Спальня в скандинавському стилі (77 фото): дизайн інтер’єру спальні-вітальні, шпалери і освітлення в маленькій кімнаті • keycentre.com.ua\nСпальня в скандинавському стилі (77 фото): дизайн інтер’єру спальні-вітальні, шпалери і освітлення в маленькій кімнаті\nОформлення кімнат будинку у різних стилістиках – та тема, яка ніколи не перестане хвилювати людей. Чи не найважливіше місце в житті займають спальні. І саме тому додаток до них конкретного напрямку дизайну заслуговує ретельного розбору. У цій статті розглянемо правила оформлення спальні в скандинавському стилі.\nРозмова про скандинавський стиль в інтер’єрі доречно почати з того, що цей підхід затребуваний зараз в самих різних куточках світу. Це напрям дизайну доречно скрізь, незалежно від кліматичних умов. Стилістика північної Європи втілює екологічні мотиви і функціональність. Практичний, але простий вигляд «скандинавської» спальні сподобається і більшості жителів Росії. Він приємніше, ніж радикальні новації в дизайні.\nДізнатися кімнату скандинавського стилю неважко. Для неї характерні:\nприродні забарвлення (переважно білі, бежеві, іноді сірі і персиковий);\nперевага природних матеріалів (припустимо навіть хутро);\nмінімум меблів і аксесуарів;\nмаксимум світла (і природного, і штучного);\nрізноманітний керамічний декор;\nвикористання яскравих акцентів.\nВ якості кольорових включень можуть застосовуватися різні предмети і речі:\nподушки строкатих тонів;\nвитончені або незвично виглядають рослини (особливо добре разом з оригінальними кашпо);\nкартини насиченого забарвлення.\nПравда, до надмірно яскравим тональностям варто ставитися обережніше. Зробити приміщення затишним при їх використанні майже неможливо. Але навіть найбільш консервативно налаштовані люди не заперечить проти білосніжного стелі.\nГлянсова поверхня зробить кімнату візуально тепліше і просторіше. В іншому якихось особливих обмежень по вибору кольору немає.\nЧималу користь може принести, особливо для маленької спальні-вітальні, імітація природних матеріалів. Вона дозволяє економити кошти порівняно з повноцінним природним декором.\nДля драпірування вікон зазвичай використовують тонкий тюль. Втім, іноді краще зовсім відмовитися від всякої драпірування. А ось стіни у скандинавській кімнаті доцільно зробити якомога світліше.\nЗнання основних правил оформлення дуже важливо, але і вміння використовувати хороші колірні включення теж має величезне значення. Грамотне застосування яскравих акцентів і фону може дозволити:\nвідволіктися від непотрібних елементів у приміщенні;\nсконцентрувати увагу на переваги конкретної композиції;\nдодати в приміщення затишку;\nрозсовувати або стискати простір.\nБездоганним рішенням для людей, що цінують спокій є білий колір. Практично неможлива ситуація, коли цього забарвлення виявилось забагато. Якщо ж підбирати поєднання, то варто додатково використовувати чорну, блакитну, зелену і лимонну фарби.\nНепогані результати дає і застосування бежевих тонів. Там, де вони є, приміщення відразу виглядає елегантніше. Зазвичай бежеве забарвлення застосовують в оформленні:\nБеж відмінно комбінується з кавовою, персикової, фісташкою гамою. Малиновий тон теж непогано підходить. Уникнути надмірного ускладнення обстановки можна простим способом: відмовитися від великовагової меблів і темних штор. Іноді надходять і інакше – віддають перевагу золотому тюлю, витонченому висвітлення небудь красивим фільмам. У будь-якому випадку, вміло використаний беж гарантовано вписується в скандинавську обстановку.\nУваги заслуговує, на думку дизайнерів, також сіра фарба. Це рішення використовується вже досить давно і покликане насамперед підвищити яскравість одиничних елементів. Часто застосовують комбінацію сірого і білого, рожевого (червонуватого), синього, кавового квітів. Застосування рожевих тонів як домінуючих не надто популярне. Зате вони роблять приміщення оригінальніше.\nЗелений колір також може бути затребуваний в оформленні спалень, хоча їм користуються невиправдано мало. Якщо зелений колір не влаштовує, можна використовувати оливковий тон. Ці рішення роблять кімнату ідеально сприяє відпочинку, сну і емоційного розслаблення.\nЗелений колір допомагає освіжити простір. Але через надмірне захоплення такими кольорами інколи поглинається занадто багато світла, тому стає надмірно похмуро, тривожно.\nЦей момент заслуговує особливої уваги. З урахуванням канонів скандинавського підходу меблі в подібній спальні повинна бути зроблена з натуральних матеріалів. Ідеально підійдуть різні сорти деревини. Але просто поставити деяку кількість зроблених з дерева предметів меблів ще недостатньо. Спроби копіювання класичного підходу часто вживаються бездумно.\nПеренісши один-єдиний елемент стилістики (або навіть декілька їх) у свій простір, отримують хіба лише безглузду еклектику. Самі скандинави виробили особливий стиль не одномоментно, а наповнюючи приміщення меблями в різний час. Між появою різних предметів могли пройти багато років. Тому вони можуть мати досить різний вигляд. Упускати такий нюанс категорично не можна.\nВідтворити цей ефект можна, ставлячи в будинку меблі, що представляє різні десятиліття ХХ століття. Іноді використовуються навіть максимально старі речі. Але еклектика тільки здається, насправді все дуже вивірено і строго. Різнорідні складові об’єднуються обов’язково:\nдублюванням фактур поверхонь.\nЯкщо щось знайти дуже складно, залишається тільки вибирати замість відсутніх видів меблів природні форми. Звідси з’являються такі рішення, як:\nзаміна приліжкових тумб пеньками;\nвикористання гілок як аналога вішалки;\nкорч як опора стільниці.\nСкандинавський стиль категорично несумісний з «історичної» меблями. Це пов’язано також з його передісторією – відшукати в країнах Північної Європи старовинний стіна практично неможливо. Меблі може використовуватися в якості яскравих колірних включень. Але занадто насичені тони використовувати не можна.\nІндивідуальні смаки найкраще виявляти з допомогою не забарвлення, а фактури.\nЯка б меблі була в приміщенні спальні, які б кольору не використовувалися, все це не «заграє», якщо допущені помилки при формуванні освітлення. Скандинавський інтер’єр і тут проявляє свої закони. Від освітлювальних приладів потрібно:\nкомфортабельність у використанні;\nСтавити світильники і лампи треба тільки там, де вони реально потрібні для повсякденних цілей. При цьому декоративні мотиви враховувати не можна. Зазвичай освітлювальні прилади в скандинавських кімнатах монтують біля крісел, над письмовими столами або на них, на тумбочках поблизу ліжок. Варіанти виконання досить різноманітні, і немає необхідності обмежувати свій вибір на лампах класичного зразка. Альтернативами можуть бути мініатюрні оченята, гігантські підлогові світильники, трубки з розсіяним світловим потоком і ряд інших варіантів.\nЦілком допустимі і дуже великі люстри. Єдиною вимогою є суворе збіг зі стилістики з іншими предметами. Відмінний варіант такого «гіганта» – багаторазово збільшена копія білої лампи, зазвичай ставлять на стіл. Лінії світильника повинні бути абсолютно спокійні і плавні, гострі кути і грані виключаються.\nСлід врахувати, що функціональні характеристики кожного окремого приладу цінніше, ніж його вигляд. Данці, норвежці, шведи вважають саме так. При цьому цілком доречний підбір схожих світильників для всього будинку. Такий підхід робить житло гармонійніше і приємніше. А от чого у скандинавській спальні точно бути не може, так це поганої освітленості.\nЯкщо світла в інтер’єрі недостатньо, вид приміщення виявляється незвичайно похмурий. Іноді його навіть асоціюють з напівтемній печерою або з монастирською келією. Категорично неприйнятний найменший відхід від стилістики, навіть у дрібницях.\nОптимальні світильники – виконані в теплих тонах, що дають монохромний колір. Важливе значення має і потужність ламп.\nЕстетичність скандинавських спалень, підкреслюється світильниками, тільки здається виключно складною справою. Так, доведеться вирівнювати і стіни, і стелі ідеально гладкого стану. Однак існують варіанти, що дозволяють істотно заощадити і добитися непоганого результату. Мова йде про такі рішення:\nзбереження частини цегляної стіни в чистому вигляді з незначним вирівнюванням;\nповна відмова від допоміжних елементів;\nпокриття стін дерев’яною вагонкою, пофарбованій білою фарбою.\nЯкщо використовують вагонку або інше дерев’яне покриття, то воно має виглядати підкреслено грубо, неначе його погано обробили. Такий матеріал додасть нотки затишку в холодну білу, сіру або оливкову спальню. Замість деревини часто використовують матеріали, що імітують її фактуру. Такі рішення дешевше і майже не поступаються за практичним властивостям. На підлогу зазвичай кладуть світлу рейку (пофарбовану або незабарвлену, в залежності від особистих переваг).\nНайдешевші варіанти – лінолеум і ламінат (тим більше що комерційний клас в даному випадку не потрібно, можна обійтися менш якісними марками). Керамічну плитку використовують рідше. Вона дорожче тих же лінолеуму і ламінату, та й вибір в цьому випадку буде складніше. Що стосується оздоблення стін, то шпалери використовувати небажано.\nоббивають пофарбованої фанерою.\nУ спальні скандинавського стилю доречні скляні розсувні двері. Часто від них повністю відмовляються, щоб поліпшити вентиляцію і додати світла. В якості систем зберігання використовувати дорогу корпусні меблі не рекомендується, набагато зручніше відкриті інноваційні вироби, що поєднуються за виглядом з обробкою. Зазвичай рекомендується використовувати не просто однотонну обробку, а рішення, які спираються на фактуру і декор. Завдяки їм, а також маневрів кольором, вдається сформувати дуже приємні композиції.\nСкандинавський стиль, всупереч популярній думці, сумісний з аксесуарами. Проте вживати їх треба якомога менше. І тому кожному прикраси належить виняткова роль. Її використання доведеться продумати як слід. Хороші декоративні елементи повинні:\nмати природні кольори;\nскладатися з простих матеріалів;\nФіранки, рушники та інший текстиль прикрашаються клітинами, смужками. Корисно враховувати і наявність класичних національних візерунків. Для формування колірних акцентів використовують пледи, ковдри, подушки, покривала і всілякі накидки. Кращі фіранки – ті, які виготовлені з легкої, частково прозорої матерії.\nЗнавці радять вибирати завіси з бірюзових, злегка зелених і бурштинових тканин.\nКилим практично повністю виходить за рамки скандинавського стилю. Еєдиний допустимий варіант – виткані з бавовни килими теплого забарвлення. Інший текстиль повинен бути єдиного кольору без найменших візерунків. Рекомендується підбирати для спалень аксесуари білої і кремової забарвлення. Біля самого ліжка або дивана доцільно покласти невеликий килимок в спокійних тонах.\nВибираючи композицію спальні для дівчини, варто придивитися до такого рішення. Звичайно, картина на стіні сподобається не всім, але замінити її нескладно. Важливий сам принцип. Чисто білі стіни і витончена ваза, зелений квітка на вікні відмінно підходять як дизайнерське рішення, навіть на дачі. Втім, фахівці вважають, що ще більше перспективи такого оформлення в міській квартирі.\nМожна застосувати й альтернативне рішення. Суть полягає у використанні великої кількості полиць, закріплених на білій стіні. Вони не тільки вмістять безліч цінних, потрібних речей. Разом з цими речами утворюється, при вмілому підході, витончена композиція. А це фото наочно показує, що навіть «сильно заставлений» інтер’єр сірих тонів може виглядати блискуче, якщо його продумали до дрібниць.\nДокладно про головні правила скандинавського стилю в інтер’єрі ви можете дізнатися з відео.\n← Дизайн спальні 10 кв. м (83 фото): інтер’єр і планування в «хрущовці», варіанти ремонту в кімнаті, проекти квадратної спальні без вікна в сучасному стилі. Як обставити прямокутну кімнату?\nБіла кухня з деревом (59 фото): глянсовий кухонний гарнітур з білим дерев’яним верхом і низом, варіанти з дерев’яними вставками в сучасному дизайні інтер’єру →


Селянські страйки в Галичині — Вікіпедія\nСелянські страйки в Галичині — страйки селян в Галичині на початку XX століття. Спершу спорадичні й неорганізовані акції сільсько — господарських робітників і сільської бідноти, єдине джерело існування яких були заробітки по панських дворах і фільварках, з 1902 — масовий організований страйковий рух за покращення побутових умов і збільшення заробітної платні. Перші спорадичні селянські страйки охопили на весні 1900 15 сіл Борщівського повіту, зокрема маєтки великого польського землевласника графа Баворовського. Страйкарі вимагали підвищення поденної зарплатні з 18-20 до 50 центів і під час жнив з 80 центів до 1 ґульдена. Страйк був придушений австро — угорським військом.\nАктивними організаторами селянського страйку 1902 були тогочасні українські політичні партії: Національно-Демократична (Євген Левицький, В. Будзиновський, Л. Цегельський та ін.), Русько-Українська Радикальна Партія та УСДП; вони створювали низові страйкові комітети і вели роз'яснювальну роботу у пресі та пропагандичній літературі. Страйк почався у червні 1902 у Львівському і Перемишлянському повітах (на землях графа Анджея Потоцького), у кін. липня він охопив понад 500 сіл у 26 повітах у яких 200 000 осіб (перший масовий селянський страйк у Європі). Крім невиходу на працю, учасники селянського страйку підпалювали фільварки, двори й ліси. Даний страйк придушено за допомогою жандармських загонів і війська. За участь у страйку заарештовано понад 4 000 селян, більшість з них були засуджені на ув'язнення. Страйкарі виявили солідарність і дисциплінованість, поміщики змушені були піти на поступки. Страйки й сезонна еміграція на роботи до Німеччини (з 1903), на які виїхало до 80 000 осіб, підірвали шляхетське землеволодіння. Щоб врятуватися від руїни, землевласники були змушені парцелювати землю поміж місцевих селян і спроваджених ними польських колоністів, в наслідок чого 140 000 гектарів землі перейшло до селян. Селянські заворушення і страйки у 1901—1902 спалахнули також у деяких селах Буковини й Закарпаття.\nУ більшому обсязі селянські стайки в Галичині відновилися на весні 1906 — го року, охопивши 400 сіл у 35 повітах. Страйкарі вимагали збільшення зарплатні наймитів на постійній фільварковій роботі до 100—200 корон річно і поденної до 2 корон та 7 — 8 сніп замість 12.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Селянські_страйки_в_Галичині&oldid=25172996\nОстаннє редагування: 16 травня 2019, 17:57\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 17:57, 16 травня 2019.


