Чекаємо на спеку: синоптик дала контрастний прогноз погоди. vecherka.news\nПісля нічних заморозків, які накрили більшу частину України в ніч на 20 жовтня, холоди ще протримаються у найближчу добу, однак вже в четвер, 22 жовтня, денна температура підніметься до літніх +20.\nСиноптик прогнозує, що в середу, 21 жовтня, Україна все ще перебуватиме у зоні холодного атмосферного фронту з +1+6 градусів, у Карпатах очікується до 0-3 градусів морозу, а в південних областях +6+10 градусів. Та вже у четвер потепліє до +12+18 градусів, а на півдні до +15+20 градусів.\nВсе зависит от врачей: Степанов рассказал, как будут решать, кого лечить от COVID-19 | Зеленський назвав умову запровадження жорсткого карантину в Україні


В Асоціації українських банків відбулася зустріч Президента АУБ Олександра Сугоняка з д-ром Полом Амбрустером, який є Генеральним секретарем Міжнародного Райфайзен Союзу (IRU), Головою комітету „Міжнародне співробітництво" Європейської Асоціації кооперативних банків, членом Комітету „Співробітництво з Східною Європою" та членом „Європейської ради'".\nПан Пол Амбрустер прибув до України як міжнародний консультант з питань кооперативного кредитування в рамках реалізації Проекту Світового Банку „Розширений доступ до ринків фінансових послуг”.\nЯк повідомив гість, серед поставлених перед ним завдань є підготовка аналітичного огляду кращих світових моделей та систем кооперативного кредитування з висновками щодо можливості їх запровадження в Україні, а також оцінка запропонованої для України оптимальної моделі системи кооперативного кредитування, перспектив її запровадження.\nЗа його словами, в рамках реалізації заходів з підготовки згаданого Проекту передбачено окремий підкомпонент “Розвиток системи кооперативного кредитування", основними завданнями якого є: вдосконалення нормативно-правової бази діяльності кооперативних фінансово-кредитних установ та розробка підходів/концепції щодо розвитку системи кооперативного кредитування в Україні.\nПід час зустрічі в АУБ пан Амбрустер поділився досвідом діяльності кредитних спілок та кооперативних банків в Німеччині, які, за його словами, є важливою складовою фінансового ринку. Особливо його цікавило бачення Асоціацією українських банків перспектив розвитку кредитних спілок та кооперативних банків в Україні, більш дієвого запровадження і розвитку кооперативного кредитування тощо.\nЗа словами Президента АУБ Олександра Сугоняки, перехід до ринкової економіки, розвиток економічної свободи, що стали можливими останнім часом, можуть природнім шляхом спричинити в Україні до сплеску розвитку кооперативних банків та кредитних спілок. За таких умов АУБ не тільки підтримує подібні тенденції, але й готова сприяти їх утвердженню.\nУ свою чергу гість підкреслив, що розвиток українського фінансового ринку дедалі більше стає привабливим для іноземних партнерів.\nСторони домовились про налагодження більш тісної співпраці, зокрема й щодо обміну інформацією та досвідом.\nПан Пол Амбрустер дав високу оцінку діяльності Асоціації українських банків щодо розвитку фінансово-банківського сектору та конкурентноспроможного ринкового середовища в Україні, подякував за відверту дискусію та надану інформацію.


Главная/Дієти та похудіння/Худнемо з понеділка: 5 секретів успішного проведення тижневої дієти\n0 124 Время чтения: 4 мин.\nЗдається, ніщо так часто не обговорюється жінками, як дієти. Худнемо до літа, худнемо до дня народження, худнемо до відпустки і, природно, до нового року. За традицією початок всіх важливих справ планується на понеділок, і дієта рідко є винятком, а з урахуванням невблаганно наближається пляжного сезону до найближчого понеділка ефективна дієта на тиждень буде досить актуальна.\nСекрет ефективності тижневих дієт\nЗа яких умов дієта працює\nПравило №1 — планування\nПравило №2 — вибір дієти\nПравило №3 — вхід в дієту\nПравило №4 — дотримання дієти\nПравило №5 — вихід з дієти\nДієта №1 для зниження ваги\nДієт безліч: добові голодування, триденні моно дієти, багатоетапні курси зниження ваги і щоденний контроль калорій все життя. Тижнева дієта називається оптимальною як психологами, так і медиками. Вона не лякає зайвої протяжністю, підтримуючи худне думкою, що тиждень — не такий вже великий термін. З іншого боку, за цей час організм встигає пройти всі необхідні для нормалізації процесу травлення стадії:\nзвикання до нового режиму харчування;\nспалювання власних жирових запасів замість недоотримує ззовні.\nЯкщо при цьому дотримуються всі рекомендації проведення дієт, то втрата 6-9 кілограмів за цей невеликий період стає реальністю.\nПочути реальну історію ефективного схуднення можна рідко, більшість намагаються схуднути закінчують курс «тортур» з нульовим результатом. Ті, хто реально знизив вагу, хором з дієтологами твердять: «Найефективніша дієта на тиждень не дасть результату, якщо під час проведення не дотримуватися простих правил».\nВибране для дієти час не повинно збігатися з святами і сімейними урочистостями\nДо будь-якого заходу треба готуватися. Плануючи тижневу дієту в першу чергу треба проконсультуватися з календарем, який підкаже, що день народження кращої подруги або ювілей свекра розіб'ють плани. Також варто виключити період, коли від організму потрібна підвищена увага і працездатність: сезон річних звітів або переатестації. Неминуча слабкість і дискомфорт не дадуть повісті захід з належним успіхом. Тиждень для дієти вибрати необхідно відносно спокійну, що не завантажену професійною діяльністю і домашніми справами. Оптимально, якщо в ці ж дні вдасться викроїти час на відвідування спортзалу, басейну або пару годинок на фізичні вправи вдома.\nВажлива умова : на момент початку дієти необхідно 100% здоров'я. Обмеження в їжі можуть погіршити паралельно поточні захворювання, перешкодивши повноцінному одужанню.\nДієт існує безліч, і засновані вони на самих різних продуктах. Фруктові, м'ясні, молочні, водні та білкові. Для тих, що худнуть важливо не тільки фізичне, а й емоційний стан. Вибір конкретної тижневої дієти повинен бути заснований і на особистих гастрономічні пристрасті.\nДля людини, насилу переносить 1-2 дня без м'яса, дієта, повністю виключає цей продукт, буде тортурами, а при проблемах з кишечником багато моно дієти протипоказані. Зате людина, яка любить молочні продукти, легко перенесе кефіру огіркову дієту, а любителька фруктів навіть не помітить тижні «на яблуках».\nОсновна підготовка до дієти — поступовий і завчасний перехід на здорове харчування\nЗапланувавши сісти на дієту з понеділка, готуватися до неї треба почати за 5-7 днів. Планомірне скорочення обсягу споживаної їжі і коригування раціону дозволять обійтися біс «шокової терапії» для організму. Будь-яка дієта має перелік заборон. «Шкідливі» продукти з цього списку можна виключати з меню заздалегідь.\nЦе дозволить вже до початку дієти значно очистити кишечник. Збільшення в раціоні частки свіжих овочів і фруктів і відмова від продуктів, які формують в кишечнику склізлую середу, що заважає повноцінному всмоктуванню речовин, також підготує організм до дієти. Скоротити варто вживання білого хліба, цукру, рафінованих круп і тваринних жирів.\nБудь зрив — це повернення до вихідної точки. Якщо дієта на тиждень передбачає повну відмову від солодкого або вживання продуктів тільки з певного переліку, то спроба побалувати себе карамелькою або забороненим шматочком м'яса зведе всі зусилля до мінімуму. Раціон дієт, розроблених фахівцями, складна система взаємодії хімічних сполук. Внесення в цю формулу не передбаченого в плані речовини призведе до зовсім іншої реакції, часто протилежного від запланованої.\nТретій і п'ятий день — найважчі для голодуючого. Організм зазнає серйозних змін, брак надходять речовин запускає механізм пошуку прихованих резервів. Найчастіше ці дні і стають переломними. Вивішене на чільне місце плаття, тісне в дану хвилину, або власне фото, зроблене кілька років тому, як нагадування «заради чого це все» зміцнять в бажанні дійти до кінця.\nСпортивні навантаження під час дієти — необхідна умова спалювання вже наявної жирової маси\nНайрадісніший і найнебезпечніший етап. Якщо дієта привела до бажаного результату, організм починає вимагати подяки за страждання у вигляді щільного обіду з чим-небудь забороненим. Якщо дієта не дала видимого ефекту, то до першого бажанням починає домішуватися ще й образа, що вимагає винагороди в подвійному обсязі. Обидві ці думки повинні бути жорстоко вигнані з голови. Вихід з дієти — один з найважливіших етапів. Організм, зрозумівши, що його взяли під контроль, буде пробувати організувати запаси на майбутнє. В цьому і полягає небезпека — все з'їдене відкладеться у вигляді жирової маси.\nВихід з дієти на тиждень повинен бути планомірним і поступовим, як і вхід. Заборонені продукти повинні з'являтися на столі в невеликих кількостях, а загальний режим харчування зберігатися якщо і не на постійній основі, то на тривалий час.\nПовторення тижневих дієт рекомендується не рідше ніж раз на півроку.\nОдна з найбільш ефективних дієт складена для хворих на гастрит, що проходять санаторне лікування. Вона ж показує і хороший результат в якості дієти для схуднення. Дієта 1 на тиждень передбачає 5 прийомів їжі в день.\nдратівливі стінки шлунка кислі фрукти і спеції;\nкондитерські вироби і цукор;\nВиключаючи все вищеперелічене, меню для одноразового прийому їжі може виглядати як:\nвідварна куряча грудка (100 гр), варену картоплю (100 гр), півсклянки молока ;\nперловий або вегетаріанський суп, нежирний сир (50 гр), зелений чай без цукру;\nварені овочі (150 гр), парові яловичі котлети (70 гр), печене яблуко, стакан соку;\nпротертий молочний суп, картопляне запіканка (100 гр), кисіль.\nДотримання режиму харчування після дієти — гарантія, що кілограми не повернуться\nТаким чином, можна скласти смачне і різноманітне меню, не сильно обмежуючи себе в їжі. Навіть побалувати себе є чим: як десерт передбачені пудинги, фруктові желе і печені фрукти.\nКомплекс вправ для схуднення будинку. 10 основних правил для початківців. Відео вправ\nРезультати дієти 1200 калорій будуть відчутні вже через місяць!\nМеню дієти на 7 днів: краса вимагає жертв — жертвуємо калорійною їжею


