приплітання” до дискусій на будь-яку тематику на медведчуківських, фірташівських та інших неукраїнських телеканалах “мовного” і “квотного” питання. І ось тепер – нові заяви із Софії. Адже значення радянських, а згодом російських спецслужб і агентів впливу у Болгарії завжди було неабияким. Навіть, попри те, що болгари самі вважають себе жертвами розв’язаної Кремлем гібридної війни...\n“І в подальшому варто чекати посилення подібних атак. Це пов’язано з тим, що під час коронавірусного карантину посилюються цінності націоналізму та відбувається пошук віртуальних зовнішніх ворогів. Тому, якщо Україна виявить слабку позицію на міжнародній арені, “снігова грудка” звинувачень лише наростатиме”, – прогнозує Богдан Петренко. Причому, Київ, за його словами, повинен не лише рішуче реагувати на подібні недружні заяви та кроки наших сусідів і партнерів, а й діяти проактивно. Зокрема, використовуючи в інформаційному полі проблеми, які б ще більшою мірою зацікавили громадську думку у цих країнах. “Наприклад, розповідаючи правду про те, як обмежують права болгар чи угорців на їхній протоісторичній батьківщині – на території Російської Федерації”, – радить експерт.\nБолгарія Децентралізація Одещина


Міська влада Полтави ще повернеться до розгляду нових тарифів за проїзд\n13 березня 2013, 00:58 Розмір тексту\nПриватним перевізникам не вдалося влаштувати суцільний одобрямс.\n12 березня ц.р. в приміщенні Полтавського міськвиконкому відбулися громадські слухання. Міська влада вирішила поцікавитися думками полтавців стосовно ініціативи збільшення оплати за проїзд в автобусах до 2,50 грн.\nПриватні перевізники завчасно підготувались до зустрічі, підтягнувши своїх підлеглих працівників, які зайняли більшість сидячих місць в кабінеті міськвиконкому. Решті людей (а їх було немало) прийшлося стояти в проходах між сидіннями.\nНа підтримку підвищення тарифів виступали представники перевізників, серед яких найбільш активним був керівник ПП «Автомир».\nМоя позиція полягала в тому, що розгляд проекту рішення міськвиконкому потрібно відкласти до тих пір, поки Кабміном не буде затверджена Державна цільова економічна програма розвитку автомобільного транспорту на період до 2015 року. З цим я і звернувся під час свого виступу до учасників громадських слухань. Частина з них мене підтримала. Прийняття всеукраїнської програми відкриє шлях до комуналізації ринку пасажирських перевезень. Детально про неї я напишу у наступних публікаціях.\nОкрім того, проект рішення про підвищення тарифів не пропонує вирішення транспортних проблем в комплексі, а лише зачіпає один фінансовий аспект. У ньому не написано, які заходи треба вжити, щоб автобуси курсували за графіком, по своєму маршруту, не відмовляли у перевезенні пільговикам. Такий вибірковий підхід ніяк не допоможе в подоланні транспортної кризи у Полтаві. Про це я також наголошував підчас виступу.\nЗа результатами слухань міська влада вирішила продовжити консультації з громадськістю. Цитую повідомлення з офіційного сайту:\n«Після детального розгляду аргументів та пропозицій, було домовлено продовжити обговорення підвищення тарифів за проїзд в громадському транспорті, організувавши круглий стіл із залученням громадськості та перевізників.\nНаразі всі розрахунки, що підтверджують економічне обґрунтування проекту рішення, надані в територіальне відділення Антимонопольного комітету України. Після їх перевірки і відбудеться подальше обговорення та пошук компромісу».\n13 березня 2013, 00:58


На Харківській розбили припаркований “Мерседес” – Сумські Дебати\nНа Харківській розбили припаркований “Мерседес”\n19:33 / 17 Квітня 2017\nПовідомлення про ДТП на вулиці Харківській патрульні отримали 14 квітня, близько 13:00.\nНа місці події заявник пояснив, що він став свідком автопригоди. З його слів, чоловік, керуючи автомобілем ВАЗ-2105, допустив наїзд на припаркований автомобіль Mercedes-Benz, після чого залишив місце події.\nОхоронці порядку передали орієнтування по транспортному засобу всім екіпажам. За деякий час патрульні виявили вказаний автомобіль поблизу автовокзалу, що на вулиці Степана Бандери. Поряд із ним знаходився чоловік, який вживав спиртні напої. Як з’ясувалося, він і був тим водієм, який спочатку вчинив ДТП, а потім залишив його місце.\nСвідок автопригоди, який прибув на місце, упізнав винуватця ДТП. Пройти освідування на стан сп’яніння громадянин категорично відмовився. Поліцейські склали на нього 3 адмінматеріали: стаття 124 (вчинення ДТП), стаття 122-4 (залишення місця ДТП) та ч.4 статті 130 (вживання водієм алкоголю після скоєння ДТП) КУпАП.\n← Дитячу лікарню роз’їдає жахливий грибок\nСумський водій потрапив під кримінал →


Стала відома дата відкриття монументу захисникам України в Харкові – undefined\nСтала відома дата відкриття монументу захисникам України в Харкові\nМонумент захисникам України стане головним місцем святкових та пам’ятних заходів\n10 жовтня 2019 12:23\nПро це Depo.Харків повідомили у прес-службі Харківської обладміністрації з посиланням на заступника голови ОДА Михайла Черняка.\nЗа його даними, центральний захід з нагоди Дня захисника України пройде на площі Захисників України, де о 9:00 14 жовтня відбудеться урочисте відкриття монументу.\n"Створення пам’ятника захисникам жваво обговорювалося протягом трьох років. І за рік нам вдалося реалізувати цю ідею", – розповів Черняк.\nВін зазначив, що монумент стане головним місцем святкових та пам’ятних заходів. "Саме тут ми віддаватимемо шану всім захисникам нашої держави – як і тим, які сьогодні стоять на її захисті, так і тим, хто віддав життя за її цілісність та незалежність", - сказав заступник керівниці області.\nЕскізний проект монумента представили у 2018 році члени Спілки ветеранів АТО. Центральний елемент пам’ятника – куб, який символізує цілісність і силу держави. Навколо монументу створений багатофункціональний простір для проведення урочистих заходів. Водночас площа використовуватиметься курсантами академії Національної гвардії для проведення заходів.\nГенеральний план споруди розроблений з урахуванням наявних будівель. Підхід відвідувачів передбачений практично з усіх напрямків: від станції метро, автостоянки, по пішохідному переходу з боку академії НГУ. На площі передбачений комплексне упорядкування.\nТакож пам’ятний захід відбудеться на Алеї слави на 18-му міському кладовищі.


Якщо залетіла в будинок кажан – це досить рідкісне явище. Але якщо все ж таке сталося, потрібно прогнати непроханого гостя, і зробити це рекомендується якомога більш гуманно. Не варто лякатися, побачивши звіра, оскільки кажан, яка залетіла в будинок, теж може злякатися і навіть вкусити як захисна реакція. Що робити, якщо в будинок залетів кажан, як її прогнати, з цим слід ознайомитися докладніше.\nНаскільки звірята несуть в собі шкоду для людини\nНе варто ловити миша вручну, оскільки злякавшись, вона може вкусити і навіть викликати після свого укусу небезпечна недуга, такий як сказ. Також кажан несе в собі і іншу небезпеку, яка криється в фекаліях, їх миша залишає в місці свого проживання. Мишачі екскременти несуть велику шкоду для здоров’я, так як людина, яка надихається випарами, може захворіти гістоплазмозом.\nЩе один неприємний аспект, який несе в собі присутність в будинку літаючої миші, це те, що залетів в будинок звірок порушує сон мешканців будинку. Ці тварини часто прокидаються вночі, шумлять, скрегочуть кігтиками. Кажана зустріти в квартирі складно, оскільки в багатоповерхових будинках частіше зустрічаються комахи. Але якщо все ж таке трапилося, і в будинок залетів кажан, її потрібно прогнати дуже акуратно. Існують різні засоби, що застосовуються для квартири і для приватного будинку, які можуть допомогти позбавитися від неприємного звірка або від цілого його сімейства.\nЯкщо в будинок залетів кажан, для початку рекомендується провести певні підготовчі роботи. Спочатку слід з’ясувати, яка саме різновид звірка залетіла в будинок, а також чому кажан стала непроханим гостем. Іноді навала таких тварин обумовлено їх шлюбним періодом, в цьому випадку через два-три дні тварина залишить квартиру самостійно, тому рекомендується просто почекати.\nУ той же час слід проконтролювати поведінку непрошеного гостя. Протягом декількох днів потрібно поспостерігати, як звірята проникають в будинок. Нерідко при появі в квартирі кажанів, входів для їх проникнення в житло може бути кілька, оскільки тварини здатні селитися в житло людини цілими сім’ями. На сьогоднішній день існує велика кількість способів, які здатні допомогти в подоланні такої проблеми. При цьому всі методи боротьби поділяють на ті, що застосовуються для обробки в приватному будинку, а також такі, які використовуються для обробки в квартирі багатоповерхового будинку.\nЯк прогнати кажанів з приватного будинку\nЯкщо кажан залетів у приватний будинок, існують свої методи боротьби з таким явищем. Для початку слід почекати, коли звірята полетять на полювання, і закрити отвори, через які вони проникають в житло. Використовувати для цих цілей непогано дошки або монтажну піну. Є сенс також застосувати такий спосіб, як викурювання за допомогою димокура. Але ця процедура може бути досить тривалою, до трьох днів, проводиться до тих пір, поки тварина не знайде собі новий будинок.\nКажани не переносять воду, тому бажано намочити горище з шланга. Нерідко встановлюють спеціальні відлякувачі мишей або обробляють спреями приміщення. Після таких маніпуляцій непроханий гість повинен піти.\nЯк прогнати кажана з квартири\nЯкщо кажан оселилася в квартирі, є свої способи усунення звірків. Найчастіше улюбленим місцем їх проживання стають балкони або вентиляційні системи. Щоб позбавиться від неприємних тварин в квартирі, можна використовувати нафталін, його загортають в тканину, розкладають в тому місці, в якому вважав за краще оселитися звірок. Летюча миша не переносить запах нафталіну, тому постарається полетіти з неприємного місця.\nМожна також прогнати тварину і закрити всі можливі щілини, крізь які воно могло проникнути в житло. Якщо перераховані методи усунення неприємних звірків не допомагають, краще звернутися до фахівців. Після ретельного огляду житла напевно будуть виявлені можливі отвори, через які можуть потрапити тварини. Ці щілини потрібно обов’язково закрити, щоб уникнути повторного проникнення мишей в будинок.\nПри всіх перерахованих способи позбавлення все ж рекомендується бути якомога більш гуманними до цих звірів, оскільки їх залишилося не дуже багато, і багато їх представники занесені в списки Червоної книги.\nЗалетів кажан в квартиру або будинок: як її вигнати? Ссылка на основную публикацию\nВикористання електронних пристроїв для боротьби з тарганами - привабливу ...


