Viii. "Філософія життя" Смислові орієнтації некласичної філософії Специфіка І сутність ірраціоналізму\nПИТАННЯ ДАЯ САМОКОНТРОЛЮ\nVIII. "ФІЛОСОФІЯ ЖИТТЯ"\n8.3. "Воля до життя "А. Шопенгауера\n8.4. Апологія "надлюдини" у філософії Ф. Ніцше\n8.5. Психоаналіз З. Фрейда\n8.6. "Творча" інтуїція А. Бергсона\n8.7. Концепт "життя" у філософських дискурсах В. Дільтея і Г. Зіммеля\nЗ середини XIX ст. в європейській філософії починає формуватися нова (сучасна) філософська парадигма. Вона протиставляє пануючому раціоналістичному напряму в класичній інтелектуальній традиції альтернативні орієнтації в змісті філософствування: об’єктивізму — суб’єктивізм, натуралістичному сцієнтизму — гуманізм, раціоналізму - ірраціоналізм, детермінізму — волюнтаризм, механістичній унітарності буття — «вітальний» універсум «несвідомих потягів», активних «вибухів» волі, «життєвих поривів» тощо. В західноєвропейській філософії відбувається серйозне зрушення: на перший план виступають здебільшого суб'єктивістські та ірраціопалістичні концепції.\nНекласична (сучасна) філософія демонструє плеяду видатних мислителів, які збагатили філософську культуру глибокими і проникливими ідеями, що відобразили досягнення науки та інші сторони матеріального і духовного розвитку людини. Західна філософія цього періоду - це велике розмаїття шкіл, концепцій і напрямів. Один з них - «філософія життя», центральне поняття якої - «життя» як потік нескінченного, мінливого, невловного раціональними методами пізнання і в той же час творчого і продуктивного для кожної людини існування - протиставляється традиційному поняттю буття як чогось незмінного, основоположного, умодосяжного.\n«Життя є те материнське лоно, в якому народжуються всі його прояви: і дрімотна, повна нескінченних можливостей і мрій, нічна свідомість, і денна свідомість, котра породжує філософську думку і наукове знання».\nКласична філософія прагнула до систематичної цілісності, моністичної завершеності. В основі цього прагнення лежала віра в природну впорядкованість світовлаштування, доступного раціональному осягненню. Вона виходила з уявлення про гармонію між організацією буття і суб'єктивною організацією людини. Укорінена в цьому світопорядку, людина розглядалась як частина історичного прогресу. Всі глибини світових зв'язків, включаючи внутрішній світ самої людини, вважалися доступними для самоусвідомлюючого суб'єкта. В основі традиційної етики ліберального суспільства лежали ідеї верховенства людини над природою, пріоритету розуму над пристрастями і віра в нестримний поступ свободи і справедливості.\nЗ другої половини XIX ст. ці традиційні цінності опинилися під загрозою. Розвиток суспільних наук привів до відкриття системи інших моральних цінностей, а розвиток психології - до розуміння того факту, що наша поведінка здебільшого обумовлена причинами неусвідомленими і неконтрольованими. Область несвідомого виявилася ширшою за область свідомості і значно ширшою за область розуму. Свідомість, розум не могли вже більше претендувати на єдино правильну оцінку реальності. Звідси зміна якісних критеріїв духовно-інтелектуальної діяльності. Місце раціонального самообмеження, стабільності, моральної недостатності і неповноти заступає етика індивідуальної свободи, самоздійснення, повної самореалізації. Виникає новий інтелектуальний напрям - «філософія життя». На противагу класичній філософії, вона сумнівається в історичному прогресі, стверджує відносність істини, ірраціональність соціального поступу і самої душі людини. На перше місце в ній висувається ідея вивчення життя окремої людини, важливості саме його аналізу для філософії. Несвідоме, підсвідоме та інтуїція стають центрами філософської антропології. Смисловим центром цього напряму стає поняття «життя» як первинна, фундаментальна реальність, органічна цілісність.\n«Філософія життя», з якої починається сучасна філософія, виникає в другій половині XIX ст., переважно в Німеччині. Основні представники цього напряму - В. Дільтей, Г. Зіммель, О. Шпенглер, А. Бергсон, X. Ортега-і-Гасет, Ф. Ніцше. Останній заявив про себе у всіх сферах новітнього філософського мислення. Поняття «життя» протиставляється поняттю «буття» в класичній філософії. Життя більш первісне, ніж поділ на суб'єкт і об'єкт, матерію і дух, буття і свідомість. Феномен «життя» має складний, суперечливий, мінливий творчий характер.\nГоловна формула «філософії життя» - не «життя для культури» (постулат класичної філософії), а «культура для життя». Цим підкреслюється самоцінність, дорогоцінність життя, властиве йому прагнення продовжити своє існування. «Натуралістичний розум» мислителів Нового часу - це розум, який спирається на природничо-наукові критерії науковості. Однак успіхи природничих наук (як пізнання речей) різко контрастують з їх безсиллям перед власне людськими проблемами. Адже людина, зазначав X. Ортега-і-Гасет, - це не тіло, не душа, не субстанція, не дух, а життєва драма, котра відбувається в певних обставинах і виявляє себе в часі.\nМеханістичності, застиглості як рисам «натуралістичного розуму», який усе розкладає на частини, - філософи життя протиставляють органічність і цілісність «життєвого розуму». Найбільш адекватним засобом пізнання життя виступають інтуїтивні основи творчості, художній образ, міф, метафора. Діалектика людини є не діалектикою логічного розуму (за своєю суттю статичного), а діалектикою історичного розуму, який завжди перебуває в становленні і зміні.\n• Визначальною гносеологічною і духовною орієнтацією сучасної філософії є ірраціоналізм Як напрям філософського мислення ірраціоналізм починає формуватися ще в античну епоху. Його витоки можна знайти в деяких положеннях вчення орфізму, піфагореїзму, платонізму та неоплатонізму. Найбільше поширюються ірраціоналістичні тенденції в середньовічній християнській філософії, що пізніше вилилось в апофатизм Вагомий внесок у формування ірраціоналістичного напряму зробили вчення М. Монтеня і релігійно-філософські пошуки Б. Паскаля. І навіть в епоху панування раціоналізму філософські ідеї пізнього Ф. Шеллінга суттєво поглибили ірраціоналістичне сприйняття дійсності.\n• Важливою віхою на шляху формування ірраціоналістичного типу пізнання і світовідношення був романтизм. Його народження пов'язується з діяльністю так званого енського гуртка, ядро якого складали Фрідріх Шлегель (1772-1829 pp.), його брат Август Вільгельм Шлегель (1767-1845 pp.), Фрідріх Тік (1773-1853 pp.), Фрідріх Новаліс (1772-1801 pp.), Фрідріх Шлейєрмахер (1768-1834 pp.). Ранній романтизм - переважно літературно-художня течія, яка вплинула на долю теоретичної думки. Романтики не залишили вчених трактатів, найбільш плідна форма їхніх поглядів - афоризм; досягнутий результат - неспокій думки. Романтизм відображав розчарування в буржуазній прозаїчній сутності буття, в раціоналістичних спекуляціях. Мета романтизму - свобода духу. Ідеал романтиків — вільна особистість. Для них важливою є конкретна жива людина: «Тільки індивід цікавий», - говорить Ф. Новаліс. Романтизм універсальний, він виступає за подолання будь-якої нетерпимості та обмеженості. Для романтика є цікавою кожна індивідуальність — людина, народ, усе людство як щось неповторне.\n• Ф. Новаліс у повісті «Учні в Саїсі» через притчу про Гіацинта, який шукає сенс буття, приходить до висновку, що таємниця буття - поряд з людиною, в простому почутті кохання. Романтики вміли не тільки мріяти про далеке, нездійсненне, але й знаходити свої ідеали в близькому, повсякденному, людському. Для романтиків найвищою цінністю є життя. Вони уникають абстрактного мислення, вбачаючи в ньому життя сіре та затхле. Саме поняття «романтичний» розуміється як «той, що виходить за рамки повсякденності».\n• Один з провідних романтиків Ф. Шлейєрмахер апелює до інтелігенції, мислячої аудиторії, вбачаючи своє завдання в тому, щоб з'ясувати значущість релігії. її сутність - не в мисленні і не в дії, а в спогляданні й почутті. Метафізика (філософія) намагається пояснити всесвіт; релігія вселяє почуття причетності до універсуму. Мораль виходить зі свободи, релігія знову повертає свободу в природу, доповнюючи світобачення і практику «прагненням до нескінченності». Завдання релігійного виховання полягає насамперед у пробудженні почуття любові.\nОтже, романтизм, звертаючись до внутрішнього світу людини, її почуттів, відходить від традицій раціоналістичної філософії, започатковуючи новий погляд на світ, нову світоглядну орієнтацію.\nСтвердження філософського ірраціоналізму відбувається при розчаруванні інтелігенції в тих ідеалах, якими оперував філософський раціоналізм До середини XIX ст. сформувалося переконання, що прогрес науки і техніки сам по собі не веде до реалізації вікових прагнень людства. Люди перестали вбачати в світовому історичному процесі виявлення і здійснення вищого Розуму. Через це втратила свою привабливість ідея пріоритету соціально-історичної активності людини. В літературі, мистецтві, філософії стверджується думка про безпідставність і марність усіх надій людини на те, що об'єктивний рух світового процесу гарантує здійснення власне людських цілей, а пізнання його закономірностей дасть людині надійну орієнтацію в дійсності. Зневіра в конструктивно-творчих силах людини, соціальний та історичний песимізм — основні риси світоглядних орієнтацій другої половини XIX - початку XX ст., які лягли в основу ірраціоналізму як філософського напряму сучасної західноєвропейської філософії.\nПід впливом цих тенденцій відбувається переосмислення раціоналістичної концепції ставлення людини до навколишнього світу, зміна уявлень про сенс, мету та призначення людської діяльності і пізнання, перегляд самого способу тлумачення людського мислення і свідомості. На відміну від раціоналізму, в якому містифікуються раціонально доцільні форми людської активності, ірраціоналізм ототожнює духовне зі спонтанними, несвідомими імпульсами, емоційно-вольовими та морально-практичними структурами суб’єкта. Всі форми раціонального, доцільного ставлення до світу оголошуються в ірраціоналізмі похідними від початкової, досвідомої основи. Нестійкість соціального буття індивіда перетворюється в ірраціоналізмі на онтологічну неврівноваженість усього Всесвіту. З точки зору представників ірраціоналізму, світ не має впорядкованої, законоподібної побудови, і самі основи буття нерозумні. Буття ірраціональне, оскільки алогічне, дисгармонійне, завжди суб'єктивне. Його осягнення можливе тільки через «внутрішнє», «душевне», інтуїтивне сприйняття.\n• Першим виступом, антитезою раціоналістичній традиції стала творчість представників так званої «філософії життя». їхня ірраціоналістична демонстрація проти споглядального раціоналізму отримала назву «бунт проти розуму».\n• Видатний представник цього напряму Артур Шопенгауер (1788-1860 pp.) народився в заможній сім'ї в Данцігу (Німеччина). Батьки сварилися, потім роз'їхались, і це, звичайно, відбилося на психології майбутнього мислителя. Проте освіту Шопенгауер здобув ґрунтовну. Завдяки матері-письменниці серйозно вивчав стародавні мови, а в Берлінському університеті — філософію, яку викладали Фіхте і Шлейєрмахер. Зацікавився принципом фіхтеанського суб'єктивізму та ідеями Шеллінга про свободу волі. Шопенгауер мав злопам'ятний характер, його честолюбство і прагнення до слави упродовж тривалого часу залишалися незадоволеними. Пронизаний егоцентризмом, зосереджений на власному «Я», він з особливою люттю нападав на Гегеля, оптимістичний пафос філософії якого суперечив усьому складові шопенгауерівського мислення. Курс, який викладав Шопенгауер у Берлінському університеті (в ті ж години, коли лекції читав Гегель), успіху не мав. Його відвідувало не більше десяти чоловік. Головна праця — «Світ як воля і уявлення» - залишилася поза увагою, видавець зазнав збитків, і більша частина тиражу перетворилася на макулатуру. Все це викликало і посилювало презирство до людей, які здавалися не гідними його. «Книга — це дзеркало», — вважає Шопенгауер, — коли осел дивиться в нього, він не може побачити в ньому ангела». Після невизнання в Берліні Шопенгауер переїжджає до Франкфурта-на-Майні, де веде життя холостяка, вважаючи, що «одружитися — це позбутися половини своїх прав і подвоїти свої обов'язки». Егоцентризм призводить до відчуження від людей, яких він ненавидить і називає «двоногою породою мавп».\nУ 50-х роках XIX ст. ставлення до Шопенгауера почало змінюватись, бо його основні ідеї уже відповідали «новому часові», про який раніше мріяв філософ. Він стає відомим, Ріхард Вагнер надсилає йому примірник своєї тетралогії «Кільце Нібелунгів» з дарчим написом, у німецьких університетах вивчається його філософська система. Шопенгауер з повним правом може сказати: «Кінець мого життя став світанком моєї слави». Його творчість мала суттєвий вплив на світогляд багатьох письменників, зокрема А. Толстого. Ерудиція та літературна майстерність, характерні для творчості Шопенгауера, зрештою надали популярності філософській теорії мислителя.\nШопенгауер виходить з того, що кантівському терміну «явище» протиставляє термін «уявлення», який обіймає все, що дано нам у чуттєвому сприйнятті. Світ існує тільки як уявлення. Матеріальний світ - не що інше, як світ явищ, і його вивчає наука. «Світ як уявлення» - це суб'єктивно-ідеалістична інтерпретація раціонального пізнання, дискредитація Шопенгауером об'єктивного наукового мислення. Він вважав, що наукове світорозуміння ілюзорне, класична філософія — «шарлатанство», а діалектична логіка — «жонглювання абстрактними формулами».\nОтже, світ існує остільки, оскільки ми його уявляємо. Таким чином, відбувається перехід зі світу «як уявлення» у світ «як волю». На думку Шопенгауера, помилкою всіх філософів було те, що основним і первинним моментом душі, тобто внутрішнім, духовним життям людини вони вважали мислення і висували його на перший план. Насправді істина проявляється лише у разі підходу до неї не з зовнішнього боку, а з внутрішнього, тобто зовнішньому досвідові і раціональному пізнанню, яке базується на ньому, протиставляється внутрішній досвід, що є основою ірраціонального осягнення «речей у собі». Не в мисленні, а в бажанні (хотінні) суб'єкт виступає сам по собі, розкриваючи свою внутрішню сутність - волю, яка є принципом суб'єктивності, на відміну від пізнання як принципу об'єктивності. Воля - первинна, незалежна від пізнання, яке є вторинним, відокремленим від волі. Воля розуміється як універсально-космічний феномен, а кожна сила в природі — як воля. Отже, об'єктивному пізнанню протиставляється ірраціональне пізнання, яке вводить у недосяжний іншим чином світ. Мова йде не про інтелектуальну інтуїцію, а про безпосередню самосвідомість, про інтуїцію, яка має справу не з зовнішнім світом, а з «буттям у собі» того, що саме по собі є «інтуїтивним».\nКожне поняття, думка - лише абстракція. Звідси декартівське Cogito ergo sum («Я мислю, отже, існую») Шопенгауер замінює Volo ergo sum («Я хочу, отже, існую»). В бажанні суб'єкт виступає сам по собі, розкриваючи свою внутрішню сутність - волю, яка є принципом суб'єктивності, на відміну від пізнання як принципу об'єктивності.\nОсновною рисою вчення Шопенгауера є відокремлення волі від пізнання. Воля первинна, незалежна від пізнання, яке є вторинним, незалежним від волі. Зі світом як з уявленням має справу пізнання, а світ як воля не підлягає пізнанню, він - різноманітний, невимірний, інтуїтивний. Кожний організм, у тому числі й людське життя, є нічим іншим, як розкриттям волі. На противагу Гегелю, Шопенгауер висуває тезу: «Усе дійсне нерозумне, все нерозумне дійсне». Діяти розумно і діяти морально, вважає мислитель, - це дві несумісні речі. У волі своя власна необхідність, вона не визначається розумом Воля є першим і первісним, виконує роль вершника, який пришпорює коня. Універсальний об’єкт волі — «воля до життя». Перше правило волі до життя — інстинкт самозбереження, який веде до егоїзму, що є джерелом усіх вчинків людини. Кожний вчинок є егоїстичним. «Я» і «егоїзм» - це одне і те ж, вони тотожні: якщо зникне останній, не буде і першого. Шопенгауер розрізняє два види егоїзму: один, який хоче власного добра, і другий - гіпертрофований, злостивий, який хоче чужого горя.\nУ своїх етичних поглядах Шопенгауер висуває «ідеал бездіяльності», самозречення, позаяк щастя - завжди утопічне, ілюзорне, і гонитва за ним робить людину носієм усіх моральних недоліків.\nШопенгауера називають філософом «світової скорботи», оскільки в навколишньому світі відбуваються вічні повторення трагічних станів, у яких винуватцем є воля. Складовою частиною «трагічної діалектики» Шопенгауера є поняття вини Світової Волі. Виникнення Всесвіту і життя в ньому - це стихійно неусвідомлене, а потім усвідомлене гріхопадіння, що тільки частково виправдовується стражданнями, які випали на долю тих, хто живе в світі. Вихід мислитель вбачає в тому, щоб люди спрямували притаманну їм життєву енергію як проти самої цієї енергії, так і проти її джерела - Світової Волі. Найвищі прояви Волі слід обернути на боротьбу проти її ядра, тобто феномен волі повинен знищити саму Волю (наприклад у природі більш розвинуті істоти, хижаки, знищують менш розвинутих - травоїдних). Як цього досягти? Насамперед необхідно засобами філософського пізнання виявити завдання, які стоять перед людьми, потім — подолати два етапи самознищення Волі.\nПерший - естетичне споглядання;\nдругий — моральне самовдосконалення, завдяки якому відбувається зміна поведінки в потрібному напрямку.\n• Шопенгауер через свою ідейну багатоманітність та ідеологічну неоднозначність постійно викликає інтерес Ми знаходимо у нього романтично-аристократичне презирство до порядків суспільства «чистогану», ворожість до народних мас, передчуття майбутніх потрясінь, яких не уникнути буржуазному суспільству, усвідомлення загальних недоліків індустріальної цивілізації в будь-якому її конкретному прояві, зневіру в те, що може знайтися така соціальна сила, яка забезпечить суспільний прогрес В епоху очікування ядерного та екологічного апокаліпсиса невизначеність і невпевненість виникають у досить широких кіл інтелігенції, що й пробуджує почуття і настрої, які хвилювали великого песиміста упродовж усього життя.\n• Філософом парадоксів, логіка думки якого заворожує, називають Фрідріха Ніцше (1844-1900 pp.). Вчився в Бонні та Лейпцигу, в 1868-1869 pp. одержав професуру в Базельському університеті, який невдовзі змушений був залишити через хворобу. З 1876 р. і до кінця життя страждав тяжкими головними болями, які інколи тривали 200 днів на рік Його твори здебільшого написано у формі коротких фрагментів, афоризмів, бо така форма викладу була єдино можливою при його стані здоров'я. Філософ жив відлюдно, був відірваний від друзів та рідних, усі сили і час присвячував творчості, задовольняючись скромним достатком Певно, хвороба змушувала його бути зібраним, гордим, викликала сміливість думки як прагнення швидше і точніше висловитися. Він любив повторювати формулу Amor fati (люби долю), яка закликала не тільки терпіти неминуче, а й любити його. Отже, духовний аристократизм Ф. Ніцше переходить у проповідь «надлюдини», вчення про життя як ірраціональне становлення, порив, волю. Основні його праці: «По той бік добра і зла», «Так сказав Заратустра», «Антихристиянин».\nЦентральним поняттям ніцшеанства є «воля до влади» як найбільш значний критерій кожного типу поведінки, кожного суспільного явища. «Життя, — стверджує Ніцше, — прагне до максимуму почуття влади». Якщо у Шопенгауера Воля є основою буття, то Ніцше надає цьому поняттю соціально-морального відтінку. «Що добре? - запитує в «Антихристиянині» Ніцше. - Все, що зміцнює свідомість влади, бажання влади і саму владу людини. - Що зле? - Все, що є наслідком слабкості. - Чи сприяє пізнання, як раціональна діяльність, підвищенню «волі до влади»? — Ні, оскільки перевага інтелекту паралізує волю до влади, замінюючи активність, діяльність розмовами, судженнями. Загальноприйнята мораль також підриває «волю до влади», проповідуючи любов до ближнього.\n«Воля до влади» - основа права сильного. Це вище за всі моральні, релігійні та інші нормативні настанови. Для Ніцше дуже важливою є заповідь: «Не сотвори собі кумира» як заклик більше вчитися у життя, ніж чекати, доки воно вчитиме; більше сумніватися, ніж бездумно дотримуватися традиції. Для Ніцше не існує поняття вчителів і учнів. Він вважає, що кожен повинен іти своєю дорогою, інакше він не створить свого єдиного життя. Перетворюючи на реальність чиїсь настанови і пророцтва, ідеї і теорії, людина не може стати нічим іншим, як рабом обставин, доктрин, ідеологій «Воля до влади» — це зведення докупи якісних станів психіки (інстинктів, емоцій, інтелекту тощо). В діяльності великого полководця, у творчості художника або вченого воля до влади максимальна, оскільки найбільшого виразу досягає самовладання, самовизначення. Саме життя тотожне інстинкту зростання, влади, нагромадження сил, впертого існування; якщо воля до влади відсутня — істота деградує. Влада над собою суттєвіша, ніж влада над іншими. В онтологічному трактуванні «волі до влади» Ніцше весь космос розуміється як неперервна боротьба «квантів влади», кожний з яких прагне до панування над рештою, бажає стати організуючим центром усього світу. Соціальні за своєю суттю відносини панування і підлеглості переносяться на весь світ, тоді як власне соціальний світ розуміється як споконвічна війна воль, які сперечаються між собою.\nЗ «волі до влади» Ніцше виводить усі основи моралі. Він стверджує, що мораль, в якій визначальними є поняття добра і зла, виникає як наслідок почуття зверхності одних людей над іншими: аристократів (кращих) над рабами (гіршими). Упродовж усієї історії у вигляді духовної помсти раби намагалися нав'язати свою мораль тим, хто панував. Тлумачення цього процесу він проводить через християнство, своєрідно критикуючи його. В Нагірній проповіді Ісуса Христа, за словами Ніцше, аристократичне зрівняння цінностей (хороший = знатний = могутній -\_- прекрасний = щасливий = улюблений Богом) євреї (а початок цього вони поклали у Старому Заповіті) змогли зі страхітливою послідовністю вивернути навиворіт і трималися за це зубами безмежної ненависті, ненависті безсилля. Згідно з їхньою логікою, тільки самі стражденні, хворі, потворні, каліки -благочестиві, блаженні, тільки для них визначено вічне блаженство; а знатні, могутні - злі, жорстокі та знехтувані Богом, їх назавжди проклято.\nНіцше вважає, що іудео-християнська мораль перешкоджає повному самовираженню людини, і тому необхідно провести переоцінку цінностей з метою відродження «моралі пануючих», яка має ґрунтуватися на таких принципах:\n• єдиною безумовною цінністю є «цінність життя»;\n• існує природна нерівність людей, пов'язана з життєвими силами та «волею до влади»;\n• сильна людина вільна від моральних обов'язків і не зв'язана ніякими моральними обіцянками.\n• Усім цим вимогам, згідно з Ніцше, відповідає суб'єкт моралі пануючих - «надлюдина». Це найсуперечливіше поняття в етиці Ніцше. Поряд з генетичною характеристикою людини арійської раси Ніцше пропагує подвійну мораль «надлюдини». З одного боку, ці люди у ставленні одні до одних стримані, горді, привабливі. З другого боку, у ставленні до «чужих» вони не відрізняються від звірів, бо вільні від моральних обов'язків і керуються у своїх діях інстинктами. Зовнішня особливість «надлюдини» полягає у «вродженому благородстві», «аристократичності». Маси готові підкорятися, якщо володар доведе насамперед своєю зовнішністю, манерою триматися своє право керувати. Володарем влади «надлюдина» стає не через вроджену приналежність до певного класу чи стану, а як обранець самої природи.\nВідомо, що концепцію «надлюдини», «білявої бестії» з її антисемітськими та антихристиянськими ідеями використали ідеологи фашизму. Але Ніцше був категоричним противником будь-яких форм панування масової свідомості, яка найвищою мірою проявилась у фашистській Німеччині. Його «надлюдина» — це гармонійна людина, в якій органічно поєднуються фізична досконалість, високі моральні та інтелектуальні якості. «Надлюдина» — це «нова людина», «вільний дух», носій нової «інтелектуальної совісті», для якої немає авторитетів, Бога, це «людина майбутнього», яка піднеслася над сучасною культурою з її обманом. Пошуки релігії та Бога є характерними для «посередньої» людини, якій потрібен абсолют для того, щоб йому підкоритися. «Посередня» людина шукає, де б позичити світорозуміння і саморозуміння, щоб не думати самій. Усе це не властиве «надлюдині». Тому Ніцше побоювався демократії, оскільки вона передбачає мораль рівності, що, на його думку, підтримує «маленьких людей», тих, яких «занадто багато». Демократія породжує нівелювання, зрівняння людей, для яких недосяжні і висоти почуттів, і висоти думок. Подібні думки дали можливість фашистським ідеологам використати твори Ніцше як матеріал для цитатників фашистських солдатів. Насправді ж демократія, яка надає рівні права та свободи всім, - єдино можливий шлях до справедливості. Проте не слід однозначно й обмежено тлумачити вчення Ніцше, якому притаманна надзвичайна широта культури, чесність, відкритість, щирість морально-інтелектуального пошуку, глибина думки. У будь-якому разі безпідставним є прагнення прикрасити або ж, навпаки, очорнити серйозного мислителя минулого поза конкретно-історичним контекстом.\n• У теорії Ніцше багато суперечностей і випадів проти демократії, і це не могло не відіграти своєї ролі. Але Ніцше не випадково остерігався і зневажав ницу людину, яка живе догматами, традиціями та жадобою влади, людину, маленьку та сіру, слабку та боягузливу, бо добре розумів, що загибель і зруйнування суспільства може спричинити саме така людина, яка здобула владу та можливість керувати людськими долями.\n• Ірраціоналістичні тенденції «філософії життя» продовжує та поглиблює психоаналітична філософія. її емпіричною базою став психоаналіз, який виник у рамках психіатрії як своєрідний підхід до лікування неврозів методом катарсису, або самоочищення. Основоположником психоаналізу є австрійський лікар-психопатолог і психіатр Зигмунд Фрейд (1856-1939 pp.). Народився він у Моравії (Чехія), в колишній Австро-Угорській імперії. Майже все життя прожив у Відні, де закінчив спочатку гімназію, а потім медичний факультет Віденського університету. Фрейд розпочав свою наукову діяльність як фахівець з фізіології та неврології, але тяжке матеріальне становище змусило залишити «чисту науку». Він став лікарем-психіатром і з'ясував, що знання анатомії та фізіології практично нічим не можуть допомогти при лікуванні неврозів. Упродовж 1885-1886 pp. стажувався в Парижі, у клініці знаменитого Шарко. Повернувшись до Відня, він намагається слідом за французькими учителями з терапевтичною метою застосувати гіпноз, але невдовзі впевнюється, що межі дії гіпнозу досить вузькі. Поступово Фрейд розробляє власну психотерапевтичну техніку, метод «вільних асоціацій». У 1899 р. виходить з друку фундаментальна праця «Тлумачення сновидінь», яка й досі є «біблією» психоаналізу. Згодом з'являється багато книг і статей Фрейда з найрізноманітніших проблем медичної психології. Навколо нього збирається гурток послідовників, який у 1908 р. перетворюється на «Віденське психоаналітичне товариство». Незважаючи на критику, психоаналіз виходить з «підпілля», і в тому ж 1908 р. відбувається І Міжнародний психоаналітичний конгрес, а в 1910 р. створюється і Міжнародна психоаналітична асоціація, що існує й донині. До самої смерті Фрейд керував армією однодумців і послідовників, що постійно зростала. І досі праці Фрейда є теоретичною основою для більшості психоаналітиків. У 1938 р. після об'єднання Австрії з гітлерівською Німеччиною Фрейд і його сім'я як євреї переслідувалися, він змушений був емігрувати до Англії, де й помер у 1939 р. Найважливіші праці Фрейда: «Тотем і табу», «Я і Воно», «Психологія мас і аналіз людського Я», «Незадоволення культурою».\n• До Фрейда класична психологія вивчала прояви свідомості у здорової людини. Як психопатолог, вивчаючи характер і причини неврозів, Фрейд наштовхнувся на ділянку людської психіки, яка раніше не вивчалась, але мала велике значення для життєдіяльності людини, - це «несвідоме». На думку Фрейда, більшість наших бажань і прагнень несвідомі. У сновидіннях, гіпнотичних станах, у фактах нашої поведінки: описках, обмовках, неправильних рухах тощо - знаходить вираження «несвідоме». Людська психіка, за Фрейдом, — структура з трьома головними рівнями, несвідоме, підсвідоме і свідоме. Створена Фрейдом модель особистості виступає як комбінація трьох головних інстанцій. «Воно» (id) - глибинний пласт несвідомих нахилів, сукупність інстинктивних потягів, основа діяльності індивідів; «Я» (Ego) - сфера свідомого, яке відділилося від «Воно» в процесі еволюції з метою адаптації до зовнішнього середовища, посередник між «Воно» і «зовнішнім світом». «Над-Я» (Super ego) з’являється в момент виникнення людського суспільства, воно, немовби вища істота в людині, включає засвоєні індивідом соціально значущі норми і заповіді, соціальні заборони влади, батьків і авторитетів. Ця психічна інстанція успадковується й актуалізується у відносинах зі своїми батьками в психіці кожної людини. «Над-Я» одержує енергію від інстинктивних прагнень, разом з тим «Над-Я» — саме та інстанція, яка пригнічує інстинктивні потяги, жорстко обмежує та спрямовує діяльність «Я». «Над-Я» - джерело почуття вини і мук совісті. «Несвідоме» Фрейд вважає центральним компонентом, який відповідає суті людської психіки, а свідоме - лише особливою інтуїцією, надбудованою над «несвідомим». На думку Фрейда, глибинний пласт людської психіки функціонує на основі природних інстинктів, «первісних прагнень» з метою одержання найбільшого задоволення. Основою первісних потягів виступають сексуальні нахили, які Фрейд називає «лібідо» (прагнення, бажання, пристрасть). Вони охоплюють усю сферу людської любові, включаючи батьківську любов, дружбу і навіть любов до Батьківщини. Пізніше висувається гіпотеза, що діяльність людини обумовлюється наявністю як біологічних, так і соціальних прагнень, в яких домінуючу роль відіграють так звані «інстинкт життя» — «ерос» та «інстинкт смерті» — «танатос». Доповненням «лібідо» виступає також агресивне начало - «мортидо». У процесі розвитку індивіда «лібідо» локалізується в різних зонах людського тіла. Спочатку воно аутоеротичне, згодом переноситься на зовнішній об'єкт, на іншу людину.\nНа основі концепції несвідомого Фрейд визначає таке важливе положення психоаналізу, як вчення про дитячу сексуальність, або «комплекс Едіпа», в якому «збігаються початок релігії, моральності, суспільства та мистецтва». Джерелом «комплексу Едіпа» став давньогрецький міф про фіванського царя Едіпа - сина царя Фів Лая та Іокасти. Лаю було віщування від Аполлона про смерть від руки власного сина, і він звелів дружині кинути новонародженого на горі Кіферон, проколовши немовляті сухожилля ніг. Але служник, отримавши таке завдання від цариці Іокасти і не знаючи справжньої причини наказу, пожалів дитину і віддав її знайомому коринфському пастухові. Той відніс дитину до свого бездітного царя Поліба, який назвав хлопчика Едіпом (з припухлими ногами) і виховав як власного сина. Коли Едіп виріс, один з жителів Коринфу назвав його підкидьком, і хоч як прийомні батьки заспокоювали юнака, він усе ж вирушив до Дельфійського оракула, щоб дізнатися про своє походження. Оракул дав пророцтво, що йому судилося вбити батька і одружитися з матір'ю. Не сміючи повертатися до Коринфу, який він вважав своєю батьківщиною, Едіп вирушив на чужину в пошуках щастя. На перехресті трьох доріг він зустрів поважного пана у супроводі слуг і під час сварки вбив усіх, крім одного слуги, який врятувався і повернувся до Фів, де розповів, що цар Лай (а це був він) загинув від рук розбійників., Подорожуючи далі, Едіп дійшов до Фів, відгадав загадку чудовиська Сфінкса, за що вдячні жителі Фів обрали його своїм царем і за традицією віддали за дружину вдову Лая. Так здійснилося пророцтво Дельфійського оракула. Едіп упродовж двадцяти років щасливо жив з Іокастою (своєю матір'ю), маючи дітей. Коли ж Едіп дізнався правду про своє походження, він виколов собі очі золотою шпилькою з одягу Іокасти, яка з горя заподіяла собі смерть, і як вигнанець полишив Фіви. Незважаючи на ганьбу, сліпого батька супроводжувала його дочка Антігона.\nПосилаючись на міф, Фрейд стверджує, що у відносинах Едіпа та його матері розкривається споконвічна людська трагедія сексуального потягу сина до матері. Фрейд робить цікаве дослідження про Достоєвського. Відомо, що великий письменник страждав від епілепсії, напади якої почалися ще в юності, відразу після вбивства селянами його батька-нелюда, припинилися на каторзі і знову відновилися після неї. Висновок: напади - кара за несвідоме чи, може, свідоме бажання смерті батькові, який знущався з матері. І це бажання матеріалізувалось у вбивстві батька селянами. У Сибіру Достоєвський у цьому покаранні не мав потреби, оскільки одержав кару від царя як заслужену за свій гріх щодо батька, а потім напади хвороби знову відновилися. Замість самопокарання Достоєвський дав себе покарати - заступникові батька.\nПізніше формується протилежний варіант «комплексу Едіпа» — сексуальний потяг дочки до батька («комплекс Електри»). За давньогрецьким міфом, Електра була донькою царя Агамемнона та Клітемнестри. Коли Агамемнон пішов на Троянську війну, Клітемнестру спокусив Егісф, ворог Агамемнона, і намагався вбити Ореста, брата Електри, якого вона врятувала. Після повернення Агамемнона з Трої за допомогою обману Егісфові вдалося його вбити, але Електра допомагає Оресту вбити Егісфа та Клітемнестру, помстившись таким чином за батька.\nПочатки «комплексу Едіпа» Фрейд відносить до епохи первісного ладу, вбачаючи у ньому пробудження почуття вини за первородний гріх. На думку Фрейда, «комплекс Едіпа» - основа релігії та моральності. Зокрема, трагедія Софокла «Цар Едіп» стала зразком розуміння трагічного як однієї з провідних категорій естетики в епоху, коли міфологія була панівною формою ідеології. Софокла цікавило насамперед, чи може людина (якщо вона така, якою повинна бути людина) пасивно підкоритися своїй долі через те, що неможливо уникнути неминучого; чи вона повинна до кінця дотримуватися морального обов'язку.\nФрейд вважає, що «комплекс Едіпа», крім можливостей його виявлення як несвідомого стимулу активності людини, може породити і своєрідну зворотну реакцію. Так складається гамлетівський тип особистості: Гамлет не може підкоритися голосу розуму і помститися за смерть батька, оскільки ненависть, яка мала б пробудити його до помсти, змінюється у нього самодокорами і муками совісті. Гамлет усвідомлює, що він не кращий за злочинця, якого повинен покарати.\nАналізуючи проблему «мортидо», Фрейд вважає агресивність вродженою і невикоренимою рисою людини. Приглядаючись до будівництва соціалізму в СРСР у 1930-ті роки, Фрейд пише, що комуністи помилково вважають людину доброю від природи, але зіпсованою інститутом приватної власності. Знищення приватної власності не вирішує проблему агресивності, тому вчення про всезагальну рівність є «безмірною ілюзією», адже сама природа встановила нерівність фізичних та розумових здібностей.\nОдне з важливих понять у теорії Фрейда - «витіснення» (пригніченість, репресія). Це процес переміщення небажаних уявлень у сферу несвідомого. Оскільки уявлення, які витісняються, зберігають усю свою енергію, вони прагнуть повернутися до свідомості, яка чинить опір. Виходячи з цього, Фрейд вводить поняття «сублімації», що являє собою процес, який веде до розрядки енергії інстинктів у неінстинктивних формах поведінки. Цей процес включає переміщення енергії від об'єкта інстинктивних прагнень до об'єктів іншого роду; трансформацію емоцій, які супроводжують діяльність (десексуалізація, дезагресифікація); звільнення діяльності від диктату інстинктів; перетворення діянь на соціально допустиму форму. За допомогою поняття «сублімація» Фрейд намагається вивести вищі психічні функції з нижчих, пояснити такі явища, як наукова діяльність, художня творчість, філософське пізнання істини тощо. На його думку, внутрішні психічні конфлікти, дитячі комплекси, невротичні симптоми перетворюються на художню творчість. «Сублімація», з точки зору психоаналізу, - один з найкращих засобів вирішення психічних конфліктів, які в противному разі призвели б до неврозу.\nФрейд вважав, що психоаналіз може бути використаний для пояснення і врегулювання суспільних процесів. Зокрема, людина може оволодіти своїми інстинктами, пристрастями і свідомо керувати ними в реальному житті Завдання психоаналізу, на його думку, якраз і полягає в тому, щоб несвідомий матеріал людської психіки перевести у сферу свідомого і підкорити своїм цілям.\nТяжіння до Фрейда стало для багатьох свого роду противагою, яка компенсувала відвернення від Маркса, опримітивізованого в період ленінської і постленінської бюрократії та казенщини. Фрейд, на думку французького дослідника Р. Дадуна, став демоном, який наніс своїм пансексуалізмом ще один удар по нарцисизму, властивому людству. Це був третій удар — після Коперника, який виступив проти космологічного антропоцентризму (населена людьми Земля не є нерухомим центром Всесвіту), і Дарвіна, який своєю «мавпячою» теорією походження людини підірвав антропоцентризм біологічний. Фрейд зруйнував антропоцентризм психологічний і опосередковано поведінковий, особливо наявний у світі сучасної науки, яка вбачає в «несвідомій» сексуальності джерела як альтруїзму, так і агресивності людини.\n• Ідеї Фрейда знайшли подальший розвиток у неофрейдизмі, зокрема в теорії Карла Густава Юнга (1875-1961 pp.), одного з його найближчих учнів. Сутність розходжень Юнга і Фрейда зводилася до розуміння природи і форм виявлення несвідомого. Юнг вважає, що Фрейд невиправдано звів всю людську діяльність до біологічно успадкованих інстинктів, — вони мають не біологічну, а суто символічну природу. В основі символічного як частини самої психіки лежать міфи і легенди, які з давніх часів існують як «колективне несвідоме» начало людства і можуть бути відкриті як у магічних віруваннях первісних людей, так і в усіх релігіях світу. Аналізуючи питання художньої творчості, Юнг величезне значення надає міфові як своєрідному джерелу мистецтва і «несвідомому», яке визначає процес створення образу. Акцентуючи увагу на значенні міфу і несвідомого психічного в мистецтві та творчості, Юнг вважає, що діяльність художника повинна розглядатися поза активними, цілеспрямованими, свідомими психічними діями.\nВважаючи міф вираженням «колективного несвідомого», властивого всім народам, націям, расам, яке впливає на становлення індивідуальної свідомості, Юнг робить спроби створити «архетипи» як формальні зразки поведінки або символічні образи, на основі яких оформлюються конкретні, наповнені змістом, відповідні в реальному житті стереотипи свідомої діяльності людини. «Архетипи» діють у людині інстинктивно. Відповідно до цього Юнг розрізняє існування двох типів особистості: екстравертна та інтровертна (екстраверт та інтроверт). У першому випадку об'єктивно психологічне явище стає над суб'єктом. Інтроверсія - процес, при якому суб'єкту належить визначальна цінність. У структурі кожного з цих двох типів ми знаходимо конкретний вияв інтелектуальних, емоційних, сенсорних, інтуїтивних здібностей. Особливого значення Юнг надає інтуїтивним здібностям з притаманним їм, як він вважає, несвідомим - ірраціоналізмом і суб'єктивністю. Юнг підкреслює роль інтровертної інтуїції, яка створює особливі типи особистостей: мрійника, фантаста, ясновидця і художника.\nК. Юнг проводить чітку межу між індивідуальним і колективним несвідомим: перше відображає досвід окремої людини і складається з переживань, які колись були свідомими, але втратили свій свідомий характер внаслідок забуття чи пригнічення. Колективне несвідоме — це загальнолюдський досвід, характерний для всіх рас і народів, у якому заховано сліди пам'яті людського минулого, а також долюдський тваринний стан.\n• Послідовники психоаналітичної філософії неофрейдисти Альфред Адлер (1870-1937 pp.), Еріх Фромм (1900-1980 pp.) на основі базових ідей цієї теорії прагнули пояснити соціальне влаштування життя людей. Наприклад, Е. Фромм намагається синтезувати ідеї молодого Маркса з екзистенціалізмом і психоаналізом. В особистості немає нічого вродженого, всі її психічні прояви - це наслідок перебування в різних соціальних середовищах. На відміну від марксизму, Фромм виводить характер формування не від впливу соціального середовища, а з «подвійності» людського існування: «екзистенціального» та «історичного». В екзистенціальному бутті людина перебуває між життям і смертю, на суперечності життя реагує різноманітними способами відповідно до свого характеру і культури.\n• Історичні суперечності, що є необхідною частиною людського існування, створюються і вирішуються людиною як у процесі її власного життя, так і в процесі історичного розвитку. Як пропагандист «здорового суспільства», усунення історичних суперечностей Фромм пов'язує зі створенням гуманістичного суспільства. Він покладає великі надії на введення «гуманістичного планування», активізації індивіда шляхом створення методів «гуманітарного управління», поширення нових форм «психодуховної орієнтації». Фромм висуває ідею створення невеликих спільностей, які відзначатимуться власною культурою, стилем життя, манерою поведінки, заснованих на загальних «психодухов-них орієнтаціях». У результаті зникне експлуатація, такі відносини між людьми, як панування та підкорення.\n• Ірраціоналістичну традицію «філософії життя» продовжує інтуїтивізм французького філософа Анрі Бергсона (1859-1941 pp.). Він розуміє життя в космологічному плані. В основі всього перебуває творчий порив, розгортання життєвого процесу, потік безперервних якісних змін, творіння, тривалість, тлінність. Осмислюваний у науці, цей творчий процес, вважає Бергсон, обрубується, розбивається на окремі стадії, начебто передбачені, а в результаті замість тривалості отримуємо щось безжиттєве. Вихід - в інтуїції. Його інтуїтивізм - складна суперечлива теорія, в якій інтуїція трактується не як один з можливих етапів у процесі пізнання дійсності, а як основний, нічим не обмежений, нічим не визначений шлях проникнення в таємниці світу. Своєрідним фундаментом, на якому будується інтуїтивізм, є вчення про інстинкт та інтелект. Інтуїція не виступає першорядним компонентом теорії, а з'являється на одному з етапів розгортання логічної структури теорії Бергсона. Цим філософ прагне підкреслити динамічність пізнання, яке здатне ускладнюватись, видозмінюватися, здобувати нові форми. Разом з тим це прагнення залишається тільки декларацією, оскільки по суті інстинкт та інтелект - це допоміжні категорії, необхідні Бергсону як фундамент, на якому поступово виникає «велика і світла побудова — інтуїція».\n• Вчення про інтелект та інстинкт приводить Бергсона до проголошення визначальної ролі інтуїції в людському житті. Однією з основних рис інтуїції є зв'язок з інстинктом і з несвідомим психічним. Інтуїція у Бергсона — це і є інстинкт, але такий, що усвідомлює себе, здатний розмірковувати про предмет. Прийшовши до цього висновку, Бергсон замінює в теорії пізнання інстинктивну форму пізнання інтуїтивною, вважаючи останнє поняття ширшим, глибшим, здатним розкрити таємниці життя, ввести «всередину самого життя».\nХарактерною рисою інтуїції Бергсон називає здатність здійснювати абсолютне пізнання, не користуючись зовнішнім впливом, без допомоги понять і уявлень людини, які сформувались раніше. Роль і значення інтуїції в процесі пізнання, в процесі усвідомлення внутрішнього сенсу речей, за Бергсоном, важко переоцінити. Не існує жодної галузі знання, жодної «системи», діяльність якої б «не оживлялась інтуїцією». Більше того, філософ стверджує, що в кожній системі інтуїція - «те, що є кращим за саму систему і що її переживе ».\nДля доведення такої високої оцінки інтуїції Бергсон звертається до сфери естетичного сприйняття людиною дійсності, існування якої можливе лише завдяки інтуїтивній формі пізнання. Наше пізнання назавжди залишилося б поверхневим, якби не «естетична інтуїція», яка дає людині можливість не тільки бачити світ, але й схоплювати «задум життя».\n«Естетична інтуїція» обумовлює існування творчості як акту осягнення внутрішнього змісту предметів. Підкреслюючи якісну винятковість естетичного пізнання, Бергсон приходить до ідеї про виняткову роль творчості, а потім до ідеї про виняткову роль художника, який здійснює творчий процес.\nУ своїй філософії «антиінтелектуального інтуїтивізму» Бергсон послідовно проводить думку, що мистецтво - «чисте і незацікавлене» - це не тільки відмова від життя, не тільки повернення до «нештучної природи», а й «розрив з суспільством». Не може бути і мови про зв'язок художника з суспільством, про його залежність від суспільства.\n8.7. Концепт «життя» у філософських\nдискурсах В. Дільтея і Г. Зіммеля\n• Видатна роль у перетворенні «філософії життя» на академічну дисципліну належить німецькому мислителю Вільгельму Дільтею (1833-1911), який був професором Базельського університету. Він здійснив спробу обґрунтувати ідею життя як парадигму нового світогляду Заходу і дослідницьку програму гуманітарного знання.\nВ. Дільтей відходить від властивих Ф. Ніцше біологізаторських тенденцій у трактуванні життя як позбавленого мети, непідвладного для оцінки підтримки певного життєвого виду. Мислитель розглядає життя як потік культурно-історично обумовлених переживань людини. Життя для нього - не просто біологічний факт існування людини поряд з іншими живими істотами. Воно — людське життя, котре переживається нами в його різноманітності. Кожний стан життя - це поділ або звершення. Корелятом життя, з одного боку, є самототожність особистості, а з другого - об'єктивний світ. У структурі стану життя В. Дільтей виділяє три моменти:\n• репрезентативний момент зовнішнього або внутрішнього світу. Він приводить до виникнення в індивіда (і в суспільстві) об'єктивного образу світу;\n• момент афективного стимулу обумовлює перевірку життєвих цінностей, пов'язаних з цією картиною світу;\n• вольовий момент «висвічує» принципи діяльності, завдяки яким керують життям\nЧерез свою складність і суперечливість життя є загадкою для людського розуму. Людина має три способи вирішення цієї загадки, які відповідають трьом формам світогляду: релігійному, художньому і філософському. В результаті багатовікового життєвого досвіду вироблено три типи філософського світогляду:\n• натуралізм (стародавній і сучасний матеріалізм, позитивізм);\n• об'єктивний ідеалізм (стоїцизм, Спіноза, Лейбніц, Гегель);\n• ідеалізм свободи (Платон, Кант, Фіхте).\nУсі вони — породження самого життя, трьох його тенденцій. Філософію у всьому розмаїтті її об'єктивного змісту необхідно зрозуміти, виходячи з самої структури життя. Це розуміння В. Дільтей називає інтерпретацією або герменевтикою. Життя не тільки внутрішньо суперечливе, а й багатогранне. І саме ця багатогранність життя є найвищим обґрунтуванням філософської герменевтики - тлумачення окремих явищ як моментів цілісного духовно-душевного життя епохи, що реконструюється. Філософія є систематичною інтерпретацією життєвого досвіду і тому повинна ґрунтуватися на найширшому знанні життєвих проявів - психології, історії, філології, літературної критики, порівняльної релігії, правознавства тощо.\nВ академічній «філософії життя» В. Дільтею належить заслуга обґрунтування специфіки гуманітарного знання порівняно з природничо-науковим знанням. Розуміння, відчування, інтерпретацію як безпосередні способи осягнення життя в «науках про дух» В. Дільтей протиставляє методу «пояснення», який застосовується в «науках про природу».\nЗавдання «наук про дух» - виразити мінливість, цілісність і смисл історичних подій, пізнати мету культурно-історичної творчості, а не редукувати її до причинно-наслідкових зв'язків природного світу.\nУмовами, що роблять можливим це розуміння, є знання контексту, в якому що-небудь відбувається, і знання про культурні системи, які «задають» типи світогляду. Ці культурні системи, згідно з В. Дільтеєм, є унікальними, несхожими одна на одну і тому не можуть бути зрозумілими «об'єктивно», тобто поза цілями самого суб'єкта як активного учасника історичних подій.\nМетодологічні принципи гуманітарного знання, розроблені В. Дільтеєм, дістали свій розвиток у працях Георга Зіммеля (1858-1918). Згідно з позицією Г. Зіммеля, життя в процесі постійного становлення створює культурно-історичні форми, приречені нескінченно народжуватися і помирати. Історичний процес підкоряється «долі», на відміну від природи, в якій діє закон причинності. «Трагедія культури», її долі полягає у вічному конфлікті між творчою пульсацією життя і застиглими, об'єктивованими формами культури. Боротьба життя проти принципу форми складає суть сучасного етапу розвитку культури.\n«Філософія життя» була першим розумовим напрямом, в якому виразно окреслилась ірраціоналістична тенденція. Відбувається переосмислення раціоналістичних концепцій класичної філософії про сенс, мету та призначення людської діяльності та пізнання. Ідеї представників школи «філософії життя» стали фактором становлення нових світоглядних орієнтацій, філософських шкіл, в яких акцентується увага на внутрішньому світі людини, поєднуються методи дослідження людини та культури з філософсько-антропологічним, екзистенціальним, герменевтичним, феноменологічним баченням буття людини в світі. У «філософії життя» заперечується поширення уявлення класичної філософії про те, що свідомість є чимось абсолютно однорідним і в цій своїй якості виступає єдиним носієм людського «Я».\nУ такому підході окреслюється спроба утворити нову модель взаємовідношень людини та світу, де перевага надавалась не світу, а самій людині.\nНавколишній світ є «хаотичним потоком життя», активним життєвим універсумом, в якому розум, свідомість відіграють суто технічну роль - «механізму захисту». Основним стимулом усіх дій людини, що визначає рівною мірою і зміст цих дій, є сфера несвідомих потягів -нестримних, алогічних, ірраціональних.\n• Окресліть основні риси світоглядного спрямування філософського романтизму.\n• У чому полягає сутність «волі» у філософії А. Шопенгауера?\n• Розкрийте концептуальну спрямованість міркувань Ф. Ніцше про «надлюдину». Що таке «воля до влади»?\n• Які наслідки для людини і для філософії матиме «смерть Бога»?\n• Чим відрізняється концепція свідомості 3. Фрейда від наукових уявлень про її походження та формування?\n• На якій психоаналітичній концепції засновано у фрейдизмі та неофрейдизмі теорію походження суспільства, релігії та моралі?\n• Проаналізуйте зміст інтуїтивізму А. Бергсона та покажіть роль інтуїції в пізнанні.\n«Коли Заратустра прийшов у найближче місто, яке знаходилося за лісом, він знайшов там багато людей, які зібралися на базарній площі: бо їм було обіцяно видовище - танцівник на канаті. І Заратустра так говорив до народу:\nЯ вчу вас про надлюдину. А людина є те, яке потрібно перевершити. Що зробили ви, щоб перевершити її?\nВсі істоти до цього часу створювали щось вище за себе, а ви хочете бути відпливом цієї великої хвилі та скоріше повернутися до стану звіра, ніж перевершити людину?\nЩо таке мавпа стосовно до людини? Посміховище і болісна ганьба. І тим самим повинна бути людина для надлюдини: посміховищем і болісною ганьбою.\nВи здійснили шлях від черв'яка до людини, але багато у вас ще залишилось від черв'яка. Колись ви були мавпою, і навіть тепер ще людина більше мавпа. ніж деяка з мавп.\nНавіть наймудріший серед вас є тільки розбрат і суміш рослини та привида. Але невже я змушую вас стати привидом або рослиною?\nНадлюдина - сенс землі. Нехай же ваша воля говорить: і буде надлюдина сенсом землі!\nЯ закликаю вас, брати мої, залишайтесь відданими землі і не вірте тим, хто говорить вам про надземні надії! Вони отруювачі, все одно, чи знають вони про це, чи ні.\nВони зневажають життя, ці, хто вмирає і сам себе отруїв, від яких втомилася земля: нехай же зникнуть вони!\nРаніше хула на Бога була найбільшою хулою; але Бог помер, і разом з ним померли й ці огудники. Тепер ганьбити землю - найбільш жахливий злочин, так само як поважати неосяжне вище, ніж сенс землі!..\nПотім Заратустра так говорив:\nЯ люблю тих, хто не шукає за зірками основи, щоб загинути і стати жертвою, а приносить себе в жертву землі, щоб земля колись стала землею надлюдини.\nЯ люблю того, хто живе для пізнання і хто хоче пізнавати для того, щоб коли-небудь жила надлюдина. Бо так хоче вона своєї загибелі.\nЯ люблю тих, хто працює і творить, щоб побудувати житло для надлюдини і приготувати до приходу її землю, тварин і рослини; бо так хоче вона своєї загибелі...».\n(Ницше Ф. Так говорил Заратустра // Сочинения: В 2 т. — Т. 2. — М., 1996. - С. 8-10).\nПрочитавши текст, скажіть, чи погоджуєтесь ви з міркуваннями Ф. Ніцше про «надлюдину»? Яке ваше розуміння досконалої людини?\n1. Бергсон А. Два источника религии и морали. - М., 1994.\n2. Быховский Б. Э. Шопенгауэр. - М., 1975.\n3. Давыдов Ю. Н. Этика любви и метафизика своеволия. - М., 1982.\n4. Ницше Ф. Так говорил Заратустра. Антихрист. // Сочинения: В -2 т. - Т. 2. -М., 1996.\n5. Современная западная философия. - М., 1991.\n6. Татаркевич Вл. Історія філософії. - Т. 3. - Львів, 1999.\n7. Фрейд З. О психоанализе. Я и Оно // Соч. - М.; X., 1998.\n8. Фромм Э. Иметь или быть. - М., 1986.\n9. Шопенгауэр А. Мир как воля и представление // Собр. соч. - Т. 1. – М., 1991.\n10. Юнг К. Г. Архетип и символ. - М., 1991.