Generator Amsterdam, Амстердам, Нідерланди – порівняйте ціни\nMauritskade 57, Амстердам, Північна Голландія, Нідерланди\nЧудовоНа основі 3 050 відгуків\nВигідні пропозиції готелю Generator Amsterdam\nВідгуки про Generator Amsterdam\nПро готель Generator Amsterdam\nПослуги Generator Amsterdam\nФото готелю Generator Amsterdam\nДе розташований Generator Amsterdam\nAlbert Cuypmarkt1,9 км\nVan Gogh Museum2,6 км\nAmsterdam RAI Exhibition and Convention Centre3,0 км\nOlympisch Stadion4,8 км\nАмстердам 's-Gravesandestraat0,2 км\nАмстердам 1e v.Swindenstraat0,3 км\nАмстердам Linnaeusstraat0,5 км\nАмстердам Plantage Lepellaan0,7 км\nАмстердам Wibautstraat0,8 км\nАмстердам Muiderpoort0,8 км\nБронювання готелю Generator Amsterdam: поширені запитання\nЯкі ціни в готелі Generator Amsterdam, якщо порівняти його з іншими 2-зірковими готелями м. Амстердам?\nГотелі категорії 2 зірки у м. Амстердам зазвичай коштують близько 219,19 за ніч. Але середня ціна у готелі Generator Amsterdam на 33% нижча, тут номер зазвичай можна забронювати лише за ₴4 328. Це вигідна пропозиція з урахуванням середнього рівня цін у м. Амстердам.\nЧи швидко можна дістатися з готелю Generator Amsterdam в Амстердам Схіпгол?\nЯкщо заторів немає, то поїздка з готелю Generator Amsterdam до аеропорту Амстердам Схіпгол зазвичай займає лише близько 14min (11,9 км). Утім, цей час може помітно збільшуватися у години пік – особливо в мегаполісах.\nЯк найкраще дістатися до готелю Generator Amsterdam з аеропорту Амстердам Схіпгол?\nОдин з найпопулярніших варіантів на сьогодні — це таксі або каршерінговий сервіс, яким можна скористатися після прильоту в Амстердам Схіпгол. Це недорого, але ми рекомендуємо звернути увагу на тарифи в години пік.\nЗа яким номером я можу зателефонувати у Generator Amsterdam?\nЗв'язатися з Generator Amsterdam можна за телефоном +31 207 085 600.\nЧи є у готелі Generator Amsterdam Wi-Fi?\nТак, гості готелю Generator Amsterdam мають доступ до Wi-Fi.\nО котрій годині потрібно звільнити номер у готелі Generator Amsterdam?\nЧас виїзду в готелі Generator Amsterdam – 10:00. Пізній виїзд можливий за попередньою домовленістю на стійці реєстрації.\nСкільки коштує проживання в готелі Generator Amsterdam у м. Амстердам, Нідерланди?\nУ середньому гості платять за ніч у готелі Generator Amsterdam ₴4 328, хоча деяким користувачам вдалося зняти номер лише за ₴1 392 за ніч. Зазначте ваші дати у формі вище, щоб побачити доступні на цей момент пропозиції.\nЧи є в готелі Generator Amsterdam ресторан?\nУ готелі Generator Amsterdam є власний ресторан. Будь ласка, зверніться до адміністратора щодо розкладу роботи кухні. У барі готелю можна замовити напої.\nЧи пропонує готель Generator Amsterdam послуги пральні?\nЯкщо під час перебування вам знадобиться випрати одяг, ви можете скористатися послугами пральні та зручностями готелю Generator Amsterdam.\nЧи далеко з Generator Amsterdam до центру міста Амстердам?\nЯкщо ви мешкатимете в Generator Amsterdam, то до центра міста Amsterdam-Noord, Амстердам буде лише 5,2 км. Серед туристів тут популярні такі місця, як Amsterdam RAI Exhibition and Convention Centre, куди ви зможете дістатися з Generator Amsterdam будь-яким видом транспорту.\nГотелі, схожі на Generator Amsterdam\nАмстердам: найкращі готелі\nАмстердам: інші популярні готелі\nGenerator Amsterdam – готелі поруч


13-12-2015 Святий апостол Андрій Первозванний – засновник Української Церкви\n13 грудня (за н.с.) Свята Православна Церква вшановує пам'ять святого апостола Андрія Первозванного. Саме він вважається великим світилом для всіх людей, які прагнуть до досконалості і до праведного життя з Христом. Як свідчить древнє церковне передання, саме апостол Андрій побував на наших українських землях, а тому справедливо вважається засновником Української Церкви.\nАпостол Андрій, як і його брат апостол Петро, ловили рибу на Галілейському озері, коли Ісус Христос покликав їх за собою. Як розповідає євангелист Іоан, Андрій був одним із учнів Іоана Хрестителя і ще раніше свого брата був призваний Христом на Йордані. Тому Андрія і назвали Первозванним. Апостол разом з своїм братом та двома синами були у числі найближчих Христових учнів.\nУ стародавньому літописі Київської Русі «Повість минулих літ» розповідається про подорож Андрія по українських землях: «Дніпро впадає у Понтійське море; море це звуть Руським. Уздовж його берегів навчав, як кажуть, святий Андрій, брат Петра. Коли Андрій навчав у Синопі і прийшов до Корсуня, він довідався, що від Корсуня недалеко гирло Дніпрове. І прибув він до гирла Дніпрового, а звідти вирушив угору по Дніпру. І сталося, що він прибув і зупинився під горами на березі. А ранком, уставши, промовив він до учнів, що були з ним: «Бачите ви гори ці? На горах цих засяє благодать Божа, буде місто велике і багато церков здвигне тут Бог». І піднявся він на гори ці, поблагословив їх, помолився Богу і зійшов з гори цієї, де пізніше виріс Київ».\nКиївський собор 1621 року, у часи відродження Української Православної Церкви після унії, ствердив апостольське походження християнства на українських землях. У соборній постанові сказано: «Святий Апостол Андрій – перший архієпископ Константинопольський, патріарх Вселенський і Апостол Український. На київських горах стояли ноги його і очі його Україну бачили, а уста благословляли, і насіння віри він у нас насадив. Воістину Україна нічим не менша від інших східних народів, бо і в ній проповідував Апостол».\nЗбирання відомостей про місію апостола до Скіфії розпочалось багато століть тому. Святитель Римський Климент (І ст.) та автор слов'янської писемності Кирило (Костянтин Філософ) вивчали відомості про перебування апостола в Криму. Монахи Єпіфаній та Яків, маючи як початкові джерела твори Климента Римського, Євагрія Сицилійського та Єпіфанія Кіпрського, обійшли чорноморське узбережжя і зібрали перекази про проповіді Андрія. Мисаїл VII Дука писав великому князеві Всеволоду Ярославовичу про місію Святого Андрія: «Священні писання і оригінальні історичні книги переконують мене, що наші держави мають одне походження і спільні корені, що одне і те ж спасительне слово дійшло до нас обох і ті ж самі свідки і предтечі божественної тайни принесли нам обом слово Євангелія».\nУ Криму поблизу Фіоленту (Севастополь), на місці, де Андрій влаштував печерну церкву, пізніше виник Балаклавський монастир.\nУ Пантелеймоновому монастирі на Афоні (Греція) зберігається священна реліквія – стопа Святого апостола. Самі ж мощі були перенесені в Константинополь, у храм святих апостолів. 1208 року хрестоносці забрали їх до Італії, в місто Амальфі, де вони й почивають нині. Голова апостола знаходиться у Римі, кисть правої руки – в Успенському соборі Москви, частинки мощів зберігаються у Шотландії та Андріївському скиті на горі Афон.\nОтже, споглядаючи на подвижницьке життя святого апостола Андрія Первозванного ми можемо сказати, що це була тверда духом і міцна силою людина. І справедливо апостола Андрія Первозванного вважають основоположником Української Церкви, так як його пророчі слова сказані про українські землі близько двох тисячоліть назад здійснилися – тут засяяла благодать і Бог дійсно побудував багато церков.\nДжерело: офіційний сайт Української Православної Церкви Київського Патріархату Церква.info\nПерегляди:(286) Розділ: ---


Втр, 30/01/2018 - 12:24\nЧоловік проник всередину магазину і викрав понад 1000 гривень.\nВтр, 30/01/2018 - 11:39\nЗа інформацією поліції, водій автомобіля не впорався з керуванням. Дво. Людей загинуло на місці ДТП. Один пасажир зміг вибратися.\nВтр, 30/01/2018 - 11:07\nУжгородські активісти повідомляють, що в мікрорайоні Шахта знову рубають ліс. Небайдужі ужгородці сьогодні планують піти до керівництва обласного лісогосподарства.\nВтр, 30/01/2018 - 10:12\nНа вулиці Краснодонській у Мукачеві сталася пожежа у житловому будинку.\nВтр, 30/01/2018 - 10:09\nСьогодні уночі прикордонники Чопського загону затримали 56-річного чоловіка, який намагався незаконно перетнути українсько-угорський кордон. Під час огляду вантажного автомобіля «Рено», який прибув у пункт пропуску «Тиса» на виїзд з України, наряд помітив відсутність одного з двох водіїв.\nСьогодні, 30 січня, на території Закарпатської області очікується хмарна погода, дощ. Температура повітря до +9, у горах – до +3.