В.Гайдар поінформував, що в контексті майбутньої коректури генплану Івано-Франківська департамент містобудування та архітектури проводить аналіз позональної забудови міста та аналіз розробленої, але не затвердженої містобудівної документації. А головною проблемою на шляху майбутньої коректури генплану обласного центру він назвав необхідність визначення меж території генплану, оскільки на території Івано-Франківська уже діють генплани сіл міської ради.\nЧому зупинялися ліфти?\nУ понеділок ввечері у кількох багатоповерхівках в різних мікрорайонах міста майже одномоментно несподівано зупинилися сім ліфтів.\nПро це повідомила начальник служби оперативного реагування міськвиконкому Тетяна Клочко. У чотирьох ліфтах на той час пасажирів не було, а ось у трьох кабінах при температурі повітря понад 30 градусів за Цельсієм людям довелося чекати на прибуття аварійної служби від півтори до двох годин, бо після 17.00 понад 500 ліфтів обслуговує лише одна аварійна бригада.\nВодночас, за словами директора КП «Івано-Франківськліфт» Ярослава Кваса, цієї однієї чергової бригади для обслуговування ліфтового господарства міста цілком достатньо. Майже одночасну зупинку семи ліфтів він пояснив «випадковим збігом обставин» і повідомив, що три ліфти зупинились через перевантаження. «Очевидно, люди поверталися з відпочинку на річках. Ліфти були перевантажені. У одній кабіні перебувало по шість осіб», – сказав Я.Квас.


МЕТАБОЛІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ГЕМОДИНАМІЧНИХ ПОРУШЕНЬ ПРИ ГІПЕРТОНІЧНІЙ ХВОРОБІ У РОБОЧИХ МАШИНОБУДУВАННЯ\nГоловна Реферати українською Дисертації та автореферати МЕТАБОЛІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ГЕМОДИНАМІЧНИХ ПОРУШЕНЬ ПРИ ГІПЕРТОНІЧНІЙ ХВОРОБІ У РОБОЧИХ МАШИНОБУДУВАННЯ\nКОСТЮК Інна Федорівна, -\nОфіційні опоненти: | заслужений діяч науки і техніки України, доктор медичних наук, професор\nХарківський державний медичний університет МОЗ України, завідувач кафедри внутрішніх хвороб, спортивної медицини та лікувальної фізкультури;\nзавідувач відділу артеріальної гіпертонії\nПровідна установа: Національний медичний університет ім. акад. О.О.Богомольця МОЗ України, м. Київ, кафедра пропедевтики внутрішніх хвороб № 1.\nЗахист відбудеться “24”вересня 2004 р. о 10 годині 00 хвилин на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 64.600.04 у Харківському державному медичному університеті (61022, м. Харків, проспект Леніна, 4).\nАвтореферат розісланий “24” серпня 2004 р.\nАктуальність теми. Гіпертонічна хвороба в даний час залишається однією з найбільш розповсюджених захворювань серцево-судинної системи. За даними інституту кардіології АМН України поширеність АГ в Україні складає 34,7 %, тобто більше третини населення країни має підвищений артеріальний тиск (Коваленко В. М., Дорогой А. П., Корнацкий В. М. та ін., 2003; Купчинская О. Г., Свищенко Е. П., Сіренко Ю. М. і ін., 2002).\nЕпідеміологічні дослідження свідчать про те, що поширеність АГ у зв'язку з професією є істотно вища серед осіб, які зайняті переважно фізичною працею (Константинов В. В. і співавт., 1994).\nПроведені популяційні дослідження свідчать про високу поширеність АГ в організованій популяції серед робітників машинобудування - до 40 % (Бритов А. Н. і співавт., 1990). Відомо, що вібрація і шум займають провідне місце у загальній структурі професійних факторів машинобудування (Кундієв Ю. И., 2000). Тривалий контакт із середньо- і високочастотною вібрацією є чинником ризику розвитку АГ. Частота АГ зростає зі збільшенням часу контакту з вібрацією та віку працюючих (Дробишев В. А., Єфремов А. В., Лосєва М. И. і ін., 2002).\nЗ урахуванням високої поширеності ГХ серед робітників шкідливих професій машинобудування вивчення патогенетичних особливостей розвитку ГХ має науковий і практичний інтерес.\nМеханізм розвитку ГХ у робітників вібро-шумових професій складний. З одного боку відбувається структурно-функціональна перебудова судин, як наслідок підвищення АТ, з іншого боку – внаслідок ушкоджуючої дії локальної вібрації із залученням у процес кардіогемодинаміки (Третьяков С. В., 2003; Полівода С. Н., Черепок А. А., 2003).\nВважають, що виробнича вібрація та шум є факторами ризику АГ і впливають на регуляторні системи організму працюючого. Відбувається напруження компенсаторно-пристосувальних реакцій з нейрогуморальними порушеннями, активацією системи ПОЛ-АОЗ, структурно-функціональним порушенням клітинних мембран (Сухаревская Т. М. і співавт., 1991; Капустник В. А., 1999).\nВ останні роки при вивченні АГ особливу увагу звертають на стан кардіогемодинаміки, ремоделювання серця і на фактори, які впливають на їх показники.\nГіпертрофія лівого шлуночка є основною структурною зміною серця при ГХ і вважається фактором ризика розвитка серцево-судинних ускладнень (Амосова К. М., 1997; Дзяк Г. В., Васильєва Л.\nРеферат на тему: МЕТАБОЛІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ГЕМОДИНАМІЧНИХ ПОРУШЕНЬ ПРИ ГІПЕРТОНІЧНІЙ ХВОРОБІ У РОБОЧИХ МАШИНОБУДУВАННЯ


хочете, щоб мами пройшли весь сезон? - поради щодо садівництва контейнерів - Квітня 2021\nЯк не вбити мам\nПрийшов вересень у США, мами настільки ж всюдисущі, як гарбуз під час осіннього врожаю. Ви можете їх знайти скрізь і в будь-якому місці: від розплідників до супермаркетів до АЗС. Однак, як тільки ти повернеш їх додому, їх вбити надзвичайно просто. Вони висихають в наносекунд і їх потрібно поливати хоча б раз на день. Після будь-яких повторних стресових періодів пересихання вони часто просто гинуть. Погляньте на п’ять порад, щоб утримати матусь не збиваючись.\nПерезавантажте його при купівлі\nЄдине найважливіше, що ви можете зробити, щоб збільшити довголіття ваших мам, - це пересадити її, як тільки отримаєте. Більшість мам повністю прикореневі, коли їх отримуєш. Коріння зайняли весь горщик, завдяки чому ґрунт дуже важко утримує воду.\nНайкращий спосіб зберегти свою рослину - забезпечити її свіжим ґрунтом. Ви можете зробити це, вибравши контейнер, який трохи більший, ніж контейнер, у який у вас були мами. Залийте дно нового горщика хорошим ґрунтовим ґрунтовим ґрунтом.\nОбережно вийміть маму з її дитячого горщика. Зламати будь-які коріння, які ви можете, або просто подрібнити, потріскавши їх. Помістіть рослину в новий горщик, переконавшись, що поверхня ґрунту лежить хоча б на дюйм нижче губи нового горщика. Переконайтесь, що в ґрунті не має води, щоб спуститися, а не бігти з боків і з горщика.\nЗаповніть простір навколо кореневої кульки рослини горщиком; ви хочете грунт, а не повітря, що оточує коріння. Грунт акуратно утрамбуйте. Дайте горщику гарний полив - поки він не витіче з дна горщика. Можливо, вам доведеться додати більше грунту після першого поливу.\nДайте мамам багато сонця\nМами є любителями сонця, тому переконайтеся, що ваш горщик отримує мінімум чотири години прямого сонця на день. Оскільки осінні дні короткі, а сонце вже перейшло через горизонт з літа, ви можете виявити, що місця, на яких ви отримуєте найбільше сонця, перемістилися. Там, де колись було повне, безперешкодне сонце, дерево чи споруда, можливо, зараз перекривають світло. Ви можете використовувати калькулятор сонця або приблизно спостерігати, як довго сонце б’є по вашому горщику. Ви можете бути здивовані.\nВода, але не надто багато\nМами не люблять висихати. Коли їх листя звисають, що може статися смішно швидко, вони занадто сухі. Спробуйте поливати їх, перш ніж вони дістаються до цього моменту.\nЯкщо ви не переселили маму, що, зрозуміло, більшість не зробить, є два способи сказати, чи вона суха. Ви можете засунути палець до другого стулка в грунт, щоб побачити, чи відчувається він сухістю. Однак іноді це неможливо навіть тому, що рослина настільки прикореневе, а ґрунт такий важкий.\nВи також можете спробувати забрати горщик. Якщо воно світле, поливайте його і глибоко поливайте. Зазвичай ви поливаєте рослину, поки вода не виллється на дно; однак, мама з горщиком, можливо, вода піде навколо коріння, вниз по сторонах горщика і на дно, не потрапивши в рослину багато води.\nКрім того, якщо ви дозволили рослині висохнути, грунтові груди можуть відбутися і те ж, що залишиться місця по сторонах горщика, щоб вода стікала, не торкаючись грунту.\nЩоб цього не сталося і повторно зволожували сухий ґрунт, покладіть горщик мами у відро з кількома дюймами води і залиште настоюватися на кілька годин. Не забувайте про це, адже рослина може потонути, якщо ви це зробите. Ви також можете повністю занурити горщик у відро з водою для повторного зволоження грунту. Заклейте шампур або олівець у ґрунт у верхній частині, щоб переконатися, що вода просочується.\nМертва голова твоя мама\nОмертвіння або видалення вмираючих квітів - одна з тих виснажливих садових справ, що майже як тільки ви закінчите це, вам доведеться починати заново. Мертві голови матусь варті того клопоту. Рослини отримують велику користь від цього і будуть виглядати набагато краще, коли закінчите. Велика ймовірність, що вони протримаються довше і можуть повторити цвітіння.\nВиберіть сильну рослину\nВибір правильного рослини є ключовим для його процвітання. Рослина, яке неодноразово пересихало, буде піддане стресу і не є хорошим кандидатом. Якщо ви купуєте маму в супермаркеті чи магазині великих ящиків, будьте особливо обережні, оскільки вони часто підводні. Є сенс запитати в магазині, в який день вони отримують свої нові поставки, і спробувати придбати рослину в день, коли вони потраплять туди, перш ніж у них було занадто багато шансів їх знехтувати. Шукайте рослини, де листя глибоко зелені і здорові, а не пониклі. Знайдіть рослини, у яких багато бутонів і не надто багато цвіте.\nУ той час як деякі люди намагаються перезимувати своїх мам, дуже важко успішно знятися (якщо тільки у вас не витривала мама). У більшості випадків найкраще ставитися до цього як до однорічних та викладати їх на компостну купу після того, як вони відмирають під час першого морозу.\nСхема електропроводки нагрівача плінтуса на 120 вольт


