Не вір очам своїм: як українські ліки раптом «офранцузилися» - Одесская Жизнь\nНашому колезі знадобився препарат «Ессенціалє». Ці ліки замовили онлайн, на одному із спеціалізованих ресурсів. Що з цього вийшло – розповімо у деталях.\nНаписано: Україна, май на увазі – Франція\nЗайшли на сайт Tabletki.ua, ввели найменування лікарського препарату та отримали результат — безліч пропозицій (позицій) у різних аптеках Одеси. Є думка, що якість фармацевтичної продукції, що випускається в країнах Євросоюзу, вища. Щоправда, і ціна також. Проте немає правил без винятків, здалося, коли пошук увінчався, можна сказати, успіхом.\nСкрин аптечної реклами «Ессенціалє» в Інтернеті\nВ електронній пошуковій системі абсолютна більшість аптек пропонують «Ессенціалє» українського виробника:«Ессенціалє Н р-н д/ін. 250 мг амп. 5 мл №5. Виробник — «Галичфарм». Тільки одна аптечна мережа (щоправда, досить розгалужена) рекламує ці ін’єкції (п’ять ампул по 5 мл) європейського виробника. У тексті рекламного оголошення прямо вказано: «Санофі, Франція».\nДивимося, зіставляємо та виявляємо: у нашому конкретному випадку ціна на даний препарат – що українського, що французького виробника – майже однакова. При цьому, як пояснили фахівці, саме «Санофі» (Sanofi, зі штаб-квартирою в Парижі) — одна з провідних світових фармацевтичних корпорацій. «Ессенціалє», що нею випускається, — бренд, який входить до десятка лідерів аптечного продажу в багатьох країнах світу.\nЗамовляємо упаковку ін’єкцій цього виробника – прямо на сайті, і за хвилин п’ятнадцять отримуємо підтвердження: номер замовлення, терміни для викупу, адреса та години роботи аптеки. Все чудово, вирушаємо за вказаною адресою, на вулицю Героїв Крут. Заходимо, називаємо номер замовлення, оплачуємо та отримуємо товар.\nВідкриваємо фірмовий паперовий пакет (Мережа аптек «Подорожник»), в який продавець поклала упаковку ліків, і тут з’ясовується, що виробник препарату зовсім не французький. На звороті коробочки з ампулами написано: «Виробник: АТ «Галичфарм», Україна. 79024, м. Львів, вул. Опришківська, 6/8». Цікавимося у аптекарів: чому в їхній рекламі країною-виробником значиться Франція? Дівчина за прилавком відповідає: «Пояснити не можу, ми маємо тільки такий…» У діалог «втручається» її колега, мабуть, старша по аптеці: «Що пояснювати? Це і є «Ессенціалє», іншого не буває». (Підтекст: чого ви, мовляв, ще хочете-вимагаєте?..) Вона додає: «Годиться вам чи не годиться, це нас не цікавить. Ви вже купили, а ліки поверненню та обміну не підлягають…»\nЦе при тому, що все відбувається у приміщенні аптеки: не минуло й п’яти хвилин з моменту оплати товару, який все ще перебуває в руках продавщиці. На прохання дати координати керівництва мережею аптек вона парирує: «Подорожник» — це понад 1000 аптек по всій Україні. А керівництво – у Львові, їхніх телефонів у нас немає. Є тільки телефон гарячої лінії — он на вхідних дверях…»\nСловом, скатертю дорога: обслуговування — «європейське».\nДзвонимо на ту саму «лінію», викладаємо ситуацію, просимо пояснень. Жіночий голос відповідає: «Сфотографуйте упаковку ліків і надішліть нам по вайберу». На запитання про «вайберський» номер обіцяє надіслати. Надходить повідомлення під брендом «Мережа аптек БАМ», куди саме слід надіслати знімки. «Скидаємо», у відповідь – тиша.\nЧерез кілька годин ще раз телефонуємо на гарячу лінію. Цього разу відповідає молодик, який «не в курсі питання». Коротко викладаємо, заразом цікавимося: «Чому за «Подорожник» відповідає БАМ? Як можна зателефонувати до керівництва (власників) мережі?»\n«БАМ — це наші партнери. Що ж до другого питання — не знаю, допомогти не можу», – стверджує оператор гарячої лінії. Чи то «Подорожника», чи то БАМe. Просимо його передати по «адміністративних сходах» побажання щодо зв’язку з кимось із керівників.\nЧерез якийсь час від аптеки БАМ надходить SMS: «Санофі — диверсифікована фармацевтична компанія. Штаб-квартира компанії розташована в Парижі, Франція. Виробник є французький, але дистриб’ютор Україна».\nSMS-повідомлення від «Мережі аптек БАМ»\nЗаспокоїмо читачів: диверсифікований – не від терміну «диверсія». Диверсифікація — це розповсюдження сфери діяльності фірми на виробництво різних видів продукції або на різні ринки.\nЩодо заданих нами конкретних питань — відоме небагатослівне: «Чекайте на відповідь…» Чекаючи, ми навели деякі довідки, якось прояснилася ситуація.\nЯк пояснили експерти, основні обсяги продукції «Санофі-Авентіс Україна» реалізує через національних дистриб’юторів — оптові компанії, які безпосередньо співпрацюють з аптечними мережами по всій території України. Таких партнерів у вищезгаданої компанії — понад десяток.\nПисаного сокирою не вирубаєш\n«Що думати-гадати, коли виробник ліків чітко вказано на упаковці — у рядку, який так і позначений:«Виробник: АТ «Галичфарм», Україна. 79024, м. Львів…», — констатували у Державній службі з ліків та контролю за наркотиками. — Інше питання — хто є виробником недостовірної реклами, хто її розміщує, зокрема, в Інтернеті. Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про рекламу», недобросовісною є реклама, яка вводить або може ввести в оману її споживачів, завдати шкоди внаслідок своєї неточності, недостовірності, двозначності тощо»\nВідомо, що реклама – основний двигун торгівлі. Вона є всюди: по телевізору, в Інтернеті, у смартфонах, на бордах. Але одна справа, коли її багато, а інша — коли вона містить спотворені дані, вводить в оману та порушує права споживачів.\nВідповідно до положень Закону України «Про рекламу», «недостовірною є реклама, яка містить відомості, що не відповідають дійсності, неправдиву інформацію про продавця або виробника товару…»\nВ описаному вище випадку з мережею аптек ми спостерігаємо штучне «офранцужування» товару або просто «оконфужування» його реалізатора. (Слово конфуз запозичене саме з французької мови в середині XIX ст., походить від латинських confusus, confusio — «безлад, сум’яття, замішання»).\nЯк наголосили в Держспоживслужбі, «законодавчо заборонено розповсюдження в рекламі неповних, неточних або хибних відомостей, що вводять в оману». Там само уточнили: «За ці порушення рекламодавець, рекламовиробник, рекламорозповсюджувач несуть юридичну відповідальність».\nРесурс Tabletki.ua наголошує на своїй офіційній позиції: «Ми залишаємо за собою право визначати типи рекламних проявів, які будуть прийматися і відображатися. Ми не будемо приймати будь-яку рекламу, яка є неточною, недобросовісною та не відповідає вимогам до реклами на законодавчому рівні. Тabletki.ua дотримується основних принципів реклами відповідно до Закону України «Про рекламу».\nНе секрет, що в сучасному світі для просування товарів або послуг бізнес використовує різні, часто досить винахідливі, рекламні інструменти. Реклама на ринку охорони здоров’я та фармацевтики не є винятком. Благо, якщо це робиться чесно, сумлінно і з помірною жагою отримання прибутку. Наскільки сумісні поняття здоров’я, людського життя та матеріального зиску, міркувати, напевно, безглуздо. Тут усе і всім ясно.\nУ Конституції України (зокрема, ст. 49) прописано, що кожна людина має право на охорону здоров’я, медичну допомогу та медичне страхування. Істотною складовою цього права є доступність лікарських засобів та медичних виробів. Водночас їхня доступність також передбачає доступність повної та достовірної інформації про ці засоби, їхню ефективність та безпеку.\nВІД РЕДАКЦІЇ. Можливо, випадок, описаний автором матеріалу, просто помилка. І тоді її потрібно виправити та вибачитися перед покупцем. А ми, на жаль, бачимо відсутність нормальної комунікації.\nІ урок для наших читачів – будьте уважні!\nРаніше ми розповідали про те, хто і коли може отримати ліки за страховкою.\nАлександр Левит ПРОФІЛЬ


Обласний методичний кабінет | Комунальний заклад освіти Полтавський базовий медичний фаховий коледж Полтавської обласної ради\nМетодична проблема медичних фахових коледжів Полтавської області\nРекомендована література до методичної проблеми “Формування конкурентноспроможності майбутнього фахівця шляхом упровадження вітагенних технологій та підвищення професійної компетентності викладачів“\nЗвіт про роботу Полтавського базового медичного коледжу за 2017-2018 н.р.\nЗвіт про роботу Полтавського базового медичного коледжу за 2018-2019 н.р.\nЗвіт про роботу Полтавського базового медичного коледжу за 2019-2020 н.р.\nЗвіт про роботу Полтавського базового медичного фахового коледжу за 2020-2021 н.р.\n25 березня 2021 року у Полтавському базовому медичному фаховому коледжі відбулася атестація педагогічних працівників. Вона була проведена з дотриманням правил та вимог протиепідемічного режиму роботи. Атестація проводилася відповідно статті 23 Закону України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про фахову передвищу освіту», Типового положення про атестацію педагогічних працівників України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №930 від 06 жовтня 2010 року (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту N 1473 ( z0014-12 ) від 20.12.2011року, наказом Міністерства освіти і науки N 1135 ( z1417-13 ) від 08.08.2013року). Основними принципами атестації були відкритість та колегіальність, гуманне та доброзичливе ставлення до педагогічного працівника, повнота, об’єктивність та системність оцінювання його педагогічної діяльності.\nМетою атестації у Полтавському базовому медичному фаховому коледжі є стимулювання цілеспрямованого безперервного підвищення рівня професійної компетентності педагогічних працівників, росту їх професійної майстерності, розвитку творчої ініціативи, підвищення престижу й авторитету, забезпечення ефективності навчально-виховного процесу.\nРезультатами засідання атестаційної комісії І рівня (Полтавський базовий медичний фаховий коледж) та ІІІ рівня (Департамент охорони здоров’я Полтавської облдержадміністрації) у 2020-2021 н.р. є наступні показники:\nДзямко А.А. Вища категорія\nКаленіченко С.В. І категорія\nКоростиленко Л.П Вища категорія\nЛюбич Т.Я. Вища категорія\nНімчин Т.О. Вища категорія\nОпошнян С.І. Вища категорія\nРедченко Л.В. І категорія\nРябека Т.І. Вища категорія\nСеражим С.М. Вища категорія\nЧеркун В.М. Вища категорія\nМироненко Л.В. Вища категорія\nМогила В.І. Вища категорія\nЄфименко Н.Р. методист вищої кваліфікаційної категорії\nВахненко Н.С. відповідність займаній посаді заступника директора з навчальної роботи\nЗагорулько Г.А методист вищої кваліфікаційної категорії\nГрігор’єва І. М. завідувач навчально-виробничої практики


≻ Шпаклівка внутрішня • Купити в Києві, Україні • Інтернет-магазин Епіцентр\nТип шпаклівки: фінішна, стартова, універсальна\nдля бетону цементна Farbex для OSB-плит EUROGIPS для стелі Siniat для бетону універсальна для бетону Knauf під шпалери Farbex для піноблоку для швів гіпсокартону гіпсова Baumit паропроникність для дерева мармурова крихта морозостійка фінішна Alpol універсальна SEMIN еластичність Farbex під фарбування Ceresit цементна\nВідгуки: Шпаклівка внутрішня\nВирішили купити Шпаклівка для внутрішніх робіт?\nВ інтернет-магазині Епіцентр представлений широкий асортимент Шпаклівка для внутрішніх робіт . За шуканою характеристикою на сайті Ви знайдете 155 товарів, і їх кількість поступово збільшується. У кожній картці товарів зібрані якісні фото, відгуки від покупців, а також усі необхідні технічні характеристики для правильного вибору. Вигідний прайс на Шпаклівка для внутрішніх робіт діє завдяки завжди актуальним акціям і знижкам, зокрема і на абсолютно нові моделі 2021 року. Реальна вартість від 18.7 до 1798 грн. Також є можливість покупки в кредит або розстрочку. Якщо у Вас виникнуть питання, їх допоможуть вирішити наші кваліфіковані фахівці. Після оплати Ви зможете забрати товар безкоштовним самовивозом у центрі обслуговування покупців у Києві або в одному з 32 міст України. Також можна оформити доставку в будь-яке місто через «Нова Пошта» або «Міст Експрес».\nЦіни на Шпаклівка для внутрішніх робіт\nШпаклівка Alpol 2 в 1 Putz AG S23 10 кг 135.00 ₴\nШпаклівка внутрішня Запитання та відповіді\n→ Які бренди купують в групі Шпаклівка внутрішня?\n→ Які недорогі товари в групі Шпаклівка внутрішня?\n→ Які товари купити в 2021 році в групі Шпаклівка внутрішня?\n→ Товари з безкоштовним самовивозом в групі Шпаклівка внутрішня?\n→ Де купити Шпаклівка внутрішня?