ОЛЕКСАНДР ШЕВЧЕНКО: «Мобілізація = Соборність. Лише те суспільство варте майбутнього, яке здатне себе захищати»\nВи тут: Головна сторінка > Політика > ОЛЕКСАНДР ШЕВЧЕНКО: «Мобілізація = Соборність. Лише те суспільство варте майбутнього, яке здатне себе захищати»\n, якщо вона дійсно нація, а не просто "населення", що випадково опинилося на певній території».\n«На моє переконання, перед обличчям агресора ми не повинні навіть ставити питання про необхідність мобілізації. Люди повинні зрозуміти, що історично майже кожному поколінню хоча б раз на життя випадає таке випробування як війна за незалежність, за свою державу, за свої цінності. І те покоління, яке тепер несе відповідальність за долю України, повинне довести, що українська нація є не об'єктом, а суб'єктом історії, - вважає О. Шевченко, - Це не пафос, це констатація фактів. Успіх мобілізації впливає на питання "жити чи не жити Україні?" не менш суттєво, аніж перебіг військових дій в зоні АТО. Саме тому ворог прикладає всіх зусиль для того, щоби зірвати процес мобілізації, посіяти недовіру до влади та хаос в нашому суспільстві. На оплату провокаторів та агентів впливу і в Україні, і в Європі йдуть колосальні кошти.\nНа жаль, деякі люди, які на словах нібито є патріотами України, чинять опір мобілізації».\nНа переконання нардепа, «той, хто так діє, зраджує не абстрактні поняття, а ту землю, по якій він ходить, а також тих своїх предків, хто ліг до цієї землі».\n«Розуміння цього і є розумінням Соборності, вищої єдності землі, яку Бог дав українцям. Вважаю, що можна ставити знак рівняння мобілізація=Соборність. Лише те суспільство варте майбутнього, яке здатне себе захищати», - підсумував О. Шевченко.