Італійська безпосередність і свята простота. Мандрівка до Сан-Марино з UA-Футбол\n23 октября 2013, среда. 06:37\nМабуть, то мав бути наш карнавал. Добери наша збірна ті два зловіщих очки рік тому в поєдинку проти Молдови, до Сан-Марино футболісти й інші представники української делегації їхали б майже на гулянку. Суперник без найменших амбіцій і країна, яка рада кожному гостю – хтозна, може, саме там мало бути друге, за прикладом 2006 року, Тбілісі, звідки жовто-блакитна футбольна дружина поверталася б офіційним учасником Мундіалю? Та обставини склалися по-іншому. Так, що прибуття групи українців немов вписувалося в осінній спокій крихітної, загальною площею 61 квадратний кілометр і чисельністю населення в 30 тисяч осіб держави.\nУзбережжя Адріатичного моря в Ріміні. Вид з літака\nТочніше, трохи наші співвітчизники район Серравалле, де знаходиться однойменний п’ятитисячний стадіон, на якому свої поєдинки проводить національна збірна Сан-Марино, сколихнули. На якісь дві години, поки тривав матч, в якому господарі отримали вісім голів без відповіді. Місцевих фанатів на тій грі було значно менше, але їхнє «Форца, раґацці» (вперед, хлопці) звучало іноді надзвичайно експресивно. Після свистка арбітра привід для свята мала лише одна сторона. Втім, звістка з Лондона, де поляки програли Англії, змусила сприйняти 8:0 і перший в історії української збірної хет-трик стримано. Попереду - плей-офф. Тоді ні ми, ні футболісти, ще не знали, що грати доведеться з французами.\nПроводивши футболістів до автобуса аплодисментами, фанати роз’їхалися кожен своїм маршрутом. Журналісти ж разом зі збірною попрямували назад до італійського містечка Ріміні, що в 15-ти кілометрах від Сан-Марино, до найближкого летовища «Федеріко Фелліні». Дивовижно, але фанати там теж були. Небагато й лише окремого футболіста. Четверо дівчат азійської зовнішності очікували кумира з футболкою «Дніпра» і прізвищем «Коноплянка» на спині.\nВ літаку – теж спокій. Футболісти зробили емоційне фото на згадку, а потім занурилися хто в читання книг, хто в картярські забави, а хто, вдягнувши навушники, слухав музику. Гравці розташовуються в хвостовій частині літака. Передні сидіння в бізнес-класі зазвичай займають Анатолій Коньков і Михайло Фоменко. Проходячи повз місце президента ФФУ, помічаю на ньому книгу Віталія Кварцяного «Футбол – это не только победы».\nТак, не тільки перемоги. Впродовж двох діб перебування в Сан-Марино в час, коли знаходився в готельному номері, постійно дивився місцевий спортивний телеканал. Виявилося, що в Сан-Марино навіть грають у хокей і зовні це видовище виглядає ефектніше, ніж телекартинка з відкритого чемпіонату Білорусі з київського спорткомплексу «Авангард» років десять тому. Але найбільшу цікавість викликав огляд матчів чемпіонату Сан-Марино з футболу. Ці поєдинки проводяться на стадіонах, які у нас прийнято називати шкільними. З такими ж дерев’яними лавочками і витоптаною у штрафних майданчиках травою. Та й рівень майстерності приблизно схожий з баталіями міжшкільних першостей чи не будь-якого з українських міст. Хіба-що екіпіровані сан-маринські футболісти трохи краще. І перемогам вони радіють щиріше, ніж у нас діти.\nТут ніхто не приховує, що спорт їх цікавить виключно, як процес, складова здорового способу життя. Разом з тим, щиро захоплювався тій великій кількості футбольних полів з натуральним покриттям, яке довелося бачити вздовж 15-ти кілометрів дороги з Ріміні в Сан-Марино. Полів доглянених, хоч невеликі залисини в традиційно «гарячих» точках пояснюють, що використовуються ці газони регулярно.\nІсторики кажуть, що Сан-Марино – найстаріша республіка в світі. Будувати її на горі Титано, котра височіє на 700-х метрах над рівнем моря, християнський каменяр Маринус начебто почав у 301-му році. Що дуже вразило на шляху з Ріміні в Сан-Марино, так це майже повна відсутність людей. Обідня пора, а поруч з будинками – ні душі. Першими на виїзді з Ріміні помічаю з вікна трьох чорношкірих молодиків. Стильні, неначе гравці нашого БК «Київ», всі вони тримають у руках граблі і віники, вочевидь - дбаючи про чистоту узбіч. Також зацікавила велика кількість бойових літаків різних років на схилі не дуже засадженого деревами лісу. Відвідати цей доволі суттєвий за площею військовий музей було б надзвичайно цікаво.\nНа в’їзді до Сан-Марино увагу привертає надпис Gasperoni hotel. Привертає, бо скільки тих Ґаспероні було й є у місцевій футбольній збірній? Мубуть, найпоширеніша з династій. Трохи згодом зпитував, чи належить той готель комусь з сан-маринських футбольних легенд. «Все може бути, - розповідає дядько середніх років, який трохи розмовляє російською. – Та Ґаспероні у нас прізвище популярне, а футболісти – не такі відомі. То ж вам не Баджо».\nНайвідоміший сан-маринський футболіст – Массімо Боніні, зірка «Ювентусу» 80-х. До речі, за «Стару синьору» Массімо грав зокрема й з нинішнім тренером збірної України Олександром Заваровим. Триразовий чемпіон Італії, володар Кубка чемпіонів, Кубка кубків, Суперкубка УЄФА і Міжконтинентального кубка – Боніні, безперечно, є найлегендарнішим спортсменом у своїй країні. До слова, Массімо виступав за молодіжну збірну Італії, однак в дорослій «Скуадрі адзуррі» так і не заграв, після чого з 1990-го впродовж п’яти років грав за національну команду Сан-Марино. В «Олімпійському музеї» країни, який розташований у стінах «Стадіо Ді Серравалле», поряд з великим фото Боніні можна побачити дві ігрових футболки «Ювентуса» з номером чотири, під яким грав Боніні – класичну біло-чорну і рожеву.\n«Олімпійський музей» Сан-Марино міг би дати добру фору своїм українським аналогам з нашими тисячами видатних перемог. Сан-маринські спортсмени в число призерів Олімпіади не входили ніколи. Цілком очевидно, що кубертенівський принцип, що головне не перемога, а участь – то про них. Втім, вражає, як же прискіпливо бережуть місцеві архіваріуси кожну дещицю, яка поєднує їх з головними стартами чотириріччя. Парадні костюми, змагальне екіпірування, факели, іграшкові талісмани, акредитації, газети, фотокартки, вимпели, навіть сірникові коробки з символікою ігор – все тут зібрано і компактно, доступно для кожного, в хронологічній послідовності розташовано. Звісно, чільне місце займають медалі, які місцеві атлети вигравали на розмаїтих змаганнях не найвищого рівня. До слова, сан-маринці дуже пишаються, що вони ініціювали проведення Олімпіад між карликовими державами.\nУ цій тарілочці - практично лише російські рублі\nПро боб, на якому бобслеїсти з Сан-Марино виступали на Іграх-1994 в норвезькому Ліллегаммері, автор цих рядків тиждень тому вже розповідав. Окрім того, увагу любителів спорту в цьому музеї точно привернули б санчата, на яких змагалися спортсмени в середині минулого століття, а також допотопні, як на сьогодні, велосипеди, зацікавив би дизайн гімнастичних костюмів. Цікаво, чи збереглося щось схоже в Україні? Бо олімпйський музей, який раніше квартирувався в стінах НСК «Олімпійський», остаточно виїхав звідти в невідомому напрямку після реконструкції арени. Ось і виходить, що вмінню берегти старі реліквії нас могли б навчити далеко не видатні зі спортивної точки зору, але хазяйновиті сан-маринці.\nВзагалі, для кожного любителя спорту Сан-Марино пам’ятне найперше трагічною подією – на Гран-прі цієї держави в класі автоперегонів Формула-1 у 1994-му розбився один з найвидатніших в історії гонщиків, бразилець Айртон Сенна. Попередньо, при відльоті з України мав бажання відвідати місце трагедії, автодром Енцо і Діно Феррарі в Імолі. Та знаходиться ця траса на території Італії, в 50-ти кілометрах від Болоньї. В пам’ять про Сенну поруч зі «Стадіо Ді Серравалле» споруджено пам’ятник – гострий камінь, до якого, наче шолом, на шпилі вмонтували контури голови «бразильського чарівника». Зізнатися, виглядає трохи моторошно. Але щось внутрішньо сильне, вражаюче в цій незвичній скульптурі є.\nТа найперше Сан-Марино приваблює туристів внесеним до історичної спадщини ЮНЕСКО центром, який правильніше було б назвати вершиною, оскільки всі старовинні споруди зібрані навколо Трьох веж на горі Монте-Титано. Чи то за традицією, чи для додаткової зручності туристів, відвідувачів у це величезне замкового типу укріплення спрямовує поруч з центральними ворітьми карабінер.\nБіля самого входу в комплекс розташована будівля з вивіскою «Музей тортур». Наша гід каже, що там зібрано сотні відповідних експонатів, але радить музею не відвідувати. «То надто моторошно», - пояснює. До поради прислуховуюся, але не тому, що маю слабкі нерви, а через дефіцит часу. Значно приємніше лічені години перебування в Сан-Марино присвятити прогулянкам вузенькими замковими вулицями з різних форм вежами.\nСходи, які ведуть до музею тортур\nНайбільше шкодувати довелося через те, що впродовж двох днів нашого перебування в Сан-Марино над містом стояв густий туман, котрий приховав всі ті красоти, на які можна подивитися з замкових мурів. Лише іноді, коли трохи вияснювалося, з поміж туманного диму з’являлися верхів’я гір, а в низовині ледь виднілася червона черепиця будинків.\nВтім, погодні примхи теж приховують певний позитив. Значить, не подивившись усього й відразу, захочеш повернутися сюди ще раз. То якщо судити поверхнево. Туман не дає змоги отримати панорамного уявлення. Час потрібен найперше на те, щоб пізнати зблизька десятки старовинних пам’яток. А ще – щоб прислухатися до заворожуючої тишини гір, стоячи на кам’яних плато поруч зі скелястими проваллями, які, на щастя, відгородженими металевим плотом. Природа у цій місцині – вражаючої краси. Стоячи мовчки, чуєш, як перекликаються між собою птахи в унісон з сюрчанням коників-стрибунців.\nПобудована в четвертому-пятому віці Базиліка Санто-П’єве\nФунікулер зникає в тумані\nВажко повірити, що вся ця природня краса розташована зовсім поруч з центральною П’яцца делла Ліберта, площею, на якій розташовані усі державні установи і де працюють зокрема й два капітан-реґенти, глави держави Сан-Марино, яких обирають строком на півроку. Їхні автівки припарковані безпосередньо на Площі Свободи і взагалі не охороняються.\nП’яцца делла Ліберта\n...і президентські автівки на ній\nЦікаво, що днями в Сан-Марино вкотре відбувався референдум, на якому здіймалося питання вступу країни до Євросоюзу. Втім, голосування знову провалилося, бо при необхідній мінімальній явці в 32 відсотки хрестики в бюлетені поставили тільки 20 процентів. А навіщо, за великим рахунком, сан-маринцям офіційний статус країни Євросоюзу, коли вони й без того, знаходячись географічно в самому центрі Італії, мають рівні з італійцями права?\nВершина однієї з трьох веж\nВиборча пасивність оманлива. Місцевих людей не назвеш лінивими. Навпаки, всі вони працьовиті і майже ідеальна чистота на вулицях це зайвий раз підтверджує. Річна кількість туристів у Сан-Марино сягає трьох мільйонів осіб. Цікаво, що серед тих сан-маринців, які стикаються з іноземцями, частіше можна зустріти людей, які розмовляють російською, ніж англомовних. Причому тут, як би дивно для нас це не звучало, навчилися відрізняти українців від росіян. «Ось ви – українці, - каже жіночка явно не слов’янської зовнішності на ламаній російській. – Ваших тут працює багато і ви не такі, як росіяни. Поряд з українцями жити комфортно».\nТо й добре. Додамо, що від спілкування з сан-маринцями теж залишилися виключно позитивні емоції. Такої кількості привітних, з непідробними і справді щирими посмішками людей не доводилося зустрічати давно. Хіба-що під час поїздки в Чорногорію. Цікаво, що навіть прибиральниці в готелі вважають за потрібне привітатися з відвідувачем, іноді питають, як справи. Продавчиня в гіпермаркеті Azzurro допомогла спакувати придбані наїдки та вино і дуже зраділа, коли їй подякували італійською.\nТа мить, коли трохи відкрився вид на гори\nДо слова, про продукти. Ціни на них в два-три рази нижчі, ніж у пересічному українському райцентрі. Це стосується і фруктів, і м’ясної продукції. Сан-маринське вино теж недороге – 2,65 євро. Ціни ж на елітні італійські марки вина значно вищі. Та це, як мовиться, їжа духовна. Хочеш споживати – плати. Колеги, які заходили в магазини електроніки, були приємно вражені вартістю нетбуків, навушників, дискових накопичувачів.\nВ принципі, за ці неповних дві доби Сан-Марино здалося райським куточком. Тишина й спокій, де почуваєшся людиною. Ось лишень футбол у нас сильніший. Те саме відчуття було й коли залишав Чорногорію. У нас бідують люди, але процвітає футбол. У них – чемпіонат з футболу на рівні нашої першості області, але людське життя…\nНациональная сборная Украины Сан-маринські замальовки. На долині туман Погода настрою українським футболістам не псує\nЛига Европы Краса і спокій старого міста. Мандрівка до Відня з UA-Футбол Нефутбольні враження від футбольної поїздки\nПремьер-лига Полтавські замальовки. Біляші – як наслідок Як то з'їздити на футбол у Полтаву - наші враження\nВідгомін розгрому. Львівські замальовки\nМандрівка з UA-Футболом. Дика принадливість закарпатського футболу\nОкультурений Крим. Мандрівка до Подгориці з UA-Футбол\nЗа добу до матчу. Одеські замальовки\nПроліски вічності серед тоталітарного граніту. Мандрівка до Софії з UA-Футбол\nДушевна безпосередність Порту. Мандрівка з UA-Футбол


Ветерану, якого обвинувачують у завданні смерті, зібрали 105 тисяч гривень застави – адвокат > Мужской журнал - Apid\nНа заставу для ветерана бойових дій Володимира Заремби зібрали 105 100 гривень – про це 2 червня повідомили об’єднання «Правотворець» та FreeRiff, які раніше оголошували збір.\n«Зібрали кошти на заставу, завтра буде чек у Черкаському СІЗО, і вже або завтра, або максимум у п’ятницю він буде на свободі», – сказав він.\nЮрист, який також захищає обвинувачену в «справі Шеремета» військову медсестру Яну Дугарь, звертає увагу на те, що справу по «тяжкій» статті Кримінального кодексу – вона передбачає від семи до 10 років ув’язнення – передали до суду за два місяці досудового розслідування.\n«Матеріали справи по 121-й (статті, частина 2 – ред.), по завданню тяжких тілесних ушкоджень містять один том – знаєте, у моїй практиці вперше таке, хоча практикую я вже доволі давно. Тобто схоже на те, що потрібно було зробити розкриття швиденько, ці покази з місцевих п’яничок або вибили, або, можливо, не вибивали, провели бесіду, сказали, що їм потрібно написати. Купа процесуальних знову ж таки порушень по справі допущено. Тому питання дуже великі», – резюмує він.\nОб’єднання «Правотворець» заявило, що Заремба – ветеран 8 полку спеціального призначення Сил Спеціальних Операцій, брав участь у війні на Донбасі у 2015-2016 роках. У Жашківському військовому комісаріаті Радіо Свобода підтвердили наявність його справи. Радіо Свобода також звернулося до пресслужби ССО для підтвердження цих даних.\nБойовики з початку доби режим тиші на Донбасі не порушували – штаб ООС