Київ конкретний та уявний | Катерина Косьяненко\nРобимо екскурсію разом із Катериною Косьяненко, авторкою усіх тих, хто йде Києвом, стоїть біля вокзалу, або чекає сигналу світлофора, пливе Оболонню, та несе наш прапор. Їй — слово:\n…дуже люблю українську ікону та італійський живопис. Звичайно, уподобання змінюються протягом життя: в один час подобається одне, в другий – інше, проходить час, насичуєшся тим, чим був захоплений і переходиш до розуміння іншого періоду в мистецтві. Але, думаю, найбільше натхнення мого життя образотворче мистецтво Італії та України – від самого початку до, може, Високого Відродження та Бароко.\nІкона — це окрема духовна практика. Це в вас теж досліджується?\n— Я займалася іконописом, тобто я маю досвід написання класичних ікон. Це певна духовна практика, в якій існують свої правила, і я намагалася дотримуватися всього, що потрібно: пости, молитви, просто відповідальне відношення до цієї справи. Можливо, тому стилістично іконопис перейшов до мого світського живопису. У нас в Академії був чудовий викладач Сергій Зорук, він казав: «об’єкт треба пропустити через руку». Коли зображення багато разів «пройшло через руку», воно якось залишається у підсвідомості. А потім, в наступних роботах, проступає, виходить на полотно, навіть коли я про це не думаю. Напевно, так. Але я дійсно дуже люблю ікони. Мені в тих залах, де український іконопис (жест напроти) набагато цікавіше, ніж тут.\n— Я намагаюся додавати якісь символістичні вкраплення, хоч їх не настільки багато, як в іконописі. Символіка кольору, символіка персонажів, символіка жестів – все це є в моїх роботах. Не знаю, наскільки сильно вона прочитується. Я намагаюся робити так, щоб цей символізм не був нарочитим, щоб він не душив глядача.\nПро «Появу»… просто зазвичай така ікона.\n— «Поява» це майже з натури. Воно десь так приблизно і відбувається: видимий світ/невидимий світ – вони існують одночасно і паралельно, просто ми іноді не приділяємо належної уваги невидимому світу. Але в житті бувають такі ситуації, коли здається, що межа між світами стає більш тонкою, і невидимий світ стає до нас явним. Ми відчуваємо його наближення, відчуваємо, що «щось все-таки є». Ця картина саме про це.\nЗазвичай в іконах багато символізму, а у вас такий… майже життєпис.\nТак і є, він не проступає, він тут майже є. Ось там (наступна робота, «Графіті») дуже-дуже дивна річ.\n— Про лева і крокодила?\n— Якщо буквально пояснювати роботу «Графіті»: образи сучасного міста та людей, поєднаний з яскравим образом, узятим із молитви. В сьогоденні ми теж деколи згадуємо молитви, і деякі рядки з них оживають і стають видимими. В даному випадку це цитата з 90-го Псалма «… і потопчеш лева і змія». Навіть сучасний міський простір, стіни старих будинків, жахливо помальовані графіті, можуть бути простором любові та перемоги над злом, яке, переможене, не так вже страшно виглядає. Хоча потім, коли у нас з’явився песик, з’ясувалося, що в цій картині присутній портрет наших домашніх тварин — кота та пса. Кіт британський, з круглою мордочкою, а собака- такса, дуже схожа на намальованого тут крокодила. Хоча, коли я малювала, нічого не віщувало «біди», песика навіть в планах не було.\nІ ось у нас майже Венеція.\n— «Кораблі» — це Оболонь. Звичайно, це не реалізм в широкому розумінні слова, але все «впольовано» з натури – тобто те, що я надивилася, те, що я надумала, дивлячись на прості речі, що мене оточують. Все чесно. Моя майстерня на Оболоні, і я ходила вулицями і думала, як же може виглядати ця кульмінаційна робота, про кораблі, які там мають бути шари сенсів і як вони будуть зашифровані у візуальний ряд? Що може бути зображено просте, впізнаване, сьогоденне, але, водночас, вічне та надчасове. Власне, те, що я побачила і відчула в той момент, коли я ходила і мучилась, напевно, проступило в роботі. Я ходила навколо майстерні, і не могла знайти собі місця – і ось, прийшло натхнення та прозріння.\nЛодочка не з натури?\n— Гумова лодочка символічна. Це дуже тендітний предмет, вразливий. Моя відвертість достатньо наївна, все прочитується.\nІ український прапор.\n— Це військові на хиткому човні. Думаю, що все зрозуміло.\nНа наступній жіночки у червоному…\n— Чому жіночки? Тут є і хлопчики. Не знаю, всі питають: «Чого ви тільки жінок малюєте?» Тут є і хлопчики, і дівчатка, просто часто мої персонажі позбавлені яскравих гендерних ознак, бороди, наприклад.\nЄ і з бородою.\n— а ось тут, в картині «Вокзал», мався на увазі Жадан, не знаю — схожий?\n«На київському вокзалі»\nТак-так, він — герой картини «На київському вокзалі».\n— В цій картині літери на будівлі Київського вокзалу не такі, як в натурі. Такі, якими вони є літери не компонувалося. Але це дійсно, Київський вокзал. Там, до речі, працювали мої бабуся, і дідусь, були залізничниками, бачите це теж особисто близька мені тема.\nІ ще зірочки під ногами.\n— Зображені люди всі йдуть по небу, тому і зірочки.\nЦе теж — уявний Київ?\n— Ну… так. Зірочки схожі на сміття, але це все-таки зірочки, і прості люди йдуть ногами по зеленим небесам, на яких тьм’яно сяють зірки. Цей хід придумався одразу. В простій темі, в натовпі людей, я намагалася збудувати драматургію: хтось на побаченні, хтось купив телевізор, хлопчик грається у війну. Вокзал – це таке складне місце, де багато чого трапляється. До речі, у віршах Жадана є багато і вокзалів, і вугілля, і дротів, і колій, і відчуття вокзального ритму, стан тривоги та руху. Вокзал це своєрідний, незвичайний стан.\nІще знак переходу нагорі.\n— Так. Це теж побачене і відчуте, прості повсякденні моменти. Щось я трошечки піддивилася в житті, щось я трошечки додумала: військові і цивільні, всі разом, в одному русі, в єдиному зрізі часу. Так, як зараз у нас все намішано, ми не завжди пам’ятаємо про війну, яка триває, займаємось повсякденними «мирними» справами, але зараз відбувається боротьба – і видима, і невидима – і хочемо ми цього, чи ні відлуння цієї боротьби відчувається повсякчас, наша повсякденність просякнута цією трагедією. Так все намішано в нашому житті сьогодні. Насправді всі ці картини тематично – як одна. Так, вони відрізняються емоцією, композиційним, кольоровим, ритмічним рішенням. Але они всі про одне: життя та його крихкість, сьогодення та вічність, особистість та світ, трагедію та щастя, моє зачарування тим що все в цьому дивному світі може існувати одночасно.\nКатерино, ваші військові завжди схожі на лицарів середньовіччя?\n— В роботі «Звичайний день» воїн в сучасному, але це все одно, наш лицар.\nТак. І ангел поряд. А ті улюбленці, що в кліточках?\n— Ті, що в кліточках, їх хазяї несуть до ветеринара, ті що здорові ходять собі самі, лапками, пішки – все як в житті.\nІ голуби, і уявні тваринки. Ось яка риба.\n— Там щось ще написано, але я вже не згадаю, що. Очевидно, було мені було лінь малювати жабу і черепах, а символіка зображення вимагала їх присутності, тому я написала словами.\nВони там мають бути.\n— Вони там десь є.\nЩо це за тваринка?\n— В картині «Перехід» в корзинці велосипеда сидить міфічна істота, схожа на дракона. Ось поруч, собака, неміфічна істота, і вони прекрасно співіснують поруч.\nЦе теж міфічна, у неї є крила.\n— Ми були в Іспанії до всіх карантинів і локдаунів. Потрапили там на прекрасний фестиваль, на якому всі люди переодягаються, танцюють, п’ють вино чи пиво і дуже тішаться. Мене вразило те, що люди були зі своїми собаками, і ці собаки були теж в карнавальних костюмах. Коли я побачила песика в реалістичному костюмі креветки, з усіма лапками, вусиками, зі мною сталася сміхова істерика. Я вже не кажу про крильця, корони, мантії, чоботи та смокінги для псів. Незабутні враження. Виявилось, що і для собак є всілякі костюми. Тож, можна сказати, що зображений мною пес просто вбраний в карнавальні крила. А можна побачити і інший сенс: улюбленці, на жаль, живуть не дуже довго, і ми страждаємо, коли вони йдуть, і вважаємо що крилатими вони колись зустрінуть нас на веселці.\nА що це за місце? (стоімо перед центральною роботою)\n— Пейзаж в «Переході» характерний, мався на увазі Київ, центр. Це збірний образ, тут є частина будиночків Майдану, шматок вулиці Михайлівська, Львівська площа.\n— Дуже люблю центр Києва, в якому я народилася та виросла. Мій світогляд сформувався під впливом естетики цього центру (якого зараз лишається все менше). І, власне, пейзаж в «Переході» теж про нашу сучасність, про те, що зараз відбувається з містом, кавалок спостережень нашого повсякденного життя. Я працювала з цією роботою більше ніж півроку. Щодня приходила до майстерні, з ранку до вечора працювала, звичайно, за цей час передумала багато різних думок. Якщо коротенько — картина про людей, співіснування людини і середовища, про комфорт людини в середовищі. В цій роботі всі очікують на зелене світло, стоять «на паузі». Світ зупинився для цих персонажів, вони застигли в моменті, в своєму житті, вони випадково, на короткий проміжок часу опинилися поруч з незнайомими, невідомими людьми, і, раптом, всі разом склали дивну та непередбачувану композицію. Є така духовна практика – сказати собі «Стоп» і усвідомити себе у світі і світ навколо себе. Потім, коли почалися карантини, я зрозуміла: «оце, дивись, яка я провидиця». «Перехід» був намальваний за рік до коронавірусних подій.\nЦе ж справжня ікона, тому що чоловік, який розмовляє по мобільному, із ликом Христа? Випадково?\n— Чесно, ви не перша людина, яка мені це каже. Цей персонаж не передбачався, як носій такого відповідального сенсу. Насправді, просто єдиний з чоловіків на цій картині з бородою та вусами.\nВін «сам прийшов»?\n— В композиції цієї роботи відбувалося стільки пертрубацій… Час від часу я фотографувала процес малювання. Потім все змонтувала в маленьке відео, можна подивитися, як картина трансформувалося. Люди приходили, поверталися, відверталися. Міняли зріст, риси обличчя, зачіски, макіяж, перевдягалися, міняли пози. Тут дуже багато всього відбувалося. Чоловік з телефоном якось сам зарифмувався в центрі картини. Одна глядачка ділилася враженням: «Це ж Бог, Він всім рулить. Тепер світ сучасний, і Він по телефону все робить. Це іконописний лик, значить, це — Бог». Процесом малювання не завжди можна керувати, іноді виникає несподівана, але вдала імпровізація, яку навмисне сам би не вигадав. Так і з цим персонажем. Як працює радіоприймач? Радіостанція транслює, аппарат ловить хвилю, видає звук. Певно, митці теж іноді транслюють щось, що не остаточно усвідомлюють. Але якщо чоловік з телефоном прочитується саме так, то, напевно, так і треба, тому що в імпровізації народжуються нові сенси.\nА та істота (схожа на чорну пляму) теж існує?\n— Так ви її бачите? Це дерева. Мені була потрібна темна пляма по композиції.\nНасправді я дуже люблю розглядати людей, хоч це не завжди пристойно, вони дуже цікаві. В «Переході» спостереження за людьми, побачені цікаві персонажі, цитати моїх улюблених художників Відродження, Джотто. Трохи є, так. Скористалася досвідом геніїв.\nКласно, що ви сказали це ім’я. Я хотіла розпочати з Джотто.\n— Так казати — нахабство з мого боку, але я сильно надихаюся спогляданням творів Джотто. Коли я працюю, я намагаюся багато дивитися, читати – шукати підказки, як переконливіше втілити задуману роботу. Мій друг, прекрасний художник Антоша Якутович, коли жив у Парижі, розповідав: «От, я малюю, малюю, але щось не виходить. Треба намалювати руку, а не можу зрозуміти, як. То я сідаю на 85-й автобус, їду до Лувру, там роздивляюся класиків, і все стає зрозуміло». Я теж часто передивляюся класиків, правда, частіше в книжках, або в інтернеті, вони підказують завжди. Вони ж класики, вони ж генії.\nКатерино, Фра Анджеліко або Джотто?\n— Я візьму обох. Вони зовсім різні. Просто Джотто більш широко відомий, знакова фігура, а Фра Анджеліко відомий меншій кількості людей. Хоча вразив мене не менше, ніж Джотто. У мене був катарсис, коли я дивилася і на роботи Анджеліко, і на роботи Джотто. Так що одного з них я не виберу.\nМені цікаво розглядати цю роботу, як і всім. Але дуже сумно стає, тому що це класичний сюжет про страшний суд.\nВ «Білому полі» сюжет частково запозичений з ікон Страшного Суду, так. Але робота не сумна, наші ж тут наші перемагають.\nНаші перемагають. І знову уявне військо і реальне.\n— Тут навіть є мрець з відкритими очима. Дизайнер, що робив «Список кораблів», запропонував нам, що прямо на першій сторінці фрагмент роботи, з чоловіком, що лежить в могилі/окопі. Ми з Танею (примітка: Тетяной Швед-Безкоровайною) спочатку не погодились. А потім я подумала: «Він не мрець, бо він із відкритими очима. Своє присутністю він стверджує — смерті не існує – значить нехай лежить».\nВласне, він і залишився на першій сторінці. Процес боротьби сумний, але кінець позитивний, наші перемагають, янгол вражає змія. Ця робота намальована за пару місяців до початку коронавіруса. Моя знайома питала, вказуючи на зображення клубків чортів, яких протикають списами вояки: «Ви що, коронавірус намалювали?». А коли почали показувати зображення коронавірусу, я подумала: «Кумедно, але дійсно схожий». Тут навіть лапки видно – це переможені чорти.\nКажанчики. Жіночки з військовими — це хто? Вони не в формі.\n— Жінка – завжди жінка. Навіть якщо вона вдягне форму, вона все одно буде вирізнятися. Вирішила зробити жінок-військових гарно вбраними, увіковічнити їх красу.\nТобто все не так сумно?\n— Абсолютно не сумно. Так, картина – тривожна, тому що війна, кров, багато горя, трагедії. Але я все-таки намагалася, щоб в «Білому полі» був позитивний вектор: при тому, що страшно, сумно і трагічно, перемога- наша.\nЦе — улюблена робота з усього циклу. Не знаю, чому, але мені з нею дуже лячно.\n— «Зупинка» робота така тепленька, гарненька.\nВони ж чекають — можливо, дива, можливо, позаду у них уявний міст.\n— Міст уявний, так, а Київ конкретний.\nМені дуже подобається роз’єднання мостів поряд, одне за одним.\n— Там, біля горизонту, є мостовий перехід, люди, що тут зображені чогось чекають на зупинці, вони всі кудись їдуть. Сьогодні ми весь час знаходимось в русі.\nЯкість цього переходу — різна.\nНасправді я всі вірші, що мали бути у збірці, дуже вдумливо читала, чесно переслухала майже всі інтерв’ю Сергія. Таня запропонувала проєкт, і я одразу погодилась, тому що від такого не відмовляються. Потім я злякалася: «Чи зможу я видати адекватний візуальний еквівалент? Це ж геніальний, без перебільшення, письменник. Якими мають бути ці зображення?». І в мене багато часу пішло на роздуми про те, яким чином можна провести візуальну паралель. Читала-читала, думала-думала, і зрозуміла, що треба рухатись своїм шляхом. Тобто ми йдемо паралельно: у нього свої образи, у мене – свої. У віршах є простір, дихання життя, смак та запах, багато людей, птахів, дерев, вокзалів. У віршах Сергія — живе життя. Я намагалася, щоби це живе життя було і в моїх картинках. Я не знаю, чи десь перетнулися наші шляхи, чи ми все-таки паралельно співіснуємо в цій книжці.\nБезумовно, перехрестя є. Але це Різдво ваше чи його?\n— Звичайно, моє, але картини натхненні його віршами, святі над містом плачуть, і йдуть волхви. Насправді, давно намагаюся поєднати сучасні моменти з класичними, іконописними, традиційними мотивами. Мені цікаво, як вони співіснують між собою. Все-таки ми сучасні люди, весь світ в екрані телефона, за кілька годин можемо опинитися в іншій країні, у нас шалений ритм життя, водночас нам подобається Джотто, ми читаємо літературу яка існує багато столітть, ходимо слухати Вівальді. Ми любимо і давнє і сучасне, звичайне та надзвичайне. Я складаю картини як мозаїку, як конструктор, можу намалювати поруч машину і іконописний лик, ангела, що їде в автобусі. Власне, ця тема турбувала мене задовго до створення цього проєкту.\nУ віршах Сергія я побачила подібну філософію.\nІ руки теж.\n— І руки. Це в іконописі називається «личне» і «доличне». В підокладних іконах «личне» – обличчя, кисті рук, дуже ретельно написане, а «доличне» може бути голою дошкою, може бути схематично намічене (приміром, плечі, складки). Це тому, що передбачається, що «доличне» буде закрите ошатним окладом. На створення «Різдва» надихнули саме такі, підокладні ікони, які з плином часу втратили свої коштовні шати, але натомість набули неповторної естетики, в якій видно дотики часу. Тут є намагання поєднати оце іконописно «личне» з недбалістю та яскравістю сучасного живопису, цікаво було експериментувати з тим, щоб зображення людей виглядали реалістичними, а решта простору картини була написана вільно. Абстрактні шматки живопису складаються в певну гармонію і напрочуд дивно співіснують з іконописними прийомами писання ликів. Тут абсолютно професійний інтерес компіляції різних фактур і різних стилістик в одній картині.\nЦе — волхви?\n― Достойменно невідомо, але волхвів було теж троє, вони несли свої дари. Які часи, такі й дари, які часи, такі й волхви.\n— Картина «Цілодобово» намальована вже після виходу книжки. От ми закінчили і надрукували книжку. А я зупинитися не можу.\n― Ні, не післямова, це продовження теми. Власне, і жовта «Поява», і робота з червоною машинкою «Звичайний день» – теж намальовані після виходу книжки. Це— мій подальший розвиток. Мені зараз цікаво малювати саме таке.\nЦе — вавилонська блудниця?\n― Так. Що в нас тут є? Всякі спокуси, роздуми, повсякденна метушня. Дивно те, що якісь глобальні речі в нашому житті відбуваються без істотних змін навколишнього середовища, без театральних ефектів у вигляді падіння неба на землю та сонячних затемнень. Коли ми щасливі, або в нашому житті сталася трагедія, повсякденне життя навколо нас біжить так само, незмінно, люди навколо продовжують жити далі свої життя. В цій роботі Світ наближається до Апокаліпсису, Вавілонська блудниця вже з’явилася в місті, але її ніхто не помічає, під яткою «цілодобово» своє звичне життя, яке ніщо не може змінити.\nТут вони тримаються за поручні.\n― Ця робота створена у 2017. Вона називається «Невидимий автобус». Група людей, які кудись переміщуються, у всіх є свої справи, але їдуть вони в одному напрямку. Ось-ось цей рандомний колектив розійдеться, але певний фіксований час вони ще будуть разом. Було цікаво працювати з різними персонажами. А автобус вирішила не промальовувати, лишивши акцент на людях, тобто автобус є, але він не деталізований, невидимий.\n«Воїнство» – робота з обкладинки, я її першою зробила.\nЯк її обрали на обкладинку?\n― Було декілька варіантів. Саме ця картина на обкладинці виглядала найбільш переконливою, так, як і було треба. Видавець Святослав Померанцев сказав (але для точності треба ще в нього перепитати): «Для мене ця картина — ікона про наших військових».\n― Треба все-таки у Слави спитати. Він сказав дуже вдало, всеохоплююче, глобально.\nЦей перший військовий, який в кедах.\n― Наших добровольців збирають на фронт друзі та родичі, принаймні, мені відомо багато таких історій. Тому одяг у персонажів різний, хто в чому. Чоловік позичив шати у Архістратига, але йому було зручно лишитися у своїх кедах, дівчата в чорному, в жалобі, бо прощаються зі своїми, невідомо, чи назавжди. Спочатку простором дії мав бути вокзал, перон, за мить до прибуття потяга. Я не знаю, наскільки прочитується в картині цей стан відбуття, можливо, чорний простір більше схожий на якийсь підземний перехід, але мався на увазі саме вокзал: є тут колія і ось ця жовта смуга, за яку не можна заходити, щось написано на табло… Чоловік в Архістратижому вбранні чекає на потяг. Люди з’юрмилися на пероні, зібралися в дорогу, а на снігу, вдалині, відбувається паралельна дія, яка показує, куди приведе цей шлях.\nВсе що малюю, я бачу в житті, уважно дивлюся, дослухаюся, слухаю.\nА що саме переслуховували? Можливо, це був Сильвестров?\n― Я дивилася інтерв’ю з військовими, хроніки, зняті телефоном. Це були, здебільшого, документальні фільми, або навіть любительські відео. Слухала трошечки сучасну музику, несерйозну, щоб увійти в стан актуального сьогодення. Коли малюю, музику не часто слухаю, вона мені заважає. Вона забирає настільки багато уяви і емоцій, що я не можу більше нічого робити. Під час роботи над проєктом, переслухала і «Лінію Маннергейма», і «Жадан і собаки», спеціально, для відчуття спільного інформаційного простору.\n«Блакитні черевики» теж нещодавня робота. Частина безкінечної розповіді про плин людських життів.\nЖест долоні, як у святих.\n― В цьому сюжеті також шматочок, взятий з повсякденних спостережень. Кожна людина зі своїм символічним атрибутом, в кожного своя пластика. Художник водночас і сценарист, і режисер, мені подобається вигадувати історію кожного персонажа, планувати мізансцену, знаходити кольорові відповідності емоціям.\nЗ якими віршами ви б хотіли ще попрацювати?\n― Важко сказати, цікаво відкривати незнане.\nДо речі, коли Таня Швед задумала цей проект, вона спитала: «А хто тобі ближчий із сучасних українських письменників?», я сказала – Жадан. Бо знала його вірші, і була ними захоплена. Мені подобається працювати з літературою, це насичена драматургія, що дарує натхнення. Не вмію робити ілюстрацію, вмію зануритись в саму сутність і лишити глядачу найяскравіші образи, що ожили в моїй уяві.\nЦікава будь яка література. Чому приходить натхнення – ніхто не знає. Це співпідання, співзвуччя, подібність, Не знаю, чому подобається твір, або ні. Ти розумієш, що все прекрасно зроблено, професійно, але не відбувається співтворчості, не відкривається тайна життя.\nСаме віддчуття пульсації життя, на мій погляд є основним показником якісного мистецтва.\nФото: Віталій Сокур, Катерина Косьяненко\nКиїв конкретний та уявний – Kyiv Daily