Звідки пішла назва села Лезневе | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n10 Липня, 2011 Олександр НІКІТІН Історія 4721\nІсторіки мають щодо цього аж сім версій\nЩодо назви села Лезневе (сучасний мікрорайон, північно-східна окраїна міста Хмельницького), то вона за час більш як півтисячоліття існування неодноразово змінювалась. В першу чергу це відбувалося в зв’язку з помилками, допущеними при перекладі з польської та російської мов на українську. Ось далеко неповний перелік цих змін, які зафіксовані у документах: 1493 року назване як Глезновці, 1522 року – Глезнів, 1550 р. – Лезнов, 1797 року – Лєзнєв, 1874-1893 роках – Лєзнєво, у 40-60 роках XX ст. – Лезнів, 1963 року, при приєднанні села до міста Хмельницького – Лезнево.\nСтосовно самої назви села, то особливих дискусій з цього приводу не було. В усякому разі, самі лезневчани не дуже переймалися цією проблемою. Не будемо винити в цьому жителів села, хоча саме в їхньому середовищі повинні були знайтися ентузіасти, любителі-краєзнавці, нарешті, просто патріоти села, яким було б небайдуже до історії своєї малої батьківщини. Таких не знайшлося. Тому, хоч і з великим запізненням, спробуємо згадати про всі відомі версії походження назви села Лезнева.\nПерша версія. Старі люди говорили, що раніше село знаходилося в долині річки Буг. На березі біля річки росло багато верб та лози. Можливо, від слова «лоза» і пішла назва села.\nДруга версія. Нині покійний вчитель географії місцевої школи Г.А.Мисліборський на уроках розповідав учням, що з невідомих причин: чи то Буг, розливаючись навесні, приносив людям багато шкоди, чи після одного з чергових набігів кочовиків, жителі села, залишаючи обжиті місця на березі, почали селитися на пагорбі в лісі. Так поступово село з долини вилізло на горбок, де і тепер знаходяться помешкання. Можливо від слова «лізти» і пішла назва Лезнева.\nРазом із тим слід відзначити, що Юхим Сіцінський ще в 1901 році писав: «За народними переказами, Глезнев колись був розташований значно нижче, на самому березі Бугу, а коли він був розорений і спалений турками чи татарами, то вцілілі мешканці стали селитися трохи вище, в густому лісі, і заснували нове село, зберігши стару його назву». Така інформація дещо суперечить версії щодо походження назви села від слова «лізти»\nТретя версія. Відомий краєзнавець Поділля Сергій Єсюнін в статті про мікрорайон Лезневе в жовтні 2006 року написав, що, можливо, назва села походить від давньоруського «глезно» - п’ята. Іноді так називали малу земельну ділянку, що віддавалась комусь у володіння.\nЧетверта версія. В старовину до нашого краю вривалися ватаги печенігів, половців, які жили розбоєм і шукали легкої здобичі в Побужжі. Потерпав наш край і від монголо-татарських набігів, а пізніше від кримських татар і турків, які залишали після себе повне спустошення. Все це зумовило появу між поселеннями сторожових сигнальних постів, які сповіщали про наближення ворога. Помітивши небезпеку, вартові запалювали бочки з смолою і густий чорний дим попереджав навколишні поселення про небезпеку. Ланцюжок таких маяків сягав Меджибізької фортеці: Ружична, Лезнево, Пархомівці, Трибухівка. Можливо, від старослов’янського слова «глазеть», тобто дивитися, виникла назва села Глезнів, саме так воно раніше називалось. Ця версія взята з книги Б.А. Стрілецького «Ружичнянський характер».\nП’ята версія. Цікаву версію виникнення назви села запропонувала член Всеукраїнської спілки краєзнавців Л. Сердунич. Провівши власне дослідження, вона прийшла до висновку, що назва села могла би утворитись від винайденого лише в одному друкованому джерелі «Енциклопедії українознавства» поняття «лезні люди», тобто ізгої, так їх називали в литовсько-руську добу. Ізгоїв у княжу добу становила «категорія неповноправних людей, що розірвали зв’язки зі своїм тогочасним суспільним середовищем і занепали соціально та матеріально».\nНазва «лезні люди» (їх ще називали «льозні», «люзні») збереглася і в польську та литовську добу. Так називали неосілих селян, які перебували поза межами сільської громади. Втративши нерухоме майно і переходячи з місця на місце, вони, таким чином, ухилялися від підданства і покріпачення.\nГарна версія, але вона породжує цілу низку запитань: коли було засновано село Лезнево – в польсько-литовський період чи у княжу добу? Хто з лезніх людей був першопоселенцем? Була це група рівних за станом людей чи одна людина?\nШоста версія. В газеті «Проскурів» від 14.12.2001 року свою версію виникнення назви села Лезнева запропонував журналіст Валентин Бендюг, зміст якої полягає в наступному. В першій половині XVI століття в польських документах село мало назву Lessnow. Згодом в інших документах його згадано під назвою Lesniow albo Hlesnow. Ці перші офіційні назви дають підставу стверджувати, що назва села походить від характеру місцевості: лісове село (хутір, виселок). Пізніше назву було спотворено, і в кінці XIX – на початку XX сторіччя село мало вже назву Глезнев, а ще пізніше одержало офіційну назву російською мовою – Лєзнєво. Українською мовою його слід іменувати Лезневе.\nСьома версія. В Польщі в області Ясна Гора є місто Заркі, передмістя якого носить назву Лезньов (Lesniow). Перша згадка про цей населений пункт належить до 1325 року. Лезньов став відомим завдяки Храму Богоматері, покровительки сім’ї, де зберігається знаменита чудотворна статуя Богоматері Лезньовської. Вважається, що це місце є особливим для молитви і зустрічі з Божою Матір’ю, а тому Лезньов є важливим центром поломництва.\nБеручи до уваги, що назва Lesniowa і Лезнева при написанні польською мовою ідентичні, а в датах їх виникнення відсутні суперечності, можна допустити наступну версію: на початку XV століття, коли почав зменшуватись вплив Литви на українські землі, а Польща навпаки активізувала свої дії щодо колонізації Поділля, один із представників польської шляхти, виходець з польського Lesniowa, назвав поселення на березі річки Буг назвою села, яке залишилося на його батьківщині. Подібні випадки часто мали місце при колонізації нових земель європейцями.\nКожна з цих версій має право на існування. Разом з тим, достовірність кожної з них потребує суттєвих додаткових доказів і, головним чином, не з переказів та легенд народного фольклору, а, в першу чергу, з достовірних письмових першоджерел.\nЛезневе походження Лєзнєво Глезнев Хмельницький Побужжя Мисліборський\nВовки та вовкулаки Поділля\nХто назвав Сатанів Сатановом?


Припинення повноважень парламентів.\n<< < < Предыдущая 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 / 41 25 26 27 28 29 30 31 32 33 > Следующая > >>\nПарламент припиняє свої повноваження після обрання нового складу парламенту, як тільки останній приступить до роботи (в деяких країнах після прийняття присяги депутатами).\nПарламент може бути розпущений достроково.\nЗа конституціями США, Мексики, КНР, Куби не існує інституту дострокового розпуску парламенту.\nДуже рідко, але в деяких країнах президент може розпускати дві палати парламенту (Італія).\nЯк правило розпуску підлягає нижня палата та однопалатний парламент, а верхня палата припиняє свої повноваження на час розпуску нижньої палати (Польща).\nБуває, хоча й рідко, що верхня палата може здійснювати свої функції при відсутності нижньої палати, і навіть в якійсь мірі заміщати її, даючи чи не даючи згоду на видання президентом тимчасових актів, які мають силу закону.\nРозпуск парламенту обмежений рядом умов.\nТак, він не може бути розпущеним в умовах воєнного чи надзвичайного стану протягом декількох місяців, (як правило шести, у Білорусії – рік) до закінчення строку його повноважень чи після початку засідання наново обраного парламенту. Також він не може бути розпущений президентом за декілька місяців (як правило шість) до закінчення терміну його повноважень. Обмежується і число розпусків (наприклад не більше одного в рік – в Румунії, не більше як один раз з однієї і тієї ж підстави – протягом терміну повноважень президента в Греції, Австрії, не більше двох разів протягом терміну повноважень президента Угорщини).\nВ рідких випадках до розпуску парламенту президент повинен провести з цього приводу референдум (Єгипет).\nРозпуск парламенту може здійснюватися з різних підстав:\nпри вираженні недовіри уряду з ініціативи парламенту;\nпри відмові у довірі, коли це питання ставиться урядом;\nякщо парламент не може сформувати уряд в певний термін (21 день в Польщі) чи почати пленарні засідання (30 днів в Україні);\nякщо парламент не приймає бюджет протягом певного строку (3 місяці – Польща);\nякщо неодноразово позбавляє довіри уряд протягом певного строку (в Угорщині – 4 рази протягом року);\nякщо парламент не здатний прийняти рішення (Чехія);\nякщо парламент не висловив довіри уряду, який він же і сформував;\nякщо парламент неодноразово відхиляє кандидатуру прем’єр-міністра, запропоновану президентом (двічі – в Білорусії, чотири рази - Швеція).\nВ перелічених випадках глава держави вправі, але не зобов’язаний розпустити парламент, може відправити у відставку уряд чи при не затвердженні бюджету ввести в дію бюджет минулого року.\nВ дуалістичних монархіях чи напівпрезидентських республіках глава держави, розпускаючи парламент діє за власною ініціативою, а в парламентських республіках відповідна вказівка може походити і від уряду.\nЕтапи розвитку парламенту і парламентаризму?\nПорядок формування депутатів нижньої палати і однопалатного парламенту?\nПорядок формування верхньої палати парламенту?\nПідстави розпуску парламенту?\n27.11.2019580.17 Кб2ЛЕКЦІЇ - УПРАВЛІННЯ ВИТРАТАМИ.docx


Залізобетон в Американських нормах - OpenPortal Articles\nНавчання та довідки\nЗалізобетон в Американських нормах\nІнженерія > Будівництво | By: Anatol (03/13/13) Views: 2477\nУ Сполучених Штатах і в усьому світі, проектування і будівництво будівель структур регулюється будівельними нормами. Основна мета будівельних норм полягає в захисті громадського здоров'я, безпеки та благополуччя. Положення будівельних норм засновані на принципах, які без необхідності не збільшуватимуть витрати на будівництво; не обмежуватимуть використання нових матеріалів, продуктів чи методів будівництва, а також не дадуть преференційного режиму для окремих видів або класів матеріалів, продуктів чи методів будівництва.\nБагато міст, округів та штатів у Сполучених Штатах та деяких міжнародних юрисдикціях прийняли Міжнародний Будівельний кодекс (IBC) на проектування і будівництво будівельних конструкцій. Положеннями видання 2009 року IBC були розглянуті в цій book.\nACI 318-08 є одним з ряду кодексів і стандартів, на який посилається IBC. Поправки до ACI 318-08 приведені в розділі IBC 1908.\nНавіть якщо це стандарт Американський інститут бетону (ACI), МСА 318, що зазвичай називають як "ACI код" або "Код". Код ACI забезпечує мінімальні вимоги до проектування і будівництва конструкційного бетону. Термін «конструкційного бетону» відноситься до всіх простих залізобетонних елементів, використовуваних для структурних цілей. Також ACI включає в себе загальні положення по сейсмостійкості.\nЄвропейські будівельні норми Eurocode\nДах і покрівля. Вибір покрівельних матеріалів\n© 2011 - OpenPortal Articles


Як зробити укладку в стилі ретро\nдодому Поради Як зробити укладку в стилі ретро\nРетро-стилістика – один з основних трендів сезону. Дизайнери використовують напрацювання минулого для створення свіжого і цікавого образу. Завдяки цим експериментам характерні особливості того чи іншого періоду в історії моди починають звучати по-новому. На подіумах все частіше можна побачити не тільки стильні комплекти в дусі тієї чи іншої епохи, але і відповідні зачіски і макіяж. Сьогодні особливо актуальні гламурні укладання в стилі Золотого століття Голлівуду і образи, відсилають до 60-70-х років. Подібні зачіски можуть доповнити не тільки наряд у вінтажному напрямку, але і сучасний комплект. Крім того, укладання в стилі ретро відмінно підійдуть для будь-якого святкового заходу. Стилісти часто вдаються до них, коли потрібно створити воістину розкішний і яскравий образ. Наприклад, ретро-укладання часто використовують в якості весільних зачісок, оскільки вони чудово поєднуються з ошатними вишуканими сукнями.\nЯкщо ви вирішили втілити подібний спосіб, то це цілком можна зробити самостійно, не вдаючись до допомоги фахівців. Сьогодні ми розповімо, як укласти волосся в ретро-стилі в домашніх умовах.\nНа початку сорокових років американська актриса Вероніка Лейк ввела в моду локони, укладені на косий проділ. З тих пір подібна зачіска стала вважатися зразковим прикладом голлівудського стилю, що відсилає до періоду, який прийнято називати «Золотим століттям кінематографа». Елегантна укладання в дусі того часу – відмінне рішення для урочистого заходу.\nРозчешіть волосся і зробіть косий проділ.\nВикористовуючи плойку, завийте волосся великими локонами. Щоб отримати потрібний ефект, тримайте прилад горизонтально.\nКожен локон акуратно скрутіть і закріпіть зажимом. Це потрібно для того, щоб волосся придбали обсяг біля коріння, а готова укладання мала плавні переходи.\nЗафіксуйте таким способом всі локони. Зніміть затискачі, коли волосся повністю охолонуть. Не поспішайте: дайте час зачісці прийняти потрібну форму.\nРозпиліть лак для волосся на щітку.\nАкуратно розчешіть волосся, щоб вони трохи розправилися і придбали хвилеподібну структуру.\nПрикрасьте зачіску хитромудрої шпилькою в вінтажному стилі, щоб додати укладанні додатковий ретро-ефект.\nУ 60-х іконою стилю була Бріджит Бардо, яка крім акторського таланту мала видатними зовнішніми даними. Розкішні волосся, збиті в високу зачіску – візитна картка знаменитості. Саме Бардо ми зобов’язані зачіскою, що отримала назву «бабетта». Сьогодні подібні укладання часто використовуються стилістами, коли потрібно створити романтичний та вишуканий образ.\nЗавийте волосся за допомогою плойки.\nРозпиліть лак для волосся на гребінець, яку будете використовувати для укладання.\nПідніміть волосся на маківці і начешіте їх за допомогою гребінця, щоб додати об’єм.\nДля того щоб бабетта придбала необхідну форму, використовуйте спеціальний валик для волосся.\nЗакрутіть верхні пасма на валик так, щоб він виявився прихований за волоссям.\nЗакріпіть валик шпильками, сховавши залишилися незакрученными пасма всередину конструкції.\nРозчешіть волосся і закріпіть результат лаком або фіксуючим спреєм.\nЛокони в стилі хіпі.\nСубкультура хіпі вчинила справжню культурну революцію в 60-70-х роках. «Діти квітів» привнесли в моду елемент свободи і бунтарства. Сьогодні стилістика хіппі знову актуальна. Модні заповіти того часу тепер втілюють в життя шанувальники напрямки бохо, для якого також характерна захопленість природними і простими формами і пропаганда яскравої індивідуальності. Хіппі і бохо вітає навмисно недбалі зачіски вільних форм. Розпущене волосся, прикрашені оригінальними аксесуарами – найбільш типовий варіант укладання, у якому відразу вгадуються характерні риси цих стилістичних напрямків.\nЯкщо ви не можете похвалитися густою шевелюрою, використовуйте додаткові накладки, які слід акуратно прикріпити до нижніх пасом.\nУкладіть волосся за допомогою випрямляча, згинаючи пасма так, щоб вийшли легкі хвилі. Так ви зможете створити невимушені локони в кращих традиціях стилю хіпі.\nЗакріпіть зачіску лаком для волосся несильним фіксації.\nРозправте волосся руками, щоб надати укладанні дещо недбалий вигляд.\nПрикрасьте зачіску відповідним аксесуаром в стилі хіпі. Це може бути оригінальний обруч або ободок, прикрашений декоративними камінчиками, тонка мотузкові пов’язка, шкіряний шнурок або вінок із живих квітів. Вибір прикраси залежить від комплекту, з яким воно повинно поєднуватися. Для повсякденного образу використовувати більш прості й непомітні аксесуари. Якщо ж зачіска призначена для урочистого виходу – віддайте перевагу більш ошатним рішень.\nпопередня статтяЯк вибрати модне пальто: тенденції осінньо-зимового сезону 2015/2016\nнаступна статтяЯк зробити губи більш пухкими: натуральний засіб в домашніх умовах\nЯк відмити зеленку з шкіри, меблів, одягу і підлоги: фото та відео