Альтернативні джерела енергії - Фізика. 9 клас. Сиротюк\nУ пошуках альтернативних джерел енергії чимало уваги у світі приділяється вітроенергетиці. Вітер слугував і слугує людству протягом тисячоліть, забезпечуючи енергію для вітрильних суден, для розмелювання зерна, перекачування води, виробництва електроенергії. Наприклад, у Данії вітроенергетика покриває близько 2 % потреб країни в електроенергії. У США на кількох станціях працює майже 17 тис. вітроагрегатів загальною потужністю до 1500 МВт. Вітроенергетичні установки (мал. 297) випускають, окрім США і Данії, у Великій Британії, Канаді, Японії.\nДля того щоб будівництво вітроелектростанції було економічно виправданим, потрібно, щоб середньорічна швидкість вітру в цьому районі становила не менше ніж 6 м/с. У нашій країні вітрові електростанції (ВЕС) побудовано на узбережжях Чорного й Азовського морів, у степових районах, а також у горах Криму і Карпат.\nСлід звернути увагу на те, що при швидкості вітру 33 км/год подовження крила пропелера в 4 рази (від 15 до 60 м) збільшує виробництво енергії в 16 разів. А якщо крило завдовжки 30 м, вітер зі швидкістю 50 км/год забезпечує виробництво електроенергії у 26 разів більше, ніж вітер зі швидкістю 17 км/год. Саме тому в інженерній справі схиляються на користь великих вітродвигунів і прагнуть «перехопити» вітер на значній висоті.\nБільшість нинішніх великих вітродвигунів розраховано на роботу, якщо швидкість вітру 17-58 км/год. Вітер зі швидкістю, меншою за 17 км/год, дає мало корисної енергії, а при швидкостях понад 58 км/год можливе пошкодження електрогенератора.\nТож у вітроенергетиці не слід розраховувати на перехоплення штормових вітрів. Навіть якщо такий вітер і забезпечує одержання набагато більшої кількості енергії, ніж слабкі вітри, він спричиняє занадто сильний тиск на крила й може пошкодити устаткування електростанції. Окрім того, тривалість часу, коли дмуть штормові вітри, така мала, що їхній внесок у сумарне виробництво енергії несуттєвий, і це робить подібний ризик безглуздим. Щоб усунути проблему штормових вітрів, крила вітродвигунів вигинають особливим чином - для зменшення опору вітру. Ця стара практика відома як «оперення».\nВітрогенератори зазвичай установлюють на високих вежах, щоб пропелери були відкриті більш сильним вітрам, що дмуть на великій висоті. А важке устаткування - пропелер, коробка передач і генератор - мають розміщуватися на верхівці щогли, що вимагає ще й міцної конструкції.\nЩе одну проблему використання енергії від вітродвигуна створює природа самого вітру. Швидкість вітру варіює в широких межах - від легкого подуву до могутніх поривів. У зв’язку із цим, змінюється й число обертів генератора за секунду. Для зручності змінний струм, що виробляється під час обертання осі генератора, «випрямлюють», тобто перетворюють у постійний, що йде в одному напрямку. За великих розмірів вітродвигуна постійний струм у перетворювачі змінюють на стабільний змінний струм, придатний для подачі в енергетичну систему. Невеликі ж вітродвигуни, на кшталт тих, що використовують на ізольованих фермах чи на морських островах, замість перетворювача подають «випрямлений» струм у великі акумуляторні батареї. Такі акумулятори потрібні для запасання електроенергії на періоди, коли вітер стає недостатньо сильним для виробництва енергії.\nДля підтримки життєвих процесів потрібно поглинати і використовувати енергію. На жаль, використання будь-якого виду енергії та виробництво електроенергії зазвичай супроводжуються утворенням багатьох забруднювачів води і повітря. Щоб уникати руйнування навколишнього середовища, людство дедалі більше звертає увагу на екологічно чисті види енергії.\nЦікаво, що всього двісті років тому людство, крім енергії самої людини і тварин, володіло тільки трьома видами енергії. Серед них було використання енергії Сонця.\nУ міру того як постачання палива стає менш надійним і більш дорогим, це джерело стає щораз привабливішим та економічнішим. Підвищення цін на нафту й газ є головною причиною того, що людство знову звернуло свою увагу на Сонце.\nСонячна енергія - це кінетична енергія випромінювання (в основному світла), що утворюється в результаті реакцій у надрах Сонця. Оскільки її запаси практично невичерпні (астрономи підрахували, що Сонце буде «горіти» ще 4-5 мільярдів років), вона належить до поновлюваних енергоресурсів. У природних екосистемах лише частина сонячної енергії поглинається хлорофілом, що міститься в листках рослин, і використовується для фотосинтезу, тобто утворення органічної речовини з вуглекислого газу і води. Рослини частково використовують для своїх потреб лише фотосинтетично активну радіацію, яка загалом складає майже 50 % сумарної енергії сонячного випромінювання. Таким чином, випромінювання вловлюється і запасається у вигляді потенціальної енергії органічних речовин. За рахунок їхнього розкладання задовольняються енергетичні потреби всіх інших компонентів екосистем.\nПідраховано, що приблизно такої самої частки сонячної енергії цілком достатньо й людині - для забезпечення потреб транспорту, промисловості й побуту не тільки зараз, але й у майбутньому. І навіть незалежно від того, будемо ми нею користуватися чи ні, на енергетичному балансі Землі й стані біосфери це ніяк не позначиться. Однак сонячна енергія потрапляє на всю поверхню Землі, ніде не досягаючи особливої інтенсивності. Тому її потрібно вловити на порівняно великій площі, сконцентрувати і перетворити в таку форму, яку можна використовувати для промислових, побутових і транспортних потреб. Крім того, треба вміти запасати сонячну енергію, щоб підтримувати енергопостачання і вночі, і у хмарні дні.\nГоловне - використовувати сонячну енергію так, щоб її вартість була мінімальна або взагалі дорівнювала нулю. З огляду на вдосконалення технологій і подорожчання традиційних енергоресурсів, ця енергія знаходить дедалі нові галузі застосування.\nНаприклад, сонячні нагрівальні системи (сонячні батареї, сонячні колектори) дуже рентабельні, і є сенс включати їх у проекти всіх нових будинків. У такому випадку з’явиться можливість перекинути частину вугілля, газу, мазуту, споживаного в побутових цілях, на потреби промисловості, транспорту. А це могло б розв’язати проблему майбутнього дефіциту сирої нафти, потрібної для виробництва автомобільного пального тощо.\nСонячний колектор (мал. 298) - це система нагрівання води за рахунок сонячного випромінювання. Такі системи є доволі розповсюдженими.\nЇх було розроблено близько двохсот років тому. Сонячні колектори різного типу дають змогу отримати теплову енергію, яка насамперед використовується для нагрівання води, що особливо актуально в літній період року, коли спостерігається максимальна сонячна активність. Крім того, в окремих випадках під час побудови комбінованих котельних установок тепло від сонячних колекторів частково можна використовувати в різних системах опалення.\nМорські припливи і тепло Землі. Це більш постійні джерела енергії. Уже тепер у деяких країнах працюють екологічно безпечні, чисті припливні електростанції. Загальна потужність хвиль Світового океану складає 90 000 млрд кВт. У багатьох країнах - США, Японії, Італії, Ісландії - використовують й енергію гарячих природних джерел - гейзерів.\nВідомо, що на глибині 10 км температура сягає 140-150 °С, і цю енергію можна відводити за допомогою пари, використовуючи її для опалення.\nГеотермальна енергетика розвивається досить інтенсивно у США, на Філіппінах, у Мексиці, Ісландії, Італії, Японії. Найпотужнішу ГеоТЕС (50 МВт) побудовано у США - ГеоТЕСХебер. Загалом запаси геотермальної енергії складають 200 ГВт. Геотермальні ресурси розподілено нерівномірно, й основна їх частина зосереджена в районі Тихого океану.\nБіомаса відіграє домінуючу роль серед інших видів альтернативних видів енергії, формуючи приблизно 46 % від ринку відновлюваних джерел енергії. Вона може забезпечувати виробництво тепла, електроенергії та різних видів газоподібного (біогаз), рідкого (біоетанол, біодизель) та твердого палива. Технології переробки біомаси дають змогу також розв’язувати проблему утилізації шкідливих побутових та промислових відходів, одержувати як побічні продукти високоякісні добрива, будівельні та інші корисні матеріали. Так, за рахунок біогазу вже сьогодні у країнах ЄС отримують щороку понад 10 млн МВт · год електричної та майже 10 млн Гкал теплової енергії. Лідерами з використання біогазових технологій є такі країни, як Німеччина, Велика Британія, США, Канада, Бразилія, Данія, Китай, Індія та ін.\n1. Що таке альтернативні джерела енергії?\n2. Які види альтернативної енергії ви знаєте?\n3. Що таке вітроенергетика?\n4. Як використовують енергію вітру?\n5. Як використовують енергію Сонця?\n6. Де зосереджено запаси енергії припливів і відпливів?