"Слуги" хочуть ввести 20% податок на послуги від Youtube, Google та Facebook - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/Економіка/“Слуги” хочуть ввести 20% податок на послуги від Youtube, Google та Facebook\n“Слуги” хочуть ввести 20% податок на послуги від Youtube, Google та Facebook\nУ Верховній Раді зареєстровано законопроект №2634, який пропонує ввести податок на додану вартість в розмірі 20% на електронні послуги, що надаються фізичним особам від компаній-нерезидентів України, таких як Google, Facebook або Youtube.\nВідповідний проект закону розміщений на сайті парламенту, повідомляє Економічна правда.\nАвтором ініціативи виступив нардеп від “Слуги народу” і голова Комітету з питань фінансів, податкової та митної політики Данило Гетманцев.\nУ пояснювальній записці до законопроекту повідомляється, що діяльність компаній-нерезидентів, які надають Діджитал-послуги проводиться без належного оподаткування.\nЯк повідомляє, БізнесЦензор, в законопроекті уточнений перелік електронних послуг. Зокрема, ними можна вважати:\nПоставка зображень або текстів, фотографій, електронних книг і журналів\nПоставка аудіо, відео, ігор, азартні ігри, і послуги з участі в таких іграх;\nОднак, сюди не відносяться послуги, які були замовлені через інтернет, але доставлені не за допомогою мережі ПО на фізичних носіях, консультації по електронній пошті і надання доступу до мережі.\nЯк будуть визначати місце поставки е-послуг?\nМісцем надання послуг нерезидентами через інтернет буде вважатися інформація про місцезнаходження фізичної особи, яка отримала послугу, зокрема:\nкод країни на SIM карті, використовуваної одержувачем електронної послуги;\nмісцезнаходженням пристрою, який визначається по IP-адресою;\nмісцезнаходженням банку або іншої фінустанови, в якому відкрито рахунок, через який здійснюється оплата послуги;\nвідомості про місце проживання одержувача електронної послуги.\nСеред технологічних гігантів в контролюючому органі РФ зареєструвалися Apple Distribution International, Google Commerce, Microsoft Ireland, Netflix International B.V., Wargaming Group, Bloomberg, Alibaba, Booking.com та ін.\nВсього з моменту введення податку на податковий облік стало 1580 компаній. За Офіційне даними в бюджет такими компаніями (B2C) було виплачено в 2017 році – 9,4 млдр. руб., в 2018 – 12 млдр. руб., в I кварталі 2019 – 12 млдр. руб. (70% суми припадає на найбільші IT компанії).\n“Встановлення особливих правил оподаткування ПДВ електронних послуг стає звичайною практикою в іноземних державах, наприклад в країнах Європейського Союзу, Австралії, Білорусі, Казахстані, Росії і т.д.”, – йдеться в документі.\nВоїн 80-ї бригади ЗСУ Віталій Пясецький: “У підвалі ДАП-у під нами були заблоковані “кадировці”, які кричали: “Ей, хахол, виході. Я тєбя рєзать буду”


