Український народний одяг - Методичні матеріали - Каталог файлов - Портфоліо вчителя Гаражун Л.В.\n[ ] 17.03.2008, 22:47\n1. Коротка історія походження традиційного українського одягу.\n2. Чоловічий костюм.\n3. Жіноче вбрання.\n4. Спільний одяг для чоловіків та жінок.\n5. Оздоблення одягу. Вишивка.\n6. Сценарій свята українського одягу.\nНародний одяг українців — яскраве й самобутнє культурне явище, котре\nне обмежувалося функціональним призначенням, завжди виступаючи у вигляді упредметнювача духовних традицій народу та його світоглядних уявлень.\nРазом з тим народний одяг несе в собі національну символіку та найвиразніший знак національної культури. Статусу національного символу український одяг набув у XVII— XIX ст., бо у побутовій свідомості він ототожнювався із символічною постаттю козака, який здобував волю для України. Тож не дивно, що художня й фольклорна традиції створили епічний образ козака Мамая — своєрідного народного героя Запоріжжя з усією символічною атрибутикою: довгі вуса, люлька, бандура, зачіска —«оселедець», при коні зі збруєю та при шаблі.Щодо козацького вбрання, то воно являло собою жупан, черкеску, барвисті шаровари, шалевий пояс, шапку-кабардинку та вовняну бурку («вільчуру»).Саме такий тип одягу, генетично пов'язаний із козацтвом, став основою українського чоловічого костюма Запоріжжя, пізніше всієї Середньої Наддніпрянщини, Лівобережжя й східних районів України, а відтак і інших українських регіонів.\nНа початку XVIII ст. традиційний одяг українців складався з кількох комплексів — натільного, поясного, нагрудного і верхнього вбрання,регіональних типів та зональних варіантів. Обов'язковою приналежністю комплексів були пояси, головні убори, взуття та прикраси, що сукупно створювали образ етнічного вбрання. Традиційний одяг розрізнювався ще й за сезонними ознаками, статево-віковими (у цьому плані виділялися комплекси чоловічого та жіночого одягу) й функціональними: існував одяг для повсякденного носіння, а також святковий та обрядовий.\nОснову натільного як чоловічого, так і жіночого одягу складала сорочка різних типів: тунікоподібна, з плечовими уставками, з цільнокроєним рукавом та на кокетці. Сорочки слугували також за вихідний вид одягу: чоловічі — з прямим розрізом ворота, жіночі — з поликами. Українські чоловічі сорочки,як правило, заправляли в шаровари, як це було прийнято серед запорізьких козаків та селян Середньої Наддніпрянщини, або домоткані штани (гачі,ногавиці), більш поширені на Прикарпатті.\nЖіноча сорочка вишита квітковим візерунком.\nЧоловічі сорочки вишиті геометричним орнаментом.\nЖіночі сорочки вирізнялися більшою кількістю оздоблень, ніж чоловічі. Жіночі сорочки зазвичай були довгими, сягали аж по "кісточки". Шилися вони або з цільного шматка полотна або з двох частин:делікатнішої верхньої і грубішої нижньої.\nПоверх сорочок жінки вдягали запаски, які могли бути двох видів з одного або двох шматків тканини.\nЧоловічий костюм доповнювався червоним або зеленим вовняним поясом,смушковою шапкою, чобітьми з чорної або кольорової шкіри. Поверх сорочки вдягали безрукавку, яка з кінця XVIII ст. замінялася на жилетку та свиту.Окрім свити, нерідко вбиралися ще й у жупан, кунтуш або чемерку, взимку одягали кожушанки або хутрянки. Такий в основі комплекс українського одягу мав велике розмаїття регіональних ознак. Скажімо, шаровари в основному побутували на Лівобережжі, в українському ж Поліссі носили вузькі штани з трикутними клинами, в західних областях України — вузькі штани з грубого полотна (такі самі були поширені серед західних і південних слов'ян). У Закарпатті — вузькі суконні ногавиці або полотняні гачі з дуже широкими холошами, що нагадували спідницю. З верхнього одягу, крім загально поширених свит та жупанів, буковинці носили гуглю, гуцул підгорянці — чугу тощо.\nУкраїнські жінки сорочки носили із спідницею, плахтою, дергою (восновному на Поліссі), запаскою, характерною для Карпатського регіону,спідницею-андараком, поширеною на українсько-білоруськім прикордонні,димкою, що траплялася серед лемків. Поверх сорочки одягали різного роду безрукавки: керсетки, що здебільшого побутували на Середній Наддніпрянщині,Полтавщині та частково Півдні України, кептар, характерний для населення Карпат і Прикарпаття, лейбик, поширений у районах Західного Полісся,Поділля, або катанки, що з'являлися наприкінці XVIII ст. по всій Україні. Поверх основних елементів одягу носили куцину або свиту чи кожушину. За головний убір жінці слугував очіпок, намітки або хустини, а за взуття правили личаки, постоли або чобітки. Неодмінним доповненням до жіночого костюма були прикраси: традиційні коралі, гердани, силянки, дукати, дукачі,рифи, а також прикраси культового призначення — згарди та хрестики.\nЗвичайні коралі із 20-ти разків.\nКора́лі - намисто із привозних коралових намистинок у вигляді циліндриків, або барилець, нанизаних на нитку. Кількість ниток у к. може бути від 1 до більш ніж 25. Кожна нитка зветься разок. Червоні коралі є традиційним елементом національного одягу українців.\nНами́сто - найстарша й найпоширеніша з жіночих нашийних прикрас на всій території України. Н. було різним як за матеріалом, кольором, формою, так і за способами носіння. Раніше складалося із скойок, гарних рослинних плодів, зерен, кісточок овочів, які згодом заступили намистинки з каменю, металу чи скла. Найбільше цінувалося н. з дорогих природних матеріалів - коралів (див. коралі), бурштину, перлів, гранатів, скла, смальти. Дорого цінувалося гуцульське н. з венеціанського різнокольорового скла з вкрапленнями іншого кольору або золота, яке завозилося з Італії.