На Львівщині 80 відсотків мешканців ОТГ задоволені результатами реформи | Новини Львова\nВісімдесят відсотків мешканців сіл Львівщини, які увійшли до Об’єднаних територіальних громад, задоволені результатами децентралізації.\nЦе показало опитування, яке провів Львівський Центр розвитку місцевого самоврядування, створений за підтримки Програми «U-LEAD з Європою» та Мінрегіону.\nЧому ж їх приклад не беруть на озброєння інші території, йшла мова на прес-конференції, що відбулась у ЦРМС, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n“На Львівщині реформа з децентралізації триває з 2014 року. За цей час в області утворилося 35 об’єднаних громад. Цього року до них додасться ще 5: ЦВК призначила вибори на 23 грудня. В них візьмуть участь ОТГ з Радехівського, Дрогобицького, Перемишлянського та Пустомитівського районів. Об’єднуючись, люди сподіваються на розвиток своїх територій. І їхні очікування виправдовуються. Адже ті, хто уже зробив цей важливий крок, отримали солідні державні субвенції на вирішення інфраструктурних проблем, розвиток сільської медицини, освіти. Найбільше люди задоволені змінами у шкільній освіті і в культурі, у їх матеріально-технічному забезпеченні”, – зазначила керівник Львівського ЦРМС Галина Гречин.\nПро здобутки реформи децентралізації розповів і перший заступник голови Львівської ОДА Ростислав Замлинський.\nЗа його словами, показники місцевих бюджетів ОТГ зросли практично втричі: якщо у 2015 році з розрахунку на 1 мешканця це було неповних 800 грн , то вже у 2018 році припадає 2870 грн. Пришвидшились і темпи виконання місцевих бюджетів.\n“Виконавчі органи об’єднаних громад зацікавлені в тому, щоб повністю легалізувати усіх платників податків, які є на території громади, з іншої боку, – залучати нових платників податків для того, щоб вони розвивалися та відповідно поповнювали місцеві бюджети. Якщо говорити про дохідну частину 2017 року і період за 9 місяців 2018 року, то видно, що більше половини ОТГ йдуть з перевиконанням місцевих бюджетів”, – зазначив Замлинський.\nВін підкреслив, що суттєвою підмогою для ОТГ стали кошти Державного фонду регіонального розвитку (ДФРР), Програми підтримки секторальної політики ЄС, обласного бюджету розвитку, мікропроекти місцевого розвитку, субвенції на розвиток інфраструктури ОТГ.\nПроте у чотирьох районах – Яворівському, Буському, Золочівському і Турківському ще не створено жодної ОТГ. Цьому перешкоджають голови сільрад, депутати, які працюють в управлінській сфері, працівники бюджетних установ, які бояться втратити свої робочі місця, додав заступник голови ЛОДА.\nЧитайте також: На Волині представників громад навчали розробляти стратегії розвитку\nЩе один бар’єр – пасивність мешканців, через яку вони ризикують залишитися без відремонтованих внутрішніх доріг, освітлених сільських вулиць, Центрів надання адміністративних послуг та інших благ, якими вже користуються їх активніші сусіди. Адже незадовго децентралізація вже буде здійснюватися не на добровільних засадах, а на законодавчій основі, а це позбавить тих, хто прогавив час, державних субвенцій, нагадали спікери учасникам заходу.\nПрограма “U-LEAD з Європою” спільно фінансується Європейським Союзом і його країнами-членами Данією, Естонією, Німеччиною, Польщею та Швецією й підтримує реформу децентралізації та її секторальні напрямки.\nНаступна публікація У кого замовили меблі для перших класів школи Львівщини\nПопередня публікація Львів’яни відзначать 100-річчя проголошення ЗУНР урочистою ходою


Ремонт побутової техніки - ДОМОВА СЛУЖБА — сучасний сервіс, який вирішує ваші побутові проблеми на 0362.ua\nОпис Відгуки (35) Наше відео (2) Послуги сантехніка Послуги електрика Ремонт побутової техніки Послуги столяра Послуги вантажників Послуги прибиральниці Вантажні перевезення Ремонтні роботи Про нас\nВиконуємо якісний ремонт побутової техніки з виїздом до клієнта.\nВам не потрібно шукати вантажників та машину для транспортування приладу. Ми приїжджаємо та ремонтуємо на місці. І лише за необхідності майстер сам забирає техніку в майстерню. Самостійно займаємось пошуком та доставкою необхідних деталей і повертаємо техніку відремонтованою. Ми не працюємо зі вживаними та неякісними матеріалами, тому що це наша репутація. РЕМОНТУЄМО – ВСТАНОВЛЮЄМО – ЧИСТИМО – НАЛАШТОВУЄМО:\n-пральні та посудомийні машинки;\n-холодильники, морозильні камери, кондиціонери;\n-бойлери, калорифери, пилосмоки, мікрохвильові печі ;\n-швейні машинки, оверлоки;\n-кухонні витяжки, варочні поверхні, духові шафи;\n-комп’ютери, ноутбуки, телевізори;\n-м’ясорубки, кухонні комбайни, кавоварки, мультиварки;\n-електроплити, котли, колонки, газові плити.\nЗамовте послуги майстра за тел.: (0362) 43-63-73, (0362) 40-43-73, (0362) 40-40-73, (097) 238-55-33, (050) 814-50-05, (073) 075-68-362; або заповнивши форму-заявку на нашому сайті: http://domslugba.com


2.9.3.3. Цивільна архітектура Київського Подолу\nПошук по розділу сайта 2.9.3.3. Цивільна архітектура Київського Подолу\n– 2.9.3. Історичне ядро міста – Київський Поділ в 1943-1990 рр.\n2.9.3.1. Топографічна характеристика Київського Подолу в 1943-1990 рр.\n2.9.3.2. Храми Подолу в 1943-1990 рр.\n2.9.3.4. Поділ 1943-1990: промислова зона, набережна та річковий вокзал, фунікулер, метро, трамвай\nЯк свідчить аналіз топографічних матеріалів, центром Подолу весь описуваний період залишалася Червона, згодом знову Контрактова площа. Станом на 1943-50 рр. на Контрактовій площі вже не було величної споруди Богоявленського собору, дзвіниці Братського монастиря, споруд Братського, Грецького монастиря, зникли фонтан «Самсон» та церква Богородиці Пирогощої. Тривалий час на місці колишнього братського монастиря в будівлях колишнього Київського духовного училища (а перед цим Києво-Могилянської академії) розміщувалися Київське вище військово-політичне морське училище, філія Центральної наукової бібліотеки АН УРСР (у Старому академічному корпусі) та лікарня. На території колишнього монастиря були також зведені нові будівлі.\nУ 1945-50-і рр. відбудовано значно пошкоджену трапезну церкву Братського монастиря (). Було також надбудовано колишній будинок штабу Пінської військової флотилії (перед цим торговельні ряди Братського монастиря), внаслідок чого постав корпус Київського вищого військово-політичного морського училища, що фронтоном виходив на Контрактову площу. Наразі це 3-й корпус Києво-Могилянської академії.\nНа Контрактовій площі вцілів Контрактовий будинок, який як ми вказували раніше, в післявоєнні роки на планах Києва подавався як єдина пам’ятка Подолу. На площі розміщувалися численні торговельні та ремісничі точки. Тут, як і в ХІХ ст. проводилися ярмарки та народні гуляння.\nДомінантою контрактової площі був Гостинний двір. У післявоєнні роки цю будівлю використовували як товарну базу численні невеликі підприємства. Збереженню та акуратному вигляду споруди це не сприяло. Лише на короткий час фасади Гостинного двору привели у порядок і навіть забезпечили їх старовинними вивісками. Це сталося в 1955 р., коли характерний фасад старовинної будівлі потрапив відразу в два відомих фільми: екранізацію "Матері" М. Горького, здійснену Марком Донським та фільм "Матрос Чижик" Володимира Брауна ().\nУ 1972 р. розпочалося будівництво метрополітену на Подолі. Будівництво лінії Поштова площа – Петрівка, проходило переважно відкритим способом в умовах обмежених історичною забудовою Подолу. Це призвело до численних руйнувань. Проте Гостинному двору будівельники приділили особливу увагу: проходка під будівлею також велася закритим способом, а сама будівля на період проведення робіт додатково зміцнювалася ().\nЗауважимо, що проведення метро на Поділ, супроводжувалося археологічними відкриттями садибної забудови часів Русі, які вперше породили ідею створення на Подолі підземного музею. Ескізи до його створення підготував київський архітектор А. Мілецький (Ерофалов-Пилипчак, 2010).\nВ 1977 р. на Контрактовій площі неподалік Гостинного двору на місці колишнього магістрату з’явився пам’ятник Григорію Сковороді (автори — скульптор Іван Кавалерідзе, архітектор Василь Гнєздилов). Згідно з першим проектом, запропонованим Кавалерідзе, Сковорода був босим, з Біблією під пахвою і хрестиком на шиї. Але цей варіант був відхилений партійним керівництвом. Тому вирішили прибрати натільний хрестик, Біблію в руках замінили сумкою, а на ноги одягли постоли. Відкрито пам'ятник 1 березня 1977 р. на тоді ще Червоній площі ().