Місячний календар посадок в Алтайському краї допоможе вам виростити хороший урожай овочі, фруктів і зелені. Дотримуйтесь порад таблиці, і плануйте роботи в саду і городі.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на 2017 рік: таблиця\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на січень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на лютий 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на березень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на квітень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на травень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на червень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на липень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на серпень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на вересень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на жовтень 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на листопад 2017 року\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на грудень 2017 року\nВідео: Вплив молодика і повного місяця на сходи рослин. Зростання і врожайність\nЧи знайомі ви з місячними фазами? Чи знаєте як вони впливають на все живе на нашій планеті? Астрологи вже давно займаються вивченням впливу Місяця.\nФахівці визначили, що існують сприятливі і несприятливі дні для посадок кімнатних рослин, стрижки волосся, нігтів, зачаття дітей, лікування зубів та інші.\nХтось самостійно вивчає місячні фази і вираховує хороші періоди, а інші не витрачають свій вільний час, і користуються місячним календарем.\nБагато садівники і городники використовують місячну таблицю, щоб запланувати посадку культур і отримати хороший урожай.\nМісячний місяць складається з 29-30 днів, розділених на 4 фази: 2 періоду - спадання і 2 періоди - зростаючого Місяця.\nМолоді паростки тягнуться до сонця, а городник відчувають почуття радості, адже урожай буде хорошим. Робота на земельних ділянках йде повним ходом не тільки навесні і влітку, а й восени і взимку.\nУ теплиці затишно і тепло для рослин, а в холодну пору року у вас завжди будуть свіжі овочі на столі.\nВелике значення має проходження Місяця по знаках Зодіаку. Не варто сіяти насіння в землю при Водолії і Львові. Рослини будуть рости прекрасно, якщо їх посадити в знаках Рака, Скорпіона, Тельця, Терезів, Козерога або Риб.\nНе проводьте ніяких маніпуляцій з рослинами в Повний місяць. У цей час відбувається застій соків в зелених культурах. Якщо посадити розсаду або насіння в цей період, то культури будуть слабкими і дадуть поганий урожай.\nУ молодика також краще утриматися від посадок, але цей період не впливають на зелені культури.\nНастають періоди зростаючого Місяця - Садіть рослини, у яких плоди розташовані над землею.\nУ дні спадає (спадною Місяця) висаджуйте овочі, плоди яких знаходяться під землею. У цей час добре проводити обрізку дерев.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на 2017 рік\nВажливо: Садити саджанці дерев необхідно на спадної Місяці, адже для їх росту потрібен хороший корінь, а сокорух в нижній частині рослин починається на спадаючої фазі.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на 2017 рік - таблиця:\nПеріод 2017 року Фаза зростаючого Місяця - висаджуйте рослини з плодами над землею Фаза спадаючої Місяця - висаджуйте культури з плодами під землею Дні, які не підходять для посадок\n01 3-11, 30, 31 15-27 12, 28\n02 1-10, 27, 28 12-23 11, 24, 26\n03 1-9 13-22, 26, 27, 29-31 12, 28\n04 1-10, 27, 30 12-19, 22-25 11, 26\n05 1-10, 26-29 12-16, 19-24 11, 18, 25\n06 2-8, 25, 28 10-12, 15-23 9, 24\n07 2-4, 6, 28, 30 12, 15, 18, 19 9, 23\n08 2, 3, 6, 22, 24, 28 10, 12, 14, 20 7, 21, 25\n09 1, 5, 23, 25-27 7-9, 13, 19 4, 6, 20, 30\n10 2-4, 20-22, 25, 30 6-9, 16-18 5, 19, 28\n11 1-3, 19-21, 30 5-7, 12-14 4, 18, 24\n12 1, 2, 19, 20, 25, 29 5, 6, 12, 17 3, 18, 22\nВажливо: Якщо вам складно сприймати таку велику кількість цифр, ми підготували місячні таблиці по місяцях. Знайдіть потрібний період і подивіться, коли можна займатися посадками.\nМісячний календар складався з урахуванням проходження Місяця по родючих і неродючих знакам Зодіаку в 2017 році. Садіть рослини в зазначені дні, щоб отримати багатий врожай. У січні культури ростуть в теплиці або на підвіконні будинку.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на січень 2017 року:\nНасіння для посадки замочуйте в сприятливі дні по місячній таблиці. Вода, потрапляючи в насіння, пробуджує його життєві процеси, і тому замочування з енергетики прирівнюється до посадки.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на лютий 2017 року:\nВам не потрібно самостійно вчитися визначати фази Місяця. Ми підготували місячний календар у вигляді таблиці з датами, придатними для посадки. У березні садівники Алтаю готують розсаду, адже скоро її можна висаджувати в грунт. Якщо є теплиця, продовжуйте ростити в ній овочі та зелень. Якщо парника немає, садіть зелень на підвіконні в кухні або на балконі.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на березень 2017 року:\nПрийшла справжня весна. Днем вже тепло і яскраво світить сонце, але вночі ще прохолодно. Тому розсаду садіть під плівку. На день плівку прибирайте, щоб сонячні промені зігрівали молоді паростки.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на квітень 2017 року:\nДосвідчений городник повинен враховувати всі фактори, що сприяють отриманню хорошого врожаю. Спирайтеся на поради місячного календаря, свою інтуїцію, особливості клімату і здоровий глузд. Тільки так можна виростити міцні рослини і побачити буяння зелені на своєму городі.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на травень 2017 року:\nМісяць не припиняє свій шлях по небу, а астрологи складають місячні календарі, щоб людям було простіше жити. Від знака Зодіаку до Сонця - шлях день у день однаковий, але завжди виявляється на нашу планету різноманітний вплив.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на червень 2017 року:\nМи бачимо білу чарівну планету тому, що вона відбиває світло Сонця. Вона не гріє, але має великий біоенергетичний вплив на людей, тварин і рослини. Навіть припливи і відливи на нашій планеті залежать від ритмів нічного Світила.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на липень 2017 року:\nЯкщо людина не знає енергетичних законів, які створює Місяць, він може дивуватися поганого самопочуття і різким змінам настрою. Але природі все відомо, а люди повинні спостерігати за нею і намагатися жити за законами навколишнього світу.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на серпень 2017 року:\nВсе в світі колись починається і закінчується. Також і місячний місяць - є серп і Молодик. На початку місяця йде закладка біоенергетичних процесів, в кінці - їх спадання.\nВідпочивайте в Повний місяць, а рослини нехай самостійно переживуть цей період, тоді він пройде безболісно для них. Якщо ви почнете пересаджувати культури в Повний місяць, робити пікіровку або прополювати грядки, ви нашкодите зеленим рослинам, і вони можуть загинути.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на вересень 2017 року:\nКожен любитель обробітку земельної ділянки знає кращі варіанти городництва. Він пробує нові методи вирощування культур, експериментує і спрощує свою роботу. Якщо до цього додати ще поради астрологів, тоді можна зібрати зі свого городу хороший урожай.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на жовтень 2017 року:\nЗнову прийшла зима. Земля вкрилася білим снігом. Тепло тільки в теплиці, де ростуть в сприятливих умовах овочеві культури. Приманює на город птахів, підгодовуючи їх. Навесні вони будуть боротися зі шкідниками, захищаючи свою територію.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на листопад 2017 року:\nНовий рік не за горами. Городній сезон закінчений, а власники земельних ділянок знайдуть собі роботу і в цей період. У парнику пахне зелень, огірки, помідори, перець і баклажани. Так приємно, коли на стіл можна поставити страви, приготовані з вирощених своїми руками запасів.\nМісячний календар садівника і городника Алтайського краю на грудень 2017 року:\nВсім садівникам і городникам хочеться отримати відмінний урожай. Дотримуйтесь порад місячного календаря, і по кожному місяцю ви будете знати, коли можна садити рослини, а коли краще утриматися від походу в город.\nGinkaGuru.ru » Про все » Місячний календар садівника і городника алтайського краю 2017: таблиця. Сприятливі і несприятливі дні для посадки полуниці і овочів в районі алтайського краю у 2017 році


Керівника Samsung засудили до п’яти років в’язниці за корупцію\n25 Серпня 2017 22:46Світ,Статті\nСуд у столиці Південної Кореї засудив віце-президента й фактичного керівника корпорації Samsung Лі Чже Йона до п’яти років ув’язнення. Судді визнали його винним у причетності до корупційного скандалу, пов’язаного з колишньою президенткою країни Пак Кин Хє. Рішення суду оголошено в п’ятницю, 25 серпня, передає інформагенція Reuters. За даними інформагенції, сам засуджений керівник Samsung рішуче заперечує свою причетність до корупції. Про це пише DW.\n48-річного Лі Чже Йона взяли під варту в лютому цього року. Раніше він став фігурантом розслідування південнокорейської прокуратури щодо керівництва Samsung, якому закидають надання хабарів Цой Сун Сіль, яка вважалася однією з наближених до екс-президентки Пак Кин Хє осіб, а також є головною фігуранткою корупційного скандалу.\nЗа даними слідства, корпорація Samsung здійснювала фінансування фондів, що належали подрузі глави держави, в обсязі 43 мільярдів вон (близько 37 мільйонів доларів США) нібито в обмін на політичну підтримку суперечливого злиття двох дочірніх підприємств компанії. Пак Кин Хє, Цой Сун Сіль та Лі Чже Йон усі звинувачення на їхню адресу відкидають.\nНа початку грудня 2016 року парламент Південної Кореї проголосував за імпічмент президентки Пак Кин Хє. Її було відсторонено від посади, весною 2017 року заарештовано, а згодом розпочався судовий процес, де розглядається справа про причетність Пак Кин Хє до корупції.


-" Велоспорт : На рахунку Божени Шматолохи три нагороди юнацького чемпіонату України "- УФК - Львівське училище фізичної культури\nВелоспорт : На рахунку Божени Шматолохи три нагороди юнацького чемпіонату України\nСеред старших дівчат бронзовою призеркою у гіті на 500м з місця стала учениця 10 класу Львівського училища фізичної культури Анастасія Кривич. Окрім того, Настя посіла 4 місце у гонці з вибуванням та груповій гонці на 40 кіл, показала п’ятий результат у гонці «темпо» та фінішувала шостою у скретчі.\nДев’ятикласник Володимир Кондратенко посів 4 місце у скретчі та п’яте – у гонці з вибуванням.\nСеред молодших дівчат три нагороди на рахунку учениці 8 класу Божени Шматолохи (на фото). Божена стала срібною призеркою у груповій гонці на 20 кіл, виборола бронзові медалі у скретчі та гонці з вибуванням, двічі посіла 4 місце у гіті на 500м з місця і гонці «темпо».\nВ активі однокласника Шматолохи Данила Яковлєва п’яте місце у гонці «темпо».