На Волині за минулий рік зникло вісім населених пунктів\n23 Квітня 2009 19:19\nЧерез відсутність доріг із карти України зникають села та містечка. Лише на Волині за останній рік зникло вісім населених пунктів. До їхніх мешканців не можуть доїхати ані «швидка», ані пожежники, – 23 квітня інформують «Волинські Новини».\nУ селі Сваловичі, що на Волині, лишилося приблизно півсотні хат і стільки ж мешканців, наймолодшому з котрих понад півстоліття.\n«Село тихе, машину можна побачити раз на 3-4 дні, а той тиждень», – розповідає виходець із Сваловичів Леонід. Найрівнішою дорогою для мешканців стала вода: у гості, до церкви та до школи вони звикли добиратися вплав.\nДо сусіднього села із Сваловичів кілька десятків кілометрів лісовою дорогою, якщо подорожувати річкою, то до сусідів, до Білорусі, 6 кілометрів. Рибальке поселення посеред Полісся відновили опісля Другої Світової війни. Звели хати, колгосп, проклали одну лісову дорогу.\n«До школи діти йшли – сідають по 3-4 чоловіки в човен, в один – дівчата, в інший – хлопці, та їдуть до сусіднього села, до школи», – каже виходець зі Сваловичів. Сьогодні в рибацьке село заїздить крамниця та забрідають лісники, призначили медичку, але й вона з іншого села, і постійно жити серед одиноких пенсіонерів не може.\nДоля мальовничих та спорожнілих Сваловичів очікує на сотні українських сіл, – повідомляє сайт «Телевізійної Служби Новин».\nЗа офіційною статистикою, лише на Волині відрізаними від транспортного сполучення уже живуть жителі семи населених пунктів.\nВідрізана від цивілізації Самоволя поки не пустує – у селі кілька сотень родин. Щоб дістатися на роботу, треба щодня кілька кілометрів битим шляхом йти до траси. Потім, на удачу, ловити міжміський автобус.\nВозити односельців наважився місцевий підприємець Петро. Він в кредит викупив у попереднього перевізника невеличку маршрутку, поварив її та очікує дозволу від влади. Проте там запускати новий маршрут не поспішають.\nОблрада переконує, що на скалічених обласних шляхах приватні перевізники зникають к роса на сонці. Рух скорочується навіть між сусідніми містами.\nРегулярно у відрізані села їздить лише магазин – двічі на тиждень. Те, що від свіжого хліба доводиться відвикати, вже ніхто не зважає.\nЛюди переймаються тим, що чекати швидкої допомоги можна надто довго і відсутність доріг почне вбивати людей так само, як розправляється із селами.\nМинулоріч ботулізмом на Волині захворіло шестеро людей 3 Червня 2018 19:49\nVic Показати IP 24 Квітня 2009 11:41\nДуже жорстоко! З людьми як з непотребом поводяться.


Перше місце дісталося німецькому досліднику Ігорю Шівановічу, який зняв крупним планом вкусила його личинку комахи.\nПерше місце Nikon International Small World 2011 року.\nПереможець, який спеціалізується на кристалографії протеїнів, нині займається мікрофотос`ёмкой безхребетних в Інституті нейробіології суспільства Макса Планка. Знімок був зроблений випадково: личинка златоглазки вкусила автора, а він, замість того щоб зачинити істота, помістив його в пробірку і згодом сфотографував з 20-кратним збільшенням.\nЗа словами пана Шівановіча, йому важливо було створити дисонанс між стереотипним уявленням про комах як про страшних і огидних тварюк і витонченістю їх форми.\nДруге місце у знімка збільшеного в 200 раз листа трави, зробленого Донною Штольц з Університету Піттсбурга (США), а третє дісталося зображенню шматочка водоростей в 320-кратному збільшенні за авторством Франка Фокса з Університету прикладних наук Тріра (Німеччина).\nКонкурс Nikon International Small World, що стартував в 1974-му, проводиться щорічно. Беруть участь в ньому вчені представляють фотографії будь-якої тематики, які зроблені за допомогою електронного мікроскопа. Переможці (20 кращих знімків) отримують знижку в 100-3 000 доларів на придбання фотографічного і наукового обладнання Nikon.\nХоча результати цього року були підведені 4 жовтня, на офіційному сайті конкурсу триває голосування на приз глядацьких симпатій.\nДруге місце Nikon International Small World 2011 року.\nТретє місце Nikon International Small World 2011 року.\nНезвичайні знімки природи в парках лондона\nМіжнародний конкурс дизайну рослинних акваріумів (iaplc)\nПереможці 9-го конкурсу мікрофотографії olympus bioscapes\nВчені знайшли тропічні торфовища в республіці конго\n«I love the world» від discovery channel\nЕлектромобілі "рено" ze\nФотоконкурс wwt-2010: `дика природа боліт`\nAnimalUkr.ru » Різне » Переможці конкурсу наукової мікрофотографії nikon international small world


картинна галерея, історичний та етнографічний відділи\nДиректор - Роман Анатолійович Насонов (0412) 47-49-22\nЗаступник з наукової роботи - Юлія Валентинівна Каплун (0412) 47-49-20\nГоловний зберігач - Ольга Валеріївна Гордійчук (0412) 47-49-24\nЗ 1970 р. Житомирський обласний краєзнавчий музей знаходиться в історичному центрі міста, пам'ятці архітектури 1909 р. побудови. Музей зберігає близько 150 тисяч пам'яток природи, історії та культури краю. Нині у центральному приміщенні працює 5 відділів: фондів, історичний, етнографічний, художній, інформаційно-виставковий. Відділами музею, які знаходяться в окремих приміщеннях, є меморіальні будинки-музею В.Г. Короленка, Л. Українки, М. Рильського, Коростенський краєзнавчий музей, музей партизанської слави Полісся, Брусилівський історичний музей імені І.І. Огієнка.\nМузей розташований у будинку, де 27 липня 1853 року народився письменник-гуманіст та громадський діяч Володимир Галактіонович Короленко. Житомирський період життя В.Г. Короленка (1853-1866 рр.) відображений в оповіданнях «Вночі», «Парадокс», «Моє перше знайомство з Діккенсом», в автобіографічній повісті «Історія мого сучасника». Перший життєвий досвід, спогади та враження дитячих років, тобто періоду, коли формується характер та світогляд людини, пов’язаний у В.Г. Короленка з Житомиром. Літературна експозиція, яка розгорнута у 7-ми залах за хронологічним принципом, послідовно відображає етапи життя, літературної та громадської діяльності В.Г. Короленка.\nКоростенський краєзнавчий музей веде свій відлік з 1924 року, з моменту створення та початку роботи Коростенського окружного музею краєзнавства. У 1987 р., в переобладнаному приміщенні колишнього штабу Коростенського укріпрайону (1930-ті рр.) було відкрито нову краєзнавчу експозицію, розпочав роботу Коростенський краєзнавчий музей. Його експозиція розміщена у 8 залах та розповідає про природу, історію та сьогодення краю. Зазначена колекція сформувалась в процесі сучасних археологічних досліджень, що проводив Інститут археології НАН України спільно з краєзнавчим музеєм. Інформативну основу експозиції складають архівні документи ХV - ХVІІІ ст., предметний матеріал польових досліджень території тогочасних містечок та розповідь про видатних людей, життя і діяльність яких пов’язані з краєм.\n1971 року до 100-річчя від дня народження Лесі Українки відкрито літературо-меморіальний музей поетеси на правах відділу Житомирського обласного краєзнавчого музею. Сьогодні музей Лесі Українки - це літературно-меморіальний комплекс, який складається з меморіальної частини, відділу вшанування «Серед живих жива», а також просторого заквітчаного дворика. У меморіальній частині експонуються документи, фотознімки, меблі, особисті речі родини та її оточення, що відтворюють атмосферу життя Косачів у Новограді-Волинському. У залах відділу вшанування експонуються матеріали багатогранної літературної спадщини Лесі Українки, відображено життя драматичних творів поетеси на сценах театрів, привертає увагу відвідувачів діорама до твору «Лісова пісня», сувенірна продукція, присвячена Лесі Українці.\nПобудований на початку ХХ ст. будинок, у чотирьох залах якого нині розгорнута експозиція, належав родині Рильських. Пізніше тут була відкрита сільська школа, де у 1918-1919 роках вчителював Максим Тадейович Рильський. Музей-садиба був відкритий для відвідувачів у 1988 році. В експозиції подано матеріали про батька поета, видатного українського громадського діяча Тадея Розеславовича Рильського, матеріали, пов’язані з життям Максима Рильського у Романівці, численні документи, книги, фотографії, особисті речі, які розповідають про творчий шлях, громадську діяльність та захоплення видатного поета.\nЙого експозиція присвячена героїчному подвигу партизанів під час Великої Вітчизняної війни, тим, хто віддав своє життя в боротьбі з нацизмом. Жителі колишнього райцентру і навколишніх сіл побудували цей музей народним методом як данину глибокої поваги до бойових подвигів своїх земляків, як живий пам’ятник всім загиблим у роки війни. Музей відкрився для відвідувачів 4 листопада 1962 року. У 1971 році було проведено першу реекспозицію музею і він став відділом Житомирського обласного краєзнавчого музею. Основні експонати музею: особисті речі, зброя, нагороди партизанів і підпільників, спорядження десантників, мінерів та радистів, предмети партизанського побуту та інше.


У Києві аферисти викрали бабусю, фото - Погляд\nНезнайомці посадили жінку до авто та зникли в не відомому напрямку.\nПодія сталася на вулиці Данила Щербаківського на Нивках.\nТам розповіли, що до бабусі прийшла її онука, однак разом із літньою жінкою у квартирі були невідомі чоловіки. Вони розповіли жінці, що хочуть знімати квартиру, проте посадили бабусю до авто та поїхали.\nОнука бабусі не змогла завадити викраденню, однак запам'ятала номер автомобіля та повідомила до поліції.\nЧерез цю подію в місті ввели оперативний план "Перехват" по розшуку автомобіля Renault. Патрульні, які стежать за безпекою міста через камери відеонагляду, скерували найближчі до Renault автопатрулі.\nТого ж дня на вулиці Зодчих патрульним вдалося зупинити автомобіль з імовірними викрадачами. У салоні перебувало четверо осіб та налякана 78-річна жінка. Інспектори затримали ймовірних злочинців та викликали на місце слідчо-оперативну групу Шевченківського управління поліції.\nНещодавно «Погляд» повідомляв, що 200000 доларів хотіли отримати в Білогородці за повернення дитини блогерки.\nТакож ми розповідали, що «8000 – кожному»: Кіберполіція застерігає від шахрайства.