У ХДУ ситуація із коронавірусом контрольована | Український Південь У ХДУ ситуація із коронавірусом контрольована – Український Південь\n– ХДУ має достатньо низький рівень захворюваності завдяки своєчасній реакції на виклики сьогодення – закупівлю необхідних засобів безпеки та переходу на змішану форму навчання.\nВідповідні служби та відділи ХДУ ведуть статистику та контроль за дотриманням протиепідемічних заходів та організацію безпечних умов освітнього процесу.\nСтатистика захворюваності на коронавірусну хворобу COVID-19 у Херсонському державному університеті некритична та контрольована.\nЗа півтора місяці зафіксовано 17 випадків захворювання серед студентів. Це 0,33% від загальної кількості здобувачів освіти, що навчаються в університеті.\nТакож хворобу підтвердили у 7 викладачів та 6 співробітників, що становить 1,36% від загальної кількості працівників.\nНа сьогоднішній день хворіють 4 студенти та 3 викладачі.\nПам’ятаймо про три прості правила протиепідемічної безпеки — дотримання дистанції, носіння маски та користування санітайзерами! Бережіть себе та рідних!\nУ ХДУ готуються до Міжнародного дня грамотності\nCOVID-19, новини херсон, ХДУ


7 ДНІВ-УКРАЇНА » Провал «руского міра»: Піонтковський розповів, від чого залежатиме подальший розвиток подій на Донбасі\nПровал «руского міра»: Піонтковський розповів, від чого залежатиме подальший розвиток подій на Донбасі\n09:33 | 09.01.2018\nРосія при слушній нагоді буде готова вийти з Донбасу, бо усвідомила провал авантюри «русского мира» і «Новоросії».\nТаку думку в інтерв’ю «Апострофу» висловив російський політолог і публіцист Андрій Піонтковський.\n«Ситуація на Донбасі буде похідною від внутрішньополітичного розвитку в Росії. Російська політична еліта в цілому усвідомила провал авантюри «русского мира» і «Новоросії». Ці слова вже не використовуються», — сказав він.\nРосія, пояснив Піонтковський, намагатиметься і далі наполягати на ідеальному для себе варіанті розвитку ситуації.\n«Якщо їх відверто запитати, вони сказали б, що мріють обміняти Донбас на Крим. Тобто якщо їм зафіксують, хай не юридично, а хоча б де-факто, визнання Криму, то вони готові будуть забратися з Донбасу», — сказав Піонтковський.\nПри цьому від підкреслив, що такий варіант розвитку подій неможливий, бо його не допустить світ.\n«Справа в тому, що на це вже ніхто не піде. Ні Україна, зрозуміло, ні Захід і, перш за все, Сполучені Штати. Різко змінилося ставлення до Москви, в цілому і до української кризи у США. Його озвучує та курирує Курт Волкер. Мені іноді здається, що позиція Волкера більш послідовна і проукраїнська, ніж офіційна позиція українського керівництва.\nЦе реакція на провал кремлівської операції «Трамп наш». Так, їм вдалося посадити в Білий дім безграмотну людину, що з якихось невідомих причин весь час розшаркується перед Путіним і повторює всякі дурниці про те, що нам потрібні росіяни. Але реальною політикою на російсько-українському напрямку займаються зовсім інші люди.\nТому я не бачу тут ніякої самостійної динаміки української кризи. Вона з’явиться в разі відсторонення Путіна від влади, яке рано чи пізно станеться. Ті люди, які прийдуть до влади, не будуть демократами, готовими відмовитися від своїх імперських комплексів. Але вони будуть реалістами, які розуміють, що режим зайшов надто далеко і треба про щось серйозно домовлятися як із Заходом, так і з Україною, яка де-факто стала частиною Заходу. Ось що я можу сказати відносно Донбасу», — заначив політолог Андрій Піонтковський.\nМітки: "7 Днів-Україна", 7 днів, Андрій Піонтковський, Донбас, Росія, Україна


Диван ГЕРМАН - Інтернет МАРКЕТ Україна\nДиван ГЕРМАН 1270\n6 104 грн. UAH\nКод товару: 1270 - в наявності на 15.08.2018\nДиван "Герман" ТМ AMF це гармонійне поєднання чудового зовнішнього вигляду і фантастичної, неймовірної зручності. Він прекрасно впишеться у вже складений ансамбль будь-якої кімнати, за рахунок вдалої гармонійності кольорів, якими виконана його оббивка. Володіючи чудовими зовнішніми характеристиками, він володіє також гарними функціональними якостями.\nДаний диван виготовлений на міцному і надійному каркасі з натурального дерев'яного бруса. Також він має одну з найбільш зручних і простих у використанні систем трансформації - "крокуючу еврокнижку", яка особливо підходить для щоденного використання. Диван дуже легко і просто розкладати і складати завдяки надійній і міцній системі трансформації.\nДиван Герман фабрики AMF укомплектований двома зручними подушками на блискавці, чохли яких, при необхідності, завжди можна легко випрати.\nДо переваг дивана можна також віднести наявність м'яких плоских підлокітників і практичної ніші, в яку ви зможете ховати постільну білизну.\nСпальне місце: 201х146 см\n• тканина 1 - сидіння, спинка, підлокітники, царга, задня спинка, кант подушок\n• тканина 2 - подушки, кант підлокітників\n• Диван Герман укомплектований двома зручними подушками на блискавці і коробом для речей.\n• Оббивка, добре приховує невеликі забруднення, при необхідності легко чиститься звичайними миючими засобами для м'яких меблів.\nЦіна 6 104 грн. 6 116 грн. 3 598 грн. 8 981 грн.\nНаповнення: ППУ + Латекс ППУ + Латекс ППУ ППУ + Латекс\nТип підлокітників : М'які М'які Без підлокітників, М'які М'які\nСпальне місце дивана: 146*201 см 146*201 см 140*190 см 146*233 см\nШирина: 227 см 227 см 190 см 275 см\nВисота : 72 см 72 см 75 см 72 см\nГлибина: 105 см 105 см 80 см 155 см


Як планувати далеку подорож на авто в Україні: орієнтири\n26 травня 2020 , 17:26\nЯк планувати далеку подорож на авто / GettyImages\nБувалий автомобіліст вміє перетворити будь-яку рутинну поїздку на цікавий вояж. Як зробити далеку подорож безпечною і цікавою?\nВідкладати планування далекого маршруту на той момент, коли ви вже сіли за кермо, не годиться. Тим більше у нашій країні, де найближча дорога – не та, що коротше, а та, що рівніша.\nВ наших умовах при плануванні поїздки перш за все треба звертати увагу на стан дороги. Але все ж це не єдиний критерій вибору маршруту.\nЩоб тривала подорож була цікавою і не важкою для екіпажу, треба порівняти кілька варіантів, і за основу можна взяти маршрути, які зазвичай пропонує на вибір той чи інший навігатор.\nТАКОЖ ЦІКАВО: Як обрати найкращий автомобіль для подорожей\nВрахуйте такі орієнтири:\nСтан. Українські дороги подібні живому організму, який постійно змінюється: одні ділянки ремонтуються, інші активно руйнуються, треті знов ремонтуються. В інтернеті є форуми, де водії діляться свіжими враженнями від поїздок конкретними трасами. Також працює інтерактивна карта онлайн.\nТочки. На маршруті неодмінно мають бути певні, заздалегідь відомі корисні для вас точки: АЗС, кафе, готелі, СТО тощо. Нехай навіть ви ними не скористуєтеся, вони мають бути “напоготові”.\nВідпочинок. Непогано було б знайти на карті цікаві місця, які ви зможете відвідати, щоб урізноманітнити довгу мандрівку: видові майданчики для селфі, музеї, храми та монастирі, пам’ятки архітектури, харизматичні містечка тощо.\nНабагато приємніше їхати та зупинятись на перепочинок у місцевості з мальовничими краєвидами.\nЧас. Закладіть у розклад поїздки час на непередбачувані пригоди, пробки, короткий перепочинок, відвідування пам’яток історії тощо.\nТрафік. Якщо маршрут передбачається справді довгий, вивчіть завантаженість шляхів, які вам пропонують карти і навігатори. Адже іноді колони фур чи сільгосптехніки можуть заважати не менше, ніж ями і продавлені ваговозами колії.\nТАКОЖ ЦІКАВО: 5 помилок при перевезенні дітей в автомобілі\nПогода. Територія України достатньо велика, аби на іншому краю маршруту вас чекала погода зовсім не та, що вдома. Тому вивчіть прогноз погоди за маршрутом і приготуйте до можливих перепадів ваш автомобіль: перевірте склоомивач, двірники, а в міжсезоння, можливо, доведеться дещо заздалегідь і шини перевзути.\nРечі. Нехай навіть у вашому багажі опиниться щось зайве – це краще, ніж коли страждатимете від того, що щось забули. Там більше, автомобіль дозволяє брати з собою все необхідне для поїздки і відпочинку з комфортом.\nНавіть якщо ваша поїздка суто ділова, спробуйте поєднати її з елементами туризму. Нехай часу для відвідування цікавих місць не передбачається, можна поєднати цікаве з корисним, наприклад, спробуйте влаштувати дещо на кшталт гастрономічного туру. Плануючи зупинки для обідньої перерви, можна звернути увагу на меню тих закладів харчування, що лежать на вашому шляху.\nДеякі АЗС гідні уваги не тільки як місце заправки автомобіля, але і з гастрономічної точки зору. Тому бувалі водії прокладають далекий маршрут саме через такі автозаправні комплекси.\nЦе може бути якась цікава кав’ярня в етностилі, шанований провінційними рестораторами формат ресторану-музею, рибна ресторація на березі моря. Але можуть здивувати стравами і кафе при брендових АЗС: наприклад, бургери десяти видів, що готують у Vivo Cafe мережі upg, просто неповторні.\nПрокладайте маршрут не за принципом від пункту А до пункту Б, а з урахуванням головної переваги автомобіля – істинної свободи пересування, яку він дає вам, на відміну від потяга або літака. Включайте до маршруту не тільки “легкі” для вас ділянки, а і певні корисні точки, в першу чергу, мережеві автозаправні комплекси. Навіть якщо поїздка суто ділова і обмежена у часі, без АЗС з їхнім сервісом вам не обійтися, а на брендових комплексах можна час зекономити: екіпаж має змогу підкріпитись, поки водій заправляє автомобіль. Краще уникати маршруту, де таких точок немає.\nЧитайте також:Як правильно їхати по ямах: 10 порад від Авто24


Випуск новин за 10:00: Затримання кримських татар. Тайфун на Філіппінах - Новини росії - 24 Канал\nВипуск новин 26 грудня 2019 , 10:54 - Читать новость на русском\nПід Новий рік погода таки подарує українцям святковий настрій. Принаймні, таке обіцяють синоптики та комунальники.\nЖінку-військовослужбовця в Одеській області побили товариші по службі за протест проти дій керівництва.\nВипуск новин Новини Росії Стихійні лиха Кримські татари Філіппіни Новини news