Ганна Верес: Запах любові* (Слова для пісні) - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Ганна Верес: Запах любові* (Слова для пісні) - ВІРШ\nЗапах любові* (Слова для пісні)\nПахла любов весною І молодим вином. Вперше вона зі мною. Як це було давно! Пахла любов любистком, Світлом дівочих мрій. Щастя було так близько, Чом же ти не вберіг? Приспів:\tНе забувай, не забувай Любов оту, Сльозою біль не заливай І гіркоту, Хай стане казкою життя, Світліють дні, Й заколосяться знов жита, Але… одній. Пахла любов дурманом – Запах його п’янкий. – Щастя було обманом, – З неба твердять зірки. Пахла любов вітрами Ще й грозовим дощем. – Що ж ти зробила з нами? – В серці озвався щем. Приспів.\t(Той же) Вірю, зустріну сміло Врешті таку любов, Котру дощі не змиють, Ту, що одна на двох. І посміхнеться знову Наша любов обом, Зайві тоді розмови: Серцю диктує Бог. Приспів:\tНе забувай, не забувай Любов святу, Сльозою біль не заливай і гіркоту, І стане казкою життя, Й світліші дні, Й заколосяться знов жита Вже… не одній. Не забувай, не забувай Солодких днів, У келих щастя наливай Вже не одній! Його ми вип’ємо до дна З тобою вдвох, П’яніти будем від вина – Не від тривог!\t23.07.2013. Ганна Верес (Демиденко).\nдата надходження: 08.04.2020 22:03:17\n© дата внесення змiн: 08.04.2020 22:08:13\nВ Обране додали: Тетяна Горобець (MERSEDES), Людмила Пономаренко\nНАСИПАНИЙ ВІКТОР, lionet, НАДЕЖДА М., Не Тарас, Неоніла Гуменюк та Олег Требухівський, Тетяна Горобець (MERSEDES), Амадей, Людмила Пономаренко, Ірина Кохан, yaguarondi\nyaguarondi, 11.04.2020 - 23:38\nІрина Кохан, 09.04.2020 - 18:07\nЛюдмила Пономаренко, 09.04.2020 - 17:44\nЯкі гарні слова для пісні про головне! І справжність в них, і чистота, й почуття високі...\nТетяна Горобець (MERSEDES), 09.04.2020 - 08:59\nПрекрасна пісня про найтепліші почуття!!! Дуже гарно Ганночко! Щастя вам, любові і Божої ласки!\nНеоніла Гуменюк та Олег Требухівський, 09.04.2020 - 07:49\nНе Тарас, 09.04.2020 - 00:54\nнЕЗАБУВАЙТЕ ПРО СВЯТУ ЛЮБОВ\nНАДЕЖДА М., 08.04.2020 - 23:14\nНАСИПАНИЙ ВІКТОР, 08.04.2020 - 22:18