\nЗґа́рда, — архаїчна гуцульська шийна прикраса релігійного характеру. Мала вигляд нанизаних на ремінець, шнурок чи дротик в один, два чи три ряди мідних литих хрестиків, між якими чіпляли мідні трубочки або спіральки ("переміжки"), згорнуті чи скручені з латуні або міді. Середній хрест у зґардах виділяється чепрагами з двох орнаментованих кружків, один з яких має гак, а другий - петлю. Окрім Гуцульщини, зґарди ще зустрічалися лише у грузинів на Кавказі, де їх виробляли звичайно з гагата чи гішера.\nҐерда́н, ґерда́ник, ґерда́нка, ґе́рда, лу́чка, си́лянка, сильо́ванка, силенка, плете́нка, плеті́нка, драби́нка, о́чко, га́лочка, пу́пчики, ла́нка — шийна бісерна прикраса у вигляді вузької стрічки, виготовленої з різнокольорових намистин, нанизаних на нитяну, чи волосяну основу, що утворюють строкатий геометричний, а часом рослинний орнамент. Іноді на Львівщині ґердани мали вигляд широкого кольорового коміра, що закривав усі груди. Орнамент і його колорит зазвичай узгоджувалися з вишивками певної місцевості на сорочках. Часто ґердани мають фому петлі з суцільної або ажурної смужки різної шири¬ни, яка одягається через голову на шию; з'єднані спереду медальйоном кінці прикрашають груди.\nДукач. Сучасна робота. Автор — Л. Ліщинський. Фото О. Касянчука.\nДукач, личман, ягнус - прикраса у вигляді великої медалеподібної монети з металевим бантом, прикрашеним камінцями. За дукач правили австрійські дукати Марії Терезії, а пізніше російські рублі та місцеві вироби з різноманітними зображеннями. Носили їх на Лівобережжі, Чернігівщині, Полтавщині та Слобожанщині. На Полтавщині дукачі мали з обох боків зображення релігійного змісту. Такі дукачі дарували на весіллі. Інші мали портретні зображення, здебільшого імператриць Єлизавети та Катерини. При цьому традиції носити намисто з дукатів та один медалеподібний дукач не виключали одна одну. Дукачем у 19-на початку 20-го століття називали дуже різні за матеріальною та художньою цінністю жіночі прикласи - від грубого, але старанно виготовленого до фабричної штампованої бляшки. Відповідно, в одних місцевостях України на початку 20 ст. дукач лишався святковою прикрасою, а в інших його насили щодня і дорослі, й діти.\nЗапаска – старовинний жіночий український одяг, що складається з двох окремих полотнищ вовняної тканини із зав’язками у верхній частині; ще-фартух, який носять зі спідницею чи плахтою.\nТакож використовувалися дерги - полотнища з грубого вовняного сукна, що вдягалося на сорочку.\nЗапаски, плахти, попередниці та дерги .\nЩе одним цікавим різновидом жіночого одягу є плахта. Вона ширша за запаску. Жінка перш ніж вдягнути її перегинає її вдвоє, і потім огортає нижню частину тіла. За візерунками плахти поділяються на крижеву, хрещатку, грушеву, рогатку, синятку, солов"їні очі, закладчину.\nПопередниця являла собою невеличкий, зазвичай монохромний з невеличким візерунком, фартух.\nПлахти, запаски та інше вбрання зазвичай підперезувалося крайкою, тканим або плетеним поясом.\nПоверх сорочки на верхню часину тіла жінки та дівчата вдягала корсетки або керсетки.\nВ кінці 18 століття українські жінки почали ностити спідниці. У кожному регіоні спідниця набула своєї особливої форми, технології шитті та назви.\nПочинаючи з 14 століття українські шляхтінки та багаті міщянки шили сукні.\nЧоловіки поверх сорочок також вдягали керсетки,\nале простіші і грубіші, ніж жіночі. Чоловічій одяг взагалі вирізнявся більшою простотою. Чоловіки носили штани або шаровари, так добре відомі кожному.\nГоловні убори жінок Слобожанщи¬ни — парчеві очіпки циліндричної фор¬ми з вушками, а також капори. У XIX ст. пов'язували вузеньку й довгу білу хуст¬ку — нахраму. Носили й так звані в'яза¬ні ковпаки, що за формою нагадували панчоху. Особливо ж були поширені різноманітні барвисті хустки та підшальники з торочками чи бахромою. Дівчата носили вінки та кісники. Волосся заплі¬тали переважно в одну косу, вплітаючи стрічку. Подекуди одягали набрівник, зроблений з картону й обшитий плисом.\nВолосся жінки заплітали в косу (чулку), вплітаючи в неї стрічку (пантлик) і обмотували на голові у вигляді віночка. На цей віночок волосся одягали очіпок (чепець, чепок). Як правило, жінки ходили в чепцях, поверх якого одягали (завивали) хустку червоного, білого, чорного й іншого кольорів. Дівчата ходили у вінках, які виготовляли з дроту, потім обвивали його полотном і прикрашали різнокольоровим бісером, дзеркальцями, а нижній край вінка вішали один або два ряди срібних монет – гусушів. Такі вінки носили молодиці, а молоді дівчата носили на неділю віночки з косичок (квітів). Шию та груди прикрашали намистом (пацьорками) фіолетового, улла ного та інших кольорів, яке часто складалося з багатьох рядів. На шию прив'язували кантор – прямокутну узорчасту полосу виткану з окремих кольорових скелець – пацюрок (бісеру). На сорочку одягали камазельку (лайбик) зшитий з улла ного полотна і оздоблений різнокольоровими аплікаціями. Жінки, особливо заможні, носили кожушок (бунду) – коротку безрукавку з хутром в середині, оздоблену вишивкою улла ного, зеленого, синього кольорів, шкіряними аплікаціями, мідними бляшками та китицями.\nЖіноче взуття, типове як для Слобо¬ улла н, так і для Полтавщини— ко-льорові чоботи — чорнобривці, пізні¬ше — високі шнуровані черевики. Бідні¬ші носили шкіряні постоли — коти.\nХлопці (легіні) і молоді чоловіки у святкові дні носили шкіряні чорні чоботи (чіжми). До чобіт більш горді легіні прикріплювали шпори (шаркантьови), щоб за ними дзвеніло. Влітку на голову одягали капелюх (шапку, крисаню) чорного кольору і солом'янки. В холодну пору – «ковпаки», виготовлені із шкіри чорного ягняти. Солом'яні шапки носили на кожний день ввлітку, а чорні шапки на неділю. Легіні прикрашали шапки розмарінком, а на розмарінок нав'язували китички із шерстяних ниток.