Інакодумство як злочин: рецензія на «Нарис історії дисидентського руху в Україні (1936–1987)» - - Україна Молода\nГоловна > Культура > Інакодумство як злочин: рецензія на «Нарис історії дисидентського руху в Україні (1936–1987)»\nСпоконвіку були люди, котрі думали інакше, ніж більшість, або принаймні не так, як володар. У середні віки сказати сюзерену правду мавправо тільки блазень.\nРешта ж могли сміятися, бо єдино дозволеною формою дисидентства був жарт. Недарма ж висміювання бояться всі.\nДо Другої світової війни в Совєтському Союзі зникли товари ширвжитку, харчі вдосталь, секс, опозиційні партії, інакодумство.\nНі, у спальнях пошепки (можливо й не всі) не спілкувалися виключно цитатами Лєніна–Сталіна–Маркса, та справжні борці з московським комуністичним режимом були вже винищені. Здебільшого в позасудовий спосіб. Голодомором теж.\nПолітичний дискурс (опозиція та дискусія) і в СССР, і в Україні — звісно, всупереч бажанню влади — відновився після приєднання Західної України й перебування мільйонів людей упродовж декількох років за межами московського раю.\nТому комуністична деспотія заходилася витоптувати паростки інакодумства задовго до хрущовської відлиги: слово, думка і люди нищилися одночасно, попервах за звичкою фізично, пізніше влада задовольнялася тільки обмеженням свободи в таборах, тюрмах, психіатричних лікарнях.\nПозаяк тоталітаризм контролює все до щонайменшої шпарини в житті громадян, а говорити, надто думати, уривками «Краткого курса ВКП(б)», промов компартійних генсеків тощо були готові далеко не всі, то політичний контингент таборів і в’язниць зростав, як на дріжджах.\nВідтак, у суспільстві поза межами офіційного марксистсько-лєнінського, діалектико-матеріалістичного дискурсу почав стрімко ширитися пласт національного, релігійного, соціального, економічного, профспілкового (рух за права інвалідів також), культурницького (шестидесятники та інші нонконформісти) тощо інакодумства.\nЩе в схронах у Західній Україні не прохололи кріси й машинґвери останніх бійців ОУН-УПА, а в містах Великої України вже діяли перші комуністичні ревізіоністські гуртки (т.зв. неомарксисти, єврокомуністи) й антисовєтські підпільні організації. За понад 30 років накопичився неабиякий пласт вільнодумної літератури.\nТа закритість нетрів КҐБ-СБУ, нищення спецслужбами самвидаву, добутого при обшуках і поза ними, втрата матеріалів як рукописних, так і тих, що зберігалися в пам’яті співкамерників, утруднюють відновлення історичної пам’яті. Хоча й ідеться про події та документи не надто віддалені в часі.\nГромадськими активістами, істориками, учасниками рухів опору тоталітарній московсько-комуністичній імперії зібрано достатньо фактів, які засвідчують чільну позицію українців у цій небезпечній діяльності.\nВідтак поволі відтворюються невідомі загалу сторінки самвидаву й «тамвидаву», поновлюється хронологія репресій, мемуаристика. Книга Бориса Захарова «Нарис історії дисидентського руху в Україні (1936–1987)» (Х.: Права людини, 2016) є прикладом систематизації дій інакодумців.\nАвтор відтворює широкий масив подій, імен, опозиційних підпільних організацій; водночас деякі класифікаційні судження є спірними.\nБ. Захаров відділяє інакодумців, якими в пізньому СРСР були практично всі, від дисидентів, які «у тій чи іншій формі не погоджувалися з офіційною точкою зору в будь-якій сфері життя, не приховували своїх поглядів, внаслідок чого вступали з нею у конфлікт.\nДжерелом цього поняття відносно людей, які відверто не погоджувались із радянською владою, була сама радянська влада. …«дисидент» — це «їхнє» визначення. Це «вони» — влада — визначали, хто є дисидентом». Народ іменував їх «відсидентами».\nВ 1970-ті й першу половину 1980-тих за відсидентами міцно закріпилося місцеперебування — табори особливого режиму в Мордовії та Пермі, а також місія борців за права людини (згідно з Гельсінкським заключним актом 1 серпня 1975 року; УГГ, УГС).\nУтім для національних сецесійних (сепаратистських) рухів, українського включно, дисидентство (правозахисництво) поєднувалося з боротьбою за свободу совісті (зокрема відновлення діяльності УГКЦ, УАПЦ, католицької церкви), мовно-освітньо-культурницьким ренесансом, загальнодемократичними рухами тощо.\nЗрештою українські націоналісти (Зеновій Красівський, Григорій Приходько, Іван Кандиба, інші) навідріз відмовлялися визнавати себе дисидентами.\nЙ це кардинально відрізняє українських в’язнів сумління від російських: «У російському національному русі переважала імперська ідея, великодержавність, абсолютно неприйнятна для українських дисидентів.\nВже тоді була очевидною принципова розбіжність українського та російського національних рухів, яка переросла сьогодні на справжню ворожнечу».\nДля українців не була актуальною й боротьба за свободу пересування. На відміну від євреїв, німців чи кримських татар українським націоналістам не було куди виїжджати чи повертатися.\nВони мали вибороти свою Батьківщину тут, на рідних теренах. І вони здійснили це. Завдання сучасників розбудувати Українську державу, зробити її по-справжньому великою та українською, без олігарха та холопа.


На Вінниччині молодик зірвав замки з дверей та пограбував магазин (Фото) | Всі Новини Вінниці\n15 сiчня 2019 - 12:59\n14 січня працівники Липовецького відділення поліції затримали жителя с. Скитка за підозрою у вчиненні крадіжки з продуктового магазину. Речові докази вилучено.\nБлизько 14.00 години до районного відділення поліції звернулась місцева жителька, яка повідомила, що з продуктового магазину в с.Скитка вчинено крадіжку продуктів харчування та тютюнових виробів.\nЗа словами начальника Липовецького відділення поліції Павла Дармограя, на місце злочину виїхала слідчо-оперативна група. Поліція встановила, що в ніч з 13 на 14 січня невідомий, зірвавши навісні замки, проник до приміщення магазину та викрав продути харчування.\nПроведеними оперативно-розшуковими заходами поліцейські встановили особу підозрюваного. Ним виявився 21-річний місцевий житель.\nЗловмисника затримано в процесуальному порядку. Речові докази вилучено.\nСлідчим відділенням поліції відкрито кримінальне провадження за ч.3 ст.185 ККУ (крадіжка, поєднана з проникненням у житло,інше приміщення чи сховище). За таке правопорушення передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.


Слобожанський жіночий одяг ⋆ Молодая наука\nКупить хну и басму для волос www.truehenna.ru.\nЩо ж таке одяг? На перший погляд, відповідь проста; це сукупність предметів, які захищають людину від впливу зовнішнього середовища — холоду, спеки, негоди. Одначе, вона буде неповною, бо в побутуванні неважко помітній не тільки практичне призначення предметів ноші, але й їх зв’язок з широким колом духовних понять. Наприклад, одяг свідчив про становище людини в суспільстві; у різні часи існували чітко визначені вимоги до вбрання на свято, будень, обряд. Тому одяг становить важливу складову частину духовної і матеріальної культури народу.\nУкраїнський народний одяг — яскраве й самобутнє культурне явище, котре розвивалося й удосконалювалося протягом століть. Зберігаючи ознаки різних епох, особливості костюма являють собою важливе джерело вивчення етнічної історії населення, його соціальної структури, естетичних поглядів та уявлень.\nПротягом багатьох років гуртківці Харківської обласної станції юних туристів проводили етнографічні експедиції по території Харківської області. Одне з питань, що вивчалося було — одяг Слобожанщини. Результат дослідження цього питання представлений в даній роботі.\nКолорит вбрання більшості районів України світлий, навіть білий, збагачений яскравими кольорами вовняних плахт, запасок, поясів, вінків, червоного намиста и стрічок. Цікавими є яскраво оздоблені вишивкою сорочки Слобожанщини. За різноманітністю крою, колористичними вирішеннями, характерними для тих чи інших районів України, дуже виразно виявляється підпорядкування окремих локальних видів одягу та оздоблення єдиному художньому ансамблю. Переселенці до Слобожанщини принесли з собою й традиції.\nОдяг і нині багато функціональний: він рятує від холоду й спеки, одяг підкреслює красу людини. Є одяг для свят, і для сумних днів…\nТрадиційне вбрання повністю відповідає вимогам і запитам життя людини традиційного суспільства. Безумовно, що оскільки життя змінилося, це не могло не позначитися і на костюмі. Однак і нині символом українськості є барвиста вишиванка.\nЗвичаї та обряди Слобожан кінець XIX


Сноуборд Capita Birds of a Feather W 152 см 2022 купити, ціни в Києві та Україні, опис та відгуки\nКод товару: 3009-01\nBirds of a Feather– прекрасний жіночий сноуборд, що перейняв характеристики одного з найпопулярніших лідерів продаж-D.O.A. Він вміє робити все що завгодно і назавжди змінить вашу їзду. Цей універсальний сноуборд із середньою жорсткістю, гібридним кембером Resort V1, подовженою ефективною довжиною канта з легкість повертає і готовий до підкорення схилів настільки ж добре, як і пташка готова до польоту.\nВ цьому сезоні оснащена абсолютно новим сердечником Dual Blaster V2 Core ™ . Завдяки додатковій технології укріплення бокових стінок арамідним волокном, такій як Fortress ™, супершвидкісній базі Quantum Drive ™, ці дошки є ідеальними для фрістайлу.\nЖорсткість – 5 (з 10-ти);\nSpecial Blend Fiberglass –суміш скловолокна, ця конфігурація використовує оптимальну суміш двовісного скловолокна 626 г/м2, в комбінації із структурними добавками, для підвищення міцності і довговічності. Просякнуто переробленою високоефективною смолою Magic Bean™ на рослинній основі;\nFortress™ Aramid Bound Sidewalls-суперміцний захист боковин із арамідного волокна;\nQuantum Drive™ Base –це апгрейд UltraDrive™, відрізняється підвищеною щільністю для максимальної зносостійкості;\nMultitech™ Level 5 DeepSpace™ + PAM16000™ Topsheet with Metallic Underlay – стратегічно розташовуючи шари чорнила на різних рівнях зверху та знизу, CAPiTA втілює дизайн з неймовірним відчуттям реальності малюнку; PLT Topsheet Technology – машина PLT ™ забезпечує легкий, гладкий, глянсовий, високоякісний міцний верхній шар, створений без застосування шкідливих хімічних речовин;\nЖорсткість сноуборда 5/10\nРозмір 152 W см