Тернопільські поліцейські побували у в’язниці в Чехії відкритого типу без окремих камер, решіток і наглядачів з кенгуру та ламами (ФОТО) | Газета "Наш День"\nТернопільські поліцейські побували у в’язниці в Чехії відкритого типу без окремих камер, решіток і наглядачів з кенгуру та ламами (ФОТО)\nСереда | 21.11.2018 | 20:11:02\nБез колючого дроту, озброєної охорони, з садом та зоокутком – саме так у чеському місті Йіржіця виглядає перша відкрита в’язниця. Вона з’явилася у жовтні 2017 року для того, аби зменшити кількість рецидивів серед звільнених з місць позбавлення волі осіб.\nЗ роботою даного закладу познайомили українську делегацію, яка перебувала у Празі в рамках програми «Забезпечення прав людини у діяльності поліції і обміну міжнародним досвідом».\nСам заклад знаходиться поруч в’язниці посиленого та середнього режимів. У відкритій тюрмі відбувають покарання чоловіки, причетні до економічних злочинів. Є й ті, хто позбавлений волі за насильство.\nВідкрита тюрма – експериментальний проект. На його будівництво витратили майже 30 мільйонів крон. Гроші виділили з держбюджету.\nНа території, яка займає майже один гектар площі, знаходиться чотири будинки, розраховані на 32 ув’язнених, та адмінкорпус для персоналу.\nУв’язнені на території в’язниці перебувають без наглядачів, але під наглядом вихователів чи психологів.\nХанна Прокопова – спеціальний педагог відкритої в’язниці Йіржіци вважає, що ув’язненим тут навіть складніше, ніж в звичних установах для відбування покарання.\n– У нашому закладі вони повинні працювати по 8 годин, а після робочого дня їх ще чекають інші обов’язки.\nВ цілому тюрма нагадує невеличке село. Номери в будиночках повністю ідентичні, навіть природне світло розподіляється так, що ніхто не повинен відчувати, що він перебуває у кращих умовах, ніж інший. Двері в них не замикаються і мешканці котеджів можуть вільно відвідувати один одного. Кожен будинок оснащений санвузлом, кухнею і вітальнею, а також всією необхідною побутовою технікою. Ув’язнені самі керують своїм графіком.\nПрацюють засудженні переважно за межами в’язниці – у пекарнях, автомайстернях та інших приватних установах. Отримують вони за свою роботу зарплату – майже 5 тисяч крон в місяць. Мають вони вихідні і навіть можуть раз в рік взяти двадцятиденну відпустку, щоб провідати рідних. Проте за найменше порушення тюремного устрою ув’язненого можуть покарати, перевівши до класичної в’язниці.\nПісля роботи чоловіки продовжують працювати біля будиночків. У вільний час вони розводять та доглядають за тваринами або займаються городництвом. Є на території кури, кролики, два кенгуру та лама.\nОблаштували на території в’язниці сад, дитячий майданчик та зоокуток. Це для того, щоб рідні і близькі хотіли відвідувати ув’язнених якомога частіше і не боялися брати з собою дітей.\n– Економічно для суспільства вигідно таке покарання, після якого злочинець повернеться на свободу законослухняним громадянином і більше не скоїть злочинів. Слід розуміти, що кримінальна діяльність дорого обходиться державі – з’являються жертви, травмуються люди, знищуються цілі родини, що виливається у величезні фінансові втрати. Даний проект може допомогти у вирішенні проблеми, – додала Ханна Прокопова.\nЯкщо пілотний проект відкритої в’язниці себе виправдає, то подібні місця позбавлення волі з’являться і в інших регіонах Чехії.


Депутати спробують заборонити «сосну в подарунок» та іншу сексистську рекламу / Публикации / Судебно-юридическая газета\nОдним із пунктів порядку денного пленарного засідання Верховної Ради 3 березня є розгляд законопроекту №3427, який має на меті протидію дискримінації за ознакою статті у галузі реклами. Варто відзначити, що цей проект, який був поданий до парламенту у травні минулого року, вперше потрапив до порядку денного Ради.\nУ пояснювальній записці автори зазначають, що на сьогоднішній день в Україні досі поширеною є практика використання дискримінаційної реклами. Зокрема, йдеться про дискримінацію за ознакою статі. Втім, вони пишуть, що проблема далеко не лише у тому, що стереотипи чи об’єктивація може когось образити: «Дослідження професійних асоціацій рекламістів та маркетологів доводять, що дискримінаційні меседжі в рекламі можуть призводити до реальної економічної, соціальної, психологічної та, навіть, фізичної шкоди людям у повсякденному житті. Адже реклама не просто відображає, але й формує соціальні відносини, … створюючи інформаційне середовище, яке транслює настанови соціальної поведінки (так званий “психологічний ефект багаторазового повторення”). Інформаційне середовище, наповнене закликами до неповаги, твердженнями про неповноцінності чи меншовартість певної групи осіб, демонстрацією фізичного насильства, є внеском у формування культури насильства та порушення прав людини».\nЗміст ключових змін\nДля розв’язання наявної проблеми, ініціатори законопроекту пропонують ряд змін до закону «Про рекламу». По-перше, законопроект передбачає, що забороненою є не лише реклама, у якій містяться дискримінаційні твердження, але й зображення. Це є доволі логічним, адже недобросовісні рекламодавці можуть завдяки цьому фактично обходити заборону та уникати відповідальності, попри використання дискримінаційного контенту.\nНа додачу депутати хочуть прямо визначити у статті 10 те, що відповідальність за дискримінаційну рекламу несе саме рекламодавець. Зокрема, рекламодавець буде відповідальний не лише за замовлення розповсюдження забороненої реклами, але й за замовлення її виробництва.\nІншим блоком є зміни розмірів трьох штрафів, передбачених законом «Про рекламу»:\nЗа повторне протягом року порушення законодавства про рекламу – змінити з подвійного розміру штрафу на 30-тикратний розмір вартості розповсюдженої реклами;\nЗа порушення вимог до подання інформації про вартість реклами Держпродспоживслужбі – збільшити з 1700 до 3400 гривень.\nЗа порушення реклами послуг із працевлаштування – зменшити з 10 до 5 мінімальних зарплат;\nПерша пропозиція встановлює пропорційність відповідальності порушенню, коли воно вчинене повторно. Тобто, чим більше забороненої реклами поширено, тим більший штраф. Друга пропозиція вкладається у концепцію посилення відповідальності за дискримінаційну рекламу. А от остання викликає питання. У пояснювальній записці автори жодним чином не пояснюють, чому хочуть знизити ці штрафи і як саме це допоможе у боротьбі із дискримінацією.\nКрім того, пропонується визначити наступне:\nЗаконодавство України про рекламу складається з Конституції, міжнародних договорів, Закону та інших нормативно-правових актів, а не лише з двох останніх;\nПорушенням буде не лише неподання або подання недостовірної вартості розповсюдження реклами, але й несвоєчасне подання рекламодавцем такої інформації Держпродспоживслужбі;\nРекламодавців можна буде через суд зобов’язати спростувати не лише недобросовісну і неправомірну порівняльну рекламу, але й дискримінаційну;\nСпоживачі реклами також зможуть звертатися до суду у разі порушення їх прав у галузі реклами;\nПорядок сплати штрафів за порушення реклами послуг із працевлаштування буде встановлювати Кабмін.\nПотенційно дублюючі зміни\nПочнемо із внесення до закону нових термінів «дискримінацій реклама» та «дискримінаційна реклама за ознакою статі». Така пропозиція виглядає непослідовно, адже дискримінація за ознакою статті вже входить у більш загальний термін «дискримінаційна реклама» як одна з ознак, за якою може здійснюватися дискримінація. За потреби, у цьому терміні можна було б прямо згадати про стать. Хоча у певних випадках таке дублювання може бути корисним для того, щоб належним чином пояснити, що сексизм – це не лише про «місце жінки на кухні».\nТаким самим дублювання видаються і зміни до статті 8 закону. Так, пункт 2 частини 1 статті визначає, що «у рекламі забороняється вміщувати твердження та/або зображення (виділене – у редакції законопроекту), які є дискримінаційними за ознаками… статі…». При цьому автори пропонують додати сюди пункт 14, у якому визначити, що у рекламі також заборонено «вміщувати твердження та/або зображення про інтелектуальну, фізичну, соціальну чи іншого виду перевагу однієї статі над іншою…». Що фактично є лише більше детальним описом можливої дискримінації за ознакою статі, який навряд створить додаткові підстави для притягнення рекламодавців до відповідальності.\nУ підсумку, очікувати прийняття цього законопроекту за основу і в цілому однозначно не варто. Адже скоріше за все до нього виникне багато питань до нього у залі парламенту. Не лише до можливого дублювання положень, а й щодо його змісту загалом з боку консервативних політиків.\nРаніше «Судово-юридична газета» повідомляла, які ще питання сьогодні має розглядати парламент.\nВерховная Рада реклама