\nЯкщо раніше я говорила про одяг для чоловіків та для жінок, то тепер торкнуся одягу спільного.\nНайперший кожух. Хто не чув цієї назви? Хто не бачив його у виставах, фільмах або ілюстраціях? Якщо і не бачив, то був неуважним. Кожух бере свій початок з давніх давен. Він згадується в Судійському Уставі 1193 року, в Іпатіївському літописі від року 1252. Говорять про нього і іноземні мандрівники 17 століття. А скільки висловів та приказок пов»язано з ним в українській мові – не перелічити.\nСаме слово кожух очевидно походить від слова «кожа», тоді як шуба від мадярського «dzubba». Поділяються вони на власне кожухи та короткі кожушанки. Довгі кожухи бувають «простими» та «тудубастими». «Тулубасті» кожухи шилися без «зборів» рівними та з великим відкладним коміром. Вони робилися переважно для людей заможних і нагадували «панську шубу». «Прості кожухи мали набагато більше оздоб, а особливо жіночі. Прикрашалися кольоровими стрічками та шматками сап’яну, а «тулубасті» вкривалися сукном, і були менш художньо цінними. Жінки надавали перевагу білим кожухам.\nМали кожуки і регіональні відмінності.\nКарпатьські кожушанки звалися кептарами, від румунської назви «груди».\nЩе один пиширений вид верхнього одягу свита. Одразу згадується гоголівська «червона свитка». Насправді свити частіше мати чорний колір, колір овечої бавовни чорних тварин. Мешканці Галичини використовували червону фарбу для свиток, чере що й отримали ймовірно назву Червона Русь. Адже свита, так само як і кожух має поважний вік.\nБагато відмінностей свитам надає регіон. Жіночі свити більш консервативні у своєму розвитку, ніколи не шилися зі «зборами», а з «вусами». «Вуса» – клинці, які вставлялися з обох боків свити.\nУ кольоровій гамі жінки також надавали перевагу білому кольору.\nЕтнографи вирізняють окремі види свити: козачка, семряга, сукман, манта, гугля, чуга, опанча та кобеняк.\nСукман, Чернівецька область. Опанча\nВидова символіка одягу відбилася, зокрема, в таких предметах: шаровари в чоловічому вбранні як символ козацтва, а пізніше і селян Наддніпрянщини,черес — шкіряний пояс гуцулів, кептар — хутряна безрукавка верховинців.\nКарпат, гугля — символічний знак буковинців, згарди та запаски — ознака вбрання гуцулок та ін.\nНайвиразніше ж етнорегіональна визначеність українського одягу виявлялася в способах його оздоблення, оскільки вони відтворювали зональні художні традиції, вплетені в своєрідність ментальності населення того або іншого регіону. Найбільшої уваги надавалося вишивці, оскільки насамперед вона у символічних образах несла інформацію і про етнічні та етнорегіональні художні традиції, і про естетичні уподобання жінки, її художній смак, і про світоглядні уявлення людей окремої місцевості.Найбільш ретельно оздоблювали сорочки — рукава, комір, полики, поділ,власне, всі частини, які були на виду. В узорному ткацтві майже до XIX ст.переважав геометричний орнамент, у тому числі й у вишивці, виконуваній здебільшого «низзю» й «гладдю». З кінця XVIII ст. поширюється рослинний орнамент, виконуваний «гладдю» та «хрестом»: геометричний орнамент зберігався лише на Поліссі, Буковині, Закарпатті та деяких районах Прикарпаття. Населення окремих регіонів віддавало перевагу «своїм» кольорам та їх сполученням, зумовленим регіональними традиціями та природними можливостями. На Чернігівщині, Полтавщині та Слобожанщині побутувала вишивка білого кольору з домішками інших відтінків. На Середній Наддніпрянщині воліли оздоблювати червоно-чорним орнаментом, у Поліссі —червоним, у Закарпатті та Буковині — багатокольоровим, на Поділлі й Волині,як і серед бойків Карпат, сорочки прикрашалися килимовим лінійно-геометричним узором переважно чорного кольору Відповідно до усталених художніх уподобань щодо кольору вишивок застосовувались аналогічні кольорові улла і в окремих видах одягу. В Поліссі, наприклад, надзвичайно поширені були спідниця-андарак та літник червоного кольору, в Галичині — білі полотняні, нерідко гофровані сукні, на Київщині — червоні та сині. Те улла стосувалось і взуття (перевага віддавалася червоним, жовтим та чорним кольорам), і поясів, найрозповсюдженішим кольором яких майже повсюдно в Україні був червоний.\nЗ географічного погляду традиція використання кольорової улла варіювалася від світлих тонів на Поліссі, червоних (червоно-чорних, червоно-синіх) на Наддніпрянщині й Поділлі до багатобарвних — у Карпатах і переважно чорних — серед бойків Закарпаття. Як вважають етнопсихологи,регіонально-зональна символіка кольорів віддзеркалює відповідний тип характеру людей тієї або іншої місцевості (білий колір найбільш притаманний уподобанням людей із спокійним характером, багатобарвність —темпераментним). Символіка кольорів зумовлювалася звичайно і своєрідністю господарської діяльності та всім укладом життя.\nПроте серед українства мав поширення і спільний для всіх регіонів колір — червоний. Його переважання зумовлене прадавніми традиціями,характерними для хліборобських народів у цілому і пов'язаними з культом сонця і культом життя. Власне, червоний колір просякує всю обрядово-ритуальну та світоглядну систему, набуваючи магічних властивостей. Згідно із народними уявленнями, червоний колір захищав від дії злих сил: звідси —червоний хрестик, намальований біля входу в оселю як її оберіг від зовнішніх недобрих сил, підфарбування призьби, пучечки калини понад дверима та вікнами.\nРазом з тим червоний колір ототожнювався з гарним, веселим і радісним.