Українські землі у складі Російської імперії 18-19 ст | Dovidka.biz.ua\nУкраїнські землі у складі Російської імперії 18-19 ст\nПриєднання українських земель до складу Російської імперії.\nНа початок XIX ст. більшість українських земель входили до складу Російської імперії.\nСлобожанщина — XVI ст., наслідок приєднання земель, що були під впливом татар;\nЛівобережна Україна, Запоріжжя — середина XVII сг., результат українсько-московських домовленостей;\nПівденна Україна — друга половина XVIII ст., підсумок російсько-турецьких війн;\nПравобережна Україна — кінець XVIII ст., вислід другого і третього поділів Речі Посполитої.\nБільшість у дев’яти губерніях: Полтавська, Чернігівська, Харківська на Лівобережжі та Слобожанщині,\nВолинська, Подільська, Київська — на Правобережжі,\nКатеринославська, Херсонська, Таврійська — в Південній (Степовій) Україні.\nЧастина суцільно заселених українцями земель опинилася поза межами цих губерній. Українцями були заселені великі райони Кубані (земля війська Чорноморського), області Війська Донського, Воронезької, Курської, Орловської, Гродненської, Мінської, Могилевської, Люблінської, Седлецької, Бессарабської губерній (була приєднана після російсько-турецької війни 1806—1812 рр. за Бухарестським миром).\nНаступна російсько-турецька війна 1828-1829 рр. відбувалася поблизу території України, тому російська влада максимально використовувала її матеріальні та людські ресурси (як і у попередній війні). Під час війни на бік Росії перейшла частина козаків-задунайців на чолі з кошовим отаманом Й. Гладким. Задунайська Січ перестала існувати, було створено Азовське козаче військо, згодом переселене на Кубань.\n1812 р. — російсько-французька війна, основні події якої відбувалися поза межами України. Українці на заклик російського імператора створювали земські та козачі полки, що після війни були розформовані.\nОтже, адміністративно-територіальний поділ у Російській імперії не враховував географію національного розселення. Наприкінці XVIII ст. українці на цій території становили 89 % населення, а через 100 років — 72,6 % внаслідок антиукраїнської міграційної політики Російської імперії.\nПромисловий переворот і зародження ринкової економіки\nекономіка Наддніпрянщини протягом усього XIX ст. зберігала аграрний характер;\nзростання попиту на продукти харчування в Європі стимулювало розвиток сільського господарства;\nутягування Наддніпрянщини в систему світової торгівлі;\nвикористання вільнонайманої робочої сили набуло найбільших масштабів у Південній Україні;\nна Правобережжі переважала примусова праця селян-кріпаків, посилення визиску селян, зріст панщини;\nперетворення примусової праці на перешкоду для подальшої індустріалізації, уповільнення темпів розвитку економіки, що змушувало правлячі кола шукати шляхи реформування застарілих виробничих відносин;\n• у 30-х рр. XIX ст. в Наддніпрянщині розпочався промисловий переворот (промислова революція).\nОтже, господарська система України, яка грунтувалася на кріпосництві, увійшла в смугу кризи, з якої вона так і не вийшла до скасування кріпацтва.\nНа зміну мануфактурі приходить фабрика (завод), в якій ручну працю змінює машинна. Перехід до машинного виробництва називають промисловим переворотом. Від 30-х рр. XIX ст. кількість фабрик стала збільшуватися такими темпами, що можна було вже говорити про початок промислового перевороту. Візитною карткою тогочасної української промисловості стало передусім цукроваріння.\nОтже, зворотною стороною кризи кріпосницької системи було зародження ринкових відносин, бурхливе зростання кількості промислових підприємств, збільшення ролі вільнонайманої праці, виникнення нових галузей промисловості.\nУкраїнські міста заселялися переважно мігрантами, цьому сприяв політичний курс російського царизму. Характер торгівлі свідчив про економічну експлуатацію України. Адже в неї було все для власного виробництва товарів, що завозилися з Росії. Визначне місце належало в Україні у зовнішній торгівлі Російської імперії. Основне місце в експорті займав хліб, який продавали через чорноморські порти: Одесу, Миколаїв, Херсон. Отже, зародження і розвиток ринкових відносин супроводжувалися зростанням міського населення, пожвавленням внутрішньої торгівлі, розширенням зовнішньої торгівлі через південні порти.\nЕкономіка була деформованою, українці становили меншість у містах — це справило негативний вплив на дальший соціально-економічний і політичний розвиток України.\nЕкономічний розвиток, соціальні відносини\nТоварні відносини поступово проникати в поміщицьке господарство. Найенергійніше втягувалися в товарно-грошові відносини великі землевласники. Але їхні технічні вдосконалення переважно закінчувалися невдало через опір селян, недостачу грошей і нестачу вільної кваліфікованої робочої сили. Тобто, на перешкоді раціоналізації (вдосконалення) стояла кріпосницька система.\nРозклад кріпосницької системи супроводжувався обезземеленням селян. Частина бідноти, не знайшовши роботи вдома, змушена була шукати заняття в далеких промислах. Почали виділятися заможні селяни. З селян-кріпаків вийшли купці та промисловці-мільйонери Яхненки, Симиренки. Козаком за походженням був родоначальник династії цукрозаводчиків Артсм Терещенко.\nПричини соціальної боротьби на українських землях:\nпосилення експлуатації у формах відробіткової, грошової та натуральної ренти;\nвпровадження місячини — примус селян працювати на панщині щоденно в обмін на місячну норму харчів;\nпоширення урочної системи — урок селянам, який виконували кіліка днів, панщина 4-6 днів на тиждень.\nФорми соціального протесту українського населення:\n• відмова викопувати панщину та інші повинності, псування знарядь праці;\n• збройний опір поміщикам і владі, партизанські напади на поміщицькі маєтки, повстання;\n• підпалювання поміщицьких маєтків, поодинокі та масові втечі з них.\nПовстання під проводом У. Кармалюка\nПонад 20 років на Поділлі очолював народні виступи У. Кармалюк, який здійснив понад 100 нападів па поміщиків і їх поплічників.\nЗначення соціальної боротьби на українських землях:\nсвідчення волелюбності українського народу, його небажання миритися з чинним становищем;\nселянські виступи змушували послабляти визиск українського населення, обмежували зажерливість панів;\nстановище народу, його виступи спонукали деяких представників верхівки змінювати умови життя.\nРозвиток національного руху\nУ суспільно-політичному житті України було кілька течій. Українська течія суспільно-політичного руху з’явилася відразу ж після ліквідації автономії. У Новгороді-Сіверському існував патріотичний гурток, до якого входила колишня козацька старшина. У 1787 р. групу автономістів очолив Василь Капніст. 1791 р. він з братом їздив до Берліна, де мав зустріч з королівським канцлером, обговорювалося питання щодо можливої допомоги Пруссії у випадку повстання в Україні.\nНайвизначнішими творами, які будили українську національну свідомість, були «Енеїда» (1798 р.) Івана Котляревського та «Історія Русів» (початок XIX ст.). З «Енеїди» починається нова українська література, яка ґрунтується на живій українській мові. Не менше значення мала «Історія Русів», автором якої вважають батька і сина Полетику (Політику). Головною ідеєю твору було ствердження права кожного народу на самостійний державний розвиток.\nУкраїнці поступово сприймають поняття «нація» і «національна ідея». З цих творів починається українське національне відродження, тобто процес пробудження і формування самосвідомості народу, який проявляється у розвитку його духовної культури, прагненні відтворити власне історичне минуле, захисті мови.\nНаприкінці XVIII ст. в Україну прийшов ще один різновид суспільного руху — масонство. Серед українських масонів поширювалися ідеї слов’янської федерації, у якій українці були б рівними серед рівних, і навіть державності України. Основний наголос на національні проблеми України робила полтавська масонська ложа «Любов до істини» (1818-1819 рр.), до якої належав І. Котляревський. На її базі у 1821 р. утворилося таємне «Малоросійське товариство», лідером якого був Василь Лукашевич, автор «Катехізису автономіста». Воно справило помітний вплив на пробудження національної свідомості української інтелігенції.\nУкраїнська національна ідея — це усвідомлення самими українцями себе як окремого народу з власною історією, своїми політичними, економічними і культурними запитами, власним поглядом на майбутнє України. На початку XIX ст. цю ідею сприймали одиниці. У 40-х рр. XIX ст. вона поширюється серед різночинців, найвидатнішим серед яких був Тарас Шевченко. Саме вони створили Кирило-Мефодіївське братство (1846-1847 рр.), увійшло 12 осіб, зокрема М. Костомаров, , М. Гулак. Значний вплив на братство мав Т. Шевченко.\nПрограмні засади Кирило-Мефодіївського братства\nПрограмні положення викладені М. Костомаровим у «Книзі буття українського народу» і «Статуті слов’янського братства св. Кирила і Мефодія»:\n• національна ідея — створення слов’янської спілки християнських республік, історичне покликання України: підняти інших слов’ян на боротьбу за національне відродження в усіх сферах життя;\n• християнська ідея — можливість перебудувати все суспільне життя на основі християнських ідеалів;\n• соціальна ідея — ліквідація кріпацтва та станової нерівності, здійснення демократичних свобод.\nпоширення своїх програмних документів і творів Т. Шевченка;\nпропаганда волелюбних ідей у Київському університеті, інших навчальних закладах;\nрозробка проекту широкої мережі українських навчальних закладів, видання українських книг;\nстворення П. Кулішем першої української абетки — «кулішівки»;\nналагодження зв’язків з іншими революціонерами Російської імперії та за її кордонами.\nЧлени братства були арештовані й покарані, особливо жорстоко — Т. Шевченко.\nЗначення діяльності Кирило-Мефодіївського товариства\nсправила величезний вплив на дальший розвиток українського національного руху;\nперша спроба різночинної інтелігенції вдатися до політичної боротьби, розробка широкої політичної програми, яка стала прикладом для їхніх наступників, спроба поєднання української національної ідеї із загальнолюдськими християнськими ідеалами та ідеєю слов’янської єдності;\nєдина організація, що категорично відкидала насильство як засіб досягнення своєї мети;\nпринципово важливим було те, що товариство стало самостійним політичним формуванням, яке не підпорядковувалося і не повторювало політичних настанов жодної із загальноросійських суспільних течій.\nПоширення в Україні російського та польського суспільних рухів\nПрикладом загальноросійсшмо руху є діяльність декабристів. В Україні діяли Південне товариство (1821 — 1825 рр.) і «Товариство об’єднаних слов’ян» (1823-1825 рр.), які у 1825 р. об’єдналися.\nПрограма «Південного товариства» «Руська правда», автор П. Пестель:\n• Російська імперія мала перетворитися на унітарну республіку з однопалатним парламентом, скасування кріпацтва, відмова в праві на самовизначення українському та всім іншим народам імперії, крім польського.\n«Товариство об’єднаних слов’ян», «Правила», «Клятвена обіцянка» братів Л. і П. Борисович:\nвизволення всіх слов’янських народів від самодержавства, установлення демократичного ладу та об’єднання їх у федерацію, але створення окремої Української держави як члена федерації не передбачалося.\n«Північне товариство» в Петербурзі, Конституція П. Муравйова:\n• Росія мала стати конституційною монархією з федеративним устроєм, 14 штатів, три з яких — Чорноморський, Український і Бузький (Одеса, Харків, Київ) — створювалися на території України.\n29 грудня 1825 р. — 3 січня 1826 р. відбулося повстання Чернігівського полку, виступ придушено. Рух за російською назвою місяця — «декабрь» — отримав назву декабристського.\nДеяка частина українців брала участь у польському повстанні 1830-1831 рр. Польська шляхта українських земель у своїй масі висловлювала готовність до повстання й сподівалася залучити до своїх дій українське селянство. Однак при цьому польське панство не захотіло дати кріпакам волю, і ті не підтримали шляхту. Поразка поляків спричинила ослаблення їхніх позицій на Правобережжі.\nОтже, в першій половині XIX ст. українці вже мали власний суспільно-політичний рух, а в російському і польському брали незначну участь.\nПерсоналії: Українські землі у складі Російської імперії 18-19 ст\nТерміни та поняття: Українські землі у складі Російської імперії 18-19 ст\nПричини і наслідки ліквідації Гетьманщини Західноукраїнські землі у складі Австрійської імперії у другій половині 19 ст Культура України 19 — початку 20 ст. Реформи Марії Терезії та Йосифа ІІ та українські землі Додати коментар


Сьогодні в країні святкують День юриста | Новости\n8-го жовтня в Україні святкують День юриста.\nСвято встановлено в Україні «…на підтримку ініціативи Міністерства юстиції України, Спілки юристів України, Спілки адвокатів України…» згідно з Указом Президента України «Про День юриста» від 16 вересня 1997 року.\nПрофесійне свято юристів в країні відзначають саме з цього року. Установлене свято було указом президента Леоніда Кучми.\nДень свята був вибраний не випадково. Саме 8 жовтня в Київській Русі Ярослав Мудрий видав «Руську правду» — збірку стародавнього руського права, складену в Київській державі у XI—XII ст. на основі звичаєвого права. Руська Правда містила норми кримінального, спадкового, торгового і процесуального законодавства.\nЦе також і пам'ятка української мови. Зі всіх відомих пам’яток ХІ ст. специфічні риси української мови найбільшою мірою відобразила “Руська Правда”.