\nРис. 2.9.3.3.13. Пам’ятник Григорію Сковороді, 1977 р. Фото М. Жарких\nЗначно змінилася Контрактова площа у 1970-80-х рр. Прийшов нарешті час, коли було піднято питання про відновлення історичного середовища Подолу. У ті ж 1970-ті рр. вирішено перетворити застарілий і понівечений перебудовами Гостинний двір в демонстрацію архітектурної думки початку XIX ст. На підставі виявленого в ленінградському архіві креслення Рускі архітектори-реставратори Валентина Шевченко та Юрій Лосицький склали проект оновленої двоповерхової будівлі. Його реставрація з надбудовою повинна була стати складовою частиною сміливого і ефектного задуму тих же авторів – втілення в життя ідей Рускі і Гесте з одночасним відтворенням найцікавіших втрачених будівель Контрактової площі. Зокрема, передбачалося реалізувати весь задум зведення комплексу Гесте – поштамту – контактового будинку, відновити церкву Богородиці Пирогощі, ратушу, фонтан «Самсон» та відбудувати згідно первинному проекту Рускі двоповерховий гостинний двір.\nРис. 2.9.3.3.16. Фонтан «Самсон» по відбудові. 1983 р. Фото М. Жарких\nЗагалом, справа визнання київських будівель пам’ятками в цей час тільки починалася. 24 серпня 1963 р. Рада Міністрів УРСР затвердила список пам'ятників архітектори України, в який по Києву входили всього лише 38 позицій. Гостинного двору серед них не було. Але в подальшому список розширювався, і це зафіксувала постанова Радміну № 442 від 6 вересня 1979 року "Про доповнення до списку пам'яток містобудування і архітектури Української РСР, які перебувають під охороною держави". У ньому були взяті під охорону держави багато відомих київських будівель (такі, як "будинок з химерами", "замок Річарда", "будинок Іпсіланті" і ряд інших), в тому числі і Гостинний двір – тоді ще по Червоній площі, 4.\nДо 1500-літнього ювілею Києва, який відзначався в 1982 році, був зроблений перший крок у перетворенні Контрактовій площі – відтворений фонтан "Самсон" з ротондою над ним. Наступним кроком мав стати Гостинний двір.\nРеставратори підготували в 1981 р. проект двоповерхової будівлі – природно, з розміщенням в його стінах закладів торгівлі та служби побуту. Але керівники торговельних і побутових відомств не поспішали взяти майбутнє будівлю під свою опіку. Справа застопорилася. І тоді на допомогу прийшов Держбуд України. У 1983-му був складений новий проект, згідно з яким в Гостинному дворі розмістили інститут "Укрпроектреставрація" та науково-технічну бібліотеку з будівництва та архітектури. Тепер уже можна було починати роботи. Однак в ході підготовки до них виявилося, що реставрувати будівлю, що багато років неконтрольовано перебудовувалася в різних місцях і була пошоджена при прокладанні метро, вже практично неможливо. У підсумку вирішили просто знести старий Гостинний двір і вибудувати його заново, з нуля. Це, звичайно, позбавило пам'ятку автентичності, але в результаті колишніх переробок її і так небагато залишилося (, ).\nДруга за своїм значенням подільська площа – Поштова площа у передвоєнний період також понесла втрати. Станом на 1943-1972 р. тут вже не було знесеної у 1930-ті рр. церкви Різдва. Проте зберігався увесь комплекс млина Бродського (від якого наразі лишився лише елеватор). На Поштовій площі знаходився також ансамбль споруд Поштової станції. Окрасою був також будинок поч. ХІХ ст. на розі вул. Набережно-Хрещатицької авторства Людвіга Станзані. Посередині Поштової площі була велика клумба.\nБудівля дизельної електростанції на Набережному шосе поблизу Поштової площі в 1948 р. була трансформована з технічного приміщення на офісне. З цією метою була споруджена внутрішня поздовжня стінка та влаштовані нові перекриття. В якості адміністративної будівлі чотириповерховий корпус функціонує і зараз. В ньому розташоване управління комунального підприємства «Київпастранс» – колишнє ТТУ – Трамвайно-тролейбусне управління (Кальницький, 2016).\nПри будівництві станції метро "Поштова площа", Поштову площу докорінно переплановано, розширено (зокрема, вона поглинула нижню частину Боричевого узвозу) і зміщено на північ. У 1977–1979 рр. тут за проектом українського архітектора О. В. Ільяшенка був зведений пішохідний міст, який проходив над площею (знесений протягом реконструкції 2012–2013 рр.). В цей же час було розібрано будівлі комплексу Поштової станції (збережено лише саму станцію). У випадку Поштової станції цього часу необхідно згадати про ініціативу Олександра Лазоренко з створення колекції предметів дорожнього побуту ХІХ ст. і документів пов’язаних з розвитком дорельсового та доавтомобільного транспорту. Цією ідеєю Лазоренко запалилився у 1975 р. У результаті пошуків поштової карти Російської імперії 1793 р., “подорожні” (документи, які дозволяли користуватися конями) Пушкіна, Лермонтова, Шевченка, Гоголя і навіть “подорожню” батька самого товариша Леніна. В пошуках експонатів Лазоренко відвідав не один “блошиний” ринок, на іподромі знайшов старовинну кінську збрую. Скоро на дачі Лазоренко з’явилися старовинні меблі, кружки, лампи, ікони, величезна колекція дореволюційних світлин, пластинок, пістолет, яким мандрівники відлякували вовків, і ріжок, яким інформували пасажирів про прибуття до міста. Знайомі, довідавшись про захоплення Лазаренка приносили йому багато цікавих речей. Так з’явився довідник “Поради мандрівнику”, в якому вказувалося скільки верст від міста до міста чи скільки коштував проїзд, де можна перекусити, місцеві ціни та скільки треба дати ямщику на горілку. Багато прийшлося робити самому, наприклад поштову сумку-подушку, моделі старовинних колясок, диліжансів, повозок чи саней. Все це зберігалося на дачі під Києвом. Спочатку Олександр Миколайович проводив екскурсії для сільських пацанів. А в 1982 р. подарував це все Києву. Але його колекція лишалася в запасниках. В цей час саме збиралися знести будиночок Поштової станції біля річкового вокзалу. Лазоренко добився, щоб на будиночок повісили дошку, яка свідчила, що це пам’ятка історії та архітектурну будівлю ніхто немає права зносити. Хоча…був вже готовий проект, де замість поштової станції мала бути дорога. Будівлю реконструювали і “поселили” в неї Республіканське філателістичне товариство та музей-зібрання Лазоренка. В двох виділених приміщеннях розмістилася кімната станційного доглядача та прихожа для відпочинку мандрівників з самоваром та старовинними кружками. Усього біля 250 експонатів. З 1982 по 1990 р. Лазоренко ходив сюди як на працю. Проводив екскурсії. А коли стало важко ходити в музеї встановили гучномовець і Лазоренко проводив екскурсії, сидячи вдома телефоном. Музей дорожнього побуту був би родзинкою Києва, але в 1991 р. його пообіцяли викинути на брук. Лазоренко подарував колекцію Ніжинському краєзнавчому музею, де наразі на базі місцевої поштової станції розгорнуто експозицію. На поштовій станції донедавна залишався лише поштовий стовп, який на замовлення Лазоренка виготовили в одному з лісництв» (Марущак, 2001).\nВ процесі реконструкції Поштової площі також зник як промисловий заклад млин Бродського. При цьому єдину вцілілу з його комплексу будівлю — елеватор ¬ було адаптовано під книгосховище бібліотеки КПРС на суч. Європейській площі. Цікаво, що на фотографіях 1950-х рр. елеватор має маленьку додаткову вежу на покрівлі.\nПід час будівництва станції метро було також фактично ліквідовано вулицю Боричів узвіз, забудову якої було знесено.\nЯк свідчать численні фотографії, впродовж описуваного періоду на усіх вулицях Подолу домінувала не багатоповерхова забудова кінця ХІХ-поч. ХХ ст. На периферійних вулицях Подолу було мало багатоповерхових дохідних будинків. Тут були невеликі кам’яниці, або переважно глинобитні будиночки. Велика кількість їх до 1980-х рр. залишалися по вул. Глибочицька, Кирилівська, Петрівська, Боричів Тік та багатьох інших. Зберігалася стара забудова по вулицям Гончарна, Воздвиженська та Дегтярна в урочищах Гончарі та Кожум’яки. Як свідчать старі фотографії тут стояли одно- та двоповерхові будинки – цегляні чи глинобитні. На вулицях було багато дерев. Втім, досить старі та позбавлені належного догляду ці будинки приходили в негідність і в 1980-х рр. масово зносилися.\nОсобливо негативний вплив на збереження історичного середовища північного Подолу мало будівництво другої пускової дільниці Куренівсько-Червоноармійської лінії, яке почалося в середині 1970-х років. Уся друга пускова ділянка була побудована з неглибоким закладенням і переважно відкритим способом. Це призвело до масового руйнування історичної забудови (). Особливо багато будівель було знесено саме в напрямку "Тараса Шевченка"; трасування лінії досі добре проглядається з супутникових знімків за трасою позбавлених забудови ділянок серед щільної історичної забудови. Зокрема у 1978 р. у зв'язку з прокладанням на цьому місці траси метрополітену знесли Єврейський молитовний будинок на Ярославській, 17 (Храми Києва, 2001).