Про дівчину, яка виходила на вулицю в синіх або зелених стрічках, але без червоних, казали: «Яка пісна дівка вийшла гулять» ( улла ного не можна було одягати під час посту). Червоний колір символізував радість народження дитини, втіленої у першій купелі, до якої додавали калини; з радістю зустрічали повідомлення про цнотливість молодої під час весільно їобрядовості, на знак чого підфарбовували горілку та вивішували червону корогву.\nЕтнічна символіка містилася майже в кожному елементі традиційного одягу, нерідко набуваючи магічного або етичного значення.\nСвоєрідним талісманом, наприклад, був пояс, що визначав до того ж і деякі етичні норми: вважалось непорядним вийти на люди без пояса. Він слугував також за мірило заможності, тому його виготовляли з особливою\nретельністю, з кращої вовни, використовуючи майстерно орнаментовані рушники, яскраві хустки або тиснену шкіру. Чоловічі шкіряні пояси — череси— оздоблювалися витисненням на шкірі, мідними ланцюжками, плетінкою із кольорової шкіряної тасьми, до них кріпилися: рекітезь — гаманець для грошей, кресало, протичка для люльки, підвішували до «великого ременя» ще й сучак, складний ніж та металевий топірець. З поясом асоціювалися народні повір'я й прикмети: вважалось, наприклад, що коли при першому випас іпрогнати через червоний пояс череду, вона буде збережена і дасть приплід.\nУ системі морально-етичних народних уявлень українців усталилися традиції, пов'язані також з елементами головного убору, що відбивали етичні норми. Заміжня жінка повинна улла обов'язково ховати своє волосся під очіпок чи убрус. Коріння цього звичаю сягає ще Київської Русі, бо про них згадується в уставі Ярослава Мудрого: «Оже огренет (зірве) чуже жене повойз голови… явится простоволоса — 6 гривен за сором». Гносеологічна основа звичаю «світити волоссям» базувалося на віруваннях та повір’ях, згідно з якими вважалося, що недотримання цього звичаю є великим гріхом, який падавне лише на гріховну жінку, а й її односельців: вона, за повір’ям, могла накликати неврожай, хвороби та пошесті.\nСценарій свята українського одягу.\n/. Дати поняття про національний костюм, коротко оз¬найомити з його давньою історією.\n2. Розкрити перед учнями практичні функції костюма\n(захисту тіла від зовнішніх дій природи).\n3. Показати, що костюм відображає художній смак та\nвподобання народу в конкретний історичний період.\n4. Виховувати повагу та шану до народного одягу, бажан¬\nня ще більше дізнатись про його елементи.\nОбладнання. 1. О.Воропай. Звичай нашого народу.\n2. Українське народознавство під ред. С.П. ІІавлюка.\n3. Українська минувшина (ілюстративний етнографічний\n4. Народний календар за 1994 рік.\n5. Збірник народної мудрості, пісень, ігор і т.д.\nНаціональний костюм — це частина національної куль¬тури. Люди не усвідомлюють до кінця, що їх місце у на¬вколишньому світі є визначеним і закономірним. Кожна деталь у їх зовнішньому одязі має суто філософське, по-заземне звучання. Наприклад: те, що у народі одягали на голову, не було просто головним убором, це — своєрідний зв'язок із космосом, а те, що носили на ногах — зв'язок із землею.\n2. Матеріали, з яких виготовляється народний одяг. ХУТРО\nКлімат України досить суворий і теплий. Одяг нашому населенню завжди був потрібний 6—7 місяців у році. Ось чому хутро було найулюбленішим матеріалом для виго¬товлення верхнього одягу. Колись наші предки шили йо¬го із диких тварин. Тепер — з овечих шкір, рідко — оленів, лисиці. На оздобу одягу використовували хутра дрібних диких тварин: куниць, соболів, бобрів, білок... В стародавній Україні-Русі хутро розцінювалось нарівні з сріблом і золотом. Ним платили данину.\nЗ давніх давен в Україні люди вміли обробляти льон, коноплі, овечу вовну і навіть кропиву дикоростучу. З чу¬жинецьких, привізних тканин найпоширеніший був шовк, який ще називали поволокою. Привозили тяжку\nзолоту парчу та оксамит. Далеко йшла слава про ук¬раїнське сукно. А ткацтво — одна з найулюбленіших га¬лузей народного промислу. Селянське полотно по гру-бості ділиться на три види:\n1) найгрубшу рядовину (верхній робітний одяг для чо¬ловіків);\n2)середню «десятку» (сорочки...);\n3)найтоншу «12» (жіночий одяг, рушники та скатерки).\nОЙ, ХУСТИНА, ХУСТИНОЧКА!..\nКрім побутового, дівоча хустка в Україні має ще й об¬рядове значення. При сватанні дівчина перев'язує руку парубкові на знак згоди бути його дружиною. «Ой, -маю я одну хустку та їй нема року, А то буде миленькому на осінь до боку...» В часи козаччини дівчата дарували нареченим вишиті хустини, як символ вірності в коханні. «Дай же, дівчино, хустину, Може, в бою де загину — Накриють очі темної ночі, Легше в могилі спочину...»\n(Т.Шевченко написав поему «Хустина»). В давнину в Україні хустки (обов'язково білі) вишива¬лися шовком, сріблом та золотом. Орнамент був геомет-ричний, а з 18-го століття — рослинний. Рідко — зобра¬ження птахів. Козацькі хустки мали китиці по краях. Бар¬висті — від болгар, сербів.\nЦе біле полотнище з обох кінців вишите червоними нитками. На весіллі, покривши молоду наміткою, сваш¬ки співають:\n«Зробили-сь ми діло, Аж нам чоло впріло: З коржа — паляницю, З дівки — молодицю».\nЗаміжня жінка не розлучалася з нею ціле життя: до церкви, в гості, «на смерть» жінки брали з собою намітку. «Жінки носять на голові щось схоже на шапку, цілком плоске, як тарілка, і обвивають його довгою наміткою».\nЗаміжні жінки ховали своє волосся під очіпок. Він має форму циліндричної шапочки з плескатим дном, а на по¬тилиці має розтин на шнурівці. Одягнувши на голову очіпок, жінка стягує його і зав'язує.\nВ залежності від достатків господині, очіпки були з ба¬вовняної матерії, з шовку, оксамиту і навіть з дорогої парчі. Колір: білі, сині, зелені, у бабусь — чорні, у вдо¬виць, що хочуть вдруге заміж — червоні. У молодих — білі вишиті.