Новгород-Сіверський м Церква Покрови 1976 р. Монументальна дерев’яна архітектура лівобережної…\n2008 р. Вид на Десну з башти монастиря\nЗовнішній вигляд вівтаря [с. 214]\nПлан зимової церкви (Трьохсвятської) [с. 212]\nПлан Покровської церкви [с. 214]\nПоперечний розріз [с. 216]\nІнтер’єр центрального верху [с. 215]\nЦерква Покрови, збудована в 1767 р.\n[Нариси історії архітектури Української РСР (Дожовтневий період). Київ, Держбудвидав УРСР, 1957;\nКаховський В. Маловідомі пам’ятки українського дерев’яного зодчества XVII-XVIII вв. «Архітектура Радянської України», 1941, № 3]\nЗа планом Покровська пам’ятка належить до поширеної групи пам’яток, що складалися з шестигранного вівтаря, восьмигранного центра й квадратного бабинця.\nСпоруда – двоповерхова, нижня (тепла) Трьохсвятська мурована. На ній, ніби на підмурку, підноситься дерев’яна Покровська церква з закритим опасанням [друга відома нам пам’ятка з закритим рубленим опасанням в Новому Ропську]. Такий надійний «підмурок» і закрите з рубленими зовнішніми стінами опасання забезпечили чудове збереження пам’ятки.\nРемонти були, змінювалася обшивка зрубів. Ремонтувалися стіни зрубу опасання: вгорі зрубу дерево місцями замінене на нове. Пізніше добудовано другий присінок з заходу. Можливо, дахи на вівтарі і бабинці та заломи центральної дільниці спочатку були вкриті драницями й ґонтом.\nБудівлю було запроектовано відразу такою, якою вона дійшла до нас. Розміри і конфігурація плану Трьохсвятської пам’ятки відповідають розмірам і формі плану Покровської. Трьохсвятська пам’ятка збудована з цегли розміром 31:14:5 см. Три її дільниці перекриті склепінням: бабинець і центр коробом в напрямку схід – захід, а вівтар в напрямку південь – північ. Вікон в бабинці двоє, в центральній дільниці – четверо, у вівтарі троє. Інтер’єр Трьохсвятської пам’ятки справляє враження інтимної будови. Всередині і зовні вона отинько-вана. Зовні кути граней позначено рустованими пілястрами. Цоколь і фриз відділено архивольтом; таким же архивольтом окантовано віконні просвіти і ніші.\nПокровська пам’ятка збудована з соснових брусів. Незашитий зруб стін церкви з боку опасання дає змогу ознайомитись з технікою будування і конструктивними засобами. Замок зрубу такий же, як і в будівлях міста Лебедина Сумської області. В зрубі залишилися гнізда (круглі й квадратні) від циналів, на які настилали риштування під час будування. Залишилися гнізда від сволоків, які сполучали зруб опасання і зруб церкви. До зрубу сволоки пришивалися дубовими тиблями. Гнізда для них вивірчувалися свердлом. Мітки-зарубки (насічки сокирою й долотом з округлим лезом) свідчать, що зруб заготовляли й складали спочатку частинами на землі; потім бруси й вінці мітили зарубками, розбирали і на місці складали.\nВисокий верх центральної дільниці домінує в композиції будівлі. Форми її стрункі, але без надмірного напруження. Зокрема, у восьмерика і ліхтаря ширина більша за висоту. Дахи над заломами помірної висоти. Висоту зрубу стін пом’якшує опасання. Зруби вівтаря й бабинця покрито стіжковим дахом з димничками на торцях. Присінки з півдня й півночі центральної дільниці та похилий дах опасання створюють враження підпор, надають композиції стабільності, хоч разом з тим роблять низ церкви трохи заважким. Підсилює стрункість будівлі вертикальна обшивка, що вкриває зруб від опасання до ліхтаря включно.\nЗначну увагу майстер Покровської церкви приділив вікнам. Вони різні за розмірами і формою: то невеликі, майже квадратні (в опасанні), то одинарні з шести рядів по дві шибки в кожному ряді (в зрубах вівтаря й бабинця), то подвійні і більшого за попередні розміру (в зрубі центральної дільниці), то потріині, з вищим за бокові середнім полотнищем (в західній грані зрубу бабинця), то дуже вузькі і високі (в ліхтарі); нарешті над здвоєним вікном центральної дільниці майстер містить маленьке кругле віконечко – «волове очко». Майстер охоче й уміло використовує вікна як один з важливих елементів ритмічного збагачення й для надання композиції чіткості.\nГоловний вхід до церкви – з заходу. Шестигранні одвірки цих дверей дубові, різьблені (скраю – дві смуги ложок, а посередині полотнища – ови). Південні й північні одвірки також дубові, але прямокутні й без різьблення.\nЗруб стін бабинця посередині здається кубічним, нижчим, ніж в дійсності. Це залежить від того, що при західній стіні над дверима розташовано хори з ажурним парапетом і світло від трьох вікон «перерізує» навпіл висоту зрубу, залишаючи верхню частину бабинця в сутінках. Чотиригранний зруб стін бабинця за допомогою чотирьох клинів переходить у низенький восьмигранний залом, перекритий плоскою стелею. Форма верху бабинця сприймається нечітко. З центром бабинець сполучається нешироким (західна грань центральної дільниці має довгі заплечики) просвітом, що на рівні низу вікна закінчується вирізом з контуром у формі завіси. Над цим просвітом прорізано другий – голосник, такий же широкий, як і нижній, але нижчий, з заокругленням вгорі. Отже, ці просвіти такою ж мірою сполучають простір бабинця й центра, як і розмежовують їх.\nЗруб стін центральної дільниці, навпаки, виглядає високим, значно вищим від дійсної десятиметрової висоти. Цьому сприяє гранчастість зрубу, великий, чітко виявлений нахил стін всередину і, нарешті, те, що верхня половина стін яскраво освітлена подвійними великимиувік-нами. Центральна дільниця в плані підкреслено видовжена з півдня на північ, ніби стиснута з заходу й сходу. Вгорі зрубу східні й західні грані зв’язані з північною й південною чотирма різьбленими (вірвечка з розетою в центрі) ригелями.\nОсобливістю цієї пам’ятки є її перший залом. Він високий, а ілюзорно здається ще вищим. У нього західна грань заломлена під кутом 80°, східна – 84, тоді як північна й південна грані – під кутом 46 і 52°. Це викликано намаганням звести простір зрубу стін з відношенням ширини до довжини 3: 2 до восьмерика, у якого, навпаки, довжина трохи більша за ширину. Восьмерик на око виглядає широким і помірної висоти. Він яскраво освітлений чотирма вікнами. Над лутками вікон південної й північної граней закладено сволок, до якого закріплено ланцюг з панікадилом. Верх зрубу восьмерика не має ригелів, і грані восьмерика переходять у другий залом м’яко і без різкої межі. Плавно переходить другий залом в зруб ліхтаря, який виглядає глибшим, ніж це зафіксовано обмірами. В цілому ж ілюзорно внутрішня висота центральної дільниці здається величезною, хоча в дійсності вона трохи більша за 18 м. Форми компонентів верху дільниці легкі, граціозні.\nОформлення внутрішнього простору вівтаря подібне до оформлення бабинця, з урахуванням того, що вівтар в плані шестигранник, а не квадрат. З центром вівтар сполучається простим вирізом такої ж висоти, як і просвіт бабинця, але ширшим, бо заплечики зрубу центральної дільниці тут коротші, ніж на межі з бабинцем. Над нижнім просвітом прорізано другий – голосник в формі рівноплечого хреста.\nВ опасання вхід з західного присінка. В приміщення з опасання ведуть троє дверей: одні- в бабинець, другі і треті (в південній і в північній гранях) – в центральну дільницю. Два проходи ведуть до опасання з вівтаря, що відіграють в цій частині роль паламарні й ризниці; ця частина опасання відгороджена від решти. Два проходи з опасання ведуть в південний і північний присінки. Західна частина опасання має стелю, решта стелі не має.\nМурована тепла Трьохсвятська церква була закладена з передбаченням розмірів дерев’яної Покровської. Внутрішня довжина обох церков однакова; ширина вівтаря й бабинця обох поверхів однакова. Внутрішня ширина центральної дільниці мурованої церкви також дорівнює ширині центральної дільниці дерев’яної (точніше: дерев’яна ширша за муровану на товщину бруса). Внутрішня довжина вівтаря, центра й бабинця мурованої церкви менша від довжини кожної відповідної дільниці дерев’яної на стільки, на скільки, товщина мурованої стіни переважає товщину бруса дерев’яного зрубу.\nВ основі побудови плану дерев’яної церкви лежить схема з трьох чотирикутників: видовжений по осі південь – північ – центральна дільниця, квадрат – бабинець і рівновеликий бабинцю квадрат – вівтар. Вихідний розмір в побудові плану – довжина центральної дільниці; ширина центра дорівнює 3/2 довжини. Ширина, повна довжина бабинця й вівтаря дорівнюють половині діагоналі центрального чотирикутника, в який вписується восьмигранний зруб центральної дільниці.\nБабинець – квадрат; центр – чотирикутник зі зрізаними кутами. Ширина опасання становить 1/3 ширини бабинця.\nВисота зрубу стін вівтаря дорівнює половині довжини плану будови, а висота зрубу стін бабинця на товщину двох брусів менша. Внутрішня висота бабинця і вівтаря більша від висоти зрубу стін тільки на товщину двох брусів. Коротенькі заломи вівтаря й бабинця перекриті в інтер’єрі восьмигранними плафонами; їх розміри наближаються до половини ширини плану центра. Висота зрубу стін центральної дільниці дорівнює сумі довжини плану центра і вівтаря мінус товщина бруса.\nДовжина основи першого залому центра дорівнює довжині плану бабинця, ширина його – половині довжини плану будови, а висота – половині довжини плану бабинця.\nСхідна і західна грані першого залому зроблені під різними кутами.\nУ восьмерика повна довжина дорівнює 1/2 ширини плану дільниці, а ширина – на товщину двох брусів менша за довжину. Висота восьмерика дорівнює 1/2 діагоналі чотирикутника, що становить південну половину плану бабинця, а висота восьмерика і першого залому разом – 1/2 висоти зрубу стін дільниці; висота ж дільниці до початку другого залому – довжині плану будови.\nВисота другого залому і восьмерика разом дорівнює довжині восьмерика; довжина і повна ширина ліхтаря – 1/2 довжини восьмерика, а висота – повній довжині ліхтаря. Висоту верху визначає ширина тієї ж дільниці плюс товщина бруса, або віддаленню в плані між серединою східної грані вівтаря і серединою південної (чи північної) грані центра. Внутрішня висота центральної дільниці дорівнює 5/4 довжини плану будови. Ширина опасання становить 1/3 довжини плану бабинця; висота зрубу стін його – половину довжини плану бабинця, а внутрішня висота до гребеня даху – 1/3 висоти зрубу стін центральної дільниці. Південне вікно в зрубі стін бабинця закладено на висоті 1/4 довжини плану будови. Південне (подвійне) вікно в зрубі стін центра закладено на висоті, що дорівнює 1/2 суми довжини плану центра й бабинця. Вікно в восьмерику закладено над верхнім вінцем зрубу стін центра на висоті 1/2 довжини плану центра. Вікно в ліхтарі над верхнім вінцем зрубу восьмерика закладено на висоті, що дорівнює 1/2 довжини цього зрубу (вгорі). Кругле віконце в зрубі стін центра закладено на висоті, що дорівнює ширині плану центра.\n[Таранушенко С.А. Монументальна дерев’яна архітектура лівобережної України. – К.: 1976 р., с. 211 – 216]


Сінокосарки HECHT - купити недорого, кращі ціни\nКаталог товаров Hecht\nІнтернет-магазин MotoDim → Садова техніка → Сінокосарки → Hecht\nСінокосарка роторна Hecht 5060\nПотужність двигуна: 6 к. с.\nШирина скошування: 60 см\nдвигун: 3,8 кВт / 5,0 к.с.\nширина захвату 87 см\nСнігоприбиральний щит Hecht 587\nЗаготівля сіна є невід'ємною частиною аграрних робіт у багатьох фермерських господарствах і для цього поки не існує більш ефективного вирішення, ніж використання продуктивної сінокосарки. Така техніка чудово справляється навіть з дуже зарослою високою травою ділянками. Обробка таких територій вручну - безглуздий і невдячна праця, який відніме величезну кількість часу і сил. Сінокосарки дозволяють в найкоротші терміни обробити густо зарослі луки та спортивні майданчики.\nЧеський виробник садової техніки Hechtрозробив свою неповторну серію сінокосарок. При використанні цієї техніки скошена трава не стає садовим сміттям. Сінокосарки Hecht дають можливість ефективно розпорядиться таким ресурсом, як трава на ділянці. Тепер можна заготовити на зиму достатню кількість сіна для кроликів та інших тварин. Крім того, скошену траву можна використовувати в якості основи для компосту. З таким натуральним добривом врожайність ділянки істотно виросте. За допомогою сенокосилок можна легко заготовити достатню кількість сіна. Так що тепер можна надійно сховати косу і забути про неї.\nСучасна самохідна сінокосарка вимагає від оператора мінімуму зусиль. Потрібно просто направити техніку. Впоратись з такою бензиновою сінокосаркою зможе навіть підліток. Така техніка щільно прилягає до грунту під час експлуатації, завдяки чому ризик контакту оператора з робочими елементами обладнання зведений до нуля. При цьому навіть на вологому, після дощу, грунті даний агрегат буде працювати стабільно і рівно. Те ж стосується і нерівних ділянок і навіть досить різких схилів.