Що і де ви їли в Італії? | AllTravels.com.ua\n« В Сочи создадут новые пляжи\nЦікаві місця Шарм-ель-Шейха »\n«Що і де ви їли?» — перше питання, яке я задаю повернулися з подорожі по Італії друзям. Так, Італія — це не тільки «прошутто крудо», «моцарелла буфалло» і незліченні різновиди пасти.\nВатикан і Ла Скала, давньоримські руїни і неспокійна Етна, відмінні гірськолижні траси і модні міланські бутики — все це ніхто не відміняв. Але ще Італія — одна з небагатьох країн, куди можна їхати, керуючись виключно гастрономічними міркуваннями. В який саме регіон ви їдете — не має значення. Тут усюди смачно, скрізь колоритно.\nЦікаво, що письменник і історик Джон Дікі, який написав про історію італійської кухні книгу, нагадує нам, що самі італійці називають себе «цивілізацією столу». Причому в це поняття включається безліч аспектів культури — від сільськогосподарської економіки до сімейних рецептів маринаду. Їжа в Італії, безумовно, заворожує, але ще більший інтерес викликають люди, які її виробляють, продають, їдять і говорять про неї. Тому, вирушаючи в подорож по Апеннінському півострову, їжте і пийте від душі, розмовляйте з торговцями на ринках, розпитуйте офіціантів і кухарів про страви, які пробуєте. Повірте, в цих задушевних розмовах ви дізнаєтеся про італійців набагато більше, ніж з путівників і книг.\nЗ гастрономічною точки зору кожен регіон Італії унікальний, але Емілія-Романья все ж стоїть осібно. Це Мекка для тих, хто любить смачно поїсти. У крамницях з традиційними продуктами і стравами Болоньї завжди нечувана чергу, мало не кожен офіціант в місті готовий вступити в гарячу суперечку на гастрономічні теми, а кухарі охоче діляться бабусиними секретами, варто вам проявити наполегливість і не поскупитися на похвалу.\nЯкось раз я зібралася покуштувати спагетті болоньєзе. Але не тут-то було — мене підняли на сміх! Сам господар закладу, темпераментно жестикулюючи, почав пояснювати, що спагетті не підходять для м’ясного соусу, рагу погано навертається на тонку пасту — тільки тальятеллі! «У Болоньї не їдять спагетті болоньєзе, дурні міфи», — бурчав він, віддаляючись на кухню.\nОдне тільки прочитання меню звичайного болонського ресторанчика здатне привести в захват. Тортеллоні з найніжнішої рікоттою і шпинатом під соусом з білих грибів, тортеллини з начинкою з ковбасного фаршу в м’ясному рагу по-болонськи … А чого вартий легендарний болонський десерт «дзуппа Інглезе» ( «англійська суп») — бісквіти, просочені лікером, змащені яєчно-лимонним кремом і присипані зверху какао!\nА ось Флоренція — рай для ласунів: сюди поспішають, щоб поласувати численними тосканскими солодощами. Панфорте з мигдалем, цукатами і прянощами, м’яке мигдальне печиво річіареллі, тріанголо з тонкого пісочного тіста з начинкою з світлого родзинок і цукатів, покрите скоринкою зі збитих з фундуком білків, Кавалуччі з волоськими горіхами, медом і спеціями, яке прийнято розмочувати в солодкому вині. .. Повірте, всі ці солодощі залишать нітрохи не менше вражень, ніж зачаровують види на середньовічне місто, що відкриваються з оглядового майданчика кафедрального собору Санта-Марія-дель-Фіоре.\nАбо, скажімо, Ріміні … Здавалося б, малопримітного курорт, відомий росіянам в основному завдяки наявності аеропорту і територіальній близькості до Сан-Марино. Але як швидко зміниться ваша думка, коли, замовивши асорті з морепродуктів в одному з численних ресторанів на узбережжі, ви отримаєте величезну цебер з найсвіжішими дарами моря — точніше, «фруктами моря», як італійці поетично їх називають. І ось вже Ріміні постає в іншому світлі. А чи не затриматися тут довше?\nСаме в такі моменти і розумієш, чому в пристойних підручниках італійської мови першою темою йде гастрономія і назви продуктів і страв — без цих знань в Італії вам точно не обійтися!\nДе поїсти в Гельсінкі: кафе і ресторани\nгастрономический путеводитель Гастрономическое Путешествие Италия итальянская кухня Італія


Британія відправить флот у Чорне море для конвою зерновозів | Новини Одеси\nБританія не буде вводити флот у Чорне море для конвою зерновозів – ЗМІ\nУ британському уряді не підтвердили інформацію, що з’явилася в пресі, що флот Її Величності увійде в Чорне море для деблокади Одеси та забезпечення українського експорту продовольства.\nПро це повідомило агентство Reuters із посиланням на неназваного члена британського уряду.\nПри цьому джерело агентства відзначило, що Великобританія докладе всіх дипломатичних зусиль, щоб український продовольчий експорт був відновлений, яких би перешкод не чинив цьому рашистський режим у кремлі.\n– Підла блокада Одеси Путіним не дозволяє продовольству потрапити до людей, які його потребують. Ми продовжимо активно працювати з міжнародними партнерами, щоб знайти шляхи для відновлення експорту зерна з України. Проте наразі немає планів щодо розміщення британських військових кораблів у Чорному морі», — пояснили представник влади Великобританії.\nРаніше британська газета The Times, з посиланням на свої джерела, повідомляла, що влада цієї країни розглядає можливість відправлення в Чорне море своїх військових кораблів, щоб ті супроводжували судна з українським зерном, відправлення якого блокує РФ.\nПеред цим керівник МЗС Литви Габріелюс Ландсбергіс раніше запропонував провести міжнародну військово-морську операцію для того, щоб забезпечити вивезення українського зерна з Одеси, який зараз заблокований рашистами.\n«Одеське Життя» вже розповідала про заяву директора Всесвітньої продовольчої програми Девіда Бізлі про те, що якщо порти великої Одеси не розблокувати, то є загроза голоду для 44 мільйонів людей в різних країнах світу. Справа в тому, що через дії Росії в українських портах виявилися заблокованими 90 млн тонн зерна.


В Україні вперше до новорічних свят проведуть «Теплий ярмарок» | Велика Епоха\nВ Україні вперше до новорічних свят проведуть «Теплий ярмарок»\n21 грудня — в день, який жартома називають «кінцем світу» — в Мистецькому Арсеналі відкриється перший в Україні «Теплий ярмарок».\nПодібні ярмарки проходять під час новорічних свят на центральних площах в європейських містечках. Їхні жителі приходять на святкування всією сім’єю: подивитись на виступи місцевих колективів, поїсти святкових страв, поспілкуватись і, звичайно, розважитись. Генеральний директор «Мистецького Арсеналу» Наталія Заболотна вважає, що свято такого рівня в Києві допоможе українцям розвіяти стереотипи «радянського новорічного ярмарку» та побачити, що таке громадське святкування з душею.\n«Зустрінемо й проведемо кінець світу, в кінці-кінців, успішно. Я впевнена, він до нас ніколи не повернеться!» — говорить вона. Наталія Заболотна каже, що незважаючи на те, що подія широко не рекламується, про неї вже багато хто знає і чекає на «велике свято».\nОрганізатори обіцяють, що приємно проведуть час на ярмарку як дорослі, так і діти: всі охочі зможуть долучитись до майстер-класів з виготовлення подарунків своїми руками, а також скульптур з льоду та шоколаду. Буде в програмі й прикрашання ялинки саморобними іграшками, а також перегляд вистав, кінопоказів та вертепів. Діточок можна буде покатати на паровозику, каже ідейний натхненник «Теплого ярмарку» Олена Кравець зі «Студії Квартал-95».\nСпеціальною гостею святкування буде Аліса Гребенщикова: організатори обіцяють, що 22 грудня вона завітає на «Теплий ярмарок» та буде читати на ньому новорічні казки та вірші. А музичним гостем події буде гурт «Duke-Time».\nНа відміну від європейських ярмарків, вхід на «Теплий ярмарок» буде платним: організатори кажуть, що це допоможе вберегтись від небажаних гостей, п’яних, які можуть зірвати свято. Для дітей до 10 років вхід на ярмарок буде безкоштовним, для всіх інших квиток коштуватиме 50 гривень.\nВідкриття «Теплого Ярмарку» заплановане на 17:00 21 грудня, а працюватиме він до 23 грудня. В суботу та неділю ярмарок буде відкритий з 11:00 до 20:00.


Колектив історичного факультету вітає з ювілеєм доцента кафедри новітньої історії України Василя Гвоздика! - ЗНУ\nНовини прес-служби ЗНУ / Новини / Колектив історичного факультету вітає з ювілеєм доцента кафедри новітньої історії України Василя Гвоздика!\n20.12.2019 10:09 Все Головні новини Факультети Історичний Історичний факультет ювілей привітання\nУ студентські роки та одразу після закінчення на той час ЗДПІ Василь Гвоздик працював вчителем й водночас займався громадською роботою. А потім прийшов до вищої школи, де працював спершу асистентом, старшим викладачем на кафедрах історичного факультету. У 1991-1994 рр. навчався в аспірантурі. Із 2003 року – працює на посаді доцента кафедри новітньої історії України.\nУ 2002 р. Василь Гвоздик захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата історичних наук на тему: «Південь України в революції 1917 – початку 1918 років». У 2011 р. йому присвоїли вчене звання доцента.\nГалузь його наукових інтересів включає такі теми, як політична історія України 1917-1918 рр., партійно-політична боротьба в південноукраїнському регіоні доби Центральної Ради. Разом з іншими представниками історичного факультету він продовжує працювати над великою комплексною темою «Україна у ХХ столітті», яку розробляє наукова школа, очолювана професором Федором Турченком (започаткована у 90-х років ХХ століття). Багато своїх історичних розвідок, створених одноосібно або у співавторстві із колегами, Василь Гвоздик присвятив дослідженню рідного краю. Зокрема, йдеться про «Становище біженців в Олександрівському повіті Катеринославської губернії в умовах Першої світової війни (1915-1916 рр.) (Наукові праці історичного факультету Запорізького національного університету. 2012), «Дискусія архітекторів щодо майбутнього соцміста Південно-Східної України у 1920-1930-ті рр.» (Наукові праці історичного факультету Запорізького національного університету, 2014). Він також автор – навчальних та навчально-методичних посібників, що їх створив науковий колектив кафедри і факультету.\nВасиль Гвоздик – ще й активний громадський діяч, неодмінний учасник конференцій, семінарів й інших наукових заходів. Для студентів історичного факультету він викладає низку курсів та спецкурсів. Ювіляр також виконує на факультеті профспілкову, профорієнтаційну роботу, зокрема очолює журі конкурсів науково-дослідних робіт МАН з історії України, входить до складу оргкомітету конференцій для студентської та учнівської молоді тощо.\nШанований колегами та молоддю, Василь Степанович завжди сповнений оптимізму, налаштований на позитив і впевнено крокує вперед. У цей знаменний день увесь колектив історичного факультету та університету щиро вітає ювіляра і бажає, аби жага творити добро, справедливість ніколи не залишали його. А життєвої наснаги надавали щоденні радісні моменти від спілкування із рідними, колегами, однодумцями й численні щирі привітання, які цього дня лунають на Вашу адресу, Василю Степановичу!