\nЦе найстарша з одежі наших предків. За княжих часів в теплий період року довга сорочка, підперезана поясом, була єдиним одягом жінок і дівчат. Біля шиї мала багате дрібних складок. На Лівобережжі сорочки були без коміра, лише з вузенькою лімівкою на краю зібраного на нитку полотна навколо вирізу на шиї. На Правобережжі — з коміром стоячим, або відкладним, а рукава — з ман¬жетами та з оборкою на кінцях біля зап'ястків. Жіночі со¬рочки шились з розрізом посередині грудей, вишита па¬зуха на Правобережжі.\nРукава у всіх — широкі і довгі, ш.=2/3д. Довжина ук¬раїнських сорочок — по «кісточки» з плахтою чи запас¬кою. До спідниці — трохи коротші. З-під плахти чи запа¬ски повинен визирати долішній вишитий край «поділ», або «подолик». Сорочка була і залишається головним одягом людини, про що свідчать приповідки і повір'я. «Своя сорочка ближча до тіла». «Щасливий, бо в сорочці народився».\nМатеріал для жіночих сорочок — біле лляне чи конопляне полотно. За вишиттям:\n1) наддніпрянські (червоними ісиніми, або чорними нитками, а також білими чи сірими нитками по білому, орнамент- рослинний);\nгалицькі — геометричні ,багатокольорові (сині, червоні,зелені, жовті та оранжеві);\nполіські, або не вишиті, або дуже простий орнамент червоним.\nНа Наддніпрянщині по¬лики (верхня частина рукава)вишиваються або вирізують¬ся (гаптуються) негустим рослинним орнаментом.\n«Рукава, як писанка, а личко, як маків цвіт». «Пізнають хлопці і в драній сорочці, аби полики вишиті».\n«У наших хазяйок та по 100 сорочок, а у мене одна, та й та біла щодня». (Звучить «Вишиванка»). («З вечора холодного»).\n1) чотирикутний шматок вовняної тканини із зав'язка¬ми на верхніх кутах. Одягають одну спереду, другу — зза¬ду, щоб видно сорочку трохи;\n2) один суцільний шматок тканини, що ним обгор¬тається стан навколо, щоб кінці сходились спереду.\nПоверх запаски одягали попередницю. Підперізують крайкою (фартухом). Колір запаски: чорний, синій, чер¬воний та білий.\n(Запаска й берега. Народний календар 21/5/94 р.)\nВ два рази ширша, ніж запаска, своєю формою — зовсім проста: два полотнища, зшиті вздовж до полови¬ни.\nПо кольору — різні, але завжди різнокольорові смуги проходять вздовж і впоперек, утворюючи кратки, що на¬гадують шахівницю.\nКОРСЕТКА АБО КЕРСЕТКА\nОдягають на горішню частину тіла поверх сорочки. Шиється з тонкої вовняної тканини, оксамиту або шов¬ку, на підкладці, без рукавів, без коміра, в талію. Дівочі керсетки «гладкі», жіночі — з «вусами». «Вуса» — складні чотириярусні складки: їх буває п'ять чи сім, вони нада¬ють одягу пишноти й легкості бароккового стилю. До¬вжина — по пояс або по коліна. Шовкові та вовняні об-шиваються чорним або темновишневим оксамитом. Ок¬самитові — «кривулькою» з червоної або блакитної стрічки. Застібуються з лівого боку, на Уманщині — по¬середині на гаплики, в галичанок — ледве сходяться на грудях. На Заході рясно оздоблюються намистом.\n(Книга «Українська минувшина»).\nПрийшла до нас з заходу в кінці 18-го століття. На са¬моробному полотні («димі») витискали олійною фарбою візерунки.\nЛемківський фабран має багато складок, які надають пишноти. Ховаючи в скриню, складали й перев'язували мотузком.\nНа Наддніпрянщині жінки шили спідниці зі спеціальної набивки темних кольорів, з вузень¬кою оксамитною стрічечкою внизу. В Поліссі андарак червоний, оздоб-лений вишиванням або тканим різнокольоровим орнаментом.\nПоявилася в 14-му столітті. Довгі, з довгими вузькими рукава¬ми, з відкладним коміром або ве¬ликим вирізом для шиї. Сукні з розрізом донизу — байбараки. Під нього одягали шляхтянки — шовкові вишиті сукні або со-рочки.\nОсновне взуття колись було — чоботи з сап'яну — «сап'янці». Найулюбленішими були червоні, які одягалися в неділю чи в свято, як частина святкового одягу. «На нозі сап'ян рипить, а в борщі півник кипить» казали про добру господиню. Крім чобіт були в ужитку і черевики або черевички (туфлі), які шилися не тільки з кольорової шкіри, а й з міцної дорогоцінної парчі та обшивалися «золотим узороччям».\n«Кому хустка на голову, тому й сап'ян на ногу, а в кого стрічка в косі, в того й парча на нозі».\nЛапті, ходаки та постоли — прикмета великої бідності. «Впуталась, як Настя в лапті» — про молодицю, яка по¬трапила в якусь біду.\n(Народний календар, 1994, 18 червня) (Співають).\n«Ой це ж тії чоботи, що зять дав (2) А за тії чоботи дочку взяв». (Мелодія\n«Ой ходила дівчина бережком (2) заганяла селезня батіжком»).\n4. Чоловіче вбрання. ШАПКИ\nЗдавна чоловіче населення України носило «хутряниці~ (баранячі або ягнячі, з видри, зайця). В період козаччини шапка була одною з основних частин одягу і влітку. Гар¬на шапка була гордістю козака, парубка.\n«Жупан, як жупан, аби добра шапка».\nЗ шапкою зв'язані магічні вірування: шапка-невидимка, на Різдво господиня одягає чоловічу шапку і обходить увесь двір, обкурюючи все ладаном.\n(Чоловіче взуття. Народний календар, 1994, 18 червня)\nЧОЛОВІЧІ СОРОЧКИ, КОРСЕТКИ\nДва типи штанів: власне штани — вузькі, та шаравари — широкі. В Галичині — «сподні», в гуцулів — «ногавиці».\nШовкові, вовняні та бавовняні. Червоні та зелені. Були в Україні й чумацькі череси. Чумаки зберігали в них свої гроші, кисет з тютюном, люльку (до ЗО см завширшки).\nЧорні юхтові (для селян) та хромові (для панів, міщан). Ходаки — лише шкіряні підошви, стягнуті мотузком чи ремінцем. Постоли, личаки, лапті.\n«Гулі не одного в лапті взули». «Як маєш кланятися лаптю, то краще вклонися чоботу».\n«Хай у постолах гречка родить». (Гра «Шевчик» А чи бачив ти, як шевчик...) Ой заграйте, музики, в мене гарні черевики, Починайте мерщій грати, бо хочеться танцювати.