Гінекологія і акушерство » Страница 5\n- сфера медицини, відповідальна за репродуктивне здоров'я жінки. Здоров'я жінки - це її здоров'я майбутніх дітей, тому необхідно приділяти особливу увагу і попереджати розвиток захворювань і будь-яких порушень. Важливо проводити профилактичекий огляд, рекомендований раз на 6-12 місяців, це дозволить виявити патологічний процес на ранній стадії, призначити більш ефективне і швидке лікування з мінімальним ризиком розвитку ускладнень.\nПозаматкова вагітність може призводити до безпліддя, повторної позаматкової вагітності й іншим не менш тяжких наслідків.\nЙмовірність нормальної вагітності та пологів після позаматкової становить близько 50%, повторної позаматкової вагітності - близько 20%, безпліддя - близько 30%. Головне - вчасно звернутися до лікаря.\nПолікістоз яєчників - дисгормональное захворювання, яке призводить до того, що у жінки не відбувається овуляція, тобто яйцеклітина не виходить з яєчника, а значить, розвивається безплідність.\nПри поликистозі яєчників порушується менструальний цикл, з'являються надлишкові волосся на руках, ногах, обличчі, а також збільшується маса тіла. Це відбувається через гормонального дисбалансу. Повною мірою полікістоз яєчників виявляє себе вже в більш зрілому віці, коли у жінки виникають проблеми з вагітністю - вона не може завагітніти або виносити дитину\nПологи вдома: за та проти\nЩе десять років тому компетентність акушера вважалася певною гарантією благополуччя пологів: щоб уникнути безлічі неприємностей, в домашніх умовах народжували не так часто. Сьогодні все змінилося і жінки, будучи вагітними, розглядають різні варіанти розродження, попередньо вивчаючи недоліки і переваги кожного з них.\nПологи у воді: помилкові думки та переваги\nВодні пологи більш ніж примха чи тенденція - це практика, заснована на достовірних фактах, і порівнюється вона з пологами, що відбуваються в лікарнях, пологових центрах і будинках усього світу. Прийнято вважати, що такі пологи полегшують дискомфорт і роблять процес народження більш м'яким. Вагітну занурюють у великій резервуар, попередньо наповнений водою, де, власне, і проходять пологи.\nВагітність настає в період овуляції при статевих контактах. Але наявність овуляції і якісна сперма - це далеко не все, що потрібно, щоб швидко завагітніти. Існують деякі нюанси, які потрібно враховувати. Мудра природа влаштована так, що в несприятливих для розвитку майбутньої дитини умовах зачаття неможливе, навіть вагітність завмирає, якщо з'являються негативні фактори. Швидко завагітніти можна, якщо виключити ці фактори і слідувати нашим рекомендаціям.\nЯкщо збій циклу трапився один раз, то хвилюватися не варто. У разі кровотечі більше 10 днів, повторюваного збою циклу слід звернутися до гінеколога або до гінеколога-ендокринолога. Зазвичай призначається внутрішньовагінальне УЗД, дослідження гормонів крові або гістероскопія. Поки не з'ясована причина, варто виключити плавання, надмірні навантаження на м'язи черевного преса і термічний вплив на область тазу.\nПід час вагітності потрібно ретельніше відстежувати якість і кількість споживаної їжі для того, щоб добре себе почувати і головне, забезпечити нормальний і правильний розвиток плоду.\nПсевдовагітність (помилкова вагітність) - це досить рідкісний і маловивчений феномен психічного характеру. При такому синдромі у жінки виявляються всі ознаки «цікавого положення»: перепади настрою, токсикоз, порушення менструального циклу, збільшення обсягів талії і живота, проте все це - чистої води ілюзія.\nПупкова грижа у вагітної: небезпечна ситуація чи тимчасове явище\nПупкові грижі - це патологічні випинання, викликані додатковим навантаженням на м'язи живота вагітної через збільшеної матки. Найчастіше вони формуються при повторних вагітностях, оскільки фактором виступає розтягнута передня стінка очеревини. Причинами її ослаблення можуть бути багатоводдя, багатоплідна вагітність, великі розміри плоду.\nПід час вагітності вас чекає чимало дивних і непередбачуваних моментів, розібратися в яких буде простіше, маючи під рукою докладний календар вагітності по тижнях.\nДля вагітної жінки час обчислюється не годинами і днями, а тижнями. Ці тижні - немов східці, що ведуть до народження довгоочікуваного малюка.\nСвічки від геморою при лактації\nГеморой являє собою варикозне розширення вен в області прямої кишки, в результаті якого утворюються так звані гемороїдальні вузли. Хвороба супроводжується істотним дискомфортом і для його лікування використовуються різні препарати, але в період лактації багато з них стають недоступними. Ймовірно, вам буде цікаво дізнатися, які хороші свічки від геморою і тріщин при вигодовуванні грудьми можна використовувати без шкоди для себе і майбутньої дитини?\nСвічки від уретриту\nУретрит доставляє людям істотний дискомфорт, тому його треба якнайшвидше починати лікувати, використовуючи перевірені і відповідні лікарські засоби. Серед них лікарі часто вибирають свічки проти уретриту для жінок.\nСвербіж у піхві - нерідке і досить неприємне явище, фізіологічно обґрунтоване тим, що на статевих органах безліч нервових закінчень, і будь-який патологічний процес, що відбувається в організмі, викликає їх подразнення.\nФізіологічні зміни в організмі жінки під час вагітності всіляко сприяють яскравим і сильним оргазмам. І це не міф. Матка розширюється, приплив крові до тазу посилюється, збільшується клітор. Під час другого триместру вагітності у більшості жінок посилюється статевий потяг, пропала кудись лібідо повертається. І тут вже можна відірватися на повну. Тому, якщо лікар не прописав вам статевий спокій під час вагітності, обов'язково спробуйте.\nСлабкість під час вагітності\nВагітність можна назвати великим дивом, адже зародження і поява нового життя, нової людини здатне привести в захват. Ці повні радості і передчуття місяці мають і свої негативні сторони. Під час очікування дитини можуть виникати певні нездужання і проблеми зі здоров'ям.


Ви тут: Home Юдохристиянська експансія в Україні Війна проти кумирів Перуна. с.Маліївці, березень 2011 (7519)\nПочерк злочинців знайомий і повторюється на Хортиці, у Нікополі, Києві та інших місцях нашої Вітчизни - це свідчить, що в Україні продовжується війна проти проти кумирів Перуна - захисника українського народу і нашої держави, і очевидно - проти відродження духовності українців-русинів.\nВедеться війна, зневажаючи не тільки законодавство держави Україна (при бездіяльності правоохоронних структур, які повинні перешкоджати міжрелігійній ворожнечі - хоча в більшості випадків у руйнації кумирів Перуна підозра падає на конкретну релігійну організацію, центр якої знаходиться в іноземній державі ), але й саму духовну сутність того, що проповідує християнство - любов до ближнього і не зазіхання на його добро, терпіння, смирення, миротворення. У селі знаходиться церква Московського патріархату.\nУ селі Маліївці одним з найперших в Україні, у 2006 році на Свято Перуна поставлений кумир Бога Перуна і зареєстрований як місце паломництва.\nПоблизу с.Маліївці є Давньоруське городище. Біля нього приводились молодіжні козацькі таборування зі всієї України-Русі, проводяться Славлення Перуну - захиснику українського народу.\nКумир Перуна відновлювали до пізнього вечора 25 березня 2011 року.\nПо завершенні відновлення кумира Перуна в с. Маліївці - біля нього проведено величне Славлення Перуна, воїнів-захисників нашої держави України-Русі. Ще донедавна, принаймні останнє тисячоліття - самобутня назва нашої держави Русь (не Київська - а просто Русь, бо інакшої на світі не було), а назва нашого народу - русичі. Як би комусь це не було до вподоби.\nБо слава нашої Вітчизни - є слава Русі, і слава русичів - є славою народу нашого, а Боги Русі, наші рідні Боги, Отці наші - є Перун, Велес та інші.\nКозаки Хмельниччини прийняли рішення - за кожну наругу над кумирами Перуна чи інших наших кумирів - повстане по три нових.\nЦе вже третя спроба руйнації кумира Перуна у Маліївцях - його палили, різали... Тобто - на Хмельниччині буде поставлено найближчим часом 9 кумирів Перуна.\nТим, хто може надати будь-яку допомогу громаді рідновірів с. Маліївці - прохання звертатися за тел.: 098-471-28-34, 066-658-06-17 (Волемир).\n* 24 квітня 2011 (7519) року запрошуємо рідновірів, козаків у мальовниче с.Маліївці на свято Ярила.\nДоїзд до с.Маліївці автобусом Хмельницький-Морозівка, що відходить від Автостанції №2 (недалеко від залізничного вокзалу, до 5 хв.ходьби) о 06.50, 11.05, 17.30 , назад до Хмельницька о 08.50, о 13.15, 19.20\nЯкий стріли кидає на ворогів,\nі вірно вперед веде по стежці,\nбо єсть він воїнам - суд і честь,\n(Велесова Книга, дощечка 11-Б)\nНайвиразнішим з усіх Богів України-Русі є Бог Перун.\nВ Густинському літопису говориться, що Перун був найстаршим з богів; його зображували в виді чоловіка з дорогоцінним каменем у руках і йому, як головному богові, приносили найбільші жертви.\nВ договорі з греками в 944 р. хрещені українці присягали в церкві Іллі, а "погани" (тобто ті, хто не зрадили Вірі предків, прим.наша) клялися перед кумиром (ставником) Перуна й Велеса.\nКоли князь Володимир заволодів Києвом, то поставив кумирів на холмі назовні теремного двора: «Перуна деревляного, а голова його срібна, а вус золотий», як каже літопис. Крім цього поставив Володимир кумирів Хорсові, Дажбогові, Стрибогові, Симарглі й Мокоші.\nСкрізь, при всякій нагоді, імя Перуна ставили на першому місці, йому теж припало найбільше ганьби й поневірки, як Володимир охрестив Україну. Ставник Перуна волочили кіньми, били палицями й топили у воді,і як пише літописець, «плакав "невірний" (тобто, вірний духовності своїх предків, прим. наша) народ, дивлючися на свого почитаного кумира».\nПо своїй природі, Перун, хоч і був грізним богом блискавки й грому, але він був теж богом життєдайного дощу, а його грім не тільки вбивав і запалював, але й проганяв засуху, задуху й смерть. З іменем Перуна звязано на Україні багато місцевостей та урочищ.\nПо війні з Візантією Русь (тобто, наші предки) обі сторони дня 24 липня 971 р.склали договір.\nГрамота, підписана Святославом, мала такий зміст:\nСвято біля кумира Перуна:\nВідновлення кумира Перуна після руйнувння