Що подивитись? - Туристичний Тростянець\nЗакохайся у Тростянець\nМісто Тростянець заснували у другій половині XVII століття правобережні козаки. Існує думка, що сталося це після козацької поразки від поляків під Берестечком. У XVII – XVIIІ століттях Тростянець був козацьким [ Читати далі... ]\nКруглий двір – унікальна архітектурна пам’ятка, побудована у 1749 році, яка не має аналогів в Україні. За своєю формою садиба-манеж нагадує античний амфітеатр. Споруда має чотири триярусні вежі, схожі за [ Читати далі... ]\nТелефон: +38 (05458) 5-19-70 (екскурсія),\n+38 (095) 183-74-09 (екскурсія)\nМаєток Кеніга (Будинок Голіцина)\nБудинок Голіцина, він же головний будинок садиби Л.Є. Кеніга, був побудований у 1762 році в стилі неокласицизму з елементами бароко, прикрашений сандриками та пілястрами, барельєфами у формі янголів та химер. [ Читати далі... ]\nвул. Миру, 16а\nНа першому поверсі маєтку Голіцина розташована картинна галерея, яка займає чотири зали. Галерея налічує більше 200 полотен сучасних майстрів пензля з України, Росії та Польщі. З 2006 року у місті [ Читати далі... ]\nМузей шоколаду та кави\nУ правому крилі від центрального входу знаходиться експозиція «Музей шоколаду», яку відкрили у травні 2012. Вона мала дві кімнати — «Корона» та «Мілка», які досі розповідають історії чорного та молочного [ Читати далі... ]\nПерша кімната розповідає про перебування відомого на весь світ композитора із українськими витоками П.І.Чайковського в Тростянці. У далекому 1864 році Петро Ілліч приїхав на відпочинок до свого товариша Олексія Голіцина, [ Читати далі... ]\nУ кімнаті відтворений робочий кабінет підприємця Л.Є.Кеніга — людини, яка здійснила шлях від простого робітника до відомого на всю Європу міліонера та промислового магната. Саме родина Кенігів перетворила Тростянець із [ Читати далі... ]\nКраєзнавчий музей – це духовна і матеріальна скарбниця багатовікової історії Тростянеччини. Заснований на початку 80-х років ХХ ст., розташований у лівому крилі від центрального входу в маєток Голіцина. Музей налічує [ Читати далі... ]\nПоблизу маєтку Голіцина в 2006 році побудовано романтичну Алею закоханих, яка починається з пам’ятника у формі серця та високими білими колонами, закінчується альтанкою, яка має назву «Лебедина вірність». Вздовж алеї [ Читати далі... ]\nТелефон: +38 (05458) 5-19-70 (екскурсія) ,\nЗакінченням Алеї закоханих є місце із затишною альтанкою та пірсом, з якого відкривається мальовничий вид на озеро.\nМіський парк названий на честь П.І.Чайковського. У ньому ж розміщений єдиний в Україні пам’ятник на повний зріст композитора. У парку знаходяться дерев’яні скульптури відомих казкових персонажів, зони відпочинку, майданчик для [ Читати далі... ]\nПам’ятник встановлений у травні 1984 року на честь видатного композитора, який в далекому 1864 році приїхав на відпочинок до свого товариша Олексія Голіцина, на той час власника маєтку в Тростянці. [ Читати далі... ]\nБлаговіщенський храм – пам’ятка архітектури державного значення. Його будівництво тривало з 1744 по 1750 роки і велося на кошти Йосипа Надаржинського, одного із синів Тимофія Надаржинського, який будував храм на [ Читати далі... ]\nвул. Благовіщенська, 5\nВознесенський храм – пам’ятка архітектури національного значення ХХ ст. Будівництво храму тривало з 1905 року по 1913 рік. Побудований у цегляному російсько-візантійському стилі. Зовні він облицьований цеглою, а всередині – [ Читати далі... ]\nвул. Вознесенська, 53\nДендропарк «Нескучне» – пам'ятка садово-паркового мистецтва, яку називають справжньою перлиною Тростянця. Парк пролягає по околиці міста і займає 256 гектарів, 15 з яких припадає на каскад рукотворних ставків. Площа дзеркала [ Читати далі... ]\nвул. Нескучанська, 15 (заїзд №1)\nвул. Лісна (заїзд №2)\nТелефон: +38 (095) 87-57-150 (екскурсія) ,\n+38 (098) 083 11 91 (екскурсія)\nУ гущі дендропарку знаходиться архітектурна пам’ятка — грот «Німф». Будівля датується 1809 роком, яку звели на честь 100-річчя Полтавської битви онукою Надаржинського, Олександрою Надаржинською-Корсаковою. Його ще прозвали грот «лісових загадкових [ Читати далі... ]\nТелефон: +38 (095) 87-57-150 (екскурсія)\nДуб ім. Г. Висоцького\nДубу ім. Г. Висоцького по оцінках дослідників майже 400 років. Цей дивовижний красень знаходиться у глибокому урвищі, всього у трьохстах метрах від будівлі Краснотростянецької лісодослідної станції. Помітити його відразу не [ Читати далі... ]\nБудинок Краснотростянецької лісодослідної станції\nКолишній будинок управляючого – розкішна модернова будівля, зведена останнім володарем Тростянця, цукровим магнатом Леопольдом Кенігом у 1911 році. Цей будинок сміливо можна назвати палацом. Зараз у ньому розташована селекційно-дослідницька станція.\nМузей відкрито в серпні 2019 року до 70-ї річниці утворення Сумського обласного управління лісового та мисливського господарства. У ньому зібрана вся історія становлення і розвитку лісової галузі на Сумщині. На [ Читати далі... ]\nТелефон: +38 (050) 596 23 83 (екскурсія)\nНа жаль, точний рік створення бібліотеки на території Тростянця невідомий. Проте, існує документ, який свідчить, що до революції (з 1890 р.) в одному приміщенні з казенною чайною була розташована єдина [ Читати далі... ]\nвул. Л.Татаренка, 5а\nТелефон: +38 (05458) 5-19-91\nПарк “Ведмежа поляна”\nНова зона відпочинку та локація для поціновувачів фотосетів на березі річки Боромля. Це затишне місце для всіх охочих відпочити з комфортом у новеньких дерев’яних альтанках, у прохолодному затінку втекти від [ Читати далі... ]\nСкіфські кургани с. Зарічне (Боголюбове)\nНа березі мальовничої річки Ворскла розкинулося овіяне легендами село Зарічне (Боголюбове). Воно має давню та унікальну історію. Археологічні пам’ятки поблизу села Зарічне складаються з трьох городищ — Велике скіфське городище [ Читати далі... ]\nс. Зарічне (Боголюбове)\nШоколадна фабрика “Mondelēz International”\nТростянецька шоколадна фабрика "Mondelēz International" — один із найбільших виробників кондитерської, в тому числі шоколадної продукції. На сьогодні єдина суто шоколадна фабрика з повним циклом виробництва – від обробки какао-бобів [ Читати далі... ]\nвул. Набережна 28А\nТелефон: +38 (05456) 7-47-10 Екскурсії на виробництво\nПоблизу шоколадної фабрики «Монделіс» в місті Тростянець сидить на лавці з капелюхом і тростиною в руках бронзовий Леопольд Єгорович Кеніг. Історично склалося так, що Тростянець у 1868 році перейшов у [ Читати далі... ]\nвул. Набережна, 28а\nПам’ятник Захисникам України\nУ листопаді 2018 року був встановлений унікальний пам’ятник Захисникам України. Архітектором став Володимир Биков, який працював разом зі скульптором Ельдаром Гурбановим. Пам’ятник знаходиться напроти Вознесенського храму у формі скульптури воїна, [ Читати далі... ]\nTrostTour © 2021\nCREATED BY C347


Новини світу: Вірменія просить ЄСПЛ вжити заходів до Азербайджану\nпонеділок 28 вересня, 2020 23:54\nТеги: Вірменія, Азербайджан, конфлікт, ЄСПЛ\nЗокрема, Єреван просить терміново вказати Баку зупинити напади на цивільних, а також військові наступи на цивільні поселення у Вірменії й Нагірному Карабасі. Про це йдеться в повідомленні суду, яке передає Радіо Свобода.\nЯк повідомили в ЄСПЛ, запит поки що розглядають. Згідно з правилом 39 Регламенту, ЄСПЛ може визначити тимчасові заходи для будь-якої держави – учасниці Європейської конвенції про права людини.\nЯк пояснюють у суді, йдеться про термінові заходи, які, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, застосовуються лише у випадку існування неминучої небезпеки непоправної шкоди.\nНагадаємо, як повідомляло Гал-інфо раніше, МЗС закликало громадян України утриматись від відвідання Вірменії та Азербайджану.


Даша Трегубова серйозно травмувалася на шляху до своєї мети | Цієї миті рік потому\nВедуча Даша Трегубова серйозно травмувалася\nПопулярна ведуча проекту «Цієї миті рік потому»-2018 Даша Трегубова надихнулася учасниками мотиваційного шоу і пообіцяла виконати свою мрію — заспівати дуже складну пісню. На шляху до мети перепоною стала травма — Даша ледь не втратила палець. Подробиці — в матеріалі!\nДаша Трегубова мріє в фіналі «Цієї миті рік потому» виконати складну пісню. Втілити свою мрію в реальність ведуча пообіцяла протягом року. Щоп’ятниці вона ділиться своїми успіхами з шанувальниками.\nАле цього тижня телеведуча «Цієї миті рік потому» отримала травму на шляху до своєї мети — Даша ледь не втратила палець. Детально про свою травму вона розповідає у відео в соціальних мережах СТБ.\nЧи буде далі Даша продовжувати вчитися співати? Дізнайтеся в Instagram!


В обласному центрі припинили діяльність порностудій (ФОТО)\nЧетвер, 14 січня 2021 17:13\nВ обласному центрі припинили діяльність студії, де виготовляли та збували через мережу «Інтернет» відеоматеріали порнографічного характеру.\nЗа даним фактом розпочато кримінальне провадження за ч. 3 ст. 301 (виготовлення, збут і розповсюдження порнографічних предметів) Кримінального кодексу України.\nІнтернет-порностудії облаштували в помешканнях приватних квартир та орендованому офісному приміщенні. Моделі працювали за комп’ютерами, які були оснащені веб-камерою для онлайн-відеозйомки та професійним освітленням. Порноконтент надавався у режимі реального часу, а плата за послуги здійснювалось похвилинно. «Покупцями» переважно були чоловіки, для яких створювався порно продукт під їх забаганки.\nНа даний час слідством встановлено причетних до протиправної діяльності осіб та їх ролі - адміністратор та моделі. Вирішується питання повідомлення про підозру особам, причетним до скоєння вказаного кримінального правопорушення.\nЗа місцем мешкання фігурантів справи, квартирах, офісному приміщенні, де функціонували порностудії, проведено низку санкціонованих обшуків у ході яких вилучено комп’ютерну техніку, фото та відеотехніку, пристосування для задоволення сексуальних та еротичних потреб, чорнові записи, банківські картки та флеш-накопичувачі.\nПрочитано: 547 разів


Подорожник: лікувальні властивості, протипокази, застосування, вирощування, фото\nПодорожник: вирощування, властивості,\nАвтор: Олена Н. https://floristics.info/ru/index.php?option=com_contact&view=contact&id=21 Опубліковано у Садові рослини Опубліковано: 17 жовтня 2017 Останні правки: 28 вересня 2020\nПосадка й догляд за подорожником\nТрава подорожник – опис\nДогляд за подорожником\nВиди і сорти подорожника\nПодорожник піщаний (лат. Plantago arenaria)\nПодорожник великий (лат. Plantago major)\nВластивості подорожника – шкода і користь\nПодорожник – протипокази\nПодорожник (лат. Plantago) – рід однорічних і багаторічних трав та напівчагарників родини Подорожникові, що налічує за різними джерелами від 150 до 250 видів, поширених по всій земній кулі. Багато видів вважаються бур'янами, але подорожник великий, або більший, а також подорожник блошний, або блошиний, є лікарськими рослинами.\nПредставників роду Подорожник можна зустріти вздовж доріг, на пустирях, у пісках і степах, деякі з них занесені до Червоної книги.\nПосадка: посів насіння в ґрунт – під зиму або напровесні, але вже тільки після стратифікації насіння холодом упродовж двох місяців.\nҐрунт: будь-який, окрім заболоченого й важкого.\nПолив: періодичний, коли висохне верхній шар ґрунту.\nПідживлення: розчином Нітрофоски або іншого азотного добрива напровесні та після першого збору листя.\nВластивості: популярна лікарська рослина.\nДетально про вирощування подорожника читайте нижче\nУ подорожників коротке кореневище з тонким шнуроподібним корінням. Черешкове листя подорожника зібране в прикореневу розетку. Квітконоси зазвичай прямостоячі й безлисті, але у деяких видів вони гіллясті й облистяні. Дрібні непоказні квітки зібрані в щільний кінцевий колос або головку. Плід подорожників – багатонасінна коробочка. Запилюються представники роду найчастіше вітром.\nПодорожник великий добре росте в будь-якому ґрунті, крім заболоченого або важкого, проте на одній ділянці цю рослину вирощують не більше 2-3 років. Перед посівом землю перекопують з унесенням на кожен м² ділянки 4-6 кг компосту або перегною, 30 г суперфосфату і 15 г калійного добрива, потім поверхню вирівнюють і ущільнюють. Насіння подорожника краще сіяти під зиму в борозни завглибшки 5 мм, розташовані на відстані 45-60 см одна від одної. Підзимова посадка добра тим, що в холодному ґрунті насіння проходить природну стратифікацію і навесні дружно проростає.\nЯкщо ви вирішили сіяти подорожник навесні, то впродовж двох зимових місяців його штучно стратифікують в овочевому ящику холодильника, попередньо помістивши в банку або поліетиленовий пакет із вологим піском (1:4) і потримавши дві доби перед закладанням на стратифікацію при температурі 18-20 ºC. Час від часу банку дістають із холодильника і струшують, а пісок, якщо в цьому є потреба, зволожують. Весняний посів здійснюють, щойно відтане ґрунт. Ділянку попередньо розпушують на глибину 3-4 см і накочують, насіння сіють на глибину 10 мм.\nГрядки з подорожником потрібно полоти, поливати й розпушувати. Особливо прополювання потребує подорожник першого року життя, оскільки його легше заглушити бур'янам. Перше прополювання та розпушування проводять, тільки-но з'являться сходи. Проріджувати подорожник не потрібно, навіть якщо він зійшов занадто густо.\nПерше підживлення проводять напровесні, а друге – після першого збору листя. Як добриво можна використовувати Нітрофоску в дозуванні, що відповідає інструкції, або внести на кожен м² грядки 15-20 г будь-якого азотного добрива.\nНайкраще займатися збором сировини після дощу, дозволивши листю рослини просохнути. Урожай подорожника першого року збирають один раз, а дво-трирічного – двічі за сезон: уперше – на самому початку цвітіння, вдруге – місяці за півтора-два до настання осені, щоб подорожник до кінця вегетаційного періоду встиг зміцніти й відростити розетку листя. Збирають листя подорожника, довжина якого сягає 10-12 см. Для отримання сухої сировини листя сушать під навісом або в приміщенні з гарною вентиляцією при 40-50 ºC. Можна сушити листя в підвішеному стані пов'язаним у пучки.\nПри зборі лікарської сировини дуже важливо не пошкодити розетку й кореневище рослини. Готова сировина є зеленим або буро-зеленим листям, що має слабкий запах і гіркий смак.\nКоли дозріє нижня частина суцвіття, збирають насіння подорожника, яке, як і листя, є лікарською сировиною. Суцвіття зрізують біля основи й сушать 3-5 діб, після чого обмолочують.\nУ культурі вирощуються два види подорожника, що дають лікарську сировину.\nабо шорсткий, або індійський, або блошиний, або блошний. Це трав'янистий однорічник із зеленим, залозистоопушеним у верхній частині стеблом, що сягає у висоту 40 см. Листя у цього виду супротивне, цілокрає, лінійне, завдовжки до 7 см, у верхній частині зубчасте. Дрібні квітки зібрані в яйцеподібні головки. Суцвіття теж рясно опушені залозистими волосинками. Плід подорожника блошиного – еліпсоїдальна коробочка з насінням, яке поряд із травою використовується в якості лікарської сировини.\nабо подорожник більший – багаторічна трав'яниста рослина з коротким кореневищем і ниткоподібним корінням, широкоовальним листям на довгих черешках, зібраним у прикореневу розетку, і дрібними квітками, що утворюють кінцеве циліндричне колосоподібне суцвіття, розташоване на прямостоячому квітконосі заввишки від 15 до 45 см. Плід подорожника великого – багатонасінна коробочка. У якості лікарської сировини використовується свіжа трава подорожника та його листя.\nКорисні властивості подорожника народна медицина здавна використовує для лікування бронхіальної астми, плевриту, катару верхніх дихальних шляхів, гострих респіраторних захворювань і туберкульозу. Препарати рослини покращують секрецію шлунку, знімають запалення, очищають кров. Ефективний подорожник при гастриті, виразковій хворобі, кашлюку, ентериті, ентероколіті, малярії, геморої, шкірних хворобах, запальних процесах у сечовому міхурі. Сік рослини знезаражує рани, прискорює регенерацію тканин, виводить гній.\nОскільки подорожник має седативну дію, його призначають при безсонні, неврозах, підвищеній дратівливості. Препарати подорожника знімають набряки й нормалізують тиск. Застосування подорожника при гінекологічних проблемах дозволяє зняти запалення м'язової та слизової оболонки матки, усунути розлад функції яєчників і зупинити маткову кровотечу. Нормалізує подорожник і чоловічу потенцію. Гарні результати показало лікування подорожником енурезу, нефриту й діареї.\nЗовнішньо подорожник використовують для якнайшвидшого загоєння порізів і тріщин на п'ятах, додаючи настій подорожника в воду для ножних ванночок, а прикладені на ніч до мозолів і потертостей листя рослини до ранку відновлюють шкірний покрив. Для догляду за руками можна в домашніх умовах приготувати лікувальний крем, змішавши настій подорожника з медом або вершковим маслом. Суху шкіру обличчя корисно протирати соком подорожника, розведеним водою, а якщо додати в розчин крохмаль, то вийде прекрасна маска для обличчя, яку наносять на 20-30 хвилин, а потім змивають прохолодною водою.\nДо складу листя подорожника входять флавоноїди, провітамін A, аскорбінова кислота, вітамін K, ферменти, полісахариди, уронові кислоти, дубильні речовини, гіркоти. Насіння рослини містить жирні олії, слизи, вуглеводи, амінокислоти й олеанолову кислоту.\nВідео про вирощування гейхери з насіння\nПротипоказані препарати рослини людям із підвищеною секрецією й кислотністю шлункового соку. Не можна застосовувати їх тим, у кого виявлена індивідуальна незносність подорожника. Небезпечна дія препаратів для людей із підвищеним згортанням крові.\nРозділи: Садові рослини Бур'ян Рослини на П\n+1 # Сергій 02.02.2022, 15:54\nЦікава стаття. Скажіть, будь ласка, чи потрібно землю трішки утрамбовувати? Бо, наскільки я знаю, в природі він росте на стежках та біля грунтових доріг, від чого і пішла його назва. І сіяти подорожник краще на освітленій сонцем ділянці чи в тіні?\n+1 # Анна 03.02.2022, 14:45\nПодорожник взагалі не вибаглива рослина. Він виросте як і наосвітленій ділянці так і в тіні. На рахунок утрамбування знаю тільки те що він не боїться витоптування і добре адаптується в різних грунтах.\n+1 # Алина 03.02.2022, 15:09\nМоя бабуся все життя займається лікарськими травами. І поророжник це одна із тих рослин. Він добре адаптується в різних грунтах, як в бідних так і в піщаних. Є стійким як і до дуже низьких температур так і в посуху. Бабуся завжди його сіяла там де було лишнє місце, так як подорожнику все одно до освітлення.