\n5. Спільний одяг для чоловіків та жінок.\n«Завірюха — треба кожуха».\n«Трудно літом без корови, а зимою без кожуха».\n«Козак — муха без кожуха».\nКожухи носили козаки та селяни, а шуби — пани.\n«У кого кожух овечий, у того душа чоловіча, а шуба — це згуба».\n«Ми в кожусі та при своєму дусі, а хто в лиссях, той у мислях».\nКЕПТАР — коротка кожушанка без рукавів. Носять гу¬цули.\nСВИТА — дуже стародавній одяг.\n«На свиті вбогого стільки лат, як на селі хат».\n1) Козачка — полтавська верхня одежа, пошита з тон¬\nкого фабричного сукна, ледве доходить до колін.\n2) Семряга — на Волині. Шиють з сірого сукна, багато\n3) Кобеняк — на картині І.Репіна «Запорожці пишуть\nлиста турецькому султану» — справа білий.\nЮПКА — верхній одяг жінок, що своїм виглядом нага¬дує свиту, тільки вона шиється не з овечого сукна, а з черкасипу або китайки. Шиється без коміра, з вузькими довгими рукавами, а ззаду з «вусами», як у корсетки.\nЖУПАН — шили з синьої китайки — шляхтянський одяг.\n«Який пан, такий і жупан».\n«Поневолі пан у жупані ходить, бо свити не має».\n«Вбрався в жупан та й думає, що пан».\nЛЮЛЬКА служила козакам не тільки знаряддям для куріння, а й була предметом гордості та навіть символом козацької честі.\n«А тютюн та люлька\nКозаку в дорозі пригодиться...»\n6. Знавцем і цінителем української вишивки був Тарас Шевченко. Збирав зразки народних вишивок, сам робив замальовки.\nПоетеса Леся Українка, уперше відвідавши могилу Кобзаря, принесла в подарунок рушник, який сама ви¬шила.\n(«Народні скарби», опор. 40—42)\nЩоб закріпити фарбу, нитки запікали в житньому тісті, після чого кольори не линяли протягом довгого часу. Теща зятя вітає, кожух вивертає: Щоб ти, зятю, був багатий, Як той кожух волохатий. На коні, на вівці, На рублі, червінці.\nНаречену садили на стілець, застелений вивернутим ко¬жухом.\n(«Повір'я», стор. 35—36) «Звичай нашого народу».\n(Олекса Воропай) 7. Одяг народний зцілює людей.\nНародна цілителька Марія-Стсфанія на сеансах завжди в сорочці, яку їй подарувала дружина Тарапуньки. Стара, поштопана, ще прабабусею вишита, а силу має велику. Навіть космонавтам помогла з Землі, коли в них вийшли з ладу прилади...\n8. В українського народу є багато загадок, в яких говориться про одяг та взуття. ЗАГАДКИ.\n1. Ані тіла, ані духа, має рота, шкіру й вуха. (Чоботи)\n2. Вдень з ногами, а вночі без ніг. (Чоботи)\n3. Біжить свинка, срібна спинка, а хвіст конопляний.\n4. Коли швець дарма шиє?\n(Коли забуде вузлик зав'язать)\n5. Біга Марушка у ста кожушках, як вітер повіє, то й\nспина замріє. (Курка)\n6. Водою їхали пани, на них срібні жупани,\nпанам раді в кожній хаті. (Риба)\n7. Всі пани скинули жупани, а один пан\nне скинув жупан. (Листяні дерева і ялина)\n8. Сидить баба на грядках, вся закутана в хустках.\nОт і підходить до кінця наше свято українського одягу. Серед наших гостей — більшість — жінки. Даруємо їм пісню.\n(Звучить пісня «Квітчаста хустка», сл. В.Юхимовича, муз. В.Конощенка).\nНа ній і гроно, і пелюстка, і небо й райдуги\nМов берегиня вроди, хустка здавен у нашій стороні.\nТо — нареченим на щастя, то на добро матерям,\nВічний дарунок — хустина квітчаста,\nВеселі ви чи сумовиті на схилах Ворскли чи Дінця,\nНема таких жінок у світі, котрим вона не до лиця.\nМов помолодшала мати, гарна й сестра дорога.\nРоси в хустині, немов діаманти, зорі й квітки в берегах.\nОй ті луги та бережечки, які вгорі, такі внизу...\nНа щастя й радість два ріжечки, а два — на смуток і сльозу.\nСонцю й роботі найближча, подруга днів осяйна\nДушу зігріє і зніжить обличчя хустка — тернова весна.\nГ.Я Новосельська, вчитель м. Черкаси\nЛітература та веб-джерела.\n2. Журнал.Розкажіть онуку.№11-12.2002р.\nПереглядів: 48924 | Завантажень: 0 | Рейтинг: 3.9/11 | - Оцінити - Відмінно Добре Непогано Погано Жахливо


Ґреґ Кіннер - Кінобаза\nДата народження: 17 червня 1963 (58 років)\nМісце народження: Logansport, Індіана, США\nТрафік (2021) актор у ролі Dean Talbot ✓ укр. аудіо 6.4 6.1\nактор у ролі Dean Talbot\nКіноБаза: 6.4 (10) IMDb: 6.1 (5650)\nПогана поведінка (2020) актор у ролі Bob Hope ✓ укр. аудіо 4.0 6.3\nКіноБаза: 4.0 (2) IMDb: 6.3 (6368)\nStrange But True (2019) актор у ролі Richard 6.0 5.8\nКіноБаза: 6.0 (1) IMDb: 5.8 (3741)\nФренкі (2019) актор у ролі Gary ✓ укр. аудіо 6.0 5.4\nФранція, Португалія 1 год 40 хв\nКіноБаза: 6.0 (1) IMDb: 5.4 (1462)\nБраян Бенкс (2018) актор у ролі Justin Brooks ✓ укр. субтитри 7.0 7.2\nактор у ролі Justin Brooks\nКурорт для дайверів на Червоному морі (2019) актор у ролі Walton Bowen 7.6 6.6\nактор у ролі Walton Bowen\nКіноБаза: 7.6 (3) IMDb: 6.6 (25388)\nФіл (2019) актор, режисер ✓ укр. аудіо 0.0 5.4\nСутінкова зона (2019—2020) актор ✓ укр. аудіо 5.2 5.8\nКіноБаза: 5.2 (4) IMDb: 5.8 (13637)\nЗовсім інший я (2017) актор у ролі Ron Hall 4.0 6.6\nактор у ролі Ron Hall\nКіноБаза: 4.0 (1) IMDb: 6.6 (6857)\nЕлектричні сни Філіпа К. Діка (2017—2018) актор у ролі Father ✓ укр. аудіо 7.7 7.3\nМаленькі чоловіки (2016) актор у ролі Brian Jardine 0.0 6.7\nМаленькі чоловіки (2016)\nактор у ролі Brian Jardine\nГреція, Бразилія, США 1 год 25 хв\nКіноБаза: 0.0 (0) IMDb: 6.7 (7017)\nConfirmation (2016) актор у ролі Joe Biden 7.5 6.8\nактор у ролі Joe Biden\n21 Years: Richard Linklater (2014) актор у ролі Himself 0.0 6.6\nКінь БоДжек (2014—2020) актор у ролі Greg Kinglear ✓ укр. аудіо 8.0 8.7\nактор у ролі Greg Kinglear\nКіноБаза: 8.0 (13) IMDb: 8.7 (121573)\nMurder of a Cat (2014) актор у ролі Ford 4.0 5.3\nНебеса реальні (2014) актор у ролі Todd Burpo ✓ укр. аудіо 6.3 5.8\nактор у ролі Todd Burpo\nКіноБаза: 6.3 (9) IMDb: 5.8 (26022)\nRake (2014) актор у ролі Keegan Deane 7.6 6.8\nактор у ролі Keegan