Замкнуте коло львівського сміття | Новини Львова\nЛьвів’яни регулярно виставляють у соцмережі фото з різних районів міста, де біля сміттєвих баків – завали з відходами, оскільки їх вчасно не вивозять.\nЛьвів’яни часто виставляють соцмережах купи невивезеного сміття біля своїх будинків\nз фейсбука Оксани Солук\nНастільна гра “Мандри львівського сміття”\nТонни відходів з львівською пропискою стали предметом жартів і, водночас, об’єктом боротьби різних громад, які виловлюють машини зі сміттям біля своїх населених пунктів.\nЛьвівське сміття активісти виловлюють у різних частинах України\nНа запитання, коли врешті львівське сміття – а це щодобово 650 тонн – “пропишеться” вдома, у львівської влади відповіді досі немає.\nУ коментарі “Українській правді” Андрій Садовий відмовився перелічити регіони, на полігони яких щоденно транспортується львівське сміття. Мовляв, “це питання безпеки міста”.\nВодночас, запевнив: “Кожна тонна сміття є легальною і офіційною, і захоронюється на легальних полігонах. Але з’являються штучні перепони, і ми починаємо тоді возити на інші полігони”.\n“Львів вже понад півроку у сміттєвій блокаді. Я, виступаючи на Асоціації міст, звернувся до всіх мерів, а потім на засіданні уряду до всіх губернаторів. Кажу: “Хлопці, по одній машині можете прийняти?” Опустили голови, бо тиск на них несамовитий. А якби держава була мудра, то визначила б десять-двадцять полігонів, куди ми могли б щодня везти одній машині”, – скаржиться на відсутність підтримки міський голова Львова.\nМовляв, Банкова використовує сміттєву проблему Львова, щоб тиснути на Садового як лідера “Самопомочі”, фракція якої у парламенті часто опонує пропрезидентській коаліції.\n“Мета – використати весь державний апарат і тиск, щоб показати, що треба робити з тими, хто не погоджується з рішеннями найбільш вельможних людей України”, – переконує “УП” Садовий.\n“Роблять якісь дивні речі, блокують, залучають Генпрокуратуру, військову прокуратуру, СБУ, аналітичні центри, які аналізують і прослуховують телефони. Залучено сотню людей, щоб розібрати Львів по кісточках. В часи Йосипа Віссаріоновича (Сталіна – УП), думаю, було легше”, – натякає на останні обшуки і затримання у Львівській міськраді Садовий.\n“Начальник управління житлового господарства міськради люб’язно пояснює, що раніше за підряди треба було платити долю в 10% від вартості робіт. Але в ці кризові часи – 7%. А от за вивіз сміття взагалі – 5%!” – іронічно прозвітував на своїй Facebook-сторінці Юрій Луценко про результати допиту затриманого.\nНачальник управління ЖКГ Львівської міськради, відповідальний за сміттєзвалище і вивіз сміття, у листопаді попався на хабарі\nПромовистий факт: Гольця спіймали на хабарі через два тижні після того, як Галицький райсуд Львова відпустив його під особисте зобов’язання – саме у справі Грибовицького сміттєзвалища (полігон обслуговувало комунальне підприємство “Збиранка”).\n“Посадові особи комунального підприємства не застосовували належних інженерних заходів для забезпечення стійкості полігону як споруди, належного ущільнення і перешарування відходів ізолюючим матеріалом”, – вказано в матеріалі справи.\nЗгідно з правилами складування сміття, кожні три-чотири метри його треба пересипати землею (найкраще глиною). Проте, за інформацією “УП”, буріння сміттєвої гори в рамках розслідування на глибину понад десять метрів не виявило жодних слідів перешаровування.\nУ рамках розслідування трагедії на сміттєзвалищі, на глибині понад десять метрів не виявили жодних слідів перешаровування землею\nНе виключено, що хтось добряче заробляв на порушенні технології та економії на землі. Адже, як повідомили “УП” в Львівській мерії, один куб землі на потреби полігону коштував 500 гривень (у цю суму входить видобуток глини на кар’єрі, доставка і застосування на полігоні).\n“У серпні нам довелося перекривати дорогу. Бо трактори почали рити якийсь котлован у бік людських хат. Ми викликали міліцію, бо на ці роботи не було жодних документів і погоджень. Чиї трактори – ніхто не знає”, – розповіла “УП” активістка з села Малехів Галина Денько.\nНаприкінці серпня мешканці Малехова та Грибовичів перекрили дорогу, щоб зупинити підозрілі роботи на сміттєзвалищі\n“Але, коли ми отримали проект на рекультивацію, то побачили, що насправді тут готується майданчик для розвороту транспорту і наступного складування сміття! Тобто під прикриттям рекультивації до нас хотіли далі вивозити сміття”, – обурюється Денько.\nЗгідно з проектом рекультивації, який був розроблений ще в 2013-му році та погоджений в Мінрегіонбуді, наявну сміттєву гору в Грибовичах висотою в дев’яносто метрів треба зробити пологою і вирівняти до вісімнадцяти градусів.\n“І для цього вони хочуть ще роками підсипати нове сміття. Тоді звалище буде сунутися вшир. У результаті це вийде 150 метрів від людських хат, які опиняться в санітарній зоні сміттєзвалища”, – пояснює Денько.\n“Нашого сільського священника викликали в районну Жовківську єпархію. Ми поїхали за ним. А там його вже чекали львівські депутати від “Самопомочі”, які просили церковне керівництво вплинути на нашого священика. Але отець тут мешкає і добре знає проблему, тому не погодився”, – з обуренням пригадує Денько.\nАктивістка з Малехова уже роками не набирає воду з своєї криниці: боїться “хімічного коктейлю”\nПотім мерія запропонувала двом прилеглим до звалища селам сімдесят мільйонів гривень на будівництво школи, ремонт доріг та проведення водопроводу (воду з криниць люди тут давно не беруть, бо бояться “хімічного коктейлю”).\nПроте коли представники Львівської міськради завітали в село з такою пропозицією, люди це прийняли за “хабар” і відмовили.\n“По-перше, як нова школа вирішить питання екологічного лиха? По-друге, вони ще в 2004-му році пообіцяли у двох селах по школі і водопровід. Але збудували лише одну школу, інша на рівні фундаменту заросла деревами. А воду не до всіх хат дотягли. Водопровід не дуже поспішали проводити, аж поки ми не перекрили дорогу”.\n“Зараз міська рада звернулася до іноземної компанії, щоб та зробила аудит цього проекту й дала свої зауваження – що треба допрацювати, аби він відповідав європейським нормам”, – повідомив Садовий.\nЛист ЄІБ до Львівської ради за 14 квітня 2015 року, де банк вказує на зацікавленість проектом твердих побутових відходів у Львові\n“Львівський проект відібраний і погоджений з банком. Міністерство фінансів погодило цей проект і передало в міністерство житлово-комунального господарства (Мінрегіонбуд – УП), яке шукає якісь варіанти, не знаю які, мені складно зрозуміти.\nАле вони чомусь відтягують. Можливо, теж якась вертикаль скоординована працює”, – киває Садовий на Мінрегіонбуд, на який, на його думку, теж може чинитися політичний тиск.\nГолова Львівської ОДА Олег Синютка вирішив самостійно взятися за будівництво сміттєсортувального заводу\n“Ми далі не можемо чекати, бо імідж Львівщини страждає від того, що сміття викидають по інших областях”, – пояснює “УП” самостійну гру обласної влади начальник департаменту розвитку та експлуатації ЖКГ Львівської ОДА Назарій Романчук.\nЗа словами Романчука, ці ділянки раніше ОДА пропонувала львівській мерії, але “вони з ними нічого не змогли зробити”.\n“Ми ж розуміємо: отримати ділянку без сприяння обладміністрації та всіх держслужб – неможливо. Бо всі державні інституції по команді можуть процес заблокувати”, – невтомно наголошує на наявності “політичного тиску” Садовий.\nДві з трьох ділянок – це сірчані кар’єри колишніх промислових гігантів, які називають зоною екологічного лиха. Тому, очікувано, що місцеве населення не хоче навіть чути про перспективу перетворення кар’єрів у сміттєвий полігон. Люди бояться ще одного джерела забруднення.\nНовий сміттєвий полігон, ймовірно, з’явиться на кар’єрі, де раніше видобували сірку\n“Кожен інвестор працює, коли це вигідно. Інвестор має розуміти, хто буде компенсовувати його затрати, хто буде замовником, хто буде платити”, – каже Садовий.\n“Але я вітаю бажання області будувати сміттєсорутвлаьні комплекси, бо вони потрібні. Адже в Грибовичі возили не лише сміття зі Львова, а й з кількох районів області”, – запевняє львівській міський голова. І наголошує, що не зважаючи на наміри області, “ми маємо намір будувати завод у себе”, – тобто в межах Львова.\n“Тут я не бачу жодних проблем, бо завод – екологічно безпечний. Сміття переробили і вивезли”, – пояснює Садовий.\nСадовий запевнив “УП”, що згідно з внутрішнім опитуванням на замовлення міськради, 70% львів’ян підтримують ідею будувати сміттєсортувальний завод в межах міста.\nТак, мешканці спальних районів Львова Рясне та Білогорща вже перекривали дорогу та вривалися на сесію міськради після того, як дізналися, що поруч з їхніми домівками має з’явитися сміттєпресувальний цех.\nМешканці Білогорщі та Рясного пікетують Львівську міську раду, вимагаючи заборонити розміщення сміттєпресуального цеху біля їхніх домівок\nПриватна фірма “Захід Ресурс Плюс”, створена лише наприкінці травня-2016 (за кілька днів до Грибовицької трагедії) планує пресувати сміття на території колишнього заводу “Сільмаш”. Наразі такий прес зможе обробити лише десять відсотків щоденних відходів міста.\nВони підозрюють, що на основі невеликого цеху згодом виросте гігантський великий завод. Хоча влада запевняє, що “Сільмаш” для майбутнього проекту заводу не розглядає.\n“У серпні нам говорили про перевантажувальну станцію (де сміття з менших машин перевантажують у фури і вивозять на полігони по Україні – УП), у листопаді в умовах тендеру було вже слово “складування” та 10 гектарів землі, а сьогодні це “тимчасовий” пресувальний цех”, – пригадує різні заяви з приводу “Сільмашу” мешканка Білогорщі Наталя Кузьма.\nНа “Сільмаш” попри обурення громади уже завезли пресувальну лінію\nУ вересні міськрада уже виділила 40 мільйонів гривень на компенсацію перевізникам за тисячі “намотаних” кілометрів.\nНаступна публікація 7-я бригада боевиков ЛНР несет потери — то дезертиры сбегут, то у пушкарей снаряды рванут\nПопередня публікація У лютому львів’янам слід чекати підвищення тарифів на комуналку


У Художньому салоні Кременчука триває культурний грантовий проект «Трансформери»\n• Кременчуг » Культура » Кременчук поступово стає мистецьким – УРА!\nКременчук поступово стає мистецьким – УРА!\n16-06-2015, 14:00: Культура\nКременчуцький фотограф та бельгійський кінорежисер готують експозицію на розсуд кременчужан\nВчора у міському Художньому салоні звітували учасники грантової культурної акції «Трансформери». Нагадаємо, що стартувала вона наприкінці березня і була представлена як новітня платформа урбаністичної культури для нашого міста. У форматі цієї акції три молодих творчих студенти з різних країн Європи були відібрані за кастингом для участі у створенні інсталяцій на пару з кременчуцькими митцями безпосередньо у Кременчуці. Акція тривала впродовж весни та початку літа, наразі вона добігла свого заключного етапу. Художній салон вже презентував на розсуд кременчужан дві пари художників. Ті в свою чергу на пострадянському просторі нашого міста спробували створити витвір сучасного мистецтва – інсталяцію, покликану передати їхні враження від того, наскільке Кременчук відповідає сучасним баченням сучасного світу. Локаціями стали клуб імені Котлова та Міський палац культури. Третя пара також приготувалася до спілкування із широким загалом, цього разу у стінах Художнього салону. Що ж тут чекатиме на глядачів?\nТретіми у рамках проекту «Тандем» грантової акції «Трансформери» Кременчук відвідав двадцятисемирічний кінорежисер з Брюсселя (Бельгія) Пол Картрон та його колега кінорежисер Марго Фрутьє. Разом з кременчуцьким фотографом Шурою Васіною пара бельгійських молодих митців створила фотосесію нашого міста в контексті творчої мети даного перформансу.\nПісля пресс-конференції та показу короткометражок бельгійських гостей, відбувся воркшоп – дослівно «робоча майстерня», де творчі кременчужани, котрі цього дня відвідали салон, мали нагоду поспілкуватися з гостями та учасниками акції на теми творчого та побутового характеру.\nВарто сказати, що підсумкова експозиція творчого союзу Пола Картрона та Саші Васіної відбудеться в стінах Художнього салону нашого міста вже 18 червня. Вхід – вільний для всіх.\nНагадаємо, що заключною зустріччю митців у рамках проекту буде їхній спільний показ, якого творчий осередок міста вже чекає з нетерпінням.\nПоки що ж стіни салону прикрашають живописні роботи у стилі колажу, авторство котрих належить кременчуцькому художнику Вадиму Каторгіну. Деякі з робіт передають красу наддніпрянських берегів нашого міста, деякі – наставляють на патріотичний лад. У будь-якому випадку, усе варто побачити на власні очі, скуштувавши в салоні смачний літній лимонад, приготовлений прямо тут і погойдатись у гамаку прямісінько на новоствореній веранді Художнього салону.\nОпубликовал: tosia | Просмотров: 1489 | Комментарии (0) | Обсудить на форуме\nСучасне мистецтво таки дісталося Кременчука!\nХудожній салон Кременчука відновлено до сучасного мистецького життя. Який ф ...\nФестиваль урбаністичної культури «Трансформерс» триває у Кременчуці, попере ...\n«СССР – на мило!» у Художньому салоні Кременчука Саме так можна було би наз ...\nКременчуцька «Радіола» пригощає вінілом!