\nКінотеатр “Жовтень” в цей час вцілів. Щоправда його було трохи перебудовано, ховаючи конструктивізм 1920-х рр.\nСаме в описуваний період улюбленою вулицею киян та гостей столиці став Андріїівський узвіз, який вів на Поділ. До речі, достатньо і зараз звернути у тутешні двори, щоб побачити в яких умовах тулилися кияни в післявоєнний період.\nДо суттєвої трансформації подільського середовища дійшло також у зв’язку з будівництвом найбільшого в Україні критого ринку «Житній» Будівництво, яке супроводжувалося знесенням частини історичної забудови закінчено у травні 1980 р. (Київ, ілюстрована історія, 2012).\nОб’єм будівлі 65 тис. м3, корисна площа 8166 м2 (архітектори В.Г. Штолько, О.П.Монина, А.А. Бойченко). Триярусний торговельний зал розміром 102х54м розрахований на 1350 торговельних місць. Крім того на відкритому майданчику біля будівлі обладнано ще 150 місць. Самий нижній рівень знаходиться на відмітці головних входів до будівлі і заїзду до критого двору з рампами для розвантаження товарів. З рампи товари потрапляють у торговельний зал чи за допомогою електрокарів транспортуються у складські приміщення підвалу. Над критим двором між будівлею ринку та горою організована торговельна площа, з якої покупці через два входи можуть потрапити на другий рівень, пов’язаний сходами з нижнім рівнем. Вдале архітектурне-планувальне рішення будівлі. Організація торговельних місць на кількох рівнях забезпечує скорочення розмірів будівлі в плані, що важливо у зв’язку з тіснотою на ділянці. Конструктивна схема будівлі являє собою просторовий каркас рамного типу з збірного чи монолітного залізобетону. Центральний торговельний зал перекритий збірною залізобетонною перед цим напруженою висячою оболонкою з приведеною товщиною 5,7 см. Добре виконана дизайнерська обробка головних елементів конструкції будівлі: форма несучих та огороджуючих конструкцій добре узгоджена одна з одною. Цікаві малюнки ребер несучих панелей покриттів та форма несучих пілонів. В плануванні та обладнанні ринку використані досягнення торговельної техніки: холодильні камери для молока, зрошувальні прилади для фруктів та овочів, рефрижераторні камери. До кожного торговельного місця підведена гаряча та холодна вода (Шулькевич, Дмитренко, 1982).\nОдночасно з будівництвом ринку поблизу розташували автостанцію «Поділ». Для її зведення також знесли частину історичної забудови.\nТреба відзначити, що післявоєнні архітектори відчули специфіку Подолу. І хоч суттєвих руйнувань його історичному середовищу нанесли будівництво метро, побудова Житнього ринку тощо, проте післявоєнна радянська забудова Подолу вже намагалася врахувати історичну специфіку Подолу. В популярному виданні “Киев” М. Шулькевич та Т. Дмитренко пишуть (1978 р.):\n“Одною з актуальних і складних проблем є реконструкція центральних районів Києва, зокрема Подолу. Він являє собою велику історичну цінність як частина давнього Києва. В результаті детального вивчення і інвентаризації всіх існуючих давніх будівель і споруд 178 житлових та цивільних споруд віднесено до категорії пам’яток історії та архітектури, 466 будівель являють цінність за своїми стильовими особливостями для ансамблю району, також наявні 27 меморіальних споруд. (за даними наступного видання 1982 р. – 55 пам'яток, що охороняються державою, більше 400 будівель, що являють цінність для ансамблю міста за своїми стильовими характеристиками і ще 27 меморіальних споруд. Враховуючи це, міськрада прийняла постанову визнати територію історичного Подолу зоною регульованої забудови з метою максимального збереження своєрідного обличчя цього району, яке складалося століттями.\nНаразі на основі генерального плану розвитку Києва створено проект детального планування Подолу (архітектори Ю.А. Паскевич, Г.М. Слуцький, Є.В. Фролов, інженер Я.Б. Левітан). Існуюче планування Подолу має очевидні недоліки. Це перш за все велика щільність вуличної мережі і недостатня ширина вулиць та проїздів. В житлових кварталах розміщуються різні підприємства. Недостатня площа зелених насаджень загального користування. Процент забудови території складає від 25 до 33, а щільність житлового фонду – 3780м2/га, частина кварталів зайнята дрібними промисловими і складськими приміщеннями.\nЦі недоліки враховані при складанні проекту детального планування і реконструкції Подолу. Загальне композіційно-планувальне рішення визначене з врахуванням його прибережного положення і збереженості пам’яток архітектури, які органічно увійдуть в нову забудову і частково будуть використовуватися для культурно-побутових і туристичних закладів, виставкових залів та музеї. Організовані на місці існуючих кварталів 3 мікрорайони та одна житлова група за функціональним зонуванням, обладнанням і благо устроєм будуть відповідати сучасним містобудівним вимогам.\nРегульована зона Подолу, яка розкинулася вздовж Дніпра від річкового вокзалу до мосту на Рибальський півострів, займе площу 400 га. Реконструкцію цієї території заплановано здійснити поетапно. Перша черга включає Поштову та Червону площі, вул. Жданова, заповідну зону. Квартали будуть реконструюватися комплексно великомасштабними групами, що не порушують планування, яке склалося історично. Одночасно з реставрацією пам’яток архітектури буде ремонтуватися житловий фонд і споруджуватися нові будівлі з житловою площею 50 тис м2. В міру зносу аварійного та малоцінного житлового фонду буде створюватися неперервна система зелених насаджень. Зелені масиви розмістяться в зоні пам’яток архітектури. А також поруч з дитячими закладами та школами, об'єднуючи їх житловою забудовою за допомогою мережі пішохідних доріг. Озеленена і облаштована набережна буде слугувати місцем масового відпочинку населення. Її архітектурно-просторовій композиції та забудові приділено велику увагу.\nНа відрізку від Поштової площі до Верхнього валу з’являться 5-ти та 9-ти поверхові будинки (щоправда в наступному виданні 1982 р. згадується що тут з’являться лише 5-ти поверхові будинки, що не будуть закривати композицію забудови усього району — авт.). Основні магістралі — вул. Межигірську та Жданова (суч. Сагайдачного- авт.) намічається забудувати 9-ти поверховими витягнутими 9-ти поверховими будинками. Разом з збереженою забудовою вони створять своєрідний архітектурний акцент, контрастний з точковими 17-ти поверховими будинками, поставленими вздовж Верхнього та Нижнього валу, які стануть композиційною віссю району. Його дві головні домінанти два 30-ти поверхових адміністративних будинки передбачені в громадському центрі Подолу, розміщеному в районі Червоної площі та прилеглих вулиць.\nФункціонально територія громадського центру розділена на три зони: культурно-просвітницьку, торговельну та адміністративну.\nВ культурно-просвітницьку зону включається будівля існуючого клубу “Славутич” (кол. Клуб “Харчовик” – авт.) і як пам’ятник – Контрактовий дім. Він буде використаний в якості невеликого концертного залу, крім того в цій зоні запроектовано клуб на 750 місць та бібліотека на 125 тис. томів. Червона площа буде слугувати для проведення урочистих зібрань, фестивалів та народних гулянь. Торговельна зона буде складатися з універмагу на 400 робочих місць (на розі Костянтинівської та Верхнього валу), реставрованого Гостинного двору, критого ринку, розташованого на території колишнього Житнього ринку і магазинів в перших поверхах 17-поверхових будинків вздовж вул. Нижній вал. Заклади торговельного і культурно-побутового обслуговування сконцентруються, головним чином на ділянках станцій метрополітену.\nОсоблива увага буде приділена реконструкції заповідної зони. Відновлять давню площу де проходило віче, а також відомий фонтан “Самсон”, Успенську церкву ХІІ ст., відкриють для експозиції залишки давніх споруд.\nНа території між Андріївською та Флорівською вулицями передбачається будівництво туристичного центру. Тут, зокрема розміститься великий готель. Для різних службових споруд широко будуть використовуватися підземні споруди. В деяких будівлях пам’яток архітектури розмістяться культурно-побутові заклади.\nОригінально буде вирішена проблема руху транспорту та пішоходів. Створюється пішохідний центр Поштова площа, вул. Жданова, Червона площа. Транзитні транспортні потоки підуть в обхід ядра Подолу двома меридіональними магістралями — Набережно-Хрещатицькою і новою, яку передбачається прокласти від Поштової площі до вулиці Фрунзе вздовж схилів. Проектується спорудити низку підземних переходів. Перші два з них перетнуть вулиці Героїв Трипілля та Верхній Вал”.