Deane\nКіноБаза: 7.6 (3) IMDb: 6.8 (3116)\nТелеведучий: Легенда продовжується (2013) актор у ролі Gary ✓ укр. субтитри 5.1 6.3\nП'яна історія (2013—2019) актор у ролі Thaddeus Lowe 8.0 7.8\nактор у ролі Thaddeus Lowe\nЗастряг у коханні (2012) актор у ролі Bill Borgens 7.0 7.2\nактор у ролі Bill Borgens\nКіноБаза: 7.0 (11) IMDb: 7.2 (84525)\nУчителька літератури (2013) актор у ролі Dr. Tom Sherwood ✓ укр. аудіо 0.0 5.8\nактор у ролі Dr. Tom Sherwood\nФільм 43 (2013) актор у ролі Griffin Schraeder (segment "The Pitch") ✓ укр. аудіо 5.5 4.3\nактор у ролі Griffin Schraeder (segment "The Pitch")\nThin Ice (2011) актор у ролі Mickey Prohaska 6.5 6.2\nактор у ролі Mickey Prohaska\nКіноБаза: 6.5 (2) IMDb: 6.2 (4720)\nЯ не знаю, як вона робить це (2011) актор у ролі Richard Reddy ✓ укр. аудіо 5.7 4.9\nактор у ролі Richard Reddy\nБульвар порятунку (2011) актор у ролі Carl Vandermeer 6.5 5.3\nактор у ролі Carl Vandermeer\nКіноБаза: 6.5 (2) IMDb: 5.3 (4430)\nThat's What I Am (2011) актор у ролі Narrator 7.5 7.0\nКіноБаза: 7.5 (4) IMDb: 7.0 (10362)\nThe Kennedys (2011) актор у ролі Jack Kennedy ✓ укр. аудіо 7.5 7.6\nактор у ролі Jack Kennedy\nКіноБаза: 7.5 (2) IMDb: 7.6 (7096)


Водяні настінні конвектори опалення: особливості застосування та монтажу / Статті, огляди біопалива та котлів — Укрбіо\n3. Друге пришестя\nНа фото – герой нашої статті\nСтрого кажучи, конвекцію використовують для обігріву приміщення всі існуючі обігрівальні прилади, крім інфрачервоних випромінювачів.\nОднак в усталеній в середовищі продавців і користувачів термінології конвектором називається конструкція, яка задовольняє таким критеріям:\nОпалювальний прилад не тримає скільки-небудь великий обсяг теплоносія, на відміну від чавунних радіаторів або регістрів. Як правило, в його основі – просто виток труби того ж діаметра, яким виконана підводка.\nОскільки тепловіддача тонкої труби невелика, для збільшення поверхні теплообміну на трубу щільно надіті, наварені або напаяні пластини оребріння.\nКонвектори можуть вироблятися в самих різних виконаннях – вони бувають настінними, підлоговими і прихованими. Останні ховаються під декоративною решіткою в підлозі і не займають об'єму приміщення взагалі. Так само існують настінні електроконвектори опалення і навіть внутрішньопідлогові конвектори опалення, нам, однак, цікаві настінні водяні конвектори опалення.\nВ якості додаткових опцій у них часто присутні екран, що закриває оребріння для додання виробу деякою декоративності, і примітивна заслінка зверху, що дозволяє регулювати повітряний потік і тепловіддачу.\nУ деяких сучасних рішеннях можна знайти ще кілька плюшок – на зразок мідних трубок теплообмінника і вентилятора на обдув\nНа пострадянському просторі перші конвектора з'явилися у вісімдесятих роках минулого століття в будинках нової будівлі, таким чином була проведена заміна батарей опалення газозварюванням і перше враження від них було ... скажімо так, безблагодатним.\nЩоб зрозуміти причини, потрібно уявити собі, що представляли собою ті будинки і ті конвектори.\nБудинки – здебільшого панельки в п'ять поверхів. Зрозуміло, без всякого утеплення стін: поняття енергоефективності та пінопластові шуби на будинках з'явилися парою десятиліть пізніше.\nСамі конвектори – просто витки тричетвертної труби з надітими (навіть не дуже щільно) кільцями оребріння.\nПриблизно так виглядав виплодок\nВажливо: передача тепла від теплоносія до повітря кімнати залежить від теплового контакту між трубою і ребрами навіть більшою мірою, ніж від розмірів конвектора. Який сенс у великому шматку металу, якщо він не нагрівається?\nЗгідно з проектом, розмірів конвектора повинно було вистачити для обігріву житла. Однак власники квартир в першу ж зиму переконалися, що це не так.\nПроектна температура лінії нитки теплотраси, при якій конвектор повинен опалювати будинок - + 140С для -30 на вулиці. А реальна температура не перевищувала сотні в -40 (автору довелося спостерігати цю епопею на Далекому Сході).\nВ результаті вже наступного літа в багатьох квартирах можна було спостерігати таку картину:\nНабір конвекторів відправляється на звалище\nПретензії зводилися до наступного:\nТепловіддача була явно недостатньою. При тій же температурі теплоносія проста заміна конвектора на радіатор вирішувала проблему обігріву житла повністю.\nЗовнішній вигляд конвектора, зробленого невідомим заводом на вильоті і так не славився дизайнерськими вишукуваннями радянської епохи, був десь між огидним, жахливим і монструозним.\nКонвектор ставав збіркою пилу, яку було проблематично видалити.\nУ 90-і роки конвектора в російському роздробі були рідкістю, незважаючи на те, що їх ціна була нижчою в порівнянні з популярними алюмінієвими радіаторами італійського (пізніше – російського і китайського) виробництва.\nПроте ж пройшло десятиліття – і вони знову виникли на прилавках, але вже в зміненому вигляді.\nУ тієї продукції, яка постала очам потенційного покупця, були видні ознаки проведеної роботи над помилками:\nБув повністю перероблений дизайн. Настінні конвектори опалення стали виглядати ще не претензійно, але вже не спотворювали своїм виглядом приміщення.\nЗамість постійно заїдаючої заслінки, що перекриває повітряний потік, став використовуватися дросель для регулювання прохідності і температури.\nВажливо: використання дроселя в багатоквартирному будинку передбачає обов'язкову наявність перемички-байпасу. Інакше при стиснутому дроселі будете мерзнути не тільки ви, але й сусіди по стояку.\nУ найбільш просунутих рішеннях використовувався біметал – оцинкована або навіть мідна труба була щільно обтиснута оболонкою з алюмінію з ребрами. Більша порівняно зі сталлю теплопровідність алюмінію давала відчутний виграш в плані ефективності.