Кролик чхає: причини, що робити, як лікувати | Господарство\nПричини кашлю і нежиті\nНеінфекційна форма хвороби\nХарчування та умови проживання під час хвороби\nКролики – це тварини, за якими потрібен дуже ретельний догляд. Вони більше за інших схильні до різних хвороб. У цій статті ми розглянемо приклади захворювання дихальних шляхів і розберемо причини того, що кролик чхає і чому у нього виділяється біла слиз з носа. Також розглянемо, що робити для лікування і профілактики недуги.\nЧхання і брудний ніс можуть бути симптомами серйозних захворювань\nПричинами кашлю і нежиті у кролика можуть служити:\nалергічна реакція на підстилку, дезодоранти і інші речовини;\nпил і бруд у клітці;\nінші інфекційні захворювання, яким супроводжує кашель і соплі.\nЯк бачимо, причин захворювання дуже багато, і від правильного визначення джерела залежать заходи, які слід вжити для лікування. Краще всього, якщо ви зверніться до ветеринара, і він призначить процедури і препарати для вихованця. Але якщо немає можливості звернутися до лікаря, можна визначити вид недуги по ряду інших ознак.\nКрім чхання і нежиті у кролика можуть проявлятися й інші симптоми: задишка, сльозотеча, різні виділення з носа, втрата апетиту, пригнічений стан, запалення вушних раковин.\nНа самому початку потрібно визначити інфекційне захворювання у вашої тварини. Це необхідно для того, щоб відокремити його від інших тварин і не дозволити поширитися хвороби.\nЧхаючої кролика потрібно ізолювати\nПри застуді, не викликаний інфекцією, у кроля з’являються соплі і він чхає. При гострій формі можна побачити прозорі або трохи білі виділення, а також наявність скоринки навколо носа. Причиною такої застуди зазвичай служить переохолодження, протяг, різка зміна температури.\nДосить помістити тварину в тепле приміщення, уникати протягів і не травмувати кролика перепадами температури.\nЩе одна неінфекційна форма – це алергія. Вона може бути викликана різними чинниками, сіном, великою кількістю пилу, ароматичними речовинами і дезодорантами.\nДля позбавлення від недуги, досить усунути подразник і почекати кілька днів. Але якщо протягом декількох днів стан вихованця не покращало, то зверніться до ветеринара.\nДеякі види підстилки можуть провокувати алергію\nТакий вид хвороби викликається безліччю різних бактерій і вірусів. Збудниками застуди виступають:\nстафілококи і ін\nЗбудники інфекційного простудного захворювання є не тільки у хворої тварини, але можуть перебувати і у здорової особи. Джерелом інфекції може виступати і сама людина, якщо у нього захворювання викликане стрептококами (запалення гланд) або іншими бактеріями.\nДо симптомів інфекційної застуди відносяться:\nнабрякла слизова носа;\nбілі виділення з носа;\nчасто хрипи і свисти під час дихання.\nПерші симптоми проявляються через 3-5 днів після зараження. Якщо таку форму хворобу не лікувати, то через 1-2 місяці тварина чекає летальний результат.\nУ випадку інфекційного захворювання слід звернутися до лікаря, затримка з візитом може призвести до серйозних наслідків.\nНижче ми розглянемо кілька методів лікування інфекційної застуди.\nІнфекційна застуда у кроликів\nПри неинфекционном захворюванні тварина переміщається в тепле сухе місце, поліпшується його харчування. Ніздрі змазують вазеліном, а скоринки навколо носа прибираються розчином 3% перекису водню.\nПри наявності збудника хвороби бажано визначити його, щоб використовувати правильні медикаменти.\nСоплі у кролика лікуються за допомогою антибіотиків. Ось кілька ліків, які можна використовувати при лікуванні: хлорамфенікол (дозування 2-5 мл на 100 гр.), baytril 2,5% (0б3 мл на 1 кг ваги – вводитися через рот або ін’єкцією), marbocyl 2% (0б1 мл на 1 кг ваги вводитися з допомогою ін’єкції).\nЛікувати антибіотиками необхідно протягом 5-7 днів. Якщо кролик став відчувати себе краще і всі видимі симптоми пройшли прийом ліків, все одно не можна робити зупинку в лікуванні. Інакше наступний прийом антибіотиків не дасть ніякого результату.\nДеякі види нежиті лікуються антибіотиками\nЩоб вилікувати нежить у кроликів, можна вдатися і до добре відомого методу інгаляції. Такі процедури проводяться максимум тиждень, щоб не висушити тварині слизову дихальних шляхів. Можна використовувати як звичайні інгаляції, так і холодні, які можна придбати в аптеці.\nДля звичайної інгаляції використовуються трави або ефірні масла (пропорції: на 2 літри потрібна одна крапля олії) кмину, фенхелю, шавлії, евкаліпта та м’яти. Ці рослини сприяють очищення носа від скупчення слизу і зроблять позитивний вплив на слизову оболонку дихальної системи вихованця.\nПеред тим як робити процедуру для кролика, випробуйте інгаляційний настій на собі. Дуже важливо, щоб вони не дратували вашу слизову оболонку очей і носа. Якщо вам неприємно і пари приносять дискомфорт – зробіть розчин менш концентрованим. Пам’ятайте, що кролик в цьому плані сприйнятливий, так само як і люди.\nПеред процедурою інгаляції помістіть кроля в клітку. На підлогу постеліть сіна або трави, і поставте ємність з водою. Якщо вихованець почне нервувати, сіно допоможе йому відволіктися і заспокоїтися.\nПосуд з трав’яним розчином (обов’язково гарячим) помістіть за межами клітини. Прослідкуйте, щоб кроль не зміг до нього дістати. Клітку разом з трав’яним розчином накрийте рушником або щільною тканиною, залишивши отвір для надходження повітря до тварини. В такій споруді кролик буде вдихати трав’яні пари, які будуть робити його дихальні шляхи вільними і чистими.\nЗапасіться хусточками або серветками. Після процедури, виділення з носа стануть рясніше, і їх необхідно буде видаляти.\nЕвкаліпт — хороший засіб від нежиті\nПід час хвороби кролик потребує особливо поживної їжі і теплі. Якщо ваш вихованець звик отримувати соковитий корм, то збільште кількість зелену траву в його раціоні. Щодня годуєте кроля кропом, м’ятою, ромашкою і базиліком. При бажанні можете напоїти його холодним слабким чаєм з м’яти або ромашки.\nДо моменту одужання тварина має постійно знаходитися в теплі. Для цього можна покласти грілку до нього в клітку або розташувати поруч інфрачервону лампу.\nЗавжди стежте за умовами життя кролика. Пам’ятайте, що це одне з найбільш уразливих перед хворобами тварин. Тримайте місце проживання завжди в чистоті, частіше міняйте підстилку. Корм і вода теж повинні бути завжди свіжими і якісними. Слідкуйте за температурним режимом і не допускайте його різких змін. І головне, любите і дбайте про своїх вихованців.


Матінка-Земля. Цей вислів ми не рідко чуємо в нашому повсякденному житті і використовуємо його в нашому спілкуванні. Що воно означає і що ми в нього вкладаємо, - буквально зображено в самому формулюванні і формі подібної фрази. Земля - наша годувальниця, наш спільний дім, в якому створені Богом для нас абсолютно унікальні умови, що дозволяють нам не тільки виживати, але й насолоджуватися життям у всій її красі і різноманітності. Вона віддає нам себе цілком. Беззаперечно дарує свою любов. Не зважаючи навіть деколи на абсолютно блюзнірське ставлення з нашого боку. Як любляча мати живить, одягає і виховує своїх нетямущих дітей. Чим ми їй віддячуємо?\nТак, офіційно, починаючи з 2010-го року в наших календарях на міжнародному рівні з’явився знаковий День - Всесвітній день Матері-Землі, який відзначається 22-го квітня. У резолюції Генеральної Асамблеї ООН № A/RES/63/278, яка була затверджена з цього приводу в 2009-му році відзначалося, що термін «Матінка-Земля» досить поширений в різних культурах і загальноприйнятий у більшості країн світу, він відображає чіткий взаємозв’язок між нами і нашою планетою.


Профорієнтація у літніх таборах відпочинку школярів - Вільне життя\nПрофорієнтація у літніх таборах відпочинку школярів\n13.06.201716.10.2020Автор Вільне Життя\nРозпочалося літо, а разом із ним розпочали роботу літні пришкільні табори. До таких таборів, що відкрилися при Заводській, Білобожницькій та Колиндянській ЗОШ, і завітали днями фахівці Чортківського районного центру зайнятості. Вони провели профорієнтаційні заходи для учнівської молоді, адже під час відпочинку в ігровій формі необхідна інформація засвоюється краще й легше.\nШколярів було ознайомлено із багатогранним професійним світом, станом та перспективами ринку праці, послугами служби зайнятості.\nЦікавими для дітей виявилися вправа-дискусія «Хто потрібен нашому місту» та ігри «Ланцюжок професій», «Пантоміма». Учні називали професії, про які щось знають, та відгадували загадки про нові, показували пантоміми та малювали представників різних професій тощо. Водночас вони по-дорослому обговорювали, на які групи поділяються професії, як правильно обрати той чи інший фах.


В Україні нова смертельна хвороба – лістеріоз - Інтернет-видання «ФЕНІКС-СЛОВО»\nЧетвер, 21.03.2019, 18:36:28\nВи тутСуспільство»Здоров'я»В Україні нова смертельна хвороба – лістеріоз\nНеділя, 12 серпня 2018 17:20\nВ Україні нова смертельна хвороба – лістеріоз\nВ Україні зафіксовано першу смерть від лістеріозу у 2018 році. В липні чоловік 1949 року народження в Києві помер від лістеріозу з ураженням тканин головного мозку.\nЛюди можуть інфікуватися лістеріозом під час контакту з інфікованими тваринами та птахами, або через вживання м’яса та риби без термічної обробки. Крім того, загрозу несуть фрукти та овочі.\nЗагалом цього року зафіксовано два випадки захворювання на лістеріоз. Окрім загиблого киянина, на Львівщині захворіла жінка 1999 року народження. Її діагноз – ангінозна-септична форма лістеріозу. Хвору було госпіталізовано, лікарям вдалося врятувати її життя.\nПротягом 2007-2017 років в Україні на лістеріоз захворіло 22 особи. 11 з них – у минулому році. Хвороба забрала життя шістьох людей, четверо з яких – новонароджені діти.\nЛістеріоз – це інфекційне захворювання, яке викликається мікроорганізмами Listeria monocytogenes. Бактерії широко поширені в природі, вони присутні у грунті, піску, воді. Список джерел доволі різноманітний – від диких гризунів до птахів.\nЗбудники хвороби вражають центральну нервову систему. Також лістеріоз характерний септичними проявами, абортами, маститами. Крім цього, бувають випадки безсимптомного носійства. Спочатку хвороба проявляється як харчове отруєння.\nРазом із тим, людський організм у більшості випадків успішно долає лістерії. Щоб захистити себе від цього смертельного захворювання, треба споживати м’ясо та рибу лише після термічної обробки і ретельно мити фрукти та овочі.\nДетальніше в цій категорії: « Люди можуть жити понад 100 років\tНа скільки років знижують життя різні шкідливі звички »


Семеро дітей у сім’ї – то норма » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nУ селах Киселиці та Дихтинець на Путильщині живуть 100 жінок, які народили п’ятеро й більше дітей. Є матері, які народили 15 дітей. Чимало жінок мають по 10 дітей. Більшість із них уже пенсіонерки. Але є й молоді мами, які виховують 6-8 дітей.\nНароджують і молодята, і пенсіонери\nНеподалік автобусної зупинки села Киселиці знаходиться місцева школа та дитсадок. На подвір’ї бігають та штовхаються чимало дітлахів. Дорогою до сільради спілкуюся з місцевими. Ті жартують, що по двоє дітей виховують лише 20-річні жінки. Натомість деякі сорокарічні вже народили до десяти дітей.\nКолишній працівниці поштового відділення села Киселиці Людмилі Бурдузяк – 40 років. Нині жінка вже увосьме в декреті. Молодшій доньці Ніколетті сім місяців, старшій Яні – 23 роки. "Яна вже здобула освіту й вийшла заміж, – розповідає про старшу доньку Людмила Бурдузяк. – Я не тільки багатодітна мати, але вже двічі бабуся".\nЧоловік Людмили старший за неї на 21 рік. Василь Якович уже два роки на пенсії з інвалідності, але це не завадило парі народити ще одну дитину – доньку Ніколетту. "Ми із чоловіком дуже щасливі, що Бог подарував нам стільки дітей, – каже Людмила. – Маленькій Ніколетті приділяємо найбільше уваги. Адже я в декреті, а чоловік на пенсії – тож постійно вдома". Жінка розповідає, що всі діти в родині дуже працьовиті, завжди допомагають по господарству. У Бурдузяків велике господарство – корова, свині й навіть кінь.\n– Живемо з того, що відгодовуємо худобу, а також із пенсії чоловіка й моїх декретних, – каже Людмила Бурдузяк. – Звання матері-героїні ще не отримала, але всі документи вже подала. Роботи ж у селі немає ні для людей старшого віку, ні для молоді.\nВиростили дев’ятеро дітей, а нині виховують 14 котів\nМати-героїня Катерина Тимуш, яка вже виростила всіх своїх дітей, живе високо в горах. Під’їхати довелося на машині, а потім ще пройтися півкілометра пішки вгору. Таку відстань 76-річна жінка пішки долає майже щодня, коли потрібно піти в магазин по хліб. Магазин же знаходиться в центрі села – за кілометр від дому.\nУ Катерини Тимуш – дев’ятеро синів і дочок. Усі вони вже дорослі. Наймолодшому – 32 роки. Звання матері-героїні жінка отримала давно, але не дуже тішиться, що народила стільки дітей.\n– Доки діти були малі, доводилося витрачати багато грошей, щоб усіх нагодувати, одягнути, дати освіту, – каже. – Гадала, у старості вони мені допомагатимуть. Та усі дев’ятеро не мають постійної роботи. Їм і нині час від часу треба допомагати. Моєї пенсії 1300 гривень не вистачає на всіх. А останнім часом ще й прихворів чоловік. Потрібні гроші на ліки.\nКатерина Тимуш також хвора. Каже, що останнім часом посилився біль у животі. Проте до лікарні йти не хоче, а приречено каже, що й так уже час помирати...\nКатерина Тимуш із чоловіком зимують у невеличкій літній кухні. Щоби зберігати тепло в кімнатці із двома ліжками, невеличким телевізором, радіоточкою та столом, щодня треба топити велику піч дровами. Там же, на шпаргаті, жінка й готує їжу.\nНа подвір’ї Тимуші збудували будинок. Там живе молодший син господарів, який нещодавно розлучився. Неподалік, по сусідству, живе також дочка, яка навідується до батьків, щоби допомогти по господарству.\nУ господарів є корова. По давній звичці, бо півжиття пропрацювала дояркою в колгоспі, мати-героїня Катерина Тимуш прокидається о 06.30, щоби її здоїти. Потім – готує сніданок та порається по господарству. Каже, що так і минають усі дні.\nІз чоловіком Катерина Тимуш живе вже 57 років.\n– Сім років тому ми святкували золоте весілля, – каже. – З’їхалися тоді доньки із чоловіками й сини із дружинами. Також у нас – п’ятеро онуків і один правнук. Добре ми тоді посиділи.\nТа вже багато років поспіль не може Катерина зібрати всю родину під одним дахом. Деякі з дітей виїхали за кордон на заробітки.\nНині ж у сім’ї Катерини Тимуш живе багато кішок. Вони не дозволяють нудьгувати.\n– Раніше були діти, а нині виховую 14 котів, – каже жінка. – Кішки в нас теж плодовиті. Народжують двічі на рік, а кошенят не можу викинути. Усіх тримаю.\n"Із декрету – у декрет" – через боязнь гріха й гроші\nУ сусідньому Дихтинці також бебі-бум. Тут проживає 83 жінок, які народили п’ятеро й більше дітей. Як кажуть старожили, у середині минулого століття семеро дітей у сім’ї вважали нормою. Нині ж народжують у середньому по п’ятеро-шестеро дітей.\nМешканка села Феодосія Ончул звання матері-героїні отримала два роки тому. Жінка народила 10 дітей. Нині, у віці 55 років, виховує двох дітей-школярів і 11 онуків. Решта дітей уже дорослі. Двоє дочок – теж уже багатодітні мами, у них по троє дітей.\nФеодосія Ончул вважає, що гріх дітей не народжувати. – Скільки Бог дає, стільки й народжуємо, – каже. – Гріх робити аборти. У моєї мами нас було 11. Моя сестра виховала 14 дітей.\nПетро Чев’юк, сільський голова Киселиць:\n–\tГроші більшість кисельчан заробляють, працюючи за кордоном. Більшість жінок – домогосподарки, а чоловіки – або на заробітках у Москві, або безробітні. Нашим людям вкрай не вистачає роботи. У селі тільки дві пилорами, амбулаторія, дитячий садок, школа, сільрада та кілька магазинів. Для 2155 осіб населення робочих місць недостатньо. Можливо, тому жінки й народжують дітей, щоби не сидіти вдома даремно.\nЯк розповів голова Путильської райради Дмитро Ославський, у районі живуть 1113 матерів-героїнь. Тільки цього року почесне звання здобули 752 жінок.\nСела-рекордсмени по матерях-героїнях у нинішньому році – Киселиці та Дихтинець.\nУ Киселицях звання матері-героїні отримали 100 жінок, а в Дихтинці – 83.\nТеги - матері героїні, Буковина