Асистент Каштру: В першу чергу важливо пройти Бенфіку ᐉ UA-Футбол\nАсистент Каштру: В першу чергу важливо пройти Бенфіку\nПрем'єр-Ліга 19 січня 2020, неділя. 14:54\nФіліпе Селіккая розповів про перше півріччя в "Шахтарі"\nПомічник головного тренера "Шахтаря" Філіпе Селіккая, який 19 січня відзначає своє 35-річчя, розповів про процес адаптації в українському клубі і назвав завдання, які стоять перед командою.\n"Ці шість місяців були хорошими для мене і моєї родини. Адаптація пройшла легко. Шахтар забезпечує всі умови для відмінної роботи, і я дуже задоволений. У клубі зустрів хороших людей і великих професіоналів. Словом, все йде природним шляхом для досягнення наших цілей. Завдяки роботі, відданості своїй справі і повазі до всіх ми зараз на першому місці в чемпіонаті України і продовжуємо шлях у Лізі Європи.\nВсі матчі дуже важливі, але можу виокремити перемоги 2:1 і 1:0 над київським Динамо. Зустрічі з цим суперником завжди особливі. А в Лізі чемпіонів - виграш на Сан-Сіро у Аталанти (2:1) і нічия в кінцівці із загребським Динамо на виїзді, коли цього вже ніхто не очікував.\nШахтар - друга робота за межами Португалії, і тут адаптація була дуже легкою. Можливо, тому що вже жив в різних країнах. Вважаю, Україна нічим не відрізняється від Португалії. Мені подобається знайомитися з місцевою культурою, людьми і історією. Мова непростf, але ключові слова розумію. Моя дружина, до речі, регулярно ходить на заняття, найближчим часом планую почати і я.\nХочемо бути чемпіонами України і зробимо все для цього. З цією метою ми повністю присвятили себе з першого дня роботи в клубі. Будемо залишатися вірними своєму курсу, розвиватися далі і завжди з величезною пристрастю і відданістю улюбленій справі. У Лізі Європи хочемо дістатися якомога далі. В першу чергу важливо пройти Бенфіку - на цьому ми і зосереджені в даний момент", - цитує Філіпе Селіккая офіційний сайт клубу.\nВ статье: Бенфіка (Лісабон) Шахтар (Донецьк)


На згадку Костя Панківського – молодшого | Збруч\n«Я не наставляю радіо на Нью-Йорк, а краще на Київ. Мислімо з позицій Києва», – любив повторювати екс-львів’янин Кость Паньківський. Емігранти часто мислили про Україну закордонними категоріями, але Кость Костянтинович до таких не належав. Цій непересічній постаті в українській історії досі не відведене належне місце.\nМожливо, це пов’язано з тим, що він не був прихильником ОУН і українського націоналізму взагалі, а належав до лібералів, представленими небагатьма історичними постатями довоєнного та післявоєнного періоду.\nУтім, не хотілося би, щоби 120-річчя Костя Паньківського проминуло непоміченим.\nНародився Кость 6 грудня 1897 року у Львові, в родині відомого в місті мецената та громадського діяча, одного з засновників Наукового товариства імені Т.Шевченка й одного з піонерів кооперації Костя Федоровича Паньківського (помер на засланні у Києві 1915 року внаслідок російської окупації Галичини). Мати, Осипа Паньківська (з роду Федаків), також була громадською діячкою. Дядько Северин – актором і режисером на Наддніпрянщині.\nКость був найстаршою дитиною в родині. Саме його меншому брату Степану приписують встановлення українського прапора на львівській ратуші в історичну ніч проти 1 листопада 1918 року, хоч насправді Степан був тоді не сам. А улюбленицею в сім’ї, як згадував Кость Паньківський, була молодша сестричка Марія.\nЗростав Кость поміж галицької інтелігенції. У домівці його батьків завжди були громадські діячів, письменники та політики. Це не могло не відобразитися на вихованні та захопленнях юнака. «Я знав професора Грушевського як частого гостя таки в хаті батьків, і ми звали його «дядьком з Києва» – таки «дядьком», а не по галицьки «вуйком», бо він був «російським українцем», а ми «галичанами», – згадував Кость Паньківський. – Такі назви були тоді вживані на нашій галицькій Русі» .\nМіж іншим, саме в хаті Паньківських Михайло Грушевський познайомився зі своєю майбутньою дружиною. А 1890 року в них народилася донька Катруся, яку, за спогадами Паньківського, всі лагідно називали «Колюсею».\nКоли Кость мав 6 років, він активно допомагав батькові у його видавничій справі в друкарні НТШ. Як сам згадував, за настановами старшого Костя носив до друкарні рукописи: «Перші дні моєї свідомости, мій перший зв'язок з НТШ якраз друкарня. Коли мені було яких п’ять-шість років, мій батько вже відійшов від праці у виділі НТШ… Але своєї видавничої гарячки не покинув… Ми жили тоді при вулиці Театинській, бічній від Чарнецького [де містився будинок НТШ – В.Г.], яких п’ять хвилин ходу. З тих наймолодших років пригадую, з якою повагою я марширував побіч батька з хати до друкарні з рукописами, коректами тощо… Батько швидко завважив, що я сам дам собі раду і передав справи зв’язку з друкарнею мені, а сам вже ходив до друкарні тільки винятково. Не легко було б описати, яким гордим референтом справ друкарні і видавництва батька став я малий хлопчина ще перед тим, поки почав ходити до школи».\nУ 1907 році в родині Паньківських сталося горе – померла сестричка. Родина, аби старе помешкання не будило сумних згадок, переїхала на нове місце. «Якраз звільнилося помешкання в будинку НТШ, і ми переїхали до нього, – згадував Кость. – Положення будинку з великим двором, а перед будинком сквером сприяв зустрічам молодих хлопців. Після шкільних годин мало не щоденно до нас приходили наші колеги, і ми влаштовували різні спортові змагання… Сусідній будинок Чарнецького 24 був до 1912 р., коли його купило НТШ, польською власністю. Там було досить наших ровесників поляків, так що було з ким воювати. Жертвою падали передусім великі шиби у воротах нашого і їхнього будинку».\nТут і пройшли юначі роки Паньківського, а згодом – вже і зрілого віку. Коли повернувся з війни і студій у Празі та почав працювати в адвокатурі, мешкав саме в будинку НТШ. Сам він пов’язував таку прив’язаність до будинку атмосферою, що панувала в ньому, яка сприяла «витворюванню типу мешканця, сказати би, регіонального патріота «Чарнецького 26». Хто раз прийшов жити до НТШ, цей тільки у виняткових випадках покидав своє помешкання».\nТакими «винятковими випадками» для Костя стала служба в армії під час Першої світової війни. Уже після війни вступив до Карлового університету в Празі, де студіював право. В університеті очолював Групу української поступової молоді. У Празі навіть два роки працював у чеському суді як кандидат на суддю в Карпатській Україні (разом із 40 молодими українськими правниками). «Коли з цього нічого не виходило через опір чеських русофілів, передусім впливового провідника національних демократів Крамаржа, я повернувся в 1924 році до Львова і почав працювати як кандидат адвокатури, згодом самостійний адвокат», – писав згодом.\nПовернувшись до Львова, він, як пише Володимир Кубійович, «у політичному житті активної участи не брав (був, можна сказати, поступовим демократом) й особливої ролі в Галичині не відігравав». Хоча на той час політичне життя регіону вирувало на повну силу.\nЗалишаючись осторонь політики, Паньківський все ж мусив прилучитися до неї через свою роботу. У 1920-1930-х роках він був захисником членів нелегальних організацій УВО (Українська Військова Організація) й ОУН, судові процеси проти яких влаштовувала польська влада. Зокрема, під час т. зв. Львівського процесу ОУН 1936 року ("Львівський процес Бандери і товаришів") він разом із відомим адвокатом Володимиром Старосольським захищав Ярослава Макарушку та Олександра Пашкевича.\nОкрім своєї адвокатської роботи брав активну участь у громадському житті Галичини. Зокрема, у роботі благодійних організацій – «Товариства допомоги інвалідам» і «Товариства охорони дітей і опіки над молоддю». Перед Другою світовою війною очолив Українське краєзнавчо-туристичне товариство «Плай», засноване 1924 року. Коли 1939 року більшовики вперше окопували Галичину, Кость перекваліфікувався і працював в Львівському аптекоуправлінні.\nПісля того, як радянські війська залишили Львів, Паньківський долучився до Акту відновлення української державності 30 червня 1941 року й увійшов до уряду Ярослава Стецька.\nКоли спроба бандерівців відновити українську державність не вдалася, він з головою поринув у роботу двох нових структур, Українського крайового комітету (УКК) і Українського центрального комітету (УЦК), які опікувалися справами галичан перед німцями. На посаду голови УКК Паньківського делегували представники «Української національної ради», а у вересні 1941 року розпорядженням генерал-губернатора його призначили головою цієї установи. Висунули його кандидатуру тому, що, як пише Володимир Кубійович, «в німецькій дійсності було зручно висунути на провідні місця не політиків з польських часів чи діячів ОУН, а осіб непартійних, але відповідальних і відомих». На цій посаді Паньківський працював до березня 1942 року, коли УКК об’єднали з УЦК у Кракові. З цього часу він почав тісну співпрацю з Володимиром Кубійовичем. Всю роботу провадив зі Львова.\nЧлени УЦК: у 1-му ряду в окулярах – Михайло Добрянський (перший заступник В.Кубійовича, у капелюсі – голова УЦК В.Кубійович, в однострою – полковник Альфред Бізанц\nЗгадуючи свою співпрацю з Паньківським, Кубійович наголошував на його порядності, чесності та джентльменській поведінці. Зі слів голови УЦК, всю роботу вони робили спільно, разом підбирали працівників до комітету. «Ми ставилися з великим застереженням до ОУН, а вже зовсім негативно до «революції» й анархії, – писав Кубійович. – На задній плян сходили деякі наші розходження організаційного порядку».\nТоркаючись розбіжностей у спілкуванні з Паньківським, Кубійович зазначав: «Були різниці між нами як двома типами. Відмінне було минуле. Я ощаджував час, весь віддавався праці, не був товариський. Кость Костьович любив вигоди і був балакучий… в наші ділові розмови він залюбки вплітав розповіді про свою працю в аптекоуправлінні, потім про свою рідню тощо (я не зупиняв його, але мене опадала інколи «лемківська» пасія»). Любов до вигоди, скоріш за все мала відношення до адвокатської професії. Кость був дипломатом, уникав тісної співпраці з тими, кого не поважав».\nКубійович зазначав, що в нього були складні стосунки з громадським діячем Василем Глібовицьким: «До цього доходили, так би мовити, ідеологічні ресантименти: Глібовицький був католицьким націоналістом, а Кость Костьович скоріше лібералом».\nНатомість Паньківський був дуже приязний до людей, що їх шанував. Серед близьких друзів подружжя Паньківських були і галичани, і буковинці, і лемки, і холмщаки, і наддніпрянці. Якось розмовляючи зі своєю товаришкою, журналісткою-наддніпрянкою Любов’ю Дражевською про українські регіони, Кость зауважив (цитуємо за спогадами Дражевської): «Ви – з великої імперії, ви одне одного не знаєте, а ми, галичани, знаємо кожного: хто з ким був жонатий. Я раз під’їла його: «Леся Українка називала вас, галичан, «лисами», а він: «О, то польська школа». І додав, що звідти ж «цілую руці» та повага до титулів».\nЗ наближенням радянських військ до Галичини, Паньківський 19 липня 1944 року залишив рідне місто та виїхав до Польщі. Після окупації радянським військом всіх українських земель Паньківський очолив представництво УЦК, яке містилося на Долішньому Шлеську. Після завершення роботи УЦК 1945 року він переїхав з Веймару, який потрапив у радянську зону окупації, до Західної Німеччини – спочатку до Бад-Кіссінгену, а потім до Оффенбаху (біля Франкфурту над Майном), врешті в Кастель над Райном, де перебував до 1949 року.\nСаме з Німеччини, де він, як пише Кубійович, «мав багато вільного часу», почалася активна політична діяльність Паньківського. Головною мрією було – об’єднати всі українські демократичні сили, що розпорошено діяли на еміграції. При цьому сам Паньківський належав до Українського Національно-Державного Союзу, створеного у травні 1946 року в Новому Ульмі. Він навіть виконував функції «голови уряду Державного центру Української Народної Республіки на еміграції» (1945-1948).\nУ Німеччині Паньківського одного разу навіть арештували. Якось в кінці лютого 1946 року до нього в гості (до табору в Оффенбаху) приїхав Володимир Кубійович. Але хтось у таборі доніс американській поліції про приїзд останнього. На той час Кубійовича розшукувала Польська Народна Республіка з метою арешту. Приїхали поліцаї, але не знайшли Кубійовича, натомість заарештували Паньківського. Розпитували про Кубійовича, але він нічого не сказав. Коли ж екс-голова УЦК хотів іти здатаватися, аби відпустили товариша, той через дружину застеріг, щоби не робив того, бо, мовляв, його з часом все одно відпустять через відсутність претензій. Все так і сталося.\nУ 1949 році родина Паньківських переїхала до США. Там їм поталанило відразу добре влаштуватися. Разом із дружиною вони вели господарство у подружжя американських мільйонерів. Спочатку жили в Арізоні, потім під Нью-Йорком. Завдяки добрій роботі Кость отримав чимало вільного часу і міг використовувати його на політично-громадську роботу. Власне, наявність вільного часу спонукала Паньківського до написання спогадів, над якими він працював близько 10 років.\nУже в США в квітні 1950 року Кость Паньківський разом із своїми однодумцями Михайлом Ветухівим і Миколою Шлемкевичем створили Союз Українських Національних Демократів (СУНД), незмінним головою якого протягом 16 років був саме Паньківський. Як сам він зауважив, «це мала бути організація з виразним політичним обличчям, що мала б об’єднати для спільної роботи народню і демократичну середину нашого громадянства, людей давно і новоприбулих та тут народжених, людей, які роками жили в різних країнах, під різними режимами, серед відмінних культурних впливів, з різницями мови, віри, виховання».\nНа установчих зборах партії Паньківський чітко окреслив її завдання: «Не забуваємо, що ми вийшли з України як її політична еміграція… На нас лежить обов’язок репрезентувати українську політичну думку в Америці. Говорити за тих, що мовчать, та допомагати боротьбі українського народу на всіх можливих фронтах. Та в сучасну пору у нас зорганізовані екстрені напрямки – лівий і правий. Здавалось би, ми нація революціонерів, у 1917 році найчисленніша партія була соціалістів-революціонерів, сьогодні найголосніше відзиваються націоналісти революціонери… Не маємо зорганізованої середини, тих елементів, які у кожній нації становлять державотворче ядро… Хочемо об’єднувати усіх тих, яким дорога передусім дрібна, конкретна, щоденна праця. Бо легше здобутися на геройський чин одної хвилини, як бути героєм неголосної послідовної роботи всього життя… хочемо бути гуртом людей доброї волі, об’єднаних думкою потреби громадської праці та служби не вузько-партійній, а загально-національній українській справі»\nЗгодом він очолив ще й представництво виконавчого органу УНРади у США та американський відділ Ліги Поневолених Росією Народів. У США також був головою видавництва «Ключі».\nЗаймаючись політичними справами, Паньківський вів активну роботу зі збору матеріалу для написання спогадів. Вінцем цієї роботи стали три книги спогадів, які разом мали 1920 сторінок друку: «Від держави до Комітету» (1957, друге видання 1970); «Роки німецької окупації» (1965, друге видання 1983), «Від комітету до державного центру» (1968). У своїх спогадах він виклав не лише історію УЦК, але й історію Галичини XX століття та української еміграції в Німеччині. «Спогади Костя Паньківського» належать до найкращих творів української мемуаристики», – висловився Володимир Кубійович.\nПерша книжка вийшла накладом у 1600 примірників і розійшлася, «як гарячі пиріжки». «Книжка мала великий відгук, – згадувала Любов Дражевська. – Не тільки в українських еміграційних публікаціях, але й у жидівських, і польських, а також у підсовєтських – російських та українських». Звичайно, спогади викликали й значну хвилю незадоволення різних політичних кіл української еміграції. До такого мають бути готові всі, хто пише спогади, а особливо про складні та насичені подіями періоди. Любов Дражевська розповідала, що Паньківського дуже тішили критики його спогадів: «Кость Костьович привіз з собою, щоб показати нам, кілька совєтських видань, де згадано його книжки. В одній з них його назвали: «шахрай, адвокат Паньківський». Кость Костьович сміявся з цього, а також з того, як його лаяли екстремісти-націоналісти. Розповідав, що в одній з книжок йому присвячено 60 сторінок, а найлагідніша образа – «духовний карлик». Таку увагу до себе Паньківський називав «безплатне паблісіті».\nНаприкінці 1969 року через погіршення свого з дружиною здоров’я, переїхав на Гудзонські води. Знайшов і обладнав затишне приміщення в Квінсі, неподалік від рідні. Разом із дружиною провідував рідних і друзів, бував на різних заходах української громади. Між собою подружжя жартома називало цей період життя «гудзонським засланням». Якось збираючись на збори інженерів, зауважив: «Я ходжу між людьми віком від 60 до 70 років, а цікаво піти між тими, кому 40-50 років, хочу подивитися на них».\nНа жаль, доля так розпорядилася, що вибратися з «гудзонського заслання» подружжю Паньківських не вдалося. Від початку 1970-х років обоє почали постійно хворіти. В жовтні 1970 року Кость три тижні перебував у шпиталі на обстеженні. Потім кілька місяців у Нью-Йорку. 1971 року подружжя востаннє відвідало Європу, а коли повернулися, занедужала дружина Марія. У жовтні 1971 року вона була на обстеженні у лікарні. Дражевська згадувала, що якось у телефонній розмові Кость жалівся, що через постійні хвороби «ніде не ходимо, сидимо, як старички». Для нього, любителя спілкування і розмов з різними цікавими людьми, такі переміни були нестерпними. Дружина хворіла весь 1972 рік, а 1 січня 1973 року померла. На похороні Кость сказав: «Вона була моїм товаришем життя і не можу уявити кращого: добра, віддана, повна посвяти».\nСмерть дружини увігнала старенького Костя до депресії, яку він намагався лікувати постійними поїздками та відвідинами рідних і друзів, але вік давався взнаки, і подорожі надто втомлювали. У цей період за ним постійно доглядав син – теж Кость. Дражевська писала, що ветеран все сподівався, що депресія минеться, і він візьметься за виконання своїх планів. Але пережити смерть коханої дружини не зміг і помер через рік після неї – 20 січня 1974 року.\nПоховали екс-львів’янина Костя Паньківського на українському цвинтарі Бравнд-Брук, штат Нью-Джерсі.