\nОкремі плани були також щодо урочища Гончарі-Кожум’яки:\n“У колишніх ремісничих майстернях Гончарному і Кожумяцькому ярах і на схилах Копирева кінця передбачається побудувати парк-музей “Давній Київ” (архітектор А.М. Мілецький, інженер А.Н. Печенов, художник А.Ф. Рибачук та В.В. Мельниченко). Цей історико-археологічний заповідник увійде в систему історичних центрів Києва. На його території розмістяться 1-поверхові корпуси великої протяжності підняті на опори. Ці будівлі начебто повторять своєю формою абриси схилів. Конструктивно будівлі вирішені у вигляді мостового прольоту, в товщі якого розташовуються групи приміщень музею, Інституту археології, Будинку вчених АН УРСР, Українського товариства дружби і культурних зв’язків з зарубіжними країнами і союзу письменників України. З нової вулиці, яка за генеральним планом сполучатиме площу Ленінського комсомолу з Подолом, відкриються в цікавих ракурсах 1-поверхові корпуси на опорах, панорама озеленених схилів та алей. На другому боці магістралі, в урочищі розміститься музей давніх ремесел Києва.\nВ урочищах Гончарі-Кожум’яки в часи Русі розміщувалися ремісничі квартали. Пізніше цей район забудували 1- та 2-поверховим житлом. Проектом передбачається зберегти невеликі ділянки цих споруд як музейні об’єкти: тут будуть майстерні з виготовлення сувенірів, готелі та кафе. Між ними розташуються експонати давнього житла та майстерень, виявлені при археологічних розкопках” (Шулькевич, Дмитренко, 1978).\nУ наступному виданні цієї ж книги “Киев” 1982 р., зокрема вказується:\n“В рамках ДПТ Подолу організовується два планувальних підрайони, чітко розділені вулицями Нижній та Верхній вал. Передбачено систему пішохідних зв’язків, трасованих за головними напрямками вулиць середньовічного Подолу.\nКультурно-просвітницька зона буде розташована в районі давнього центру Подолу — Червоної площі. На площі збереглися пам’ятки 12, 17 та 19 ст. Червона площа буде перетворена в історико-архітектурний заповідник з частковим відтворенням втрачених пам’яток архітектури і створенням єдиної архітектурної композиції, що гармонійно об’єднає фрагменти архітектури різних епох (архітектор В.П. Шевченко). Зокрема, в Контрактовому будинку реставрують концертний зал, де бували О. Пушкін, А. Міцкевич, Ф. Лист, О. Бальзак. Будуть відновлені будівля магістрату, церква Пирогощі, яка згадується у “Слові о полу Ігоря”. За первинним проектом буде відтворено гостинний двір. За комплексної реконструкції площі органічно ввійдуть в архітектурний ансамбль центр Дім культури “Славутич” (кол. плац культури “Харчовик” – авт.) і існуючі житлові будівлі, історичні ансамблі Флорівського монастиря та Київського братства, комплекси пам’яток архітектури Іллінської, Набережно-Микільської церков та Київської бурси. Червона площа стане не тільки центром туризму, але й місцем проведення урочистих заходів, народних гулянь та карнавалів”.\n16.07.1979 р. прийнято рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів за №920 від 16.07.1979 р. “Про уточнення меж історико-культурних заповідників і охоронних зон пам’яток історії та культури в м. Києві”. Цим рішенням було затверджено межі історико-архітектурних заповідників і зон охорони пам’яток історії та культури на території м. Києва та їх статус згідно з додатками №1,2.\nЗгідно додатку 1 до цього рішення на Подолі було оголошено:\n1.1.5. Червона площа на Подолі в межах червоних ліній,\n1.1.6. Район вул. Зелінського в межах вул. Андріївська, схили Старокиївської гори, Андріївський узвіз, Червона площа, вул. Жданова,\n1.1.7. Флорівський монастир в межах: вул. Фролівська, вул. Лівера, пл. Притисько-Микільскої церкви, вул. Хорива, схили Замкової гори;\n1.1.8. Садиба кол. Київського братства та кол. Києво-Могилянської академії в межах: вул. Г. Сковороди, вул. Волоська, вул. Іллінська, Червона площа;\n2.2.8. В районі вулиці Межигірської.\n3.4.5. Правий берег Дніпра від Поштової площі до залізничного мосту по залізниці, вул. Алексієнка, вул. Тімірязєвська (Ботанічний сад), вул. Струтинського, бульвар Дружби народів, Звіринецька гора, Наводницька балка, навколо Старопечерської фортеці, вул. Січневого повстання, вул. Кірова, пл. Ленінського комсомолу, вул. Героїв революції, схили Старокиївської гори, Андріївський узвіз, вул. Глибочицька, вул. Соляна, вул. Отто Шмідта, вул. Нагорна, вул. Мельникова, вул. Д. Коротченка, вул. Фрунзе, підніжжя гори Щекавицької, гора Кисилівська, вул. Боричів узвіз.\nРежим містобудівних обмежень для кожного з типів територій див.\nВодночас так сталося, що більшості з планів, які б не-обернено трансформували обличчя Подолу не судилося бути реалізованими.\nПро те це не означає що на Подолі не з’явилися нові будинки. Ще в 1950-х рр. на вулицях Подолу: Турівській, Почайнинській та інших з’явилися будинки в стилі «сталінського бароко».\nПізніший час залишив тут кількаповерхові будинки за оригінальними проектами, як на вулиці Сковороди, чи квартал між вул. Костянтинівською, Оленівською, Юрківською та Межигірською (проект реконструкції архітектора І. Шпари).\nЗвичайно були і невдалі, руйнівні для навколишнього середовища рішення. До особливо невдалих будинків цього періоду може бути віднесена стандартна панельна дев’ятиповерхівка зведена в районі 1960 р. на вулиці Набережно-Хрещатицькій.\nв 1980-ті рр. також значна частина старої подільської забудови у відповідності до попередньо-описаних планів була просто знесена.\nПроте не всі зношені історичні будинки зносилися. Окремі будівлі на подільських вулицях були реставровані. Зокрема, була проведена реставрація номерів «Дніпровський порт», в яких зупинявся О. Купрін, на розі вул. Сагайдачного та Поштової площі (вул. Сагайдачного, 4).\nПарнікоза І.Ю. – 2.9.3.3. Цивільна архітектура Київського Подолу


Кому подорожчання газу покращить життя вже сьогодні | Політика | Бізнес Портал Луцька\nНові газові міфи\nЦинізм влади, яка прийняла це рішення, як бачимо, надзвичайно великий. Запаморочення від стрімко вибудуваної вертикалі влади зашкалює. І все-таки робляться деякі спроби пояснити, виправдати цей критичний для неї крок. На захист підвищення вже придумано кілька аргументів. По суті, вони є міфами, викрити які можуть хоч трохи обізнані експерти. Що вони й не забули зробити.\nМіф перший. Населення слабо платить за газ, і саме через це «Нафтогаз» виявився на межі банкрутства. Взагалі-то, в жалюгідному стані «Нафтогазу» досі звинувачували виключно Тимошенко. Населення (тобто електорат) при цьому якось не згадувалось. Однак тепер фінансовому стану «Нафтогазу» придумано нове пояснення. Послухаємо з цього приводу думку експерта.\nСвідчить Ігор Бураковський, директор Інституту економічних досліджень та політичних консультацій: «За станом на 1 квітня 2010 р. по Донецькій області рівень оплати населенням платежів за газ складає 97,1%, по Дніпропетровську - 94,8%». Зате переглянувши оперативну інформацію НАК «Нафтогаз України» про стан розрахунку підприємств теплокомуненерго за природний газ за опалювальний сезон 2009-2010 років, бачимо, що «в Донецькій області населення розраховується на 97%, підприємства теплокомуненерго - тільки на 57%, у Дніпропетровській - населення на 94,8%, підприємства теплокомуненерго - на 57%».\nМіф другий. Підприємства теплокомуненерго споживають російський газ, і тому підвищення внутрішньої ціни їх не торкнеться. Як би не так!\nПояснює директор «Інституту міста» Олександр Сергієнко: «У собівартості надання послуг з опалення та гарячої воді газ становить 50-55%. Український газ, собівартість якого 30 доларів за тисячу кубометрів, чудово продається як населенню, так і теплокомуненерго. Причому населенню - по 67 доларів, а підприємствам - за 111 ».\nНа думку О.Сергієнко, після підвищення газових цін послуги ЖКГ автоматично зростуть на 25%. А між іншим, влітку в більшості міських будинків на дві-три тижні, причому зазвичай куди частіше зазначеного графіка, відключають гаряче водопостачання. А платити доведеться вже за новими платіжками...\nМіф третій. Всім нужденним дадуть субсидії. Вже з 1 серпня їх будуть платити всім, у кого оплата за ЖКГ забирає більше 15% доходів (у пенсіонерів - 10%). У теорії, тобто на папері - дадуть. І прозвітувати не забудуть. Але субсидія, як нам пояснюють, не покладена тим, у кого є борги по квартплаті. Навіть за один місяць. Сьогодні понад 25% населення мають борги за комунальні послуги. Заборгованості і по без того злиденній зарплаті також не дозволяють оплачувати комунальні тарифи. Але розрахунок влади йде на те, що зараз усі, хто хоче отримати субсидію, підтягнуться і побіжать сплачувати борги, а потім ще й платити за новими тарифами. Сумнівне очікування. Скоріше, не побіжать за субсидією.