Казино безкоштовні автомати — що це таке і де їх знайти? | Новини азартного світу >\nГоловна > Казино Блог > Казино безкоштовні автомати — що це таке і де їх знайти?\nКазино безкоштовні автомати — що це таке і де їх знайти?\nНе дивлячись на те, що ігрові автомати ще не мають такої історії, як покер або рулетка, вони все ж користуються неабиякою популярністю. Зрештою, це не дуже дивно, оскільки в них відчувається певна магія, як і у всіх азартних іграх. Постійне мерехтіння перед очима різноманітних символів, які складаються в комбінації або один особливо вдалий спін надовго залишаються в пам’яті гравців, що змушує їх грати на ігрових автоматах ще і ще.\nТим не менш, варто відзначити, що далеко не кожен слот є якісним і добре продуманим. Іноді розробники випускають щось таке, що хочеться кинути після перших же прокручувань барабану. Раніше цього зробити, не втративши при цьому ні копійки, було неможливо, тоді як зараз завдяки безкоштовним автоматам – без проблем.\nЩо таке безкоштовні автомати онлайн?\nБезкоштовні слоти – це, грубо кажучи, звичайні комп’ютерні ігри в вигляді азартних. Вони повністю адаптовані під азартний світ й багато в чому доповнюють класичні автомати. Тут часто передбачені безліч спец ефектів, які значно удосконалюють і покращують азартну гру, роблячи її більш яскравою. Зрештою, це є ще одною причиною, чому автомати в інтернеті потрібно спочатку тестувати в безплатному режимі.\nДе знайти безкоштовні слоти?\nВ казино безкоштовні автомати є не таким вже й рідкісним явищем. Швидше навпаки. Будь-який віртуальний ігровий заклад зараз дозволяє грати в ньому просто так, на фантики. Інша справа, що гравцю для цього потрібно попередньо зробити? Тут вже існують різні варіанти.\nКазино без безкоштовних ігрових автоматів варто вважати якимось пережитком минулого, оскільки воно значно відстає від всіх своїх конкурентів. Зараз такі ігрові заклади ще варто пошукати. Однак, деякі казино, надаючи гравцям можливість безплатно грати на слотах, намагаються отримати з цього ще й якусь користь. Наприклад, реєстрацію гравця. В такому випадку в них збільшиться кількість користувачів і відповідно потенційних відвідувачів.\nІнші казино заходять ще далі: надають гравцю можливість безкоштовно грати на слотах тільки після відправлення ним смс. А є такі, що дозволяють випробовувати ігрові автомати лише після внесення першого депозиту.\nНа щастя, зараз без проблем можливо знайти й казино, в яких можна грати на автоматах безкоштовно без смс і необхідності реєструватися. Таких ігрових закладів є безліч. Особливо це стосується найпопулярніших онлайн казино. Ніхто не хоче відставати в цьому плані від своїх конкурентів. Шукати їх доволі просто. Необхідно лише в звичайних пошукових машинах, на зразок Гуглу, ввести в потрібне поле «Найкращі казино» й перейти за декількома посиланнями на сайти. На ті ігрові заклади, які повторюватимуться найчастіше і варто звернути першочергову увагу.\n« Європейська рулетка онлайн\nЯк грати в казино без реєстрації? »