Що цікавого сьогодні, 11 січня?  Спорт Івано-Франківськ, sport.if.ua\nЩо цікавого сьогодні, 11 січня?\n11 Січня 2019 (08:00)\nЗаключний день змагань на турнірі "Прикарпатське Різдво-2019", домашня гра баскетболісток "Франківськ-ПНУ" - про це в нашій традиційній рубриці "Що цікавого сьогодні?".\nНа фінішну пряму виходять змагання в традиційному дитячому міні-футбольному турнірі "Прикарпатське Різдво-2019". На майданчиках Муніципального ФОЦ, спорткомплексів ІФНМУ та ІФНТУНГ сьогодні визначаться переможці та призери змагань.\n09:00, Муніципальний ФОЦ, СК ІФНТУНГ, СК ІФНМУ\nБаскетбол. Франківськ-ПНУ грає вдома\nПідопічні Юрія Процюка на майданчику МФОЦ сьогодні проведуть свій перший поєдинок Суперліги у календарному році. Суперницями будуть сусідки по турнірній таблиці - запорізька "Козачка-КПУ". Обидві команди мають в своєму активі по 16 очок. Щоправда, наші дівчата зіграли лише 9 матчів, а в суперниць вже проведено 14 ігор. Приємно, що переможна серія БК "Франківськ-ПНУ" вже налічує три поєдинки.\n17:00, Івано-Франківськ, МФОЦ, Франківськ-ПНУ - Козачка-КПУ (Запоріжжя)\nБіатлон. Кубок світу. Обергоф\nУ німецькому містечку Обергоф поблизу Ерфурта сьогодні другий день змагань етапу Кубка світу. Заплановано провести спринтовий забіг серед чоловіків. Гонку транслюватиме телеканал Перший, починаючи з 15:30. Склад нашої збірної: Артем Прима, Дмитрий Пидручный, Сергей Семенов, Артем Тищенко, Руслан Ткаленко.\n15:30, Обергоф, Біатлон, спринт, чоловіки\nЩо цікавого сьогодні, 26 червня?\nУкраїнська волейболістка Надія Кодола повертається в чемпіонат Франції\nЩо цікавого сьогодні, 24 червня?


4. Валютний ринок термінових угод\nВалютний ринок характеризується тим, що валюта в певний заданий період часу пропонується та користується попитом й операції на ньому здійснюються у цей же період часу (тобто мова іде про угоди спот). Валютний ринок термінових угод, навпаки, характеризується сьогоднішнім прийняттям зобов'язань поставити (зарезервувати) або купити валюту за встановленою ціною в майбутньому. Набуте сьогодні зобов'язання (право) погашається лише в майбутньому. Відносна ціна погашення зобов'язання і є терміновим курсом; він відомий уже сьогодні.\n1. Роль валютного ринку термінових угод. Основна функція валютного ринку термінових\nугод полягає у захисті від ризиків, пов'язаних із коливанням обмінного курсу. Наприклад, німецький експортер може сьогодні продати очікувані через три місяці надходження у доларах на певний термін. Тоді він повинен змиритися з певною процентною знижкою-ставкою своп w,= (w -w )/w , де w, - терміновий курс. Але при цьому він вже не несе жодного валютного ризику. Аналогічно імпортер може купувати валюту на термін і таким чином уникнути ризику девальвації власної валюти. Імпортер буде готовий заплатити за це премію для того, щоб не нести жодного валютного ризику.\nПри системі фіксованих обмінних курсів валютних ризиків не існує, тому ринки термінових угод не мають великого значення. Проте по-іншому відбувається при системі гнучких обмінних курсів. З 1973 року часова тривалість операцій на валютному ринку термінових угод істотно збільшилася.\n2. Агeнти. Агентами валютного ринку термінових угод є:\n• арбітражери, які отримують прибуток з процентних різниць у значенні покритого процентного паритету;\n» експортери та імпортери, які хочуть зменшити валютний ризик;\n• спекулянти, які готові взяти на себе валютні ризики і за це очікують отримати прибуток.\n3. Захищений І незахищений арбітраж. При захищеному процентному арбітражі очікувану\nзміну обмінного курсу визначає для себе окремий інвестор. При незахищеному процентному арбітражі інвестор має змогу захистити свої фінансові інвестиції в іноземній валюті і сплату процентів у іноземній валюті та вже сьогодні продати долари на певний термін. При інтервенції на валютному ринку, наприклад, Національний банк намагається впливати на w, і, разом з цим, на своп-курс. Під час цього він продає комерційним банкам готівковий долар за одним курсом і одночасно купує терміновий долар за іншим курсом, який він встановлює.\n4. Попит і пропозиція на валютному ринку термінових угод, виходячи з\nпроцентного арбітражу. Попит і пропозицію на валютному ринку термінових угод можна вивести з арбітражу. З умови процентного арбітражу (19.2)\nі - і* - w- w, - w.0/w0\nвипливає: якщо різниця в процентних ставках задана через ОА на рисунку 20.7 і своп-курс w також становить ОА, то рух капіталу не відбувається. При цьому нема стимулу використовувати незахищений процентний арбітраж. Якщо різниця в процентних ставках i - і* (ОА), а своп-курс w заданий через ОС, то рендита Закордоном вища, ніж на Батьківщині, капітал буде експортуватися у Закордон (виникне попит на долар на ринку касових угод), і арбітражери перестраховуватимуться на ринку термінових угод (захищений процентний арбітраж), продаючи сьогодні долар на термін (СС). Якщо своп-курс w менший (наприклад ОВ), ніж задана різниця в процентних ставках ОА, то капітал імпортують на Батьківщину, долар будуть пропонувати на касовому ринку. З метою перестрахування долар купуватиметься на термін (ВВ'). Крива попиту на терміновий долар через валютний арбітраж спадатиме.\n5. Попит і пропозиція на валютному ринку термінових угод, що встановлюються завдяки Міжнародній торгівлі. Експортер чи імпортер бажає покрити свою «відкриту позицію» на валютному ринку термінових угод. («Позбутися» свого валютного ризику шляхом сплати страхової премії.) Якщо, наприклад, український імпортер очікує через три місяці розрахунку у доларах, то сьогодні він може продати ці долари на певний термін і таким чином мати захищену суму в UAH w, S (у вимірах UAH/$


Бабак Віктор Ананійович | Рівненська районна державна адміністрація\nНародився 09 травня 1977 року в селі Могиляни Острозького району Рівненської області.\nУ 1984 року вступив до першого класу Могилянівської середньої загальноосвітньої школи, яку закінчив у 1994 році із золотою медаллю.\nЗ 1994 по 1997 рік навчався у Львівському пожежно-технічному училищі МВС України за спеціальністю організація та техніка протипожежного захисту, де здобув кваліфікація – технік протипожежного захисту, заклад закінчив з червоним дипломом.\nУ 2005 році закінчив Національний університет водного господарства та природокористування за спеціальністю промислове і цивільне будівництво, кваліфікація – спеціаліст з промислового та цивільного будівництва.\nУ 2013 році здобув диплом магістра Національного університет водного господарства та природокористування за спеціальністю державна служба, кваліфікація – спеціаліст державної служби.\nСлужбу у лавах Збройних сил України не проходив. З 1994 по 2021 рік проходив службу за контрактом в ДСНС України. В травні 2021 року в званні полковника служби цивільного захисту звільнений в запас.\nЗ 2013 по 2021 рік працював на посаді начальника Рівненського міськрайонного управління ГУ ДСНС України у Рівненській області.