Звернення Роберта Бровді після виборів - 18 Января 2010 - Новини Закарпаття та Світу\nГлавная » 2010 » Январь » 18 » Звернення Роберта Бровді після виборів\nЗвернення Роберта Бровді після виборів\nУчора відбувся перший тур президентських виборів. Обіцянки влади зробити їх чесними, вільними і прозорими не справдились. Нас знову повели по старому, недоброму колу. Починаючи з безладу у списках виборців та організації голосування і закінчуючи спробами спотворити волевиявлення. На жаль, вкотре не обійшлося без маніпуляцій, підкупу і тиску. Однак, незважаючи ні на що, вибір зроблено! З ним і йдемо у завтрашній день.\nВисловлюю вдячність і повагу всім, хто прийшов на виборчі дільниці і віддав свій голос за Арсенія Яценюка. Усім, хто не піддався на провокації, бруд і обман. Хто довірив майбутнє країни політику нової формації. За результатами президентських перегонів на Закарпатті А.Яценюк увійшов у трійку лідерів, отримавши понад 10% голосів виборців\nНехай сьогодні це не повна перемога. Але вже перший, впевнений крок до неї. Запевняю - жоден голос, відданий за нашу політичну команду, не пропаде. Не буде зраджений чи змарнований. Це наша найбільша цінність і відповідальність!\nВідтепер ми однодумці і партнери. Разом з Вами ми розпочнемо змінювати на краще наш край і нашу державу. Знаю, нам вистачить сил, терпіння і мудрості на цьому шляху.\nВпевнений - попереду наші найбільші спільні перемоги!\nСпасибі за Ваш вибір і Вашу підтримку!\nЗ повагою, голова Закарпатської обласної організації\nПолітичної Партії "Фронт змін” Роберт Бровді\nКатегория: вибори 2010 | Просмотров: 232 | Добавил: foto-uzh | Теги: Роберт Бровді, Закарпаття, звернення, Фронт Змін | Рейтинг: 0.0/0


Борис Пастернак - найбільший російський письменник і поет XX століття. Двадцять третього жовтня 1958 року йому була присуджена Нобелівська премія по літературі «За видатні досягнення в сучасній ліричній поезії й на традиційному поприщі великої російської прози». Роман «Доктор Живаго» займає, мабуть, центральне місце у творчості Бориса Леонідовича. Цьому добутку Пастернак присвятив свої кращі роки літературного життя й дійсно створив шедевр, рівного якому немає. Цей роман - краща, й незабутня сторінка росіянці й світовій літературі. Так, по геніальності й майстерності написання із цим романом мало які добутки можуть зрівнятися. По-перше, роман багатогранний: у ньому поставлене величезна кількість проблем: людина й совість, людина й людина, людина й любов, людина й влада, вічна й скороминуще, людина й революція, революція й любов, інтелігенція й революція, і це ще не все. Але я б хотів зупинитися на проблемі взаємини інтелігенції й революції.\nПро прототипі Живаго сам Пастернак в 1947 р. повідомляв наступне: «Я пишу зараз великий роман у прозі про людину, яка становить деяку рівнодіючу між Блоком і мною (і Маяковським, і Єсеніним, бути може). Він помре в 1929. Від нього залишиться книга віршів, складова одну з глав другої частини. Час, що обіймаються романом, - 1903-1945 рр.. За духом це щось середнє між Карамазовими і Вільгельмом Мейстера ». О. Івінський свідчить, що саме ім’я «Живаго» виникло у Пастернака, коли він випадково на вулиці «наткнувся на круглу чавунну плитку з« автографом »фабриканта -« Живаго »і вирішив, що хай він буде такий от, невідомий, що вийшов не те з купецької, не то з полуінтеллігентской середовища; ця людина буде його літературним героєм ».