Астролог розкрила небезпечні дати для України: коли "штормитиме"\nГоловна > БЛОГ > Астролог розкрила небезпечні дати для України: коли "штормитиме"\nevent 10:14 Вівторок 17 Травня 2022 БЛОГ\nАстролог Ольга Медвецька розповіла про небезпечні періоди для України у травні-червні 2022 року. Йдеться про з’єднання Марса з Нептуном, потім – з Юпітером, а також про місячне затемнення, пише Уніан.\nДеталі: Небезпечні дати астроексперт розкрила на своїй сторінці в Instagram.\nЗ’єднання Марса з Нептуном 15 – 22 травня 2022 року може принести застосування таємної зброї масового ураження, наприклад, біологічної чи хімічної, каже Медвецька. Також, продовжила вона, у цей період можливі виникнення аварійний ситуацій, пов’язаних з використанням хімії, посилення релігійного екстремізму, поява великої кількості шахраїв.\nКрім того, з’єднання Марса з Нептуном несе природні катаклізми, пов’язані з водною стихією, виведення на чисту воду глобальних інтриг та світових змов.\nКоментар: “Про Україну ми можемо говорити, що, найімовірніше, нас стосуватиметься застосування якоїсь таємної зброї“, – каже астролог.\nЗ’єднання Марса з Юпітером відчуватиметься після 22 травня і до 6 червня. Воно, за словами Медвецької, нестиме ескалацію, збільшення агресії. Можливе втягнення у війну третіх держав або виникнення нових воєнних конфліктів у світі.\nТеги: астрологія астропрогноз війна в Україні війна в Україні з Росією війна РФ проти України війна Україна та Росія військова агресія РФ проти України\nНіжний картопляний гратен з куркою та грибами: простий та апетитний рецепт