Україна посилить санкції проти Росії через путінські паспорти: подробиці - ЗНАЙ ЮА\nУкраїна посилить санкції проти Росії через путінські паспорти: подробиці\nМова йде про українську позицію щодо незаконної паспортизації\nПолітика 9 травня, 15:36\nГлава українського зовнішньополітичного відомства Павло Клімкін звернувся з листом до зарубіжних партнерів України. У своєму зверненні Клімкін попросив розширити економічні санкції стосовно Російської Федерації видачі російських паспортів жителям окупованих територій Донбасу.\nПро це стало відомо завдяки заяві прес-секретаря МЗС України Катерини Зеленко.\nТак, Україна потребує розширення економічних і персональних санкцій стосовно РФ.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що всі українські громадяни, які проживають на тимчасово окупованій території Донбасу і отримають паспорти Російської Федерації, можуть попрощатися з пенсіями та соціальними виплатами нашої країни. Про це стало відомо з повідомлення міністра у справах ветеранів Ірини Фриз на її сторінці в Facebook.\nВарто нагадати, що на українському авторинку з'явилася велика кількість уживаних авто, привезених зі Сполучених Штатів. Однак незважаючи на всю привабливість ціни і цікавих моделей, українців попереджають, що ці авто можуть принести чимало неприємних сюрпризів. Справа в тому, що багато транспортних засобів постраждали від урагану "Харві". Вцілілі машини намагаються продати в інших країнах. Зараз автомобілі-"потопельники" скуповують перекупники, реставрують їх і виставляють на продаж клієнтам, які ні про що не здогадуються.\nНагадаємо, перерахунок пенсій: скільки українців отримали підвищення і хто на черзі.\nЯк повідомляв Знай.uа Україна розкрила очі всьому світу на шантаж Путіна: в мережі опублікували зміст листа.\nТакож Знай.uа писав, Мадуро оголосив війну США за "священну землю": армія в повній бойовій готовності.\nТеги: Павло Клімкін санкції Росія паспорт Донбас


Депресія: криза віку 40-а років у жінки\nБагатьом знайомий аспарагус - кімнатна квітка з тонкими гілками і маленькими лис…\nПроблеми на роботі? Знову посварились з чоловіком? Сін вновь отримав двійку? При…\nДуже багато видів дерев і рослин володіють певними корисними властивостями. Цими…\nНа вулиці світить сонце, співають птахи, але це пишність немов приховано за брудним склом, немитим ще з зими? Начебто Все складається чудово, дні сповнені подіями, але ви сприймаєте навіть радісні новини байдуже? Можливо, так відбувається тому, що ваше життя засмічена непотрібними справами, контактами, почуттями донезмоги - і для нових переживань не залишається місця. Пора навести порядок. Адже депресія криза віку 40 років у жінки - цілком звична справа.\nУ психології відомий ефект незавершеності дії, названий по імені радянського психолога Цвітіння Зейгарник. Вона експериментально довела, що людина, яка з якихось причин не зумів довести розпочате до кінця, переживає сильні негативні емоції, а головне - застряє на цьому незакінченому дії, весь час повертається до нього думками. 15 років тому в мене був роман з чоловіком моєї мрії, - згадує одна з журналісток ЖЖ. - Хоча ми були закохані без пам'яті, він без видимих причин то влаштовував скандали, то сцени ревнощів, то казав, що ми не створені одне для одного... зрештою я не витримала і розлучилася з ним, хоча це було дуже важко. І всі ці роки згадувала наш роман з подивом, гіркотою, обуренням, образою. Але одного разу включила телевізор - і побачила на екрані Його в якості гостя ток-шоу на тему сімейних стосунків.\nВін розповідав про те, як сильно переживав розставання з дружиною, і як на цьому фоні в нього не складалися стосунки з жінками. Слухаючи його, як заворожена, я усвідомлювала, що йдеться якраз про той період, коли ми були разом. І нарешті, зрозуміла, що саме відбувалося, позбулася образи і почуття неясної провини, відпустила наші відносини - і тепер майже не згадую про нього, а якщо згадую, то з теплим почуттям.\nТочно так же дратують під час депресії кризи віку 40 років у жінки та турбують багато зв'язку, справи і проекти: розпочатий і кинуте на півдорозі курс англійської мови, недошита сукню, пылящееся на швейній машинці, недописаний проект реорганізації відділу. Їх треба завершити - або вольовим зусиллям відмовитися від намірів. Для початку складіть список незавершених дій, - радить наш постійний експерт, психотерапевт Олександр Бондаренко. - Тепер випишіть на окремий листок все безперспективні, які стали неактуальними справи і проекти, - і спаліть його, тим самим поставивши символічну точку.\nПриятелька дзвонить кожен місяць і пропонує зустрітися, поговорити про чоловіків і роботі. А ми відмовляємося, пояснюючи, що немає часу, настрою, погано себе почуваємо. Це означає, що насправді ми вже не бажаємо підтримувати стосунки, просто не наважуємося сказати про це приятельки, а може, і собі самим. У сучасному світі у людини багато знайомств і контактів, а ми ще й збільшуємо їхню кількість, намагаючись заповнити брак любові та уваги, однак отримуємо (і даємо) ще менше любові і уваги кожному, з ким спілкуємося. Від непотрібних контактів треба вміти відмовлятися. Переписуйте записну книжку щорічно і не вносите в нову імена тих людей, з якими не збираєтеся продовжувати спілкування. По ідеї, співрозмовники повинні здогадуватися про те, що ви більше не хочете зустрічатися, коли кожен раз чують відповідь: Пробач, у мене немає часу.\nАле якщо приятелька наполегливо дзвонить, краще, звичайно, сказати їй правду - максимально тактовній формі.\nСпілкуючись з важливими для нас людьми, ми часто наділяємо їх гіпертрофованої значущістю, яка ускладнює налагодження відносин з ними. Ось типовий приклад. Нерідко жінки, закохався по вуха, довго і наполегливо спокушають об'єкт. І хоча досягають своєї мети, чоловік швидко завершує роман, залишаючи партнерку в сльозах і подиві. Якщо б замість гарячкової наполегливості вона проявила стриману симпатію, то невідомо, як би повернулись справи.\nАле пристрасна наполегливість чоловіків просто лякає.\nКрім того, що ми робимо дурниці, намагаючись досягти бажаної мети, - ми ще й боїмося йти на конфлікт, з'ясовувати стосунки, коли мова йде про по-справжньому важливих для нас людей. З-за цього страху накопичуються недомовки і взаємне невдоволення. Хороший спосіб очистити відносини, що засмітилися, як стічна труба, - викликати людини на оздоровчий розмова. Або написати йому листа, навіть якщо він живе в одній квартирі з вами. Поки він буде читати послання, у нього не виникне спокуси одразу почати спростовувати всі звинувачення і виправдовуватися, залишиться час подумати над пропозиціями і зауваженнями...\nЛист - це робота над помилками, корисна і вам, і вашому адресату.\nЯкби ти любила мене, то купила б мені цю машинку!; Якби ти любила мене, то прокидалася б раніше і готувала мені сніданок!; Якби ти любила мене, то дзвонила б кожен день! Ці фрази - всього лише одна з численних маніпуляцій, за допомогою яких оточуючі формують в нас почуття провини. Його використовують як важіль впливу, щоб домогтися від нас необхідного поведінки. Маніпулювання почуттям провини виникає ще в дитинстві: батьки соромлять нас за те, що ми їх підвели або зганьбили перед сусідами, вчителі - за те, що недостатньо намагаємося в школі, суспільство в цілому вимагає від нас певного поведінки. Вина може бути конструктивною, коли не дозволяє нам здійснювати (або повторювати) дійсно погані вчинки, однак дуже часто вона лише замінює собою дію, купуючи невротичні форми депресії кризи віку 40 років у жінки.\nЖінки страждають цим частіше - недавнє дослідження іспанських психологів показало, що у чоловіків почуття провини в цілому розсіяною в порівнянні з дамами. Особливо виражено воно у жінок у віці 40 - 50 років: вони можу вважати себе винними у всьому, що відбувається з ними та їхніми близькими. Відбування вироку за уявну провину - невротична звичка, від якої вам слід позбутися, якщо ви хочете коли-небудь знайти упевненість в собі. Почуття провини вам не допоможе. Воно зробить вас бранцем минулого і позбавить можливості зробити якісь позитивні дії в сьогоденні.\nПлекаючи почуття провини, ви ускользаете від відповідальності за своє сьогоднішнє життя.\nПозбутися від невротичної провини можна, переглянувши свої життєві цінності і усвідомивши, які люди, - відносини справи дійсно важливі для вас, на які поступки і жертви ви готові йти для інших людей, а які робите лише тому, що не здатні протистояти маніпуляції. Дозволяйте собі робити те, що хочеться, - це не зруйнує ні ваше життя, ані життя близьких. Навіть почуття провини перестає бути руйнівним, якщо навчитися його усвідомлювати. Молода жінка подзвонила в студію і, хвилюючись, розповіла йому, що змушена багато працювати, хоча у неї маленький син, перед яким вона почувається винною. Інший, менш мудрий психотерапевт, можливо, прочитав би цілу лекцію про деструктивності цього почуття, а мрійно промовив: - Знаєте, коли я був маленьким, моя мама теж працювала, тому по неділях, щоб загладити свою провину переді мною, вона водила мене у кіно і купувала стільки морозива, скільки мені хотілося.\nЦе було так приємно!\n5. Зняти з себе гиперответственность\nНе будь жадібною, дай хлопчикові покататися на велосипеді; треба жити дружно, поступися сестричці. Ми з дитинства вчимося враховувати інтереси інших - це допомагає налагоджувати стосунки і самим відчувати повагу з боку оточуючих. Проблеми починаються, коли девіз Думай про інших, а не про себе стає смисловою домінантою нашого життя.\nВідмовляючись від своїх бажань, даючи партнерам і близьким більше, ніж отримуємо, ми діємо не з любові, а під гнітом несвідомого страху бути відкинутими. Дуже часто трапляється, що періоди гіпервідповідальності і гіперопіки змінюються періодами гострої жалості до себе і відчуття, що жертва була принесена дарма: Ми з батьком на тебе стільки сил витратили, а ти навіть в інститут поступити не зміг!; Я тебе в люди вивела, зробила тебе людиною, відмовилася від своєї кар'єри, а ти коханок заводиш!\nЩе одна шкідлива фраза, яку нам твердять з дитинства і яка формує гиперответственность: Ти можеш зробити краще! Людина, засвоївший в дитинстві це вимога дорослих, бачить життя чорно-білою: все або нічого, блискуча перемога або повну поразку. В такому випадку є серйозна небезпека, що, не добившись 100% -ного успіху, він стане відмовлятися від подальших зусиль, боячись зіпсувати.\nЩоб знову почати радіти своїм досягненням, потрібно постаратися забути про об'єктивну оцінку. Звіряйтеся не з оточуючими, а з власним досвідом. Запам'ятовуйте ті моменти, коли відчуваєте задоволення (Я зробив це!). Згадуйте, як чогось навчилися (наприклад, кататися на велосипеді або говорити по-англійськи). Концентруючись на цих моментах, можна зцілитися від невпевненості і гіпервідповідальності і депресії кризи віку 40 років у жінки.\nWomansStock ► Жіноче здоров'я ► Депресія: криза віку 40-а років у жінки


Золочів подає приклад Полтавщині у поводженні зі сміттям | Новини Останній Бастіон\nЗолочів подає приклад Полтавщині у поводженні зі сміттям\nУ Золочеві (Львівська область) 4 роки сортують тверді побутові відходи на механізованій лінії, вдвічі зменшуючи об’єм захороненого на полігоні сміття.\nКомплекс збудували посеред поля, практично на межі міста з землями Єлиховицької сільради, поблизу старого сміттєзвалища та нового недобудованого полігону ТПВ і запустили у листопаді 2013 року.\nЯк зазначає директор приватного підприємства «Еко Баланс Золочів» Богдан Бундз, сміттєсортувальна лінія виробництва «Хаммель-Україна» дозволяє відсортовувати 50% об’єму відходів.\n– У день на сортування заходить приблизно 150-160 кубів твердих побутових відходів, які ми збираємо і вивозимо із Золочева та 17 навколишніх сіл. Після вилучення ПЕТ-пляшок, паперу, скла, металу, плівки, пластика, відсортовану органіку вивозимо на розташоване поруч старе сміттєзвалище, а спресовану вторинну сировину відправляємо на переробку, –– розповідає фахівець.\nДалі органічний непотріб із барабана подається у спеціальний бак і вивозиться, а тверді відходи подаються до сортувальної кабіни. Рекомендовано у барабані додатково встановлювати магніт, який відсортовуватиме ще й метал.\nСьогодні сортувальна лінія рятує Золочів від сміттєвої кризи. За словами Бундзя розташоване на території села Єлиховичі старе сміттєзвалище площею 4,5 га вже заповнене на 95%. А новий полігон вже чотири роки не можуть добудувати через брак коштів: сьогодні потрібно відшукати 15 мільйонів гривень на завершення робіт.\nНаразі сміттєсортувальна лінія у Золочеві повністю утримується за рахунок продажу відсортованих відходів.\nЛегальним сортувальникам сміття перешкоджає тіньовій бізнес, підкреслює підприємець. За його словами, коли минулого року сталася трагедія в Грибовичах і завод приймав машини зі Львова та намагався сортувати сміття, то з однієї машини вилучили лише 25 ПЕТ-пляшок.\nНа відміну від Золочеву, Полтава досі пасе задніх, а «терикони» Макухівського сміттєзвалища можна побачити навіть із Білої альтанки. Брати Бублики, які «окупували» Ковалівську сільраду, не роблять нічого для створення майбутнього сміттєпереробного заводу. Задекларувавши за минулий рік 9 млн грн, землі та чимало автівок, він все ще залишається осторонь подій на Макухівці.\nВ ТЕМУ: Матковський, Мамай, Головко та інші наживаються на Макухівському сміттєзвалищі\nБІЛЬШЕ ЧИТАЙТЕ: СПЕЦРЕПОРТАЖ. МАКУХІВКА: Полтавська зона відчуження\n3 офісами (усі орендовані) у Полтаві та Котельві;орендованою квартирою у Полтаві на 144,6 м²;недобудованим житловим будинком у Залізничному Полтавьского району на 296 м².\nлегковик Nissan X-Trail 2013 р.в., власником якого є Олександр Балюк; легковик Nissan X-Trail 2010 р.в., власником якого є Світлана Аджимян; легковик Renault Master 2005 р.в., власником якого є Анастасія Похідняк; легковик Fiat Doblo 2009 р.в., власником якого є його зять Сергій Кас’ян; вантажівка Volkswagen Crafter 2007 р.в., власником якої є Андрій Штиря; автобус Mercedes-Benz Sprinter 2013 р.в., власником якого є Сергій Шипук; причіп Beyerland 4040 1994 р.в., власником якого є дружина Тетяна.