Прикарпатський уныверситет : погляд у минуле.\nІсторія Прикарпатського національного університету – це історія нашої державності, поступу на шляху до незалежності, національно-культурного і духовного відродження. Входження Галичини до складу УРСР у вересні 1939 р., попри всі негативні наслідки від поширення на цих теренах сталінської тоталітарної системи, стало важливим кроком на шляху до об’єднання всіх українських земель в одній державі і дало можливість почати розбудову системи народної освіти.\nПриродно, що на початку цього процесу прикарпатський регіон зіткнувся з гострою нестачею учительських кадрів. Уже в жовтні 1939 р. почали працювати семінари вчителів, однак ні вони, ні залучення педагогів зі сходу України не могли розв’язати проблеми. Тому органи місцевої влади порушили перед урядом УРСР питання про створення в обласному центрі – місті Станіславі (з 1962 р. Івано-Франківськ) учительського інституту, і вже в січні 1940 р. розпочалася підготовка до його відкриття. В результаті 1 березня цього ж року розпочалося навчання в новоствореному закладі, директором якого став викладач педагогіки Станіславської педагогічної школи Ф.Плотницький.\nНавчальний заклад спочатку не мав власного корпусу і розташовувався в недобудованому приміщенні торговельної школи. Деякий час тут знаходилася і педагогічна школа. Тіснота, брак навчального обладнання, нестача навчальної і методичної літератури в бібліотеці – ці та інші перепони доводилося долати вже у ході навчального процесу. Незважаючи на труднощі, інститут досить активно розгортав свою діяльність. У довоєнний період у вищому навчальному закладі на стаціонарному, вечірньому та заочному відділеннях навчалося 900 майбутніх педагогів. Однак менше ніж за півроку після відкриття закладу праця колективу була перервана німецько-радянською війною.\nПісля звільнення краю від німецьких загарбників було здійснено ряд заходів для відновлення роботи Станіславського учительського інституту.\nНовий етап в роботі навчального закладу розпочався у 50-х роках. Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 серпня 1950 р. Станіславський учительський інститут було реорганізовано у педагогічний. Почалася підготовка вчителів вищої кваліфікації.\nОднією з найважливіших проблем, над якою працював колектив навчального закладу – підвищення якості професорсько-викладацького складу. В результаті, якщо у 1952 – 1953 навчальному році працювало 58 викладачів, з них 10 кандидатів наук, доцентів, то у 1955 – 1956 навчальному році їх налічувалося вже 79, у тому числі 21 кандидат наук, доцент. Водночас зміцнювалася навчальна база, відкривалися нові кафедри, кабінети і лабораторії. Фонд бібліотеки збільшився учетверо – з 38 тисяч книг у 1951 р. до 167 тисчя у 1958 р. Директорами інституту в цей період були К.Швецов (1950 – 1953), Г.Грехуч (1953 – 1956), І.Шевченко (1956 – 1957), заступником з навчально-наукової роботи впродовж зазначеного часу був С.Гуцало.\nЗвичайно, панування тоталітарного режиму відбилося на всіх сторонах життя інституту. Дирекція, парторганізація і кафедри керувалися, як зазначалося у звіті про роботу інституту в 1950 – 1951 навчальному році, „постановами ЦК ВКП(Б) і ЦК КП(Б)У з ідеологічних питань, геніальними роботами В.Й.Сталіна з мовознавства, а також рішеннями сесії Академії медичних наук СРСР та Академії наук СРСР з питань павловської фізіології”.\nПотреба комплектування вчителями сільських неповних і середніх шкіл Прикарпаття та інших областей України, що залишалася актуальною, зумовила перехід інституту в 1956 р. до підготовки, а з 1958 р. до випуску вчителів широкого профілю, які б могли викладати не один, а кілька предметів\nКолективу інституту вкотре довелося працювати в складних умовах. Зміна навчальних планів, деяке тимчасове скорочення штатів, нерівномірність наборів – все це створювало додаткові труднощі у роботі.\nПоступово розгорталася і наукова діяльність. З 1956 р. почали виходити „Наукові записки” інституту. З часу створення навчального закладу і до 1965 р. кандидатські дисертації захистили 23 викладачі, що безперечно, зовсім небагато. Однак на той час і в тих умовах це мало неабияке значення для становлення навчального закладу.\nВ історії інституту радянського періоду були не лише світлі сторінки. Завершення недовгої хрущовської відлиги позначилося хвилею політичних арештів українських дисидентів-шестидесятників у серпні – вересні 1965 р., які виступали проти русифікації, політичного безправ’я, за реальний державний суверенітет України.\nПо-різному можна оцінювати час другої половини 60-х – першої половини 80-х рр. ХХ ст., його моральну атмосферу, здобутки і недоліки, досягнення і негативні явища. Однак у житті педінституту не можна назвати його періодом суцільного „застою”, якоїсь цілковитої стагнації або зупинки в розвитку. Адже невпинним залишався процес виховання нових поколінь і відповідно становлення нових генерацій майбутніх педагогів.\n1966 р. в інституті було відкрито музично-педагогічний факультет, який готував учителів музики і співів для середніх шкіл. Його першим деканом призначили заслуженого артиста УРСР, доцента В.Пащенка.\nПам’ятною датою в історії Івано-Франківського педагогічного інституту стало 5 січня 1971 р.: інституту було присвоєно ім’я видатного українського письменника Василя Стефаника. Тепер його з гордістю носить і Прикарпатський національний університет.\nНасамперед значно зміцнилася матеріальна база інституту. Введено в дію новий аудиторний корпус, актовий зал і бібліотеку, книжковий фонд якої перевищив 500 тисяч томів, а в 1988 р. – восьмиповерховий навчальний корпус гуманітарних факультетів, в результаті чого навчальні площі інституту більше ніж подвоїлися і була розв’язана проблема навчальних приміщень. Вперше за багато років навчальний заклад перейшов на роботу в одну зміну. Розпочалися активні процеси оновлення самого змісту вищої освіти, пошуку нових, ефективніших форм і методів навчання. У 1987 р. відкрито новий факультет – художньо-графічний (декан – доцент І.Фічора), який готував вчителів образотворчого мистецтва, креслення і праці.\nПроголошення незалежності України і розбудова національної державності створила принципово нові умови для розвитку всієї системи освіти, в тому числі й вищої, поставила перед педагогами і науковцями якісно нові завдання. Необхідно було створити для мешканців області можливості для здобуття ширшої ґрунтовнішої освіти на рівні сучасних світових стандартів, забезпечити яку міг лише класичний університет. Саме тому, за ініціативою і проханням навчального закладу, 26 серпня 1992 р., перший Президент України Леонід Кравчук підписав Указ про створення на базі Івано-Франківського державного педагогічного інституту Прикарпатського університету імені Василя Стефаника. На той час навчальний заклад за своїм науковим потенціалом давно вийшов на одне з провідних місць серед педагогічних закладів України. На його 36 кафедрах навчально-виховну та науково-дослідну роботу здійснювали 240 штатних викладачів, серед яких налічувалося 20 докторів, професорів, 181 кандидат наук, доцент. Значна частина з них і до цього вже працювала на рівні університетських стандартів, забезпечувала значно глибші знання ніж того вимагав педінститут. Студентський колектив університету складали 3950 студентів стаціонару і 2400 заочного відділення.\nРозвиток навчального закладу в статусі університету набрав неабияких обертів. Своє п’ятиліття університет зустрів у 1997 р., вже маючи у своєму складі 7 тисяч студентів і здійснюючи підготовку молодих фахівців для незалежної України з 22 спеціальностей. Створено низку нових факультетів: юридичний (декан О.Вівчаренко), економічний (В.Мойсеєнко), філософський (І.Любінець), природничий (В.Сельський), до вузівської підготовки (С.Дерев’янко), післядипломної освіти (В.Хрущ), фізичного виховання (М.Соя). Введено нові спеціальності, дефіцит фахівців з яких гостро відчувався в регіоні. Це правознавство, фінанси і кредит, облік і аудит, психологія, релігієзнавство, польська філологія, хімія, біологія, декоративно-ужиткове мистецтво, дизайн, фізичне виховання, соціальна педагогіка.\n37)У літературі кожного народу, серед її великих творців, є поети, імена яких оповиті невмирущою любов'ю і славою. Таким поетом українського народу є Тарас Шевченко, чия безсмертна спадщина - одна з найбільших вершин людського генія. Т. Шевченко - велетень духу, митець могутньої творчої сили, непримиренний борець проти будь-якого гноблення людини людиною. Боротьбою за визволення народу, за соціальну справедливість і духовне розкріпачення мас Т. Шевченко здійснив найвище суспільне призначення поета. В історію людської культури він ввійшов не тільки як геніальний народний поет України, а й як найбільший, поет слов'янства, як поет-гуманіст світового значення. Шевченко не залишив якихось праць з педагогіки, але його геніальні поетичні й прозові твори насичені проблемами навчання і виховання, вони несуть молоді виховний потенціал, спрямований на плекання національної свідомості, патріотизму, духовного збагачення особистості; його бентежить духовна байдужість, змирення з рабським станом свого народу,\nВеликий вплив мала творчість Шевченка на літератури слов'янських народів (болгарського, чеського, польського.), який був виразно помітним уже в другій половині XIX ст.\nШевченкова поезія стала етапом і в розвитку української літературної мови. Шевченко завершив процес її формування, розпочатий ще його попередниками (Котляревський, Квітка-Основ'яненко.), здійснивши її синтез з живою народною мовою і збагативши виражальні можливості українського художнього слова.В основі освітньо-виховного ідеалу Шевченка – працьовитість. Тільки в праці людина може знайти справжнє задоволення, і тому вона повинна посідати домінуюче місце в житті кожного. На думку Шевченка, людина повинна мати добре розвинені естетичні смаки, бути обізнаною з високохудожніми літературними творами, добре орієнтуватися в образотворчому мистецтві. Освіта, за Шевченком, повинна збагачувати, а не обкрадати серце людини. Він прагнув розширити зміст освіти. Вважав, що початкове навчання не може обмежуватися тільки навичками читання, письма та лічби, а повинно містити знання з історії, географії, етнографії.\nВеликого значення Шевченко надавав народній школі, яка повинна бути доступною для всіх дітей.Шевченко, як гуманіст, обстоював рівність хлопців і дівчат у навчанні.\n38) Найвизначнішим представником культурно-освітнього руху на Закарпатті став Олександр Васильович Духнович (1803-1865), професійний педагог-учений і письменник.О.В.Духнович, обґрунтовуючи необхідність дотримування у вихованні принципу народності, ратував за викладання навчальних предметів рідною мовою, створення системи виховання з урахуванням історичних та національних традицій народу. Особливим засобом виховання вважав народну пісню, яка пробуджує любов до рідного краю. Виховна мета -виховання патріота і громадянина.\nНавчання, на думку педагога, буде успішним тоді, коли учні не тільки "цілковито розуміють" те, що вивчають, а й уміють приводити це "вдію", учитель "прикладами розтлумачує викладену річ"; розповідає короткими реченнями, а не "довгими періодами"; "вправляс" учнів у кмітливості або мисленні. Необхідно відвертати дітей від "марнослівства", створювати для них не "розбещене" життя, а таке... щоб "руки на взяття чужого майна не простягали". Вчити правду казати, ніколи "не брехати". Не дозволяти "перешіптуватись", давати одне одному прізвиська. Слід привчати вихованців красиво говорити, стерегтися "гидких безсоромних І сварливих слів". "На совісті " учителя повинно бути покладено "збудження народолюбства". Учителеві слід "засвітити любов до своєї народності", бо людина "без народності" подібна до "блукаючого вовка".О. Духнович, розвиваючи на професійній основі принципи народності, демократизму та гуманізму в освіті, був палким прихильником масової освіти населення на західноукраїнських землях.\n36)Таємна політична організація “Словянське товариство святого Кирила і Мефодія”, заснована у грудні 1845р., складалася із відомих прогресивних діячів М.Костомарова ,М.Гулака,Т.Шевченка,\nВ.Білозерського.Незважаючи на короткочасне існування\n(грудень 1845-березень 1847р.) товариства, його учасниками був\nвиготовлений і прийнятий “Статус словянського товариствасвятого\nКирила і Мефодія”,Крім цього були підготовлені звернення до”Добратів\nукраїнців та до братів Великоросіян і поляків”, в яких стисло відображені\nосновні ідеї.Відійшовши від традиційного класового підходу, концептуально важливим Слід вважати положення за яким кирило мефодіївці були одностайнимиу скасуванні самодержавства,\nкріпацтва, заміни монархії республікою широкої освіти народу, визнання\nнаціональних прав України.Складовою частиною програмних\nдокументів Кирило- мефодіївців була освітня програма. Нею\nпередбачалося: заснування шкіл з рідною мовою навчання\nвидання книг і посібників для простого народу.\nрозширення сфери вживання української словесності в науці.\nзближення з народом, сприяння поширення освіти.\nКирило-Мефодіївці пропагували ідеї товариства в учбових\nзакладах.Для Кирило-Мефодіївців була чужою національна\nзамкнутість та ненависть до інших народів.Просвітня\nдіяльність Т.Г.Шевченка.ю Куліша, Костомарова\nрозбудила педагогічну думку, викликала до життя нові\nпокоління, учителів, які присвячували себе вихованню.\n66. З 1939 р. до основних територій України була приєднана Західна Україна і там радянська влада почала інтенсивно запроваджувати свої порядки. У західноукраїнських школах вводились радянські навчальні плани, місце польської мови займала російська. Вивчення польської історії і культури знімалося, а натомість шкільні підручники наповнювалися антирелігійною пропагандою та статтями про діяльність більшовицьких вождів.\n65. На більшій частині території України з 1920 р. запанувала радянська влада. Надійним засобом впровадження домінуючої ідеології пролетаріату до свідомості широких мас керівники компартії і держави цілком слушно вважали систему освіти, яку треба було докорінно переробити, поставити на службу своїм цілям. Саме на це спрямовувалась державна освітня політика. У 20—30 роках українська школа переживала період бурхливого національного оновлення. Система народної освіти в Україні була схвалена Всеукраїнською нарадою у справах освіти і становила: дошкільні заклади (для дітей 3—8 років — це садочки і майданчики), школа І ступеня (8—12 років), школа II ступеня (12—15 років), а також ФЗУ (учнівство) та технікуми. Із 1930 р. запроваджувалося обов'язкове початкове навчання, а з 1934—1935 рр. — семирічне, розвивалися середні школи, профтехучилища, технікуми в містах і райцентрах, удосконалювалось управління. Уніфікація системи освіти на початку 30-х років ХХ ст. здійснювалась на основі адміністративного свавілля керівників союзної державі, всупе-реч думці педагогів і керівників освіти України. Вона призвела до втрати проґресивних напрацювань освіти України, спричинила матеріальну шкоду народному господарству, мала неґативні морально-етичні наслідки в освітянському середовищі. Цей неґативний досвід минулого слід враховувати у сьогоденні і дуже обачливо ставитися до намагань механічного підлаштування стандартів національної освіти під стандарти освітніх сис-тем інших країн. Збереження досвіду, традицій, апробованих форм, методів і засобів навчання, перевірки знань, підготовки педагогічних кадрів тощо є основою збереження української духовної і культурної спадщини.\n67. Освіта епохи Київської Русі не була державною, структурованою і систематичною, а освітні функції найчастіше виконували освічені особи, які прибували з Інших країн, найчастіше з Візантії і Західної Європи, або церковнослужителі.Для боротьби проти іноземного гноблення, національних і релігійних утисків міське населення (частково й сільське) у XVI-XVII ст. організовувалося в братства.. Наприкінці XVI – на початку XVII ст. братські школи виникли у Львові (1585), Києві (16Ї5), Луцьку (1620), Вінниці, Немирові, Кам’янці-Подільському й деяких інших містах. Викладання в цих навчальних закладах велося рідною мовою.Поширенню освіти сприяло виникненню в Україні у другій половині XVI ст. друкарства. Перша друкарня була відкрита Іваном Федоровим у Львові, у ній видано в 1574 p. «Апостол» і «Буквар».У 1632 році шляхом об’єднання Київської братської та Лаврської шкіл було створено перший вищий навчальний заклад в Україні – Києво-Могилянську колегію, в якій навчалися переважно діти української шляхти, старшини, духівництва, багатих міщан і козаків. Наприкінці XVII і в XVIII ст. на становлення науки й освіти в Україні значно впливала Києво-Могилянська колегія (у 1701 p. вона одержала титул та права академії й почала називатися Київською академією), названа на честь митрополита Петра Могили. На західноукраїнських землях до 1918 року існувало 4 вищих навчальних заклади: університети у Львові й Чернівцях, політехнічний інститут і академія ветеринарної медицини у Львові. Після здобуття в 1991 році незалежності Україна почала формувати власну політику й систему вищої освіти. У спадок країна отримала дуже специфічну багаторівневу систему освіти СРСР. Головні її недоліки були пов’язані як з поєднанням надмірної централізації з екстремістською ідеологією, так і «залишковим» фінансуванням освіти та неувагою до підтримки викладачів усіх рівні.У 90-х роках продовжувала спостерігатися тенденція реорганізації великих педагогічних інститутів країни в університети. Так, у 1992 році на базі Івано-Франківського педінституту було відкрито Прикарпатський університет. Луцький педінститут у 1993 році перетворено У Волинський університет. 1994 року організовано Східноукраїнський університет, 1995 року Черкаський, у 2003 році Миколаївський і Херсонський педінститути стали державними університетами. Відновлено діяльність двох історичних для України навчальних закладів: Національного університету «Києво-Могилянська академія» та Національного університету «Острозька академія».\n68. У 1923—1924 роках зростали асигнування держави на освіту, що сприяло розширенню шкільної мережі. Тоді в Україні працювало майже 16 тисяч початкових і семирічних шкіл, в яких навчалося понад 1,5 мільйона учнів. У 1926—1927 навчальному році в містах і селищах міського типу виник новий тип шкіл — фабрично-заводська семирічка, яка давала учням загальну і політехнічну освіту, готувала їх до продовження навчання в школах фабрично-заводського учнівства, в профшколах і технікумах. Трохи раніше були організовані трирічні загальноосвітні школи сільської молоді. У цих школах загальна освіта в обсязі програми 5—7 класів поєднувалася з теоретичним і практичним вивченням сільського господарства. У 1934 році для всього СРСР було встановлено декілька типів шкіл: початкова (1—4 класи), семирічна (1—7 класів) і середня (десятирічна). Була введена обов'язкова початкова освіта.\n69. У 1970 році був прийнятий новий Статут середньої загальноосвітньої школи. Згідно з цим документом випускники восьмирічних шкіл могли продовжити освіту: в загальноосвітніх повних середніх (десятирічних) школах (9-10 класи), середніх спеціальних навчальних закладах – технікумах (3-4 роки навчання), а також в школах робітничої і селянської молоді (9-11 класи). Всі ці навчальні заклади давали повну середню освіту і атестат зрілості. Вважали, що таким чином буде вирішена проблема отримання повної середньої освіти в поєднанні з професійною підготовкою молоді до праці. В 972 році було прийнято постанову «Про завершення переходу до загальної середньої освіти молоді та дальший розвиток загальноосвітньої школи». Школа орієнтувалась на створення кабінетної системи навчання, ефективне використання ТЗН, кіно, радіо і телебачення. З метою стимулювання постійного росту кваліфікації, педагогічної майстерності і творчої ініціативи викладацьких кадрів запроваджувалась атестація учителів. За результатами атестації вчителям, що найбільш відзначились, присвоювали звання «старший вчитель», «вчитель-методист». В постанові «Про дальше покращення навчання, виховання учнів загальноосвітніх шкіл і підготовки їх до праці» ( 1977 р.) вказувалось, що школа зобов'язана допомогти учням оволодіти глибокими знаннями основ наук і трудовими навичками. Постанова підкреслювала важливість єдності навчання і виховання, тісного взаємозв'язку розумового, трудового і морального виховання, а також поєднання навчання з участю в виробничій праці. Особлива увага приділялась питанням змісту і методам навчання, удосконаленню навчально-виховного процесу, позакласної і позашкільної роботи, яка повинна враховувати інтереси і бажання школярів. Також була прийнята постанова про безкоштовне користування підручниками і про створення шкільних бібліотечних фондів підручників.\n70. Василь Олександрович Сухомлинський (28 вересня, Омельник (тепер Кіровоградщина) 1918 — 1970) — педагог, публіцист, письменник. Василь Сухомлинський народився на Кіровоградщині і там же, у селі Павлиш, згодом створив свою «Школу радості». Його батько працював столярем і теслярем, майстрував і музичні інструменти. Мама, натрудившись на колгоспній ниві, вечорами розповідала дітям казки. За свідченнями односельців, у цій родині ніколи не карали дітей. Усі діти (троє синів і донька) стали вчителями української мови. Василь закінчив Полтавський педагогічний інститут, вчителював у своєму рідному селі Василівці, а згодом, пропрацювавши шість років директором Павлишської школи, став вихователем класу. Хоча за фахом був філологом, самотужки опанував математику, щоб викладати її «своїм» дітям. «Тридцять років безвиїзної праці в сільській школі були для мене великим, ні з чим не порівнюваним щастям, — писав Сухомлинський у передмові до своєї книги «Серце віддаю дітям». — Що найголовнішим було в моєму житті? Без роздумів відповідаю: любов до дітей». Педагогічна спадщина В.А. Сухомлинського різнобічна і багатопланова. Уся система діяльності павлиського вчителя перейнята високими принципами гуманізму, глибокою повагою до особистості дитини. Принципи і методи виховання людини В. О. Сухомлинський розробляв протягом усього життя. Рано відчувши вчительське покликання, він присвятив школі майже 35 років життя, раз і назавжди віддавши своє серце дітям. В.О. Сухомлинський, як А.С. Макаренко й інші радянські педагоги, розглядав колектив як могутній засіб виховання. Сухомлинський вважав, що колектив – це завжди ідейне об'єднання, що має визначену організаційну сторуктуру, чітку систему взаємозалежностей, співробітництва, взаємодопомоги, вимогливості, дисципліни і відповідальності кожного за всіх і всіх за кожного. Ідея успіху у навчанні дітей була пріоритетною у педагогічній концепції В.Сухомлинського. Маючи своїм корінням народну педагогіку, будучи творчим розвитком прогресивної педагогіки минулого і узагальненням сучасної йому психолого-педагогічної науки, вона стала сторижнем його «філософії дитячого щастя» (11, 37-38). Дати кожній дитині щастя ось у чому вбачав свою місію педагог і вчений Сухомлинський. Але дитина не може бути щасливою, якщо їй у школі нецікаво, погано, нудно, якщо вона не відчуває себе достатньо здібною, щоб оволодіти шкільною наукою. Щоб зробити дитину щасливою, педагог, перш за все, повинен допомогти їй вчитися, відчути «смак» успіху.\n71.Оригінально розглядав В. Сухомлинський проблеми організації навчально-виховного процесу з учнями молодшого шкільного віку. За рік до систематичного навчання в школі у Павлиській середній школі взяли на облік 6-річних дітей. Це було потрібно, щоб пізнати кожну дитину, глибоко вивчити індивідуальні особливості її сприймання, мислення і розумової праці. Сухомлинський вважав: перш ніж давати знання, треба навчити дітей думати, сприймати, спостерігати. За цей же час треба добре вивчити індивідуальні особливості здоров'я майбутнього першокласника. Ці завдання педагог успішно вирішував у "школі радості" — об'єднанні дошколят. Заняття під блакитним небом, де здійснювалися мандрівки в природу, — джерело мислення й мови, розвиток думок, почуттів, бажань, поглядів засобами казки, оповідань, подорожі до першоджерел живого слова, у світ праці, створення куточку мрії, турбота про живе і прекрасне, — ці та інші знахідки талановитого педагога збагатили арсенал виховних засобів багатьох вчителів і вихователів дошкільних закладів.\nУ початковій школі педагог домагався того, щоб навчання було частиною багатого духовного життя, яке б сприяло розвитку дитини, збагачувало її розум. Він категорично засудив навчання, що зводиться до тренування пам'яті, зубріння, механічного заучування та одноманітності.\nУ 1 класі він взагалі не визнає "чистих" уроків читання, письма, математики тощо. У роботі "Серце віддаю дітям" Василь Олександрович ділиться своїм досвідом: "Як тільки діти починали втомлюватись, я переходив до іншого виду роботи". Могутнім засобом урізноманітнення праці було малювання. "Ось я бачу, що читання починає стомлювати дітей. Кажу: "Розгорніть, діти, свої альбоми, намалюємо казку, яку ми читаємо". Зникають перші ознаки втоми, в дитячих очах радісні вогники, одноманітна діяльність змінилася творчістю". Це ж стосується й інших уроків.\nНавчання в "зелених класах", складання книжок-картинок про природу, подорожі на природу, проведення уроків мислення, використання і розв'язування задач із "живого задачника", кімната казки, острів чудес, куточок краси, використання в духовному житті пісні, книжки, проведення свят Матері, троянд, польових квітів, праця в Саду Матері, написання дітьми оповідань, казок — ці та інші знахідки педагога сприяють розумовому розвиткові дітей, засвоєнню духовних цінностей свого народу. Особливу увагу звертав педагог-гуманіст на специфіку роботи з дітьми із заниженою здатністю до навчання. З такими дітьми треба працювати тонко, делікатно, з індивідуальним підходом. Ці діти не повинні відчувати своєї неповноцінності. Таких учнів В.О. Сухомлинський вважає найтендітнішими, найніжнішими квітами в безмежно різноманітному квітнику людства. Адже не їхня вина в тому, що вони прийшли до школи кволими, слабкими, з недостатньо розвиненою здатністю до розумової праці.\n72.Учительська професія, - писав Сухомлинский, - це людинознавство, постійне, що не припиняється проникнення в складний духовний світ людини. Чудова риса - постійно відчиняти в людині нове, дивуватися новому, бачити людини в процесі його становлення - один із тих коренів, що харчують покликання до педагогічної праці. Я твердо переконаний, що цей корінь закладається в людині ще в дитинстві й отроцтві, закладається й у родині, і в школі. Він закладається турботами старших - батька, матері, учителя, - які виховують дитини в дусі любові до людей, поваги до людини». Слово вчителя знаходить відзвук у серцях учнів і стає їхнім особистим надбанням лише тоді, коли «мудрість вихователя залучає, одухотворяє вихованців цілісністю, красою ідейно-життєвих поглядів, морально-етичних принципів».\n34)Наприкінці XVIII ст. внаслідок трьох поділів Польщі західноукраїнські землі стали колонією Австрійської імперії, їхнє населення жило в умовах жорстокого соціально-економічного визиску з боку феодально-абсолютистської монархії. Вкрай незадовільним було й культурне становище українців. Західноукраїнські землі (Східна Галичина, Буковина, Закарпаття) внаслідок першого поділу Польщі (1772) потрапили під владу австро-угорської монархії. Тому з другої пол. XVIII ст. освіта на цих землях пішла дещо іншим шляхом, ніж на інших територіях України.Вищу освіту в Україні стали надавати університети: Харківський (1805) та Київський (1834). Як визначав університетський статут, завданням цих навчальних закладів була «підготовка юнацтва до вступу в різні звання державної служби», тобто державних чиновників. Проте зусиллями професорів і студентів університети перетворилися насамперед на центри наукового й культурного життя. У першій половині XIX ст. вища освіта на західноукраїнських землях зосереджувалася у Львівському університеті, реальній і технічній академіях Львова та Чернівецькому ліцеї. В університеті діяло чотири факультети: філософський, юридичний, теологічний і медичний. Викладання велося латинською, польською і німецькою мовами. Вступ українців до університету всіляко обмежувався.\nЗ 1848 р. у розвитку освіти в Галичині, Буковині і Закарпатті сталися певні зміни. Вони були викликані революційними подіями, що охопили всю Австро-Угорщину, у тому числі і західноукраїнські землі\nУ результаті цілеспрямованої політики царизму Київська-могилянська академія почала втрачати світський характер, а отже й той науковий рівень, котрим ще недавно вирізнялася й пишалася. На це звернув увагу Тадеуш Чацький, тодішній візитатор (ревізор) училищ Волинської, Подільської та Київської губерній. У листі до Г. Коллонтая від 4 лютого 1804 р. він пише: «Ревізував Київську академію. Ця установа є сатирою на людський розум і служить за приклад, що буде, коли науку віддати монахам». Перетворена московськими монахами в зросійщену духовну школу, Київська академія в 1817 р. була закрита. Однак вона залишила величезний слід в історії духовної культури українського народу.