Осінні плоди передчасно опадають\nРозпочалася золота осінь. Порожніють поля і сади. Але ще дозрівають на гілках найбільш холодостійкі не тільки зимові сорти, а й осінні плоди яблук, котрі тішитимуть нас у період холодів. Однак не все так добре. Багатьох садівників непокоять все частіші випадки опадання плодів. Інколи осипання свідчить про настання знімної зрілості плодів. Це одна із ознак, котра показує, що настав час збирання врожаю. Процес цей природний і боятися його не слід. Природне осипання плодів характерне для багатьох сортів різних термінів дозрівання.\nЧому осінні плоди передчасно опадають\nЯк запобігти осінньому падінню плодів\nВелике занепокоєння викликає передзбиральне осипання плодів через недотримання або несвоєчасне проведення садівником ряду агротехнічних прийомів. Опадання плодів часто посилюється в період наливу після тривалої виснажливої спеки в поєднанні з низькою атмосферною вологістю навіть при нормальному забезпечені дерев водою. Повітряну посуху зазвичай допомагає усунути дрібнокрапельне зрошування в ранкові та вечірні години.\nНайчастіше осінні плоди передчасно опадають по причині недостатнього забезпечення дерев органічними та мінеральними речовинами, особливо азотом, бором і марганцем. Деякі дослідження свідчать про те, що відсоток падалиці може зростати і при надмірному живленні плодових дерев азотом у другій половині літа (пізні підживлення).\nУ період інтенсивного дозрівання врожаю, думаючи про майбутнє, непогано б уважно оглянути дерева в саду. Якщо плодів багато, але сильно опадає велика зав’язь, у ґрунті може не вистачати калію, можливо — фосфору. Оптимізація живильного режиму здатна значно зменшити втрати врожаю.\nДоволі часто здорова коренева система дерева через дефіцит вологи у ґрунті не забезпечує дозрівання плодів. А оскільки частіше брак вологи проявляється при високих температурах, то з цієї причини осипається вже велика зав’язь, аж до періоду дозрівання.\nВелике значення для одержання гарного врожаю має своєчасне проведення вегетаційних поливів. Терміни, норми і кількість поливів залежить від:\nУ середньозабезпечений опадами рік провадять 3-4 поливи, у посушливий — 4-5. У зоні недостатнього зволоження ґрунт під деревами утримують під чорним паром, а для зниження випаровування вологи пристовбурні круги мульчують тирсою, торфом, компостом і т. д. Якщо порушена кореляція між кількістю плодів та розміром кореневої системи, що потерпіла від впливу низьких температур, чи в результаті тривалого підтоплення, так само осінні плоди опадають.\nУ саду не можна допускати механічних пошкоджень. Морозовини, тріщини, сонячні опіки, своєчасно незаліковані рани порушують цілісність кори на штамбі та скелетних гілках, що призводить до відтоку пластичних речовин від листя до коренів, у результаті чого плоди припиняють ріст і осипаються.\nОднією з причин високого відсотку падалиці є так само пошкодження плодів плодожеркою (яблуневою, грушевою, сливовою). Часто передчасному опаданню плодів сприяють ураження листяного апарату дерев кліщами, грушевим клопом та іншими сисними комахами, а також хворобами. Систематична боротьба зі шкідниками та хворобами — обов’язкова умова підвищення якості плодів.\nНесприятливі умови створюють стресові навантаження для дерев, тому вони «стараються» скинути якомога більше плодів, «знаючи», що в таких умовах не спроможні сформувати високий урожай. Інколи при недостатньому осипанні зав’язі в червні, плоди, що залишились, утворюються дрібними, нетоварними, дозрівають передчасно і рано осипаються. Для зменшення явища періодичності вдаються до нормування врожаю, котре провадять через обрізування, проріджування квіток та зав’язей на фоні високої агротехніки.\nСтупінь осипання плодів, попри причини його виникнення, великою мірою залежить від культури землеробства та від уважного ставлення садівника до своїх зелених плеканців. Плоди, котрі впали з дерева, стають непридатними для тривалого перевезення, зберігання, реалізації. Такі плоди можна використовувати лише для різних видів технічної переробки:\nвина і т. д.\nТа і то не завжди.\nВ останні роки поряд із усуненням перелічених причин, по вині яких осінні плоди деяких сортів яблунь передчасно опадають, стали успішно застосовувати обприскування спеціальними препаратами, що затримують утворення віддільного шару біля основи плодоніжки. Спочатку задля цього були запропоновані альфанафтилоцтова кислота (АНО) та її солі. Незабаром було зазначено, що при передзбиральному обприскуванні ефективні так само 2, 4-дихлорфеноксипропіонова (2, 4-ДО) і альфа 2, 4, 5-трихлорфеноксипропіонова кислота (2, 4, 5-ТП).\nУ багатьох країнах обприскування перед збиранням врожаю — один із елементів технології, і щороку воно застосовується на значних площах. Ці препарати подовжують терміни знімання плодів (дія препарату зберігається впродовж двох тижнів з дня обробки), поліпшують їх забарвленість, товарність, транспортабельність. Шкідливого впливу від таких обприскувань немає.\nПередзбиральне обприскування ефективне лише за наявності в дерева повноцінного листяного апарату. Дерева хворі або з листям, сильно пошкодженим шкідниками та хворобами, слабо реагують на обприскування. У сухі роки обприскування менш результативні. Для передзбиральних обприскувань потрібні дуже невеликі кількості препаратів. Препарат АНО застосовують у концентрації\n0,0015-0,002% (15-20 мг на 1 л води);\n2, 4-ДО — 0,0005% (5 мг на 1 л);\n2, 4, 5-ТП — 0,002-0,003% (20-30 мг на 1 л води).\nХай осінні плоди у вас передчасно не опадають.