Оголошено програму фестивалю «НІМІ НОЧІ»\n05.06.2018 Каріна Пасічник Новини 0\n8-й Фестиваль німого кіно та сучасної музики «НІМІ НОЧІ. Повернення» – єдиний в Україні фестиваль архівного кіно. Він пройде в Києві (Довженко-Центр) та Одесі («Зелений театр») з 28 по 30 червня.\nЦьогорічна субназва фестивалю «Повернення» символізує водночас неймовірне повернення двох українських німих фільмів, дивом вцілілих в архівах двох найбільш постраждалих держав в результаті Другої світової війни, символічне включення в культурний обіг непересічних постатей європейського та світового кіномистецтва, змушених покинути Україну майже 100 років тому внаслідок війн та революцій, та повернення в Одесу, місто, де він був започаткований 9 років тому.\n1) Один із перших повнометражних українських наукових фільмів «Людина і мавпа» (реж. Андрій Вінницький, 1930). Стрічка була знайдена в японському Національному кіноархіві. Культурфільм ілюструє теорію Дарвіна про еволюцію видів.\n2) Сатиристична комедію «Свині завжди свині» (1931). Режисером став учнем Олеся Курбаса Ханан Шмаїн. Вона вважалася втраченою, але в 2015 році в Федеральному архіві Німеччини знайшов російський кінодослідник Пьотр Багров. Роком пізніше, завдяки зусиллям Посольства України в Німеччині фільм було повернуто в Україну.\n3) Романтично-пригодницька драма «Вежа мовчання» (реж. Йоханнес Гутер, 1925), в якій зіграла німецька кінодіва з України Ксенія Десні, уродженка містечка Остер на Київщині.\n4) «Ад’ютант царя» (1929) – відреставрована Данським кіноінститутом драма франко-німецького режисера з колишнього Катеринослава Володимира Стрижевського. Серед акторів другого плану – галичанин Александр Гранах, що згодом уславився в Голлівуді.\n5) «Підземка» (1928) – класика Ентоні Аквіта. Стрічка була реставрована Британським кіноінститутом та в 2009 році повернулася на великі екрани.\n6) Американська стрічка «Вітер» (1928) шведського режисера Віктора Шьострьома. Одну з ролей у фільмі зіграла муза Девіда Гріффіта Ліліан Ґіш.\n7) В рамках київської програми фестивалю відбудеться ексклюзивний показ відреставрованої Довженко-Центром драми «Вітер з порогів» (1929) режисера Арнольда Кордюма. Головну роль у фільмі зіграв корифей українського театру Микола Садовський (Тобілевич). Змонтована в авангардистській манері стрічка розповідає про будівництво Дніпрогесу та торкається антигуманістичних наслідків індустріальних перетворень.\n8) Вперше в Одесі покажуть психологічний трилер Віктора Туріна «Ордер на арешт» (1926). Попри дещо розважальну ауру з шпигунськими перевтіленнями, психологічними тортурами та романтикою революційних комітетів, в той же час фільм є роздумом про роль жінки в історичних процесах громадських війн.\nсайт про українське кіно


04 грудня 2020, Київ 23:20\n26 січня 2015, 10:48\nЗ огляду на події на Донбасі депутати збираються на позачергову сесію\nКиїв – У понеділок, 26 січня з метою підготовки до позачергової сесії парламенту збирається Рада коаліції. Голова Верховної Ради Володимир Гройсман закликав парламентарів прибути до Києва. Депутати мають розглянути законодавчі ініціативи ініційовані на останньому засіданні РНБО. За словами депутатів, одним з ключових питань порядку денного може стати визнання «ДНР» та «ЛНР» терористичними організаціями.\nЗа словами самих представників парламентської більшості, одним із ключових питань порядку денного має стати визнання так званих «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.\nНародний депутат від «Народного фронту» Антон Геращенко нагадує, що це питання порушували ще влітку минулого року, але тоді для ухвалення рішення забракло кількох голосів. Він припускає, що так сталося через позицію Росії, «яка наполягала, щоб їх не визнавали такими».\nВерховна Рада проведе позачергове засідання – Гройсман\nУкраїна звернеться до «Гаазького трибуналу» щодо злочинів проти людяності на Донбасі\nЯценюк пропонує дати право РНБО визнавати організації терористичними\nЩоб визнати «ЛНР», «ДНР» терористичними, треба рішення судів – Клімкін\nПайєтт: визнання «ДНР» і «ЛНР» терористичними групами розглянуть окремо


Паразити (глисти) - cultprostir.com.ua\nЛямбліоз у дітей — симптоми і лікування, ознаки, дієта, фото, як лікувати, діагностика, народне лікування\nЗахворювання викликається найпростішими (Lamblia intestinalis) з класу джгутикових. У людини лямбліоз зустрічається у вигляді вегетативних форм і цист. Зараження відбувається через рот (хвороба брудних рук). Паразитують лямблії головним . >>\nГлисти у дітей — симптоми і лікування, фото\nЧерви-паразити, які живуть всередині організму, як людини, так і тваринного і дитини — це глисти. Нерідко вони стають причиною порушення фізичного і психічного розвитку, затримки росту і статевого дозрівання, погіршуючи . >>\nШистосомоз у людини — симптоми і лікування\nГельмінтоз, що викликається декількома видами трематод роду Schistosoma Weinland — це шистосомоз у людини. Черви паразитують в судинах портальної і мезентериальной систем, де самки відкладають яйця, які, проникаючи через сте . >>\nЕхінококоз у людини — симптоми і лікування\nОдна з найбільш важких паразитарних хвороб, що протікають з ураженням печінки, легенів та інших органів — це ехінококоз. Захворювання викликається личинкової формою стрічкових гельмінтів. З цієї статті ви дізнаєтеся основні причи . >>\nТоксокароз у дітей — симптоми і лікування, чим лікувати, фото, ознаки, діагностика\nЗоогельмінтоз, що має важке хронічний перебіг з вираженим імунопатологічним і іммуносупрессірующім ефектом — це токсокароз. У цій статті ми розглянемо основні симптоми і ознаки захворювання, а також розповімо про те . >>\nПарагонімоз у людини — симптоми і лікування\nБіогельмінтози, що характеризується хронічним кістозним ураженням легень — це парагонімоз легких. Дане захворювання може призводити до утворення внутрілегочних кіст. У цій статті ми розглянемо основні причини і симптоми бо . >>\nКрихітні, безкрилі комахи-паразити, виживання яких цілком залежить від людини — це головні воші (PetUculus capitis). З ними добре знайомі батьки маленьких дітей. Насправді воші можуть стати проблемою в будь-якому зростання . >>\nПаразити у дітей — симптоми і лікування\nГрупа захворювань, що викликаються паразитуванням в кишечнику гельмінтів та найпростіших — паразити. У дітей зустрічаються досить часто, пік захворюваності припадає на вік старше 5 років. З цієї статті ви дізнаєтеся основні причи . >>\nБруцельоз у дітей — симптоми і лікування\nІнфекційне захворювання, що викликається бруцеллами і характеризується тривалою лихоманкою, ураженням опорно-рухового апарату, серцево-судинної, нервової, статевої та інших систем організму — це бруцельоз (Brucellosis). . >>\nОрнітоз у людини — симптоми і лікування\nГостре інфекційне захворювання, що викликається хламідіями, що передається людині від птахів і характеризується лихоманкою, симптомами інтоксикації і ураженням легень — орнітоз (Ornitosis). З цієї статті ви дізнаєтеся основні причини . >>\nГельмінти у дітей — симптоми і лікування\nГрупа захворювань, що викликаються паразитичними черв’яками (гельмінтами) — це гельмінти. Це актуальна педіатрична проблема. З нею стикаються не тільки фахівці відповідного профілю (інфекціоністи, епідеміологи, паразит . >>\nАмебіаз у дітей — симптоми і лікування\nАмебіаз у дитини — це хронічне безліхорадочний захворювання протозойной етіології з переважним ураженням товстого кишечника, але можливим залученням до патологічного процесу та інших органів. Симптоми амебіазу наблю . >>\nЕнтеробіоз у дітей — симптоми і лікування\nУ малюка грудного віку, якщо в родині хтось страждає на це захворювання (частіше від старших братів або сестер) може з’явитися ентеробіоз (enterobiosis). В цілому, у віці до 1 року у грудничка дане захворювання велика р . >>\nАскаридоз у дітей — симптоми і лікування\nЗахворювання, яке викликається гельминтом — аскаридою — круглим черв’яком завдовжки від 15 до 40 см, утримувати в тонкому кишечнику завдяки своїй м’язової активності — це аскаридоз. У цій статті будуть розглянуті основні приз . >>


«Ватажки фейкових республік готують план втечі», - Тарута\nВатажки бойовиків «ЛДНР» Захарченко і Плотницький збираються тікати з Донбасу, для чого вже підготували місця, де будуть переховуватись. Про це розповів народний депутат Сергій Тарута, повідомляє PRESS-ЦЕНТР із посиланням на panoptikon.org.\nПолітик розповів, що в Захарченка в Абхазії побудований дім на випадок втечі, а Плотницький має житло в Ростові. Тарута зазначив, що ватажки терористів перебувають на Донбасі лише з метою грабунків та особистого збагачення.\nЧитайте також: Бойовики заявили про чергове «перемир’я»\nВін додав, що частина бандитів і їх очільники швидко порозбігаються, як тільки Україна зможе закрити кордон і перекрити ввезення російської зброї на Донбас. При цьому він вважає, що зараз дуже важливо «роззомбувати» тамтешніх мешканців, які тривалий час були під впливом антиукраїнської пропаганди.


Поліція затримала мешканця Полтавського району який вбив знайомого і відвіз тіло у лісосмугу / Полтавщина\n14 січня 2021, 13:37 Розмір тексту\nПоліція затримала підозрюваного у вбивстві чоловіка, який скоїв злочин ще 10 січня. Як повідомили у прес-службі поліції області, тіло загиблого з численними тілесними ушкодженнями виявили 11 січня у лісовому масиві, неподалік одного із сіл Полтавського району. Як з’ясували оперативники та слідчі, 48-річний чоловік майже два тижні перебував у розшуку як безвісно зниклий.\n— Фігуранту повідомлено про підозру у скоєнні умисного вбивства (ст. 115 Кримінального кодексу України). Йому вже обрано запобіжний захід — тримання під вартою строком на 60 діб. У кримінальному провадженні тривають слідчі дії. За позбавлення людини життя фігурант може отримати до 15 років ув’язнення.\n14 січня 2021, 13:37