\nА тепер подивимося на порочне коло, в який заганяє себе уряд. За даними Кабміну, на поточний момент субсидії вже отримують близько 800 тис. сімей, а після підвищення таких додасться ще 350 тисяч. Отже, якщо сім`я з двох пенсіонерів, які одержують мінімальні пенсії (по 709 грн. на людину, разом - 1418 грн), відтепер буде платити за квартиру площею 30 кв. м близько 200-220 грн., то субсидія складе 60-80 грн. Виходить, 8-10 доларів субсидії держава повинна знайти для більш ніж мільйона пенсіонерів. Звідки гроші? З кредиту МВФ, який дали тому, що були підвищені ціни на газ! З податків, в десятий раз здертих з підприємців! Не від податку на розкіш, який слуги народу так і не ввели...\nМіф четвертий. Підвищення цін на газ для населення дозволить Україні збільшити видобуток вуглеводнів і знизити залежність від їх імпорту. Це пояснення озвучив міністр палива та енергетики Юрій Бойко. Так у нас же, пан Бойко, договір з Москвою, за яким ціну на газ знижено на 30%! Чому ви блокували розробку власних родовищ при попередньому уряді? Питання риторичне...\nНасправді, газу власного видобутку в країні цілком вистачає - вже точно для того, щоб покрити потреби населення і ЖКГ. Ціну для цього підвищувати не потрібно. В Україні видобувається не менше 20 млрд. куб. м газу. Цього якраз достатньо, щоб повністю покрити потреби населення.\nАле Азаров думає інакше. «Міркувати про те, що у нас є газ власного видобутку, є газ імпортний - треба відійти від цієї поширеної помилки. Тому що нам власного газу далеко не вистачає для того, щоб закрити потреби населення. Доводиться додатково ще близько 20 мільярдів кубометрів направляти на ці цілі»,- вважає глава Кабміну.\nРаніше він відзначав, що «Нафтогаз» до кінця 2010 року скоротить дефіцит власного бюджету з 50 млрд. грн. до 10 млрд., а з 2011 року може вийти на беззбиткову роботу. Слід розуміти, як раз за рахунок нинішнього 50%-ного підвищення. Але яка справа до цих вишукувань пересічному громадянину? Він чітко знає - підвищивши один раз, тепер підвищать і вдруге, і втретє. Адже влада фактично зрадила своїх виборців. А зрадивши один раз, як відомо, будуть зраджувати і далі.\nТак як на вуличні протести виходити ніхто не збирається (а це - вихід перший), а вибори (другий вихід) вже заздалегідь підраховані владою, доведеться, як зазвичай, виживати і пристосовуватися. Тут є кілька рішень.\nРішення перше - перехід на електричне опалення. За умови, якщо офіційно оформити опалення електрикою, то тариф знижується до 19 копійок, також можна встановити тризонний лічильник електроенергії й опалювати приміщення лише вночі, тоді тариф буде 10 копійок.\nРішення друге - економне споживання енергоносіїв. Приміром, уже зараз в офісах деяких підприємств на уїк-енд відключають подачу газу, а також знижують споживання тепла у вечірній і нічний час. Але це можливо зробити тільки за наявності індивідуальних систем опалення.\nРішення третє. Встановити опалювальні котли. Це рішення є найбільш актуальним для будинків з площею менше 100 кв. м. Для них можливо зменшити споживання тепла до мінімальної позначки - 2500 куб. м. Установлення котла обходиться приблизно в 3000-3500 грн., з урахуванням вартості всіх узгоджень. При приблизно 200 куб. м зекономленого газу вартість установки такого котла окупиться приблизно через рік. Довго? Але це хоч якийсь вихід.\nРішення четверте. Встановлення газових лічильників і лічильників гарячої води. Але поки вони будуть встановлені, доведеться заплатити за газ і гарячу воду (яку влітку ще й відключають) за новими тарифами. І все заради того, щоб уряд розклав собі по кишенях гроші МВФ, додавши їх до грошей, вилучених у нас після підвищення. І на ці гроші утримував, наприклад, силові органи, які будуть захищати їх від можливих протестів.\nРішення п`яте. Практично неприйнятний для нашого пасивного та роз`єднаного населення. Намагатися довести, що конкретний споживач (наприклад, ОСББ) повинен платити за ЖКГ суму, яку розраховує йому не ЖЕК, а самі мешканці. Інакше, нас із вами, споживачів комунальних послуг, і далі будуть душити завищеними цінами на комунальні послуги, списувати на нас втрати палива та енергії, місяцями тримати без гарячої води і тижнями - без опалення, при цьому виводячи кошти теплокомуненерго в офшори.\nБоягузтво і упередження\nВлада першої розірвала контракт довіри зі своїми виборцями, не кажучи вже про те, що не досягла і не збиралася досягати порозуміння з іншою частиною України. Поки що ситуація підходить під метафору «буцалось теля із дубом». Доводиться констатувати, що влада, як не сумно повторювати її ж власну мантру, сильна, як ніколи. Але сильна тільки за рахунок нашої слабкості. Вертикаль цинічної влади похитнути може тільки загальне розчарування народу. А такого, на жаль, очікувати не доводиться. Розчарування вже є, і воно дуже велике, але загальним воно не стало й не стане. Маніпуляції та фальсифікації на місцевих виборах будуть помножені на конформізм та пасивність більшої частини населення, яке, якщо навіть і усвідомлює, що його вибір коректується верхами, не готове захищати своє волевиявлення. Пост-майданний синдром тяжіє над Україною. І влада цим користується.\nТа, все-таки, що ми на це скажемо? «З`їмо» на місцевих виборах 31 жовтня ті цифри, які за нас вже склали? Адже це будуть саме місцеві вибори, тобто ті, які максимально близько пов`язані з нашим повсякденним життям, нашим побутом. Це вони, мери та ради всіх рівнів, відповідають за стан нашого ЖКГ. Більшість з них уже «лягло» під нову владу, яка дає їм можливість нажитися на нових тарифах. Представники ж влади колишньої, іменовані опозицією, хочуть пройти у владу для того, щоб самим зайняти ці місця. До речі, вже закинутий слух, що влада може подекуди «пропустити» на виборах альтернативних ПР кандидатів, щоб вони взяли на себе першу негативну реакцію на підвищення тарифів. Але авторам подібної технології слід розуміти, що до моменту виборів країна буде вже три місяці жити за новими тарифами. Цього вистачить, щоб спробувати висловити свою «вдячність» владі 31 жовтня. Хоча б графою «Проти всіх». Потім можливості такої не буде, мінімум, років зо два. Або стільки, скільки буде завгодно влади олігархату.\nДжерело: www.kontrakty.ua Прочитано - 1735 раз


Чорні хустки і сльози на очах. На Михайлівській площі вшанували пам'ять загиблих під Іловайськом - Укрaїнa - TCH.ua\nЧорні хустки і сльози на очах. На Михайлівській площі вшанували пам'ять загиблих під Іловайськом (18 фото)\nНа площі зібралися близькі та рідні загиблих, а також небайдужі кияни.\nНа Михайлівській площі у Києві у середу, 29 серпня, згадують загиблих українських військових під Іловайськом біля Стіни пам'яті.\nНа площі зібралися батьки бійців, яки загинули внаслідок атаки російських військ під час виходу українців з Іловайського котла. До стіни пам'яті також прийшли військові, яким вдалося вижити під час атаки.\nЖінки одягли чорні хустки, на обличчях багатьох з них можна побачити сльози. Одній з матерів стало зле під час вшанування пам'яті загиблих. Вона знепритомніла, тому довелося викликати швидку допомогу.\nТакож на Михайлівській площі проведено молебень у пам'ять про загиблих. У ньому взяли участь не лише близькі та рідні бійців, а й звичайні кияни.\nУ Києві відбувається панахида за загиблими українськими військовими\nПідписуйтеся на сторінку ТСН Live та дивіться стрім панахиди за загиблими українськими військовими, яку на Михайлівський площі проведе Святійший Патріарх Київський і всієї Руси-України Філарет.\nОпубліковано ТСН Live Середа, 29 серпня 2018 р.\nВідеоУкраїна згадує жертв Іловайської трагедії\nРівно 4 роки тому на Донеччині російська регулярна армія розстріляла колону українських добровольців і військових, які виходили з оточення в Іловайську. Місто на Донбасі, де розташований потужний залізничний вузол, яким з Росії на Донбас підвозили зброю, добробати зайняли на початку серпня. А вже наприкінці місяця опинились в котлі - бойовики з російськими кадровими військовими оточили їх трійним кільцем.\nТСН. 12:00 29 серпня 2018, 12:36\nТакож сьогодні, 29 серпня, під посольством Росії у Києві провели акцію до річниці Іловайської трагедії. Під будівлею розставили хрести з фотографіями загиблих, а також спалили опудало президента РФ Володимира Путіна з словами про те, що він відповість за злочини, скоєні в Україні.