XIV. Ідеї про потойбіччя: § 99. Вірування в оживання передбачає вірування в подальшу\n§ 99. Вірування в оживання передбачає вірування в подальше життя. Первісна людина, нездатний до послідовного мислення і не володіє мовою, придатним для подібної мети, повинен справлятися тут зі своїм завданням, як уміє. Звідси - цілий хаос ідей про посмертне стані.\n§ 100. Один з дослідів, що вселяють ідею загробного життя, вселяє також і ідею про межу її, це - поява мертвих у сновидіннях. Очевидно, померлі, впізнавані в сновидіннях, повинні бути людьми відомими тим, хто бачить сновидіння; тому ті, які давно вже померли, переставши з'являтися в сновидіннях, перестають вважатися ще існуючими.\n§ 101. Який же характер має ця майбутня життя? З тієї обставини, що інше я спочатку вважалося цілком матеріальним, випливає, що ця майбутня життя спочатку вважалася цілком схожою з нашим життям.\n§ 102. Померлий, сховавшись якимось чином від наших поглядів, їсть, полює і бореться і раніше; вся різниця тільки в тому, що задоволення і діяльності стають більш рясними і більш успішними.\n§ 103. Проводячи далі послідовно цю концепцію загробного життя, нецивілізовані люди укладають, що померлий потребує не тільки у своєму неживому майні, а й у майні одушевлению. Внаслідок цього його зброя, начиння, одягу, прикраси та інше рухоме майно, разом з його убитими тваринами, кладуться біля нього, щоб він не залишався без них.\n§ 104. Це первісне вірування, розвиваючись логічно, веде ще далі: померлий потребуватиме людській спільноті і послуги.\nЗвідси людські жертви при похованні, які мали і ще мають таке широке поширення. Звичай приносити в жертву вдів, рабів і друзів розвивається в міру того, як суспільство посувається вперед на своїх ранніх ступенях, і теорія загробного життя стає більш визначеною. Серед товариств, що досягли певному ступені розвитку, раби умерщвляются навіть раніше смерті пана для того, щоб вони могли «приготувати своєму панові дім». (F. Ximenes, Las histories del origen de los Indios de Guatamala, 1857, p. 212). Ми краще зрозуміємо, як велика інтенсивність віри, що лежить в основі цих звичаїв, коли дізнаємося, що самі жертви часто бажають померти, а іноді навіть пристрасно прагнуть до цього. Так буває, наприклад, у Чібчасов, «закопують в землю тих дружин і рабів, які найбільш бажають цього» (P. Simon, Noticias historiales. В Kingsborough's Antiquities of Mexico, 1830, VIII, p. 258).\n§ 105. Друге життя вважається подібною з перших і по своєму суспільному устрою. Вважають, що громадська та домашня субординація буде там така ж, як і тут. Як на приклад цього погляди серед нижчих рас ми можемо вказати на те, що у Каренов небо «має своїх правителів і своїх підданих» (Asiatic Society of Bengal, Journal, XXXIV, Part II, p. 205). Аналогічні погляди існують і у більш високих рас.\n§ 106. Поруч з паралелізмом соціальних систем двох життів слід вказати на існування тісного зв'язку між ними. Вірування християнського світу і своїй найбільш поширеній формі передбачає це спілкування.\nЖиві моляться за мертвих, а канонізованих мертвих молять про втручання на користь живих.\n§ 107. Друге життя спочатку вважалася повторенням першої щодо поведінки, почуттів і морального кодексу. Боги фіджійцев горді і мстиві; вони воюють один з одним, вбивають і їдять один одного; по суті, це такі ж дикуни, як і самі фіджійци »(Capt, S Е Erskine, Cruise among the Islands of the Western Pacific. 1853, p . 247).\n§ 108. Тут ми приходимо до відмінності ідей цивілізованої людини від ідей дикуна. Подібно до того, як ідея про смерть поступово відокремлюється від ідеї про призупинення життя, і подібно до того, як очікуване воскресіння відсувається у все більш і більш віддалене майбутнє, так і відмінність між першою і другою життям помалу стає все більш рішучим. Друге життя відрізняється тим, що стає все менш матеріальної, все більш схожою по своїх занять; вона має інше суспільний устрій; її задоволення стають все більш віддаленими від чуттєвих задоволень; нарешті, мірило поведінки стає вищим. Диференціюючись таким чином щодо своєї природи, друге життя все більш відокремляться від першої. Зносини зменшується, зростає проміжок між кінцем одного життя і початком іншої.\nІнформація, релевантна " XIV. Ідеї про потойбіччя "\nзагробному житті. § 112. Що змушує ідею про довколишній потойбічному світі поступитися місцем ідеї про порівняно віддаленому потойбічному світі? Відповідь проста - міграція. Сновидіння тих, які нещодавно здійснили переселення, породжують вірування в майбутнє житло, якого мертвий досягає після довгої подорожі; їм часто сняться залишені місця та особи і, таким чином, ідея про відвідування їх під час\nідеї публічної давньогрецької релігії: Ідея про божественне походження всього існуючого і втручання богів на все, що відбувається; Ідея про те, що Боги це ті ж люди, тільки укрупнені, ідеалізовані і такі ж гонорові , заздрісні, корисливі та пристрасні. Якісна відмінність Богів від людей - їх безсмертя; Людина повинна слідувати своїй власній природі і не повинен змінювати її;\nідеї безглуздості людського існування і світоглядного песимізму був Артур Шопенгауер, полагавший основою світу сліпу і безглузду волю як енергію, пронизливий природний світ на всіх рівнях: матеріально-природному, рослинному, тваринному і людському. Лише людині дано усвідомити цю волю, непідвладну його слабким можливостям, а то і нерідко використовує людини у своїх\nідеї знаходять підтримку і в Європі. Якщо в 60-ті роки коммунітарних тенденція спиралася на марксизм, то в 80-ті - на аристотелевские ідеї про благо, гегелівський історизм. На сучасний комунітаризм впливають ідеї Е.Дюркгейма, Ф. Тенісу. Комунітаризм 80-90-х років також використовує концепції «громадянського республіканізму» (Р. Дворкін, П. Брест, X. Арендт), комунікативної етики (Ю.\nідеї і зараз, коли більшість ідей і прозрінь Ціолковського в інших областях знань підтверджено практикою. Така обшая біда всіх геніїв, таке нещастя сучасної цивілізації, нездатною вмістити всієї широти поглядів геніального провидця, впевнено всматривающегося в простір всесвіту, в глибини космосу і в безмежність майбутнього. «Мета моєї статті, між іншим, - розбити\nідеї російського консерватизму мають тривалу передісторію, але їх концептуальне оформлення відбувається лише в останній третині XVIII - початку XIX століття. Цей період формування і становлення основних принципів соціальної філософії раннього російського консерватизму умовно назвемо предконсерватівним. Основні ідеї цього періоду представлені найбільш повно в «Наказі» Катерини II, в працях М.М. Щербатова\nпотойбічному світі. У Римі працювали в маєтку раби були організовані в квазісемейний колектив - сільську прізвище. Рабська прізвище вілли налічувала 9-15 чоловіків, а також жінок і дітей. Під чолі її стояв досвідчений раб-вилик, що заміщав господаря, зазвичай жив в місті. Його співмешканка - віликів - була "матір'ю" сімейства. Віліком організовував працю, звітував перед паном, дбав про потреби\nзагробного життя, яку дає нам тільки Христос. Але я переконаний, що він хотів знайти цю впевненість, тому "Еклезіаста» можна вважати вираженням пристрасного бажання Соломона, а в його особі і всього людства, набути Спасителя, знайти справжнє щастя в набутті Спасителя. З приходом до нас Ісуса Христа суєтність нашого життя вже не є неминучим долею, неминучою долею. Зі\nпотойбічному світі і є необхідною умовою відродження предків у народжуваних поколіннях. Забуття несло душам предків другу смерть, а їх гнів був загрожує для громади голодом. Живі підтримують життя мертвих, а мертві дають життя живим. По видимості лінійна зміна поколінь виявляється кругообігом одного і того ж "штатного складу" роду, що проходить через різні рівні і форми\nзагробного життя за діяння за життя. Книга Мертвих повністю описує судовий процес. ІНДІЯ Особливість в соц структурі - каста, варна. Стародавні цивілізації на території Індії: Махенджідагра і Хараппа - міста. До 18 в. Харапская цивілізація в занепаді. До кінця 1 в д н е є держава. В основі ведична релігія. Створюється єдину державу. Варни - замкнуті станові групи. Між варнами\nідеї про всесвіту мені здаються єдино науковими . Це, звичайно, суб'єктивно. Припустимо, що я мудрець. Але було безліч мудреців інших епох. І всі вони помилялися і не володіли повною істиною. Те ж я думаю і про себе на підставі цієї історичної істини. Я в одному впевнений, що ідеї мої не шкідливі для людей: для віруючих і невіруючих (тобто людей чистої науки). Справді: 1.\nідеї викликали потребу в заміщенні традиційного поняття Бога. Так був створений ряд робіт, в яких порушувалися проблеми співвідношення науки і релігії, були введені поняття Причини космосу і Волі Всесвіту. Роботи - рукописи, замітки, статті релігійного змісту - створювалися протягом десятків років. Тут заголовна рукопис «Наукові основи релігії» (1898), статті «Бог милосердний» (1915),\nідеї - дихають. При «видиху - стисненні» простір перетворюється is інтуїтивний розум людини, а при «вдиху - розширенні» воно повертає себе в порожнечу Небуття. Відображаючи собою певну ділянку простору, кожен розум через свою інтуїтивну здатність озвучує собою свою і тільки свою ідею, яка і визначає частку участі розуму людини в житті цілого. А оскільки ідеї, як фрагменти\nзагробного світу в інший. Тінь смерті не покидала первісне співтовариство до тих пір, поки, по-перше, не буде остаточно встановлено ві-новники смерті та вирішено питання про помсту, і, по-друге, не будуть проведені всі обряди, що займали до 2-х років. У росіян взимку не поспішали ховати, особливо знатних і багатих. Тіло виносили в холодну церкву і ставили там іноді днів на вісім. Царя ховали\nідеї класовості. Ідея соціальної однорідності суспільства. Соціальна стратифікація . Системна класифікація страт. Соціальні групи і соціальні системи. Концепція соціальної мобільності. етносоціальних структура суспільства. етносоціальних стратифікація. Етнос як форма соціальної спільності людей. Етнос і етнікос. Етнічна ієрархія систем. Історія та етногенез. Феномен нації.\nідеї про майбутнє пролетарській державі черпали з досвіду Паризької Комуни. В.І. Ленін розвивав ці ідеї, спираючись на досвід Жовтневої революції і перші роки Радянської влади. Вважалося, що нове антіексплуататорское держава виникає в результаті пролетарської революції і зламу старої буржуазної державності. Державна влада в ньому належить трудящим на чолі з робочим\nідеї лібералізму. Б. Констан про політичну та особистої свободи, про завдання та устрої держави. І. Бентам про право і державу. Політико- правові вчення Гумбольдта, Міл-ля. Виникнення юридичного позитивізму. Дж. Остін. За політико-правові вчення класиків німецької філософії. Вчення І. Канта про право і державу. І. Кант про співвідношення моралі і права. Поняття права. І. Кант про завданнях і\nідеї. Якщо у Берклі вони були, по суті, головним і навіть єдиним фактором знання і свідомості, то в «духовної географії »Юма ідеї трактуються як копії вражень (іменовані іноді просто думками). Відносини ідей до вражень прописані Юмом не досить чітко, але головне в тому, що враження більш інтенсивні і ярки, ніж їхні ідейні« копії ». Найбільша переконливість 578 думок залежить від


Renault хоче конкурувати з Ferrari – MMR — Motor Media Review\nАвтор Kosar Denys\t опубліковано 19 Жов, 2020\nУ генерального директора Renault італійського походження Лука де Мео є неймовірно план. Він хоче створити бренд спортивних автомобілів, який може скласти конкуренцію Ferrari.\nAlpine, 65-річна французька марка, яку Renault відродила усього кілька років тому після двох десятиліть бездіяльності, далека від того, щоб «вселяти страх в серця» соратників де Мео. Але невдовзі Alpine чекає розширення.\n53-річний де Мео вважає, що якщо він об’єднає передові інженерні розробки, які реалізуються спортивною командою Renault, з «квазі-кустарними» роботами, що проводяться на заводі компанії Alpine на півночі Франції, «можна отримати міні Ferrari».\nЖодної іншої інформації про конкурента Ferrari поки немає.