Знайти шрифт по картинці. Як визначити шрифт по зображенню і як —\nЗнайти шрифт по картинці\nСереда, 21 Березень 2012 07:41\nДеякими знайома ситуація коли необхідно визначити назву шрифту маючи на руках тільки зображення. Подібні випадки зустрічаються досить часто у дизайнерів і верстальників, коли замовник надає зображення і бажає в своїх роботах використовувати такий самий шрифт, як на картинці, при цьому назву шрифту залишається загадкою.\nУ такій ситуації, коли потрібно знайти шрифт по картинці або як мінімум визначити назву використовуваного в роботі шрифту, виручить сервіс визначення шрифту з початкового зображення WhatTheFont .\nКілька варіантів визначення шрифту по картинці\n1 Для розпізнавання шрифту по картинці ви можете використовувати наявне зображення на комп’ютері, для цього достатньо натиснути на кнопку «Огляд» навпроти напису «an image Upload file» і вибрати необхідний файл.\nДля завантаження фото з шрифтовым накресленням рекомендується використовувати файли, розмір яких не перевищує 360 x 275 пікселів і збережених у форматі GIF, JPEG, TIFF, BMP.\nЗавантаживши зображення сервіс визначення шрифту. аналізатор запропонує кілька (якщо такі є) варіантів шрифтів, при цьому для більш точного визначення може знадобитися позначити деякі символи, в яких мабуть робот при визначенні шрифтового накреслення «сумнівається».\n2 Маючи URL картинки з шрифтом який необхідно дізнатися, вставляємо його навпроти напису «Or specify a image URL» і натискаємо для визначення шрифту кнопку «Continue». Подальшими дії для визначення назви використовуваного в зображенні шрифту, будуть точно такі ж етапи, що описувалися раніше.\nДля більш успішного результату при визначенні назви шрифту слід враховувати деякі моменти, що сприяють більш точної ідентифікації накреслення шрифту. Система розпізнавання шрифтів оптимальним варіантів вважає ті зображення, у яких розмір одного символу знаходиться в межах 90-100 пікселів, а більш високої точності досягають чорно-білі картинки, хоча з кольоровими зображеннями визначення шрифту також успішно працює.\nКороткий опис статті: пошук шрифту по картинці Знайти шрифт по картинці. Як визначити шрифт по зображенню і як дізнатися назву шрифту на фото, сервіс визначення шрифту знайти шрифт по картинці, як визначити шрифт по зображенню і як дізнатися назву шрифту на фото, сервіс визначення шрифту\nДжерело: Знайти шрифт по картинці. Як визначити шрифт по зображенню і як дізнатися назву шрифту на фото, сервіс визначення шрифту


Вчені дослідили біологічні основи індивідуальності – Science Ukraine\nC. elegans. Justin Chaplin\nВчені з Університету Рокфеллера дослідили біологічні основи індивідуальної поведінки на прикладі нематод Caenorhabditis elegans. Вони виявили, що за певних обставин за розвиток індивідуальності у них відповідає не тільки генетичний код, але й випадковості у розвитку нервової системи.\nІндивідуальність у хробаків?\nПитання про те, що визначає індивідуальність людини, цікавить не тільки науковців, але й громадськість. Існує декілька популярних поглядів. Перший – що усе, що визначає індивідуальний розвиток, закладено у генах, а другий – навпаки, що керівна роль належить життєвому досвіду, а також купа інших проміжних точок зору.\nПроте дослідники з Університету Рокфеллера вирішили дослідити, як розвивається індивідуальність у створінь, які мають однаковий рівень життєвого досвіду та генетичне різноманіття.\nДоросла особина c. elegans. Джерело: Wikimedia Commons\nДля цього у них був дійсно чудовий об’єкт для дослідження – круглий черв’як Caenorhabditis elegans. Вони також є родичами таких неприємних “квартирантів” людини як аскариди. Ці крихітні створіння вільно живуть у різних багатих на поживні речовини середовищах і є одними з найулюбленіших об’єктів дослідження біологів.\nТіло самця с.elegans складається з 1031 клітини, а тіло гермафродита (самки здатної виробляти сперму) – з 959. З них 302 клітини припадає на нервову систему, чого с.elegans цілком достатньо. Увесь геном цієї простої тварини містить 100 мільйонів пар нуклеотидів. Усе це було детально картографовано, тому с.elegans майже не несе жодних несподіванок для вчених.\nАнатомія C. elegans. Джерело: Hannah Nicholas/Science Ukraine\nЦього разу вчені взяли нематод, які були генетично ідентичними між собою та помістили їх в абсолютно ідентичні умови. При цьому була створена система, яка дозволяла детально записувати поведінку кожної особини с.elegans впродовж її розвитку.\nC. elegans займаються власними справами у чашці Петрі. Джерело: Slavica Berber\nДослідники встановили, що протягом свого життя с.elegans демонструють відмінні шаблони поведінки, але на одній і тій самій стадії розвитку особини з однаковими генами виявляють одні й ті ж шаблони.\nНавіть бувши розділеними між собою і не маючи змоги надсилати сигнали одне одному, с.elegans демонстрували одні й ті ж самі особливості під час пошуку їжі. Цей набір шаблонів із певною часткою упевненості можна вважати індивідуальністю кожної нематоди, якою б примітивною у порівнянні з людською індивідуальністю вона б не була. Здавалося б, с.elegans підтвердили, що у найпростішому випадку індивідуальність повністю визначається геномом і середовищем.\nГенетика вирішує не все\nМіж тим вчені також встановили, що частина популяції нематод із тим самим геномом і у тих самих умовах демонструє інші шаблони поведінки, тобто індивідуальність у них трошки різна. Пояснюється це тим, що на стадії формування нервової системи с.elegans існує кілька варіантів того, як можуть сполучатися нейрони і у невеликого відсотка істот вони з’єднуються не так, як у решти.\nЛабораторна схема для спостереження за нематодами с.elegans. DOI: 10.1016/j.cell.2017.10.041\nКрім того, дослідники за допомогою генної інженерії втручалися у геном нематод, регулюючи синтез різних нейромедіаторів – хімічних речовин, які регулюють роботу нервової системи та є ідентичними або дуже схожими у людей та с.elegans. Було встановлено, що якщо у популяції нематод “вимкнути” синтез нейромедіатора дофаміну, то це знижує відсоток особин, що демонструють унікальну поведінку. Водночас, якщо позбавити с.elegans серотоніну, то всі відмінності у поведінці особин зникають.\nЗвичайно між людьми та нематодами – величезна біологічна відстань. Однак результати досліджень ясно показують, що навіть у таких простих за своєю поведінкою істот як с.elegans неможливо встановити, якою буде їхня індивідуальність, виходячи лише генотипу тварин. Схоже, що висока варіативність шаблонів поведінки є еволюційно вигідною незалежно від того, скільки нейронів містить їхня нервова система.\nCell (2018), DOI: 10.1016/j.cell.2017.10.041\nНе така вже й велика: астрономи переглянули розміри найближчої до нас галактики Андромеди\nФізики вперше в історії реалізували квантові алгоритми на кремнії\nЯкого кольору були мешканці мезозойського лісу? Наскільки наука може помилятися та абсолютно новий комплексний підхід до відновлення зовнішнього…\nБільшість чоловіків у Європі можуть стати безплідними до 2060 року\nКількість здорової сперми у чоловіків з Європи, Північної Америки, Австралії та Нової Зеландії у період з 1973 по…\nІсторія відкриття та розповсюдження збудника будь-якої хвороби нагадує захопливий трилер. Смерть та життя, його величність випадок, геніальні осяяння,…