МАЗ для батальйону від майбутніх медиків - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nМикола ШОТ 25 грудня 2014\nМАЗ для батальйону від майбутніх медиків\nНа Тернопіллі волонтери дбають про транспортне забезпечення бійців АТО\nНині, мабуть, немає жодної людини, яка б не допомагала бійцям, котрі несуть службу в зоні АТО. Кожен як може підтримує військових. Своєрідні звіти про добрі справи підготували власні кореспонденти «Урядового кур’єра».\nНині найближчі сусіди-росіяни принесли на українську землю велике зло й трагедію — війну, руїну, смерть. Щоб побороти лихо, наші співвітчизники самовідданістю, пожертвами, гідними справами й за лінією вогню наближають перемогу над агресором та його бойовиками, а отже, й час добра. Студенти Тернопільського державного медичного університету ім. І. Горбачевського зібрали кошти, за які для оборонців рідної землі придбали шість комплектів, а це військовий формений одяг, берці, рукавиці тактичні, шапки, балаклави. І навіть про каву та цигарки для бійців подбали. Прикметно, що всі ці дарунки нещодавно на український схід майбутні медики передали разом з автомобілем МАЗ.\nЦю вантажівку юнаки й дівчата теж купили, організувавши у вересні тижневу доброчинну арт-акцію «Фото патріота». Тоді всіх охочих тернопільців і гостей обласного центру студенти медуніверситету знімали на тлі державного прапора України. Кожен із сфотографованих робив за таку послугу певний благодійний внесок. Патріотичні світлини студентські фотографи розміщували в соціальних мережах, тож кожен учасник акції міг власні знімки звідти взяти. У соцмережах щовечора розміщували й фотокопію звіту отриманих пожертв.\nЗа весь час цього доброчинного проекту майбутнім медикам вдалося зібрати майже 20 тисяч гривень. Але для придбання МАЗа цих грошей виявилося замало. Тоді на допомогу прийшов тернопільський меценат Тарас Демкура, який додав потрібну суму.\nАвтомобіль відремонтували, пофарбували у захисний колір. Прийняти ж студентський транспортний подарунок приїхав краянин заступник командира батальйону «ОУН» Борис Гуменюк. Тим часом голова Тернопільського осередку ВО «Автомайдан» Ігор Васильків повідомив, що їхні активісти вже відправили в зону проведення АТО 15 автомобілів, одну бойову розвідувальну машину та автомобіль швидкої допомоги.\nДо слова, карету швидкої допомоги «Форд» із сучасним обладнанням допоміг тернопільським автомайданівцям придбати один з наших співвітчизників, який мешкає в Німеччині. Але спочатку був, можна сказати, вже легендарний «жовток». Його на буремний схід відправили ще влітку. «ПТН ПНХ» — такий номерний знак мав цей транспортний засіб. Вразив він, звісно, не лише цим. Як каже пан Ігор, тоді важко ще було потурбуватися про повноцінну «швидку». Тож вирішили для потреб медиків переобладнати закуплений мікроавтобус «Фольксваген». Народні умільці за добу впоралися з цим завданням. А оскільки транспортний засіб був жовтогарячого кольору, то волонтери назвали його «жовтком».\nСанітарне авто показали в репортажах на всеукраїнських телеканалах. Після цього волонтери з багатьох областей телефонували до Тернопільського осередку ВО «Автомайдан» і просили поради, як переобладнати й облаштувати бус в автозасіб для перевезення поранених. «Жовток» влітку передали медикам 25-ї десантної бригади. В його салон тоді завантажили для українських воїнів прапори, генератор, дефібрилятор, а також чимало різних медикаментів, продуктів харчування та воду від доброчинників.\nНещодавно в зону воєнних дій із Тернопілля знову відправили дві «швидких», про які подбали автомайданівці з міста Кременця. Вони також власними силами відремонтували, укомплектували й випробували БРДМ. З іншого райцентру області — Чорткова — теж вирушив на український схід автомобіль. До збирання коштів на цю автівку долучилися й волонтери місцевого осередку «Автомайдану», який тут створили лише два місяці тому.\nНині «Автомайдан» з Тернополя знову готує до відправлення бійцям АТО кілька автомашин. Ця організація транспортні засоби почасти закуповує, ремонтує й доправляє на східні українські рубежі разом з Об’єднанням заради громади «Ядро».\nЛегковики, вантажівки, інший транспорт як подарунки з Тернополя вже не раз отримали не лише фронтові медики, а й зокрема охоронці аеропорту, зведений міліцейський загін, добровольчі батальйони «Київ-2» та «Айдар».


Смертельна ДТП на Петропавлівщині: іномарка зіштовхнулася з автобусом - 5632.com.ua\n30 січня у Петропавлівському районі сталася ДТП: іномарка зіштовхнулася з автобусом. Є загиблий, повідомляють в обласному управлінні поліції\nТак, о 16:33 на автодорозі поблизу села Бажани Петропавлівського району 37-річний водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автобусом «Mercedes-Benz». Внаслідок ДТП водій «Mitsubishi» від отриманих травм загинув на місці.\nЗа даним фактом слідчими відкрито кримінальні провадження за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами).


Чи може художник іти проти течії? — Кропивницький час-тайм — www.chas-time.com.ua\nЧи може художник іти проти течії?\nП'ятниця, 20 листопада 2020\t Перегляди: 369\nПорадувало рішення конкурсної комісії з визначення переможців обласної премії у сфері образотворчого мистецтва та мистецтвознавства імені Олександра Осмьоркіна. У номінації “Національна традиція” її одержав Олександр Демиденко за розписи вівтаря собору св. Володимира в місті Кропивницькому.\nОчевидно, аналіз творчості цьогорічного лауреата, автора багатьох добротних, талановитих живописних робіт – прерогатива мистецтвознавців. Наш край багатий на таланти. Трапляються різноманітні стилі, манери, підходи, їх можна й треба оцінювати, аналізувати, порівнювати. Це все від розуму. Але трапляється таке, що торкається насамперед серця – невловиме, тривожне, хвилююче, близьке, неповторне. Можливо, це й є та Божа іскра, якою він зблискує до нас через талант митця?\nСеред художників не так багато тих, хто береться розписувати храми. Тут необхідні і певні знання, і самовідчуття, і рівень духовної культури, що далеко не кожному дається. Але щоб взятись за розпис ще й українського храму, треба було мати не лише творчу сміливість, а й внутрішню силу долати стереотипи.\nРіч у тім, що Московська церква за сотні років облудного володіння українськими духовними структурами, зуміла так зацементувати масову свідомість відвертою брехнею про свою виняткову канонічність, що безліч людей, не вникаючи глибоко у це питання, приймають демагогічні твердження РПЦ за аксіому. І не лише приймають, а й проявляють вороже ставлення до самого поняття – українська церква.\nДобре пам’ятаю з якою ненавистю, буквально з кулаками кидались віряни РПЦ на тих, хто створював першу громаду тоді УАПЦ, яка пізніше отримала в користування храм святого Володимира. Та й храмом його на той час назвати було важко – якийсь довгастий сарай. Тож, саме у цьому храмі, куди не йшли ні великі гроші, ні підтримка влади, усе по крихті зроблене справді віруючими людьми, люблячими руками і серцями.\nТож те, що Олександр Демиденко взявся за розпис цього храму, уже було виявом внутрішньої позиції і певного кроку проти течії.\nПроти своєї життєвої течії довелося йти і лауреату цьогорічної премії Осмьоркіна у номінації “Новітні спрямування” – Володимиру Остроухову. Ми писали про його незвичну виставку у дворі притулку «Затишна оселя».\nВан Гог із «Затишної оселі»\nТож, чи може художник іти проти течії? Проти звичних уявлень, усталених звичок, суспільних стереотипів? Очевидно, це не завжди комфортно, але часом буває просто необхідно.


Урядова гаряча лінія «Запитай у влади» / Офіційний сайт Перечинської Райдержадміністрації а Untitled Page\nроботи прямої телефонної лінії „Запитай у влади” у районній державній адміністрації на 2019 рік\nПряма телефонна лінія „Запитай у влади” проводитиметься у зазначені дні з 10.00 до 12.00 год. за телефоном 2-13-53.\nУ РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ ДІЄ "ГАРЯЧА" ТЕЛЕФОННА ЛІНІЯ (ТЕЛЕФОН ДОВІРИ)\nпоставити запитання особистого характеру та отримати необхідну інформацію. Всі дзвінки будуть зареєстровані працівником відділу документообігу, контролю та роботи із зверненнями громадян апарату РДА та подані на розгляд керівництву райдержадміністрації для вжиття заходів та вирішення.\nграфік роботи: щоп`ятниці з 13.00 по 17.00 к.ч.\nГрафік роботи "гарячої лінії": з понеділка по п’ятницю з 9:30 до 16:30 години, субота, неділя та святкові дні - вихідні.\nУрядова телефонна "гаряча лінія" (Національна система опрацювання звернень до органів виконавчої влади) – телефонний центр спілкування Уряду з громадянами, що дозволяє їм оперативно отримувати інформацію від органів виконавчої влади. Усі дзвінки приймають фахівці Урядовогоконтактного центру та надсилають їх відповідним органам виконавчої влади відповідно до компетенції, які розглядають звернення та надають відповіді заявникам.\nпонеділок-п`ятниця з 8 до 21 години, субота - з 8 до 19 години.\n- спеціалізовану "гарячу лінію" – "Діалог з малим бізнесом" з метою оперативного розгляду скарг на протиправні дії посадових осіб органів виконавчої влади;\n• не вказані дані, які обов`язкові для заповнення картки заявника;


Тарас Бульба | 1999 р. | Премія Дарвіна\nПремія Дарвіна > Номінанти Премії Дарвіна > 1999 р. > Тарас Бульба\nУ Джима була літня мати, термін дії водійських прав якої закінчувався. Вона не хотіла втрачати свою ліцензію навіть при тому, що реакція у неї була дуже маленька, про що Джим чудово знав, як ніхто інший.\nНе встоявши перед рішучістю літньої матері, він особисто відвіз її на повторний тест-драйв, необхідний за законом для продовження дійсності водійського посвідчення. У прекрасний теплий сонячний день повторної экзаменовки, він забрав її з дому і привіз на місце тест-драйву.\nКоли підійшла їхня черга, він супроводив мати до автомобіля і допоміг сісти на водійське сидіння. Підійшов інспектор і збирався сісти на сусіднє крісло.\nІ тут почало відбуватися щось безрозсудне. Джим розташувався позаду автомобіля, в трьох метрах від цегляної стіни за його спиною. Його матуся завела двигун, включила задню передачу і натиснула педаль акселератора.\nЕкзаменатор відбувся зламаною рукою, а от у Джима не було жодних шансів. Винуватиця ДТП заохочується подякою за порятунок людства від своїх поганих генів.\nМати навіть не з’явилася на похорон сина. За словами родичів, вона не відчуває докорів сумління за скоєне, вважаючи, що це була помилка Джима. Як би то не було, номінуються обидва.\n(1999 рік, Іллінойс)\nМодус операнді ляпсус\nНімеччина. Довга помаранчева ідилія чоловіка та жінки закінчилася після розлучення. Після тривалих запеклих судових шлюборозлучних засідань, сорокарічний Уве з Бранденбурга...