На Тернопільщині через дерево ледь не згоріла церква - 0352.ua\nНа Тернопільщині через дерево ледь не згоріла церква\n11:30, 10 червня 2014 р.\n9 червня о 14:00 в м. Шумськ по вул. Волинська, 5 виникла пожежа дерева поблизу церкви Святого Преображення.\nВнаслідок пожежі вогнем пошкоджено дерево висотою 15 м. Причина виникнення пожежі та матеріальні збитки встановлюються. Пожежу ліквідовано черговим караулом ДПРЧ–16 Управління.\nТернопільщина дерево пожежа церква


Сімферополь висуває фіналістів на Чемпіонат України по комп’ютерних іграх WCG-2011. Новини. GECID.com\nСімферополь висуває фіналістів на Чемпіонат України по комп’ютерних іграх WCG-2011\nЗавершилися регіональні відбіркові ігри WCG-2011 у Сімферополь. Переможці відправляться на Національний фінал, щоб поборотися з найсильнішими гравцями України. Компанія Samsung Electronics – генеральний спонсор World Cyber Games – поздоровляє переможців кваліфікаційного турніру Чемпіонату України по комп'ютерним іграм, який пройшов 13-14 серпня в Сімферополі.\nЗмагання показали, що інтерес до кіберспорту в нашій країні неухильно зростає, а геймери опановують все більш тонкими прийомами гри і навичками ведення «віртуального бою». За одинадцять років проведення WCG виросло не одне покоління молодих кіберспортсменів, здатних гідно представляти Україну на світовій арені. Але сьогодні ушановували поки тільки фіналістів. Лише Національний фінал у Києві 10-11 вересня визначить, хто ж поїде на Гранд-фінал у Південну Корею, щоб боротися за титул чемпіона світу.\nНагадаємо, що змагання проходили в дисциплінах Counter-Strike 1.6 і FIFA Soccer 2011. За підсумками переможцями в регіональному турнірі стали:\n1-е місце: A-Band Оплачена квота на Національний фінал у Київ (квиток + проживання)\n2-е місце: JE - Оплачена квота на Національний фінал у Київ (квиток + проживання)\n3-е місце: MAFIA - Футболки\nStarСraft II: Wol:\n1 місце: - Konstantin L - Оплачена квота на Національний фінал у Київ (квиток + проживання)\n2 місце: - CrazyRabbit - Футболка + диплом\n3 місце: - Jony - Футболка + диплом\n1-е місце: - Jelezo - Оплачена квота на Національний фінал у Київ (квиток + проживання)\n2-е місце: - BrauN - Оплачена квота на Національний фінал у Київ (квиток + проживання)\n3-е місце: - SeGaL - Футболка + диплом\nКваліфікаційні ігри по третій офіційній дисципліні WCG-2011 – StarСraft II: Wings of Liberty – вперше в історії українських відбіркових змагань будуть проходити у вигляді онлайнових турнірів 14, 21, 28 серпня і 4 вересня. Геймери, що зайняли чотири перші місця за підсумками кожної з кваліфікацій, візьмуть участь у Національному фіналі.\nКращі гравці за підсумками кваліфікаційних турнірів мають захищати честь свого регіону у фіналі Чемпіонату України по комп'ютерним іграм 2011 у Києві. Побажаємо їм чесної боротьби і непохитної волі до перемоги!\nПереможці Національного фіналу в кожній з дисциплін відправляться захищати честь України на Гранд-фінал WCG-2011, який буде проходити в корейському місті Пусан з 8 по 11 грудня. Торік наші геймери досягли на Гранд-фіналі найвищого успіху за всю історію участі України у Всесвітніх кіберіграх: київська команда Na'vi у змаганнях з Counter-Strike вперше виграла золоті медалі World Cyber Games. До цього українським гравцям на Гранд-фіналах покорялася тільки бронза. Історична перемога Na'vi дозволила Україні ввійти в когорту найсильніших кіберспортивних націй.\nКрім того, чемпіони України в одиночних дисциплінах – FIFA Soccer, Counter-Strike 1.6 і StarСraft II – зможуть взяти участь у європейському турнірі ЕuroWCG у жовтні цього року у Варшаві.\nЗ розкладом і правилами змагань, а також новинами про хід турніру можна ознайомитися на офіційному сайті відбіркового Чемпіонату України .


Готелі біля Замок Хочеппан\nГотелі в місті Аппіано-Сулла-Страда-дель-Віно\nГотелі: Замок Хочеппан – Аппіано-Сулла-Страда-дель-Віно\nАппіано-Сулла-Страда-дель-Віно: інші визначні місця\nОзеро МонтіколоЗаспокійливий шелест води і мальовничі краєвиди приваблюють багатьох відвідувачів міста Аппіано-Сулла-Страда-дель-Віно до такого місця, як Озеро Монтіколо, розташоване за 5,5 км від центру.\nЗамок Хочеппан: дізнайтеся більше\nДе Замок Хочеппан?\nАппіано-Сулла-Страда-дель-Віно - місто, де розташовано Замок Хочеппан. Проведіть день, досліджуючи околиці і оглядаючи місцеві пам'ятки. Шукаєте розваг і цікавих місць в околиці? Відвідайте такі місця, якОзеро Кальдаро та Термальні бані Мерано.\nЗамок Хочеппан: де зупинитися неподалік?\nМи маємо 11 готелів, розташованих в кілометрі від такого місця, як Замок Хочеппан. Оберіть один із цих варіантів, які особливо подобаються нашим мандрівникам:\nЗамок Хочеппан: цікаве поблизу\nЗамок Хочеппан: ідеї для цікавої подорожі\nЗамок Хочеппан: що цікавого\n• Гольф-клуб "Доломіті"


Кейс: Розробка сайту та дизайн інтернет-сторінки для дитячої бізнес-школи МБА - Outsourcing Team\nOutsourcing Team › Портфоліо › Веб-дизайн › Розробка сайту бізнес-школи для дітей MBA\nРозробка сайту бізнес-школи для дітей MBA\nMBA це бізнес-школа для дітей, котра орієнтована на вивчення основ бізнесу, фінансової грамотності, ділової англійської, ділового етикету й ІТ-маркетингу. Клієнт звернувся до нас із проханням — створити сайт, на котрому можна буде переглянути перелік навчальних курсів та обширно викладену інформацію про них. Оскільки сайт призначений для продажу послуг школи то важливо було мати розділ із цінами та форму, де батьки можуть залишити свої контакти для того, аби їм зателефонували та розповіли детально про гуртки.\nКрім цього, важливо викладати на сайті не лише дані про навчання, а й відгуки у форматі фото/відео, щоб переконати батьків, що тут їх дитина отримає гідні знання та весело проводитиме час.\nВиконання поставлених завдань по розробці та дизайну веб-сторінки\nСайт розроблявся по моделі “сайт, що продає”, тобто структура сторінки має певну послідовність аби направити клієнта до запису на навчання. Перша частина сайту привертає увагу, тут ми розмістили фото, на яких навчаються дітки та збоку залишили форму для збору контактних даних заявки:\nДруга частина вебсайту пробуджує інтерес до школи. Тут ми додали відео з уроками, інформацію про переваги навчання:\nУ наступному блоці ми розмістили відгуки батьків, інформацію про те, чого навчиться ваша дитина у школі, команду викладачів та відповіді на найпоширеніші запитання. Це викликає у батьків бажання, щоб їх дитина навчалась саме тут:\nІ останній, найважливіший блок сайту це заклик до дії. У нашому випадку це бронювання місця у школі:\nДизайн сайту МВА —простий яскравий, з правильно підібраними кольорами, які гармонійно поєднуються між собою.\nСайт має головну сторінку та розділ новин для публікацій даних про відгуки батьків та фото дітей із занять та іншу інформацію.\nСайт досить швидкий завдяки нашій роботі над оптимізацією.\nЯк згадувалось раніше, на сайті є форми для збору контактних даних. Їх особливість у тому, що вони розроблялись індивідуально і за рахунок цього ми можемо корегувати кількість і порядок полів у них та встановлювати аналітику на ті події, що забажаємо. На даній формі було використано заклик до того, щоб відвідувачі залишали свої дані для відправки навчального плану їм в подальшому. Навчальний план слугує в даному випадку лід-магнітом та приносить нам головне – контакти із якими в подальшому можна працювати менеджерам із продажу.\nЯкщо ви також плануєте створити сайт, який не тільки міститиме всю інформацію про ваші товари чи послуги, а й приваблюватиме потенційних клієнтів та приноситиме вам дохід – звертайтесь до нас. Компанія Аутсорсинг Тім понад чотири роки надає повний спектр послуг інтернет маркетингу. Ми виконуємо проєкти всіх рівнів складності і спеціалізуємось на повному комплексі надання послуг: від створення сайту до ведення соцмереж.


: Втрачені скарби: Єлисаветградське Євангеліє (ФОТО) - Медіапортал DOZOR\nУ 1880 році професор Санкт-Петербурзької духовної академії Микола Покровський знайшов у церкві міста Єлисаветграда унікальну книгу – рукописне, багатоілюстроване Євангеліє на вісімсот сторінок. Тоді Покровський дійшов висновку, що книга створена у XIV столітті!\nВін докладно описав цей рукопис у книзі «Евангелие в памятниках иконографии преимущественно византийских и русских» і назвав його Єлисаветградське Євангеліє - за місцем знахідки. Саме за такою назвою цей унікальний рукопис відомий у світі. Цікаво, що професор, докладно вивчивши Євангеліє, повернув його в нашу Преображенську церкву. До революції рукопис зберігався там, а потім зник, як і багато інших церковних цінностей…\nМитрополит Анастасій "Автопортрет"\nУ 1963 році під час інвентаризації фондів Ленінської наукової бібліотеки в Москві цей рукопис майже випадково знайшла історик Марфа Щепкіна. У документах зазначалося, що Євангеліє у 1939 році передав до наукової бібліотеки чоловік, який не назвав свого імені.\nНа Марфу В'ячеславівну, яка багато років займалася вивченням слов'янських пам'яток, Євангеліє справило таке ж враження, як колись на Покровського. Щоправда, вивчаючи рукопис, вона дійшла висновку, що Єлисаветградське Євангеліє написане трохи пізніше – в кінці XVI століття. Проте це копія Євангелія 1356 року, яке було створене в Болгарії для царя Іоана-Олександра. Уявіть собі: копія восьмисот сторінок рукописного тексту та (найголовніше) кількох сотень яскравих мініатюр та орнаментів. Хто міг створити таке?\nЩепкіна дійшла висновку, що Єлисаветградське Євангеліє створене в кінці XVI століття в майстерні каліграфа та художника Анастасія Кримки, який на початку XVIІ століття став митрополитом Молдови! Для кого створювалося це Євангеліє і як воно потрапило в Преображенську церкву Єлисаветграда, невідомо. Як невідомі, на жаль, і імена тих, хто врятував цей скарб від знищення і передав його в «Ленінку»…\n"Якщо не будете як діти..."\nНове життя Єлисаветградського Євангелія\nПроте у 1963 році, коли Марфа Щепкіна знайшла і описала рукопис, такі речі цікавили тільки дуже вузьке коло вчених-славістів. У нашому місті про цей втрачений і знайдений скарб ніхто не знав.\nМи дізналися про Євангеліє з вкладишу до книги Віктора Петракова «Маленький Париж. Елисаветград в старой открытке». Власне, заради цієї інформації вкладиш і друкували, адже Віктор Васильович знайшов Євангеліє у відділі рукописів Російської державної бібліотеки, коли книга була вже надрукована.\n«Рукописна книга на пергаменті багато прикрашена живописними мініатюрами, орнаментальними заставками, які зберегли свіжість фарб та незайманість позолоти, - писав Петраков. – Ілюстрації до цієї книги – дивовижна галерея високохудожніх витворів давньоруського живопису». А поряд – фото Віктора Васильовича з величезною книгою…. Шкода тільки, що потрапити у науково-дослідницький відділ рукописів державної бібліотеки, а тим паче погортати сторінки пергаменту чи то XIV, чи то XVI століття, може дуже небагато людей.\nАле сьогодні ми можемо побачити Єлисаветградське Євангеліє. У 2009 році благодійний фонд «Общество любителей древней письменности», який очолює одіозний російський олігарх Герман Стерлігов, надрукував факсимільне видання Єлисаветградського Євангелія (факсиміле - друк твору, що графічно точно відтворює рукопис, підпис, малюнок, у Єлисаветградському Євангелії навіть плями на сторінках збережені). Причому небаченим для такого видання накладом – 10 тисяч екземплярів!\nФаксимільні видання дуже дорогі і зазвичай цікавлять тільки вчених, проте Єлисаветградське Євангеліє в сусідній країні безкоштовно (!) роздавали сім'ям з дітьми. Не знаємо, навіщо. Адже прочитати Євангеліє на церковно-слов'янській мові навіть не всі спеціалісти зможуть (а в нашому, кажуть, шрифт не зовсім традиційний, «болгарський»). Вважалося, що дітям буде цікаво роздивлятися численні мініатюри, проте це теж спірно. Якщо усвідомлювати, що сотні мініатюр для цієї книги були намальовані вручну 400 років тому, то вони дійсно вражають! А так…\nПроте нам – єлисаветградцям – Стерлігов зробив величезний подарунок. Звичайно, книга надрукована не на пергаменті, а на папері, та й позолоти на зрізах сторінок немає, проте коли береш цей фоліант у руки, гортаєш листи, то щось-таки відчуваєш…\nПобачити і погортати книгу можна в Кіровоградському обласному художньому музеї. Головний зберігач фондів Валентина Ноженко каже, що краєзнавці, студенти-філологи, які вивчають старослов'янську мову, історики, та й взагалі усі бажаючі можуть попрацювати з виданням у музеї.