Психолог, психотерапевт, психологические услуги Валентина Мирошниченко, Англоговорящий психолог, психотерапевт, психологические услуги в Киеве, English-speaking psychologist Киев\nПсихотерапевт, краніосакральний терапевт Валентина Мірошниченко\nВітаю, дорогий відвідувачу.\nМене звати Валентина, я дипломований психолог, психотерапевт, краніосакральний (КС) терапевт із досвідом роботи в медичних клініках; також володію гомеопатичним та антипаразитарним методами лікування. Працюючи з людьми, допомагаю вирішити питання на трьох рівнях: дух – душа (емоції, думки) – тіло, що дозволяє одночасно відновити психологічний і тілесний баланс. Адже для КС терапії (детальніше про терапію) немає значення з чим саме звертається людина - з онкозахворюванням чи тривогою, з болем у шлунку чи панічними атаками - бо злегка торкаючись тіла, терапевт отримує доступ до душі, а слухаючи душу через слова, відчуває відгук в тілі, тому є змога працювати на всіх рівнях.\nЧасто класична психотерапія занурюється лише в думки людини, а це не завжди дає стійкі результати, так як важкі думки, як і захворювання тіла – лише наслідок, причина знаходиться глибше. І в кожної людини - вона своя. Бо кожна людина – унікальна, багатовимірна та має внутрішню силу, яка блокується впродовж життя через болючий досвід, нерозуміння себе, оточуючих та свого місця в світі. І таким чином, втрачається зв'язок з внутрішньою мудрістю і людина починає жити в конфліктах, проблемах. На прийомі ми разом усвідомлюємо причину, переживаємо її до кінця, долаємо, після чого, організм самостійно повертає втрачену енергію та віднаходить баланс. І це дає змогу отримати не лише психологічне полегшення, а й працювати з хворобами тіла. Тому я працюю зі всіма фізичними хворобами, окрім гострих станів.\nКожна хвороба, кожна ситуація в житті людини не виникає з нічого. Для всього, що відбувається в нашому житті є причина. В матеріальній площині ми бачимо лише наслідок. Причина – в психіці. Працювати з хворобою тіла, структурою, не так і нескладно. Куди складніше усвідомити причину стану, відслідкувати свої негативні думки та відповідні емоції, змінитися, точніше, наблизитися ближче до себе, до внутрішньої дитини, що не боїться, не мислить зла, любить світ. Інколи проблема важкого стану схована виключно в духовній площині, наприклад, людина несе в собі шалену агресію, що руйнує все навколо та її здоров'я в тому числі. А інша людина, котра вже давно і наполегливо працює над своїми емоціями, трансформувала в собі дратівливість, наприклад, може мати причину поганого самопочуття у фізичній площині - організм може бути залікований антибіотиками, або бути носієм певного паразиту чи токсину. Тому коректна діагностика та лікування потребують високої кваліфікації спеціаліста та бажання людини змінюватись, пізнавати себе глибше, відмовлятися від деструкції, щоб бути здоровою.\nВірю, що кожен, хто справді шукає відповіді, полегшення, себе самого – обов’язково їх здобуде. Вилікувати себе, знайти свій шлях для відновлення внутрішньої рівноваги – це єдине, що може вилікувати світ, у якому ми живемо і прагнемо, щоб життя в ньому продовжувало зростати, розумнішати та морально еволюціонувати.\nЩо пропонує психотерапевт, КС терапевт:\nНовітні методи психотерапії та емоційного вивільнення.\nКомплексну діагностику психологічного, тілесного стану та знаходження першопричини проблеми.\nКорекцію не лише психологічних станів, але й тілесних хвороб.\nЛікування організму від паразитів, бактерій та вірусів немедикаментозними засобами.\nЩо потрібно від людини, котра звертається за допомогою:\nВміння слухати і чути, щоб терапевтичний діалог був дієвим.\nНамір звільнитися від проблеми. Намір, а не власно вигаданий спосіб як саме має прийти вивільнення, бо якщо б цей спосіб діяв – людина б не зверталася за допомогою. Щоб отримати щось нове, потрібно відпустити старе.\nЯкщо ж людина такого наміру не має, а на прийом її ведуть інші мотиви (закріпити статус кво; бажання, щоб їй підтвердили красу власної ілюзія; щоб перекласти відповідальність на чужі плечі чи знайти когось, ким можна маніпулювати, тощо), тоді КС терапевт відмовляється працювати з конкретною людиною.\nРезультатом цілійсної терапії є вирішення питань щодо хвороб, саморозвиток, розуміння причини свого стану та вміння зпиратися на себе, щоб продовжити жити та психологічно зростати.\nДиплом International Christian University, Vienna-Kyiv\nДиплом Інституту перепідготовки та підвищення кваліфікації Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова, спеціальність «Психологія».\nСертифікати Київського Гештальт Університету щодо проходження навчання за спеціальністю «Гештальт-терапія / гештальт-консультування».\nСертифікат Гомеопатичного центру ім. Дем’ян Попова, спеціалізація «Гомеопатія».\nСертифікат The Upledger Institute for CranioSacral Therapy – 1, 2.\nСертифікат The Upledger Institute for SomatoEmotional Release - 1, 2.


Європейський союз почне видавати громадянам країн –членів об’єднання COVID-сертифікати для вільного пересування. Їх зможуть отримати не лише вакциновані, а й ті, хто вже перехворів коронавірусом, і ті, хто має негативний тест.\nПро це йдеться в повідомленні на сайті Європейської комісії. Вказується, що так званий «зелений сертифікат» буде доказом вакцинації, отримання негативного тесту на COVID або одужання від цієї хвороби. Тобто фактично сертифікати будуть трьох видів – про вакцинацію, сертифікати тестів (тест NAAT / RT-PCR або експрес-тест на антигени) і сертифікати для осіб, що вилікувалися від COVID-19. Як вказують в Єврокомісії, там вирішили не обмежуватися видачею цих документів лише вакцинованим, щоб не дискримінувати інших громадян.\nТим часом, в Україні створено реєстр громадян, які зробили щеплення від коронавірусу у базі Електронної системи охорони здоров’я. Тому коли буде створено уніфікований документ про вакцинацію, українці зможуть взяти собі довідку чи сертифікат.


Авто-Сяйво, пункт технічного контролю у Хмельницькому на 0382.ua\n29000, Хмельницький, вулиця Волочиська, 1-3Б\nПункт технічного контролю "Авто-Сяйво" - це підприємство, в якому ви зможете здійснити перевірку технічного стану свого автомобіля чи вантажівки, автобуса, а також спеціалізованого транспортного засобу. Авто-Сяйво має усе для того, щоб якісно та швидко провести діагностику вашого транспортного засобу. Авто-Сяйво проводить: Обов'язковий контроль та перевірку технічного стану всіх марок ,моделей автотранспортних засобів. Технічний огляд автомобілів. Видача протоколів технічного контролю на транспортні засоби. Страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобі.


П'ять активних програм;\nМікрозаушний і завушний тип;\nСлухові апарати Life виконуються в трьох версіях Life 300, Life 500, Life 700;\nКожна з пропонованих моделей апарату працює за допомогою акумулятора або батареї № 312;\nПотужні слухові апарати для компенсації втрати слуху на високих частотах не менше 110 дБ.\nLife – це втілення яскравої палітри якісних звуків. Використання даного апарату має на увазі відкрите протезування. Мініатюрний розмір і повна автоматизація пристрою гарантує повний комфорт при носінні.\nСлуховий апарат Life стане вашим витонченим доповненням, яке не зіпсує ваш образ. Ексклюзивна колірна палітра корпусу легко може бути змінена у відповідності з вашим нарядом або аксесуарами.\nАдаптація до апарату, звичайно ж, триває не один тиждень і навіть не місяць, але з цією моделлю вже навіть після першого налаштування Ви відчуєте задоволення від якості звучання. Через тиждень, Ви вже забудете , що носите слуховий апарат, а все завдяки небувалої легкості пристрою, ергономічності дизайну, відсутності найменшого натирання.\nЗа допомогою сучасної СМАРТ- технології, слуховий апарат автоматично сприймає всі барви звуків навколишнього середовища. Для кожного окремо взятої людини, залежно від ступеня втрати слуху проводиться адаптація звучання , виділення оптимально - корисної інформації і так далі.\nЯкщо Ви не уявляєте своє життя без музики, телепередач, спілкування по телефону, слуховий апарат Life не стане цьому на заваді. Навпаки, сприйняття будь-якого акустичного пристрою буде ще більш комфортним, завдяки використанню перетворювача ТЕК. Купуйте слуховий апарат цієї серії, і ви почуєте життя у винятково ексклюзивної чистоті звуку.


Два в одному: що спільного між Леонардо Ді Капріо і Шоном Пенном (фото) - glamurchik.tochka.net\nХудожник робить з двох знаменитостей одну\nОдин з майстрів фотошопу, художник під ніком Gesichtermix з'єднав в одному фото портрети двох знаменитостей. Свої роботи Gesichtermix публікує в соціальних мережах. Всі експерименти над зовнішністю зірок можна побачити як в Instagram, так і в Facebook.\nGesichtermix з'єднує обличчя американських зірок, таких як: Періс Хілтон і Кім Кардашян, R'n'B діва Бейонсе і телеведуча Опра Вінфрі, сімейна пара Анджеліна Джолі і Бред Пітт та багатьох інших.\nПропонуємо і тобі спробувати вгадати, кого ж вирішив поєднати Gesichtermix:\nШон Пенн змішується з Леонардо Ді Капріо © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nЧарлі Шин і Ештон Катчер © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nУілл Сміт змішується з Бен Стіллер © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nСтівен Спілберг змішується з Вуді Алленом © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nСтів Джобс змішується з колишнім грецький міністр фінансів Варуфакіс © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nСандра Баллок змішується з Джесікою Альбою © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nПеріс Хілтон і Кім Кардашьян © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nОпра і Бейонсе © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nНаталі Портман змішується зі Скарлетт Йоханссон © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nДженніфер Лопес і Холлі Беррі © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nДжастін Тімберлейк змішується з Джастін Бібер © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nБрюс Вілліс змішується з Вином Дизелем © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nАнджеліна Джолі змішується з Бредом Піттом © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nАлісса Мілано змішується з Ганною Анджеліна Вольферс © https://www.instagram.com/gesichtermix/\nВідзначимо, що зараз такі шедеври досить популярні серед художників. Не так давно Saint Hoax зміг здивувати своїм проектом. Він взяв фотографії знаменитих пар і показав, як з легкістю вони можуть перевтілитися один у іншого. Так би мовити, відкрив таємницю міцних союзів.\nНагадаємо, що цей же художник випускає серію плакатів із соціальною рекламою. Він використовує образи з класичної дитячої анімації для того, щоб привернути увагу молодої аудиторії до важливих сучасних проблем.\nЯк тобі такі портрети знаменитостей?\nчушь 5 років тому