Виробник вітрил: Нільс Молькентін з Кіля | Інформація та корисні поради туристам у Німеччині | DW | 13.04.2010\nВиробник вітрил: Нільс Молькентін з Кіля\nНільс Молькентін хоч і сидить цілий день за швейною машиною, але він не швець. Він виробляє не штани або сорочки, а вітрила. 26-річний юнак вивчив свою справу досконально. Все в його житті визначається вітром і водою.\nЛюди з півночі Німеччини, коли розмовляють про погоду, не ведуть просто невимушену бесіду. Для жителів узбережжя погода важлива – вони займаються водним спортом, з професійних причин або планують подорож на вихідних. Все вищесказане стосується і Нільса Молькентіна з Кіля. Він завжди точно знає, звідки дме вітер. Бо вітер – то вирішальна сила в його роботі та хобі. Це відомо і його колегам. Наприклад, Ірмгард, що працює з ним у кільській майстерні з виробництва вітрил, завжди спокійна та впевнена у прогнозі погоди від Нільса: «У Нільса можна дізнатись, що за погода буде на уїк-енд. Він ретельно її досліджує, і що сильніший вітер, то частіше дзвонить його мобільний. Тоді він домовляється про серфінг»,- розповідає Ірмгард.\nНільс Молькентін співчуває клієнтам\nНільс Молькентін загалом завжди готовий до роботи. В 26 він холостякує і має вдосталь часу, щоб будь-якої миті зібрати спорядження, покликати пару друзів і розпочати мандрівку в своєму автобусі марки «Volkswagen». В напрямку Данії чи іншої точки зустрічі серфінгістів на півночі Німеччини.\nТа це не значить, що життя Нільса Молькентіна зовсім безтурботне. Оскільки серфінг та віндсерфінг, все, пов’язане з вітрилами, не таке вже й безпечне та надійне. Так чи інакше, посада виробника вітрил приносить регулярний заробіток. До того ж, робота для Нільса – не лише засіб досягнення мети. Він займається шиттям вітрил вже 9 років, бо просто любить море. І так практично завжди: у випадку аварій з вітрилом він здатен самостійно все відремонтувати. Роботу він виконує з задоволенням: з наближенням п’ятниці Нільса Молькентіна дедалі важче втримати біля швейної машини. Він прагне до води. Але Нільс Молькентін не той, хто слідкує за годинником, хоча й вчасно закінчує останній робочий день тижня. У всякому разі, так говорить шеф Молькентіна, Андреа Дмох.\nНільс точно знає все, що стосується серфінгу, бо ремонтує несправні вітрила: «Коли, наприклад, в кінці робочого тижня з’являються ремонтні роботи, звертаються спортсмени, які займаються водним спортом: адже вони хочуть вийти в море вже у вихідні, як і Нільс. Тому він рідко відмовляє у ремонтові вітрил, він обов’язково задовольнить клієнта, щоб і той отримав задоволення від серфінгу на вихідних.\nВиробництво вітрил має ще одну мету\nНільс Молькентін, працюючи виробником вітрил, вдало розширює свою діяльність. «Ми з двоюрідною сестрою, її подругою заснували лейбл з назвою « Ho’ohakii». Слово походить з гавайської мови та означає «унікальний» . Ми виробляємо сумки, портмоне, пояси із старих, непотрібних вітрил. На сьогодні ми плануємо сміливо ввійти з цією ідеєю в сферу серфінгу».\nСумки та інша продукція, виготовлені з вторинної сировини, виглядає добре і на дивовижу надійно. Незважаючи на перші успіхи, Нільс Молькентін ще далекий від того, щоб кинути роботу шиття вітрил. Він терплячий, як і всі серфінгісти в очікуванні ідеальної хвилі. Та «Ho’ohakii», тобто «унікальний», чудово пасує йому і його ідеї бізнесу.\nАвтор: Мат m Цувела, Захар Бутирський\nАнкета: виробник вітрил Нільс Молькентін\nФотогалерея: виробник вітрил Нільс Молькентін\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/MT6t


Біллі Айліш присвятила українцям пісню Your Power - Showbiz\nShowbiz Музика Біллі Айліш присвятила українцям пісню Your Power\nБіллі Айліш присвятила українцям пісню Your Power\n21:17, 10 квітня Читать новость на русском\nБіллі Айліш присвятила пісню українцям / facebook.com/billieeilish\nАмериканська співачка Біллі Айліш вирішила приєднатися до глобальної благодійної кампанії Stand Up For Ukraine. Вона присвятила українцям пісню Your Power.\nЗірки світового шоубізнесу вирішили організувати онлайн-захід із закликом до світових урядів та установ підтримати гуманітарні проєкти, направлені на допомогу Україні – Stand Up For Ukraine. До участі долучилася і співачка Біллі Айліш, яка зі своїм братом Фіннеасом О'Коннеллом виконала пісню Your Power зі свого останнього альбому.\nДо теми "Як ви спите вночі": Måneskin підтримали Україну потужною піснею з кадрами війни\nНа початку ролику співачка звернулася до світових лідерів із закликом підтримати Україну.\nМи виконаємо Your Power як заклик до дій. Мільйони українців покинули домівки, тому ми маємо негайно діяти й підтримати цих людей. Всі, хто дивляться це відео, поширюйте інформацію, щоб наші лідери знали й діяли. Ми підтримуємо Україну,\n– заявила Біллі Айліш.\nПісля виконання пісні, співачка звернулася о своїх фанатів.\n"Your Power – одна з моїх улюблених пісень. Вона розповідає про багато речей, але у цей момент вона найбільше резонує мені зі зловживанням владою, адже це саме те, що ми бачимо зараз й це дуже небезпечно. Немає навіть потреби говорити, як болісно таке зловживання вдарило по Україні. Я не можу зробити багато, але я хочу сказати, що підтримую українців. Ця пісня була для них, я присвячую її народу України", – розповіла співачка.\nДивіться відео виконання пісні Your Power Біллі Айліш\nYour Power – трек з останнього альбому співачки Happier Than Ever, випущеного у липні 2021 року.\nБіллі Айліш – не єдина, хто зі знаменитостей долучився до кампанії Stand Up For Ukraine. Свої відео записали і Мадонна, U2, Елтон Джон, Селін Діон, Біллі Джоел, Weeknd, Х’ю Джекман, Green Day, Juanes, Гарт Брукс, Jonas Brothers, Kacey Musgraves, Pharrell, Оззі Осборн, Red Hot Chili Peppers, Radiohead, Tame Impala, Кріс Рок, Джон Батіст, Алехандро Санс, Демі Ловато та Pearl Jam.\nІ навіть син Джона Леннона Джуліан порушив свою обіцянку та виконав легендарну пісню батька Imagine на концерті Stand Up For Ukraine. До цього він заявляв, що виконає її лише у разі настання кінця світу.


Лікар Майкла Джексона розповів про таємниці співака » ILife-News\nЛікар Майкла Джексона розповів про таємниці співака\nДоктор загиблого поп-короля Майкла Джексона Конрад Мюррей не так давно вийшов з в'язниці. Відразу ж після цього його відверте інтерв'ю було надруковано в одному із західних видань, де він розкрив багато особистих таємниць зірки, про які не знали навіть близькі люди.\nТак вийшло, що Джексон дуже довіряв Конраду, і тому ділився багатьма своїми переживаннями. Лікар розповів про те, що він щовечора ставив співакові катетер з причини того, що Майкл страждав нетриманням. Так само співак зізнався, що він не вміє користуватися презервативами, і більше того, що у нього не було ніколи інтимного зв'язку з Деббі Роу.\nОднією з найбільш сокровенних таємниць стало визнання Джексона, що він якось раз піддався сексуальному насильству, в той час як перебував під наркозом. Саме через це співак був настільки сильно стурбований своєю безпекою. Мюррей так само не виключає можливість того, що смерть співака була самогубством.\nПеріс Джексон порізала собі вени, дізнавшись, що у неї з братом різні батьки


Офіційний сайт Миколаївської обласної партійної організації "НАШ КРАЙ" - Надбавка за вислугу років соціальним робітникам і психологам установлюється з 01.02.2019 р.\nЗгідно з пунктом 2 Порядку надбавка за вислугу років установлюється залежно від стажу роботи в таких розмірах: понад 3 роки — 10 відсотків до посадового окладу; понад 10 років — 20 відсотків; понад 20 років — 30 відсотків. Переліком посад працівників, які мають право на встановлення надбавки за вислугу років, визначеним пунктом 3 Порядку, не було передбачено таких посад, як соціальний робітник і психолог.\nТеги: надбавка за вислугу років, Наш Край


Давидівобрідська ЗОШ - На захисті Незалежності України\nНеділя, 19.01.2020, 04:29\nБілий Вадим Миколайович\nНародився 25 квітня 1970 році в сім'ї вчителів.\nУ 1977 році вступив до першого класу Давидівобрідської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, яку закінчив 1987 році. Продовжив навчання у Новокаховському ПТУ. У 1988 році здобув професію електромонтера.\nУ 1988 році був призваний до армії на строкову службу. Служив у морській частині прикордонних військ Камчатки (Тихий океан). З 1991 по 2000 рік працював у Новокаховському рефрижераторному депо. У 2000 році почав працювати в Укртелекомі.\n21 травня 2015 року став учасником АТО.\nНародився 29 квітня 1989 року в селі Давидів Брід Великоолександрійського району Херсонської області.\n1996 – 2005 роки - навчання у Давидівобрідській середній школі.\n2005-2006 роки - навчання в Херсонському обласному навчально-курсовому комбінаті житлово-комунального господарства.\nЗ 2007 по 2008 р. проходив строкову службу в ЗСУ (169 Навчальний Центр «Десна»).\nІз 2013 року служив за контрактом в Національній Гвардії України, в/ч 3056 на посаді заступника командира 1-го зводу стрілецької роти у званні старшини.\nІз липня по жовтень 2014 року брав участь в АТО. Під час бою 24.08.2014 року біля села Новоіванівка Амвросіївського району Донецької області було поранено та взято в полон.\nЗ вересня 2015 навчається заочно у Херсонському державному аграрному університеті.\nПтиця Артем Юрійович\nНародився 26 липня 1990 року в селі Давидів Брід.\nУ 2007 році закінчив Давидівобрідську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів. Навчання продовжив у Херсонському професійному училищі № 1.\nУ 2009 році був призваний на строкову службу повітряно-військових сил України у м. Дніпропетровську. Після проходження служби працював протягом двох років у м. Херсоні (на фірмі «Оптіма»).\nУ 2013 році перебував у дисантно-штурмовій бригаді м. Миколаєва.\nІз 23 лютого 2014 року брав участь у подіях в АР Крим та бойових діях на сході України. За високий проявлений патріотизм, відважність, мужність у боротьбі з терористами нагороджений медаллю.\nНародився 31 травня 1973 року в селі Станіславі Білозерського району Херсонської області. У 1988 році закінчив 9 класів Благодатівської школи. Продовжив навчання в Архангелькому ВПУ, яке закінчив з відзнакою.\nУ 1990 році був призваний на строкову службу до української армії. Прослужив 2 роки у повітряно - десантних військах. Присвоєно звання сержанта.\n20 серпня 2014 року був мобілізований до української армії. Службу проходив в зоні АТО у 30 окремій механізованій бригаді.\nЗакінчив службу 10 вересня 2015 року.\nКозловський Євген Ігорович\nНародився 29 квітня 1993 року в смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області.1 вересня 1999 року пішов навчатися до першого класу Великоолександрівської ЗОШ І – ІІІ ступенів № 2. У зв’язку з переїздом родини до с. Давидів Брід навчання продовжив у Давидівобрідській ЗОШ І – ІІІ ступенів, де закінчив 11 класів у 2010 р.Після отримання повної середньої освіти рік працював в лісгоспі.\nПотім Євген вступив на заочне відділення Харківського аграрного університету ім. В.В. Докучаєва та отримав вищу освіту за спеціальністю\n«Інженер лісового господарства». У травні 2011 рокубув призваний на строкову службу до внутрішніх військ МВС України. Після закінчення строкової служби вирішив продовжити службу у Збройних Силах України на контрактній основі у м. Херсоні. Після закінчення контракту в 2014 році підписав новий контракт зі ЗСУ. Службу проходить в складі батальйону «Донбас Україна». З травня 2016 р. Козловський Євген Ігорович перебуває на передовій в зоні антитерористичних операцій на сході нашої країни.\nЗа належне виконання обов’язків , проявлений високий патріотизм Євген у жовтні 2016 був нагороджений медаллю « За жертовність», а вже в січні 2017 – знову відзнака – медаль « За зразкову службу в Збройних Силах України».\nПишу тобі, солдате…\nТи, як і я, не думав про те, що буде війна, і наскільки забуто минулі часи! Ти там - а це уже відважно. Так! Буває страшно і не вистачає рідної домівки, смачних маминих страв. Але ти тримайся! Адже з тобою - Україна! Так! Я не в АТО, не знаю сили того болю, як ти. Але хочу тебе підтримати, сказати, щоб тримався і обов’язково, як і я, вірив у своє повернення додому! Уявляй частіше дім, запах теплого сніданку і щирий сміх за родинним столом. І вже не страшно! Ні, вже спокійно!\nБережи себе, солдате! Повертайся живим!\nЧечель Т, учениця 11 класу\nСолдате, любий наш солдате!\nМи будемо тебе завжди чекати.\nІ вдячності своєї ми не можем передати\nЗа те, що ти пішов Украйну захищати!\nЗа нашу рідну неньку-Україну\nЗ тобою разом і душею, й тілом встанем.\nСолдате, о любий наш солдате!\nВернись живим до рідної до хати.\nТебе ж чекає твоя сива мати,\nЯка, хвилюючись за тебе,\nВже й перестала спати.\nЄрохіна Л., учениця 11 класу


В нормальних умовах кістковий мозок є «базою», де виробляються елементи крові. Процес починається з перетворення стовбурових клітин в бластні. У ньому беруть участь всі трубчасті і плоскі кістки скелета. Встановлено цікава властивість: при трансплантації кісткового мозку стовбурові клітини самі «знають», де потрібно влаштуватися. Показано, що близько 85% направляються в кістковий мозок, хоча його масова частка становить лише 6% ваги тіла. А інші розподіляються між легкими, селезінкою і печінкою. Цю реакцію назвали «хоумингом», ймовірно вона пов’язана з передаванням інформації між клітинами по своїх каналах.\nВ кістковому мозку продукуються попередники всіх клітин крові, але відбувається «дозрівання» тільки еритроцитів, тромбоцитів і деяких видів лейкоцитів. Для остаточного дозрівання лімфоцити переходять в селезінку і вилочкової залози. Загальна диференціація йде по 12-ти напрямках (поки вивченим). Керує нею генний механізм. Встановлено поєднання генів, що сприяють розвитку правильних клонів клітин крові і викликають збій системи поділу на різному рівні з утворенням «недозрілих» примірників.\nРадимо вам прочитати: Гострий мієлобластний лейкоз і його лікування\nСеред мієлоїдних форм лейкозу максимальна чутливість до застосування транс-ретиноєвої кислоти (змінений вітамін А і триоксид миш’яку) спостерігається при гострому промиелоцитарном мієлолейкозі. Цьому препарату вдається вплинути на генний фактор і змінити патологічну трансформацію клітин. При цьому, на відміну від цитостатиків, злоякісні клітини не вбиваються. Подібний вид терапії називається індукованою.