Копірайтер, баскетболіст, інженер. Ким був генерал УПА Роман Шухевич - Артефакт\nЦей матеріал – спроба показати Романа Шухевича як людину, яка заради України досягала успіхів у спорті, розвивала креативний бізнес у Львові та зі зброєю в руках боролася за здобуття незалежності, а також на основі досліджень професійних істориків розвінчати міфи, створені радянською пропагандою.\nСпортсмен та бойовик під прикриттям\nУ 1926 році організації українських націоналістів, бандерівців чи мельниківців ще не було. Але радикально налаштована молодь у Львові під прапором українського націоналізму та визвольної боротьби тероризувала представників польської влади. Роман Шухевич розпочав цю боротьбу в 19 років. Він убив польського міністра Собінського. За що? А за те, що пан Собінський закрив більше 2 000 українських шкіл на Західній Україні, яка перебувала тоді в складі Польщі. Можна називати його терористом, можна виправдовувати, героїзувати. Ми не будемо робити ні того, ні того. Ми констатуємо факт: Роман Шухевич, будучи членом Української військової організації, реалізує її проекти та ідеї, які мають мету – відновити незалежність держави, що міжнародна спільнота, з одного боку, а з іншого – більшовицька Росія, стерли з лиця землі у 1921 році.\nРоман Шухевич був певен, що для боротьби за Україну потрібне здорове тіло і здоровий дух. Саме тому він гарно вчився, займався музикою, здобув вищу освіту і практикував здоровий спосіб життя та спорт. Юнак грав у футбол, баскетбол, плавав, був легкоатлетом та виконував неймовірні піруети на ковзанах.\nЯк і годилося юному націонал-патріоту, Роман вступає до скаутської організації «Пласт». Будучи бойскаутом він мандрує по Карпатам, долає перевали та хребти, проводить час у таборах, ночує в наметах, палить вогнища, плаває у холодних водах гірських річок. Починається період життя Шухевича, який сміло можна охрестити, як work and travel. Праця, робота над собою, шлях до майбутньої політичної кар’єри, ну і звісно – мандри по Західній Україні разом з бойскаутами.\nУ 1924 Роман Шухевич та пластуни влаштували грандіозний похід в Карпати. Спочатку, бой-скаути приїхали у село Дора, що біля Яремче. Там в будинку одного священника вони влаштували справжнє пластунське паті: разом із музикантками хору «Бандурист», молодь співала танцювала, розважалися. А далі – мандрівники вирушили в путь. Цілий місяць Шухевич ходив зі скаутами, підіймався на Говерлу, Чорногору, пройшов Бескиди і Горгани.\nУ селі Бубнищі Роман Шухевич здійснив патріотичну акцію. Він заліз на круту скелю, і зняв з її вершечка прапор Австро-Угорщини, і почепив синьо-жовтий український стяг. Його боротьба за Україну продовжується.\nБоротьба проти поляків: криваве продовження\nПольща. 1920-ті роки. Економічна криза, лідер держави Юзеф Пілдудський бореться із опозицією. Відбувається радикалізація населення. Історик Юрій Юрик у статті пише:\n– Між легальними українськими партіями і польськими організаціями робились певні кроки до порозуміння, найбільш радикально налаштована молодь, здебільшого представники новоствореної ОУН вдалися до масових акцій саботажу проти польських державних установ та приватних маєтків. Акції саботажу проявлялися у перерізанні телефонних та телеграфних ліній, створенні перешкод на залізниці, підпалах будинків та майна польської меншини краю. Так, за даними польської преси, тільки на кінець літа 1930 року було спалено 62 житлові будинки, 87 стодол, 78 господарських споруд та 112 скирт збіжжя і сіна. Підпали були найбільш розповсюдженою формою саботажу — в серпні-вересні вони склали 83 % від всіх актів «саботажної акції».\nНавіщо українські націоналісти робили все це? Їх ціль була в тому, щоби остаточно розхитати політично-нестабільну польську державу, розвалити її, і показати світовій спільноті неможливість існування українців у складі Польщі. Ну штибу: дивіться всі, яка Польща нестабільна, нам українцям жити не дають, мовою своєю говорити забороняють, школи наші закривають. Хочемо свою, окрему державу!\nУ відповідь на таку діяльність українців, польська влада розпочинає політику пацифікації, або утихомирення населення.\nПольська поліція приїздила в українські села і влаштовувала там погроми – били вчителів, священників, палили книжки, портрети Шевченка та Франка, гвалтували жінок.\nРоман Шухевич та українські націоналісти відповіли. Під керівництвом героя нашої статті українські бойовики нападали на польських інкасаторів, вбили комісара поліції Чеховського, завалили Броніслава Пєрацького – міністра, керівника цієї от політики пацифікації.\nІ мета будь-якого такого протизаконного заходу – ослабити польську владу, що може приблизити самостійність України.\nНе забули оунівці і про тих, хто мучить українців по той бік Дніпра. У Львові було вбито радянського консула Алєксєя Майлова. Це була помста за голодомор.\nУ червні 1934 року у зв’язку з убивством «головного пацифікатора» поліція провела масові арешти серед членів ОУН. 18 червня арештовано Романа Шухевича і згодом, 6 — 7 липня, заслано до концентраційного табору у Березі Картузькій без достатніх доказів вини. Історик Микола Посівний у статті про Романа Шухевича, яка увійшла до Літопису Української Повстанської Армії пише:\n– Вміла поведінка на судовому процесі, фахові дії його адвоката дозволили «Дзвону» уникнути тяжкого покарання. Вердиктом присяжних він був звинувачений лише у приналежності до ОУН і з нього зняли обвинувачення у намовленні Миколи Лемика до вбивства секретаря генерального консульства СРСР у Львові Алєксєя Майлова. За вироком польського суду Р. Шухевича засудили на 4 роки ув’язнення, але згідно з амністією цей термін знизився до 2-х років.\nPR та реклама від бізнесмена Шухевича\nМабуть один з найцікавіших періодів життя Романа Шухевича – 1937-1938 рр. Саме тоді він вирішив зайнятися бізнесом, взяв та й відкрив рекламну агенцію під назвою «Фама».\nЦе були просто якість лихі тридцяті. Шухевич встиг відсидіти три роки у тюрмі за участь в революційній діяльності ОУН, яку поляки бачили просто, як тероризм.\nОдразу після звільнення із в’язниці Роман взявся за підприємницьку справу. Його рекламна агенція «Фама» доволі креативно підходила до виготовлення та розміщення реклами. Плакати, банери й оголошення часто супроводжувалися еротичними сюжетами та оригінальними акціями.\nЗокрема, одного разу підопічні Шухевича поширили у львівських ЗМІ такі чутки: у певний час одна жінка має здійснити суїцид, і буде стрибати з даху готелю «Жорж». Коли до готелю злетілися журналісти, то з даху впала величезна лялька з рекламою.\nТакож команда Шухевича працювала на ринку крамничних вітрин, заробляла рекламою на трамвайних стовпах. Незабаром компанія так розкрутилася, що в запальним та креативним піарникам вдалося вийти на ринки Угорщини та Німеччини. Лідер «Фами» Роман Шухевич полюбляв вести чорну бухгалтерію і щомісяця перераховував кругленькі суми на потреби Організації українських націоналістів.\nДруга Світова, «Нахтіґаль» та радянська міфологія\nДруга світова війна дала нагоду для українців відвоювати свою державність, і колишній бізнесмен Роман Шухевич стає ключовою фігурою в боротьбі за відновлення синьо-жовтої самостійності.\nА все починається зі слів: Гітлер напав на Польщу. Буквально за 17 днів нова Річ Посполита перестає існувати. Оунівці не встигли схаменутися, як у Львові вже були тогочасні союзники Третього Рейху – вояки червоної армії СРСР. Сталін явно не та людина, яка погодиться на українську незалежність. Шухевич в цей час живе у Кракові. Історик Мирон Ганушевський у згаданому вже літописі УПА зазначає, що 10 лютого 1940-го у Кракові, на якій було створено Революційний Провід ОУН на чолі із Бандерою. Роман Шухевич увійшов до складу членів Революційного Проводу й був призначений Крайовим Провідником ОУН на західноокраїнних українських землях, що за пактом Молотова — Рібентропа відійшли до Німеччини (Підляшшя, Холмщина, Надсяння та Лемківщина). Входження Романа Шухевича до складу Революційного Проводу ОУН було цілком закономірним, бо то був гурт його однодумців з Крайової екзекутиви ОУН на ЗУЗ, котрі пройшли через польські суди, тюрми і концтабори, виявляли непохитність духу в боротьбі за національний ідеал. Як і Степан Бандера, Роман Шухевич усвідомлював, що від німців важко чекати позитивного розв’язання українського питання в тому напрямі, як до того прагнула ОУН.\nПан Ганушевський, особисто згадував:\n– Я не вірю в їх добру волю визнати Україну самостійною державою. Вони нас тепер потребують і використають, бо ще не знають, як їм піде війна на Сході, але як Гітлер думає, що нас перехитрить, то помиляється, бо ми маємо свої пляни, – сказав Шухевич.\nА плани були такі: керівники ОУН домовляються з гітлерівцями про тренування українських добровольців на німецьких військових базах, з подальшим створенням українського воєнного формування, яке почне війну з СРСР за відновлення України. Так, Шухевич знав, що Третій Рейх нападе на СРСР, і в цих умовах вірив та розумів: треба проголошувати незалежність. Українські війська мають раніше за німців увійти до Львова, а за тим політичне керівництво ОУН оголосить, що Українську державу відновлено.\nТож німці дозволяють створити два військових батальйони українців – «Нахтіґаль» та «Роланд». Бійці цих двох дружин входять до Львова 29 червня 1941 року, коли його покидає червона армії. Наступного дня ОУН проголошує відновлення української державності. Однак нацисти кажуть: почекайте, це питання остаточно має вирішити тільки Фюрер.\n«Нахтіґаль» продовжує бойові дії, в надії, що все ж таки Гітлер визнає Україну. Шухевич бере участь у бойових діях проти Червоної армії, зокрема, під Браїловим та Вінницею. Після цього батальйон було відведено на відпочинок до містечка Юзвин (тепер Некрасове). Історик Мирослав Кальба пише, що саме тут Роман Шухевич та його вояки з жахом дізналися про підсумки наради 16 липня 1941 року в ставці фюрера, які остаточно знімали з порядку денного питання самостійності України: Східна Галичина включалася до складу Польського генерал-губернаторства, Північна Буковина, Бесарабія та територія між ріками Дністер та Південний Буг приєднувалися до Румунії, інші українські землі увійшли до райхскомісаріату Україна або в підпорядковування військовій адміністрації. У зв’язку з цим Легіон, який на той час перебував біля Вінниці, відмовився від подальшої служби в німецькій армії. Роман Шухевич різко зреагував на згаданий перебіг подій і начебто надіслав до ОКВ протест, в якому підкреслювалось, що внаслідок „арешту нашого Уряду і Провідника, Легіон не може дальше перебувати під командуванням німецької армії. Загострення стосунків нацистів з ОУН(Б) змусило їх розформувати батальйони «Нахтіґаль» і «Роланд».\nРадянська пропаганда створила міф, буцімто Роман Шухевич брав участь у каральних акціях проти білоруського мирного населення, займався розстрілами євреїв та поляків у Львові разом з нацистами. Цей міф розвінчує доповідь доцента Київського національного університету імені Тараса Шевченка, кандидата історичних наук Івана Патриляка. Її було виголошено 6 лютого 2008 року перед учасниками Громадських слухань «Звинувачення проти «Нахтігалю» – історична правда чи політичні технології».\n– У радянській та польській історичній літературі довгий час побутувала версія про причетність українських добровольців з батальйону «Нахтігаль» до розстрілів польських інтелектуалів та єврейських погромів у Львові на початку липня 1941 р. Найновіші дослідження українських і польських учених доводять необґрунтованість звинувачень «Нахтігалю» в злочинних акціях у Львові. Ці дослідження співпадають із висновками західнонімецьких судів про непричетність «Нахтігалю» до злочинів,– зазначив І.Патриляк.\n.Патриляк також додав, що документи, які є сьогодні в руках дослідників дозволяють стверджувати, що наказ про знищення львівських професорів віддав шеф СД у Генеральному Губернаторстві, бригаденфюрер СС Карл Ебергард Шенгарт. Пошук та розстріл інтелектуалів виконала очолювана ним “Айнзацкоманда для особливого застосування, до складу якої окрім німців входило шестеро українців-перекладачів, відібраних серед членів української допоміжної поліції з Генерального Губернаторства. Очевидно, наявність у складі «Айнзацкоманди» українців-перекладчів дозволяла довгі роки приписувати цей злочин «Нахтігалю».\nБули також виявлені німецькі документи також дозволяють стверджувати, що масові розстріли євреїв (було знищено 1400 осіб) вніч з 4 на 5 липня 1941 р. у Львові здійснювалися німецькою поліцією безпеки. Нагадаємо, що до Львова вже о 5 годині ранку 1 липня 1941 року ввійшла тисяча бійців із “айнзацгрупи С” доктора Раша, ще тисяча прибула наступного дня. Тож у місті вистачало німецьких поліційних спецсил для вчинення розправи і над професорами, і над мешканцями єврейських кварталів. Погром та екзекуції над останніми здійснював відділ карателів очолюваний гауптштурмфюрером СС Феліксом Ландау, який організаційно підпорядковувався «айнзацгрупі С».\n– Злочинна практика нацистів на Сході свідчить, що до своїх найбрутальніших акцій вони в будь-якій окупованій країні намагалися залучити місцеве населення. Зміна влади завжди виносить на поверхню злочинні елементи. Так воно було й у Львові. Міське шумовиння використало нагоду та приєдналося до цієї акції. В тих перших днях усе те проходило безкарно, – наголосив Патриляк.\nІсторик Іван Патриляк пише, що Роман Шухевич вирвався з німецького ув’язнення, незабаром зв’язався з членами Проводу ОУН(Б). Через арешт німцями Д. Грицая був замість нього призначений військовим референтом Проводу ОУН (Б). Від цього часу Роман Шухевич безпосередньо став біля витоків створення УПА: ще на початку грудня 1942 р. до такого рішення прийшла таємна військова конференція ОУН у Львові. По її наслідках, за словами М. Лебедя, «у грудні 1942 р. Провід Організації видає наказ тереновому Проводові Волині переорганізувати існуючі вже дрібні збройні відділи та організувати широко розплановану збройну самооборонну боротьбу українського народу».\nУПА була створена 14 жовтня 1942 року за рішенням політичного проводу ОУН для захисту мирного населення України від знущань Німецької окупаційної влади. Головнокомандуючим УПА, з 1943-го по 1950-й був Роман Шухевич, псевдонім Тарас Чупринка. Маючи визначні здібності, він створив дієздатну, багаточисельну військову силу, котра потужно протистояла Німецьким і Радянським каральним військам.\nУ збірці історичних нарисів про ОУН та УПА, який видала академія наук України, пишеться, що збережені документи УПА містять згадки про дрібні бойові зіткнення з німцями, при цьому відсутня інформація про битви з великими силами вермахту. Остаточне рішення про виступ проти німецьких окупантів ОУН-Б прийняла на III конференції 17-21 лютого 1943 р. До другої половині 1943-го збройні загони ОУН-Б і УПА взяли під контроль значну частину сільських територій округу Волинь і Подолія райхскомісаріату Україна.\nПротинімецький фронт ОУН і УПА, який виник на початку 1943 р. і проіснував до середини 1944 р., відіграв винятково важливу роль в українському русі опору в роки Другої світової війни. Збройний виступ проти нацистської Німеччини, яка категорично заперечувала можливість існування самостійної України, дозволив ОУН(Б) згуртувати в лавах УПА тисячі українських патріотів і об’єднати їх навколо ідеї боротьби за Українську самостійну соборну державу. Однак боротьба ОУН і УПА на протинімецькому фронті не набула пріоритетного значення в стратегії українського руху і мала тимчасовий характер, тому що головним ворогом української самостійності визнавався московський імперіалізм. Цей базовий принцип зводив бойові дії повстанської армії проти німців до форм «самооборони народу» і трактував нацистів, як тимчасових окупантів України. Збройні акції УПА на протинімецькому фронті не мали стратегічного значення і не впливали на хід боротьби між Німеччиною і Радянським Союзом, а лише обмежували діяльність німецької окупаційної адміністрації стосовно економічної експлуатації теренів Волині—Полісся, де створювалася матеріальна база українського самостійницького руху. Разом з тим спротив ОУН і УПА німецькій політиці у північно-західному регіоні України в певній мірі обмежував можливості гітлерівців стосовно боротьби з радянським партизанським рухом на Волині—Поліссі та в прилеглих до цього терену районах Правобережної України. В цілому ж дії ОУН і УПА на протинімецькому фронті не відіграли помітної ролі у звільненні території України від німецьких окупантів.\nРоман Шухевич весь цей час командував УПА. Аж поки його не знищили радянські агенти. Видання історична правда пише:\n5 березня 1950 року у бою із загоном радянських спецслужб загинув командир УПА Роман Шухевич. А ось що робили з тілами націоналістів: “Останки вивезли на машині за 300 км у лісовий масив на Житомирщині, після ретельної кремації прах зібрали, подрібнили, розвіяли, а місце закамуфлювали під стоянку туристів…”\nІнфорграфіка: Рузанна Давітян, tribuna.pl.ua