Кролевецький щоденник: червня 2010\nФотозвіти про велосипедні тури у червні 2010\nНа форумі додано ФОТО про велотур у Батурин 21 червня 2010\nу село Камінь 13 червня 2010\nта у Батурин 07 червня 2010\nЗапрошую кролевчан приєднатися до велисопедних прогулянок навколо Кролевця та по району.\nДокладніше дивіться тут: http://forum.krolevets.com/viewforum.php?f=35\nТакож приєднуйтеся до кролевецької групи у Фейсбуці. Там ми будемо робити оголошення про заплановані поїздки. Є також наміри, наприклад, гайнути до Батурина, Спащанського лісу тощо.\nPosted by Volodymyr Kurylenko at 01:44 Немає коментарів:\nБезпритульні тварини в нашому місті\nРівень цивілізованості суспільства визначається по тому, як в цьому суспільстві ставляться до дітей та тварин. Що й говорити - і в тому, і в іншому випадку нам є куди рости, і що справляти, і було б дивним порівнювати дітей з тваринами, але доля правди в цьому є. Погодьтесь, що дитина, на очах якої від наглої смерті помирає тварина (яку або застрелили, або отруїли в рамках "очищення міста" від безпритульних тварин), в будь-якому випадку отримає психологічну травму. А якщо ми їй ще й розкажемо, що це неприємна, але необхідність, то нічого дивуватися, якщо з цієї дитини виросте байдужий або жорстокий дорослий. Замкнене коло. На Заході для безпритульних тварин створюють притулки, їх лікують, стерилізують (а отже, вони не зможуть примножити кількість тварин-"бомжів"). Потім їх або випускають знову на вулицю, надівши спеціальний ошийник, або прилаштовують в "добрі руки". У нас або відстрелюють, або труять. І те, і інше - зло, найстрашніше, що це не соромляться робити на очах у всіх, в тому числі, і дітей, від цього страждають домашні тварини, які випадково з'їдають отруєну приманку або потрапляють "не в те місце і не в той час".\nЯ розумію, що безпритульні тварини - це серйозна проблема. Собаки збиваються у зграї і становлять загрозу мешканцям міста. Коти, звісно, не будуть полювати на людей, але перенести лишай або сказ можуть.\nМене вражає інше - чому людей, які хочуть допомогти тваринам, які оббивають пороги в мерії, які підгодовують хвостатих безхатченків, у нашому суспільстві прийнято вважати несповна розуму. Звісно, набагато "розумніше" вийти на них з рушницею чи мішком отрути. Вел-ликого розуму справа!\nГосподарі, у яких є кішки, не завдають собі клопоту стерилізувати їх або годувати гормональними засобами, які регулюють народжуваність. Новонароджених кошенят або топлять, або просто викидають на вулицю. І я не знаю - що гірше.\nУ нашому дворі діти обладнали для кішки, яка народила кошенят, будиночок, годують її. Сусіди - спасибі їм велике - побурчали для годиться, та й самі почали приносити об'їдки. Каюсь - минулого тижня кількість кошенят збільшилось на одне через мене. Бо якась "добра душа" викинула крихітне кошеня на зупинці біля Центру зайнятості. Моєї байдужості не вистачило, щоб пройти мимо і не відгукнутись на відчайдушний плач. Я несла це кошеня в оберемку і картала саму себе. Дякувати сусідам - вони лише посміялися, дякувати кішці-мамі - прийняла знайду, як рідну. Але я про інше - кошенята виростуть, народять своїх і так може тривати до нескінченності. Мені б хотілося, щоб ці кошенята знайшли собі господарів. Адже багато хто з нас хоче мати пухнастого друга, але ніяк не може на це зважитись. І багато чого втрачає. Зупиніться біля кошеняти, яке викинули - дайте йому дім, їжу і турботу. Воно віддячить вам відданістю і любов'ю - тим, чого ви не купите ні за які гроші.\nНапишіть мені - я допоможу знайти вам вірного друга. :)\nPosted by Lyudmyla at 14:48 1 коментар:\nФотозвіти про велосипедні тури у травні 2010\nНа форумі додано ФОТО про велотур у село Погорілівка 23 травня 2010\nта до колишньої військової бази, що біля села Ретик 16 травня 2010.\nPosted by Volodymyr Kurylenko at 16:01 Немає коментарів:\nПро війну - очима правди\nУ Міжнародний день музеїв у Кролевецькому краєзнавчому музеї відбулася ще одна знакова подія - презентація книги Михайла Сереженка "Война. Записки солдата". Це вже друга опублікована книга відомого на Кролевеччині краєзнавця, педагога, громадського діяча. А загалом працівниками музею підготовлено до випуску 8 книг. І як наголосив директор музею Анатолій Карась, це - єдиний такий приклад в області.\nВипуск книги, що презентувалась, здійснено за сприяння нашого земляка, Героя Російської Федерації Миколи Макаровця, який, до речі, був учнем Михайла Гнатовича. У передмові до книги М.О.Макаровець зазначив, що це, у певній мірі, - його обов'язок підкреслити повагу до пам'яті талановитого педагога, історика і громадянина великої країни, який, як і багато його ровесників, без роздумів добровольцем пішов захищати Батьківщину.\nЯк говорили виступаючі на заході, головний спеціаліст районного відділу культури і туризму Людмила Булах, донька автора книги працівник музею Олена Сереженко, сестри Миколи Макаровця Ольга та Лідія Срібранець, учитель історії Олександр Денисенко, член пошукового загону Кролевецького районного краєзнавчого музею, студент Олександр Лебедь, про війну потрібно знати всю правду, а особливо бачену очима рядового солдата. І треба винести основний урок з історії: з війною потрібно боротись, поки вона ще не розпочалась.\nРукописів спогадів про грізну війну у Михайла Сереженка багато, він писав для своїх нащадків і дуже не сподівався, що вони будуть опубліковані. Багато разів смерть чатувала на молодого солдата, але доля залишила його живим, мабуть, щоб став свідком тих трагічних і героїчних подій.\nЗавідуюча читальним залом ЦРБ (ред: Центральна Районна Бібліотека) Оксана Кравченко, яка вела захід, закликала всіх прочитати книгу, що описує правдиві будні війни.\nУ цей день особливо активних пошуківців Миколу Хребтова та Олександра Лебедя було нагороджено грамотами й цінними подарунками а також відзначено колектив Кролевецького районного краєзнавчого музею.\n№21, 28 травня 2010 року\nP.S. Ви можете завантажити книгу за цією адресою: http://krolevets.com/museum.php?books#Serezhenko:_Voyna_Zapiski_Soldata\nPosted by Volodymyr Kurylenko at 01:54 Немає коментарів:


Книгою року Бі-Бі-Сі 2009 стала книга «Таке» Іздрика » Події » Нагороди » Буквоїд\nПро це оголошено під час фінальної церемонії, яку цього року в Києві приймає Британська Рада.\nПремію в 1000 фунтів стерлінгів Юрку Іздрику вручив Надзвичайний та Повноважний Посол Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії в Україні пан Лі Тернер.\nКнигу «Таке» видало харківське видавництво «Клуб сімейного дозвілля».\nЦе вже друга Книга року Бі-Бі-Сі, видана ними; торік цю премію отримав роман «Молоко з кров´ю» письменниці родом з Херсона Люко Дашвар (псевдонім Ірини Чернової).\nДо цього лауреатами премії стали Володимир Діброва («Андріївський узвіз», 2007 р., видавництво Факт, Київ) Сергій Жадан («Капітал», 2006 р., видавництво Фоліо, Харків), Юрій Винничук («Весняні ігри в осінніх садах», 2005 р., видавництво Піраміда, Львів). Широка географія книжок, які перемогли у премії Книга року Бі-Бі-Сі, показує, що українська література активно твориться - і читається - по обидва боки Дніпра.\nП´ятірка року Бі-Бі-Сі 2009 - тобто так званий «короткий список»\nкнижок, із яких безпосередньо журі й обирало переможця - виглядала так:\nПремія «Книга Року Бі-Бі-Сі» існує вже 5 років. Перші два роки поруч із експертним журі існувало онлайн-голосування читачів на сайті Української служби bbc.ua, а книжки для участі в премії номінувала аудиторія Бі-Бі-Сі. Згодом, зі зростанням популярності премії, правила Книги року Бі-Бі-Сі було змінено в бік наближення до Букерівської премії: так, нині книги номінують самі видавництва. Ми приймаємо до 3 повноформатних книжок нової української прози, виданих у певний період (враховуючи реалії видавничого ринку, ми обрали точкою відліку Львівський форум видавців, під який багато видавництв підлаштовують свої плани), а видавництвам книжок-попередніх переможців дозволяється додатково номінувати одну книгу автора-переможця.\nАудиторія Бі-Бі-Сі, замість масового голосування на вебсайті, тепер бере участь в літературному процесі на Бі-Бі-Сі індивідуально: вже третій рік ми проводимо Конкурс читацьких рецензій, призом у якому є коштовна ручка. Цьогорічною переможницею конкурсу читацьких рецензій стала Тетяна Мельник, яка живе в Німеччині, отож приз прийшла за неї забирати її мама Наталія Степанівна.\nЦе вже третя Тетяна-переможиця Конкурсу читацьких рецензій; перший конкурс виграла Тетяна Дігай з Тернополя, другий - Тетяна Трофименко з Харкова - отож географія нашої аудиторії, як видно навіть із цього прикладу, простирається далеко за межі України.


Код города 034 / +42134 / 0042134 / 01142134, Словаччина (Код міста / Код зони)\nКод города 034 (+42134 / 0042134 / 01142134) (Код міста / Код зони)\nКод города / Код міста: 034 (+42134)\nПрефікс 034 - це код міста Senica. Для фіктивного номера телефону 7525821 та коду регіону (код города / код міста) 034 дзвоніть 034 7525821. Senica знаходиться в Словаччина.\nПрефікс коду регіону (код города / код міста) присвоює номер телефону абонента певній локації. Окрім коду регіону (код города / код міста) існують інші типи префіксів: префікси міжнародних країн, префікси мобільних операторів та префікси різних сервісів. Вони поєднуються для кількох цілей. Під час дзвінка з однієї країни в іншу у випадках, коли одержувач дзвінка має стаціонарний телефон, префікс країни поєднується з кодом регіону (код города / код міста) та номером абонента. Для фіктивного номера телефону 7525821, коду регіону (код города / код міста) 034 (Senica) та Телефонний код країни 00421 дзвоніть 00421 34 7525821. Якщо дзвінок здійснюється на мобільний пристрій, код регіону (код города / код міста) поєднується з префіксом мобільного оператора та номером абонента. Якщо дзвінок здійснюється абоненту в тій самій країні, код регіону (код города / код міста) можна пропустити. У випадку національних дзвінків з одного стаціонарного телефону на інший телефонний код також може бути пропущений у багатьох країнах, коли обидва абоненти мають однаковий код регіону (код города / код міста). Зокрема, у країнах, де абоненти мають змогу зберегти свій номер телефону після переїзду в інше місце чи місто, код регіону (код города / код міста) - у даному випадку 034 - також потрібно вводити.\nПослуги, доступ до яких здійснюється через сервісні префікси, можуть стягувати плату не тільки з телекомунікаційних компаній, але і з компаній, які пропонують ці послуги. Як результат, ряд сумнівних компаній пропонують послуги, які є малокорисними, але спричиняють суттєві витрати. Щоб ще більше збільшити свій прибуток, подібні сервіси намагаються утримати абонентів на лінії якомога довше. Наглядові органи регулярно вживають заходів проти таких постачальників, але на це не можна розраховувати. Крім спеціальних номерів, які можна ідентифікувати за допомогою їх префіксів, існують також номери швидкого набору. Найвідомішими є аварійний номер 112 у Європі та 911 у Північній Америці. Ці номери можна використовувати по всій країні без префіксів, наприклад, без Телефонний код країни +421 (00421) або коду регіону (код города / код міста) 034 (Senica).\nЯкщо, перебуваючи в Словаччина, користувач бажає зателефонувати абоненту в Senica, окрім коду міста, знадобиться Телефонний код країни, до якої потрібно зателефонувати. Телефонний код країни Словаччина починається з +421 (00421), таким чином, якщо, перебуваючи в Україна, користувач бажає зателефонувати на номер в Senica, потрібно додати до такого номера префікс +421 34. В цьому разі нуль перед кодом області пропускається. Для фіктивного номера телефону 7525821, коду регіону (код города / код міста) 034 (Senica) та Телефонний код країни 00421 дзвоніть 00421 34 7525821.