\nКонвектора знову стали затребуваними в бюджетному секторі ринку.\nСучасне рішення практичніше і красивіше\nЯк поставити сучасний конвектор з відстанню між осями підводок в 50 см замість чавунного радіатора опалення? Дуже просто. Ось інструкція.\nВимкніть і скиньте стояки опалення.\nВіджигайте паяльною лампою фарбу на підводці.\nВіддайте обидві контргайки до кінця різьб на згонах.\nГазовим ключем №3-№4 відверніть верхню прохідну пробку і дайте стояку засмоктати повітря. Потім зженете пробки повністю – верхню, потім нижню. За необхідністю прогрійте їх паяльною лампою – це дозволить зрушити навіть намертво закипілі пробки.\nВажливо: зазвичай прохідні пробки з правим різьбленням, але бувають виключення. У цьому випадку на пробці буде видавлена буква «Л» – від «ліва».\nБатарея від'єднана від підводки\nЯк зняти батарею з кріплення і замінити гаки на кронштейни під конвектор – думаємо, описувати необхідності немає.\nЗгоніть радіаторні пробки і наверніть на згони замість них дві муфти того ж діаметру, що і підводка (найчастіше 20 мм).\nЗафіксуйте на кронштейнах конвектор, поєднавши осі його різьблень з осями різьб згонів. Підмотавши різьблення на конвекторі, згоніть на них муфти до упору. Підмотайте і підтягніть слідом за ними контргайки.\nПри запуску стояка відкривайте вентиля поступово, щоб уникнути гідроудару.\nВ ідеалі, зрозуміло, конвектор ставиться разом з новим підведенням.\nДодаткову інформацію про водяні конвектори ви знайдете у відео в кінці статті.


Організатори – ReCamp – 2019\nУкраїнський офіс, 2019\nАсоціація християнських таборів України була заснована в 1996 році і об'єднує християнські табори, громадські організації та окремих християн. Асоціація є міжконфесійним служінням та входить до складу всесвітнього альянсу християнських таборів Christian Camping International, який існує вже понад 60 років.\nЛише минулого року через семінари української Асоціації пройшло понад 3000 працівників християнських таборів. Наша команда — це люди, які мають 20 і більше років досвіду в табірному служінні. За 60-річну історію Асоціація накопичила величезний досвід, який передається з покоління в покоління. Ми оновлюємо інструменти й методи, але мета нашого служіння — нести благу звістку — залишається головним орієнтиром.\nМасштабні осінні конференції Асоціації є частиною стратегічного плану з розвитку християнських таборів. Навчання відбувається під керівництвом досвідчених і успішних фахівців. Завдяки динамічній програмі, великій кількості навчальних потоків та різноманітним майстер-класам кожен зможе отримати користь від відвідування ReCamp. Члени Асоціації свідчать, що іноді навіть одна нова ідея, яка була отримана на ReCamp, призводить до значних змін в роботі табору. Завдяки волонтерам і партнерам асоціації ми утримуємо максимально низьку ціну ReCamp, за яку можна провести тренінговий табір без втрати якості. При цьому вартість участі в ReCamp значно дешевше аналогів в комерційному секторі, а отримані знання можна застосувати як в роботі табору, так і в особистому житті.\n+38 066 122 15 15\nKyiv, Oleny Pchilky, 8,


Чому переносити дату Різдва чи святкувати його двічі – не можна (6 ФОТО) — Радіо ТРЕК\nЧому переносити дату Різдва чи святкувати його двічі – не можна (6 ФОТО)\nп'ятниця, 20 грудня 2019 20:49\n«Вікно Овертона» (АК)\nЗбочення не можуть просто так увійти в наше життя.\nНе можуть, бо є норми і правила: традиції і культура. Культ, Таїнство і Ритуал.\nВ них часто немає очевидного смислу, але в них живе сила незбагненного. Сила, яка й запускає механізм Віри.\n«Credo quia absurdum»,- казав Тертуліан: «Вірю, хоча це – абсурдно». І така віра буває дуже міцною. Поки вона є.\nТож, аби збочення увійшли в наше життя, використовують так зване «Вікно Овертона». Ну, не тільки його, це лише один із прийомів, але ми добре знаємо його через вислів «По чуть-чуть».\nІншими словами: не можна просто так з доброго дива прийти і сказати: «Ми з Полом будемо гомиками».\nЦе все має відбуватися поступово.\nМає пройти певне руйнування основ моралі, традиції та культури, щоби чоловік 52 років і батько 7 (семи) дітей зміг собі взяти і раптом заявити, що він дівчинка 6-ти років, бо «так він себе тепер відчуває», а суспільство взяло й погодилося з таким його відчуттям, бо, мовляв, «Кожна людина може себе відчувати тим, ким захоче, і ми не можемо цьому суперечити».\nТепер ось цей Пол не лише звільнився від відповідальності за своїх дітей та їх виховання, але й став зіркою телебачення та інтернету. В результаті знайшлися ще й люди, які його – цього 52-річного чоловіка – усиновили.\nВибачте, Пол, - удочерили.\nОдним словом, «Вікно Овертона» – відома техніка зміщення та руйнування рамок допустимого.\nТак, наприклад, у нас православ’я намагаються об’єднати з католицизмом.\nМовляв, а чому ні? Ми ж все одно переважно не віримо в Бога й до церкви ходимо лише раз на рік?\nВже прямо так зараз ніхто ще не каже, це ж «Вікно Овертона», але на Волині вже цього року Різдво православні святкуватимуть двічі. Один раз – по-нормальному – із католиками, а другий раз (хто ще захоче) по-старому, і «нелогічно» – 7 січня.\nМи писали про це тут. Нагадаємо деякі цитати:\n«Якщо святкувати Різдво 7 січня, то багато речей у нашому житті не мають логіки. Це, зокрема, засвічення ялинки 19 грудня, вихідний день 25 грудня, гучне відзначення Нового року під час посту тощо. Для загального порядку треба, щоб була логіка поведінки. Адже немає різниці, якого числа святкувати народження Христа – 25 грудня чи 7 січня, якщо щиро вірити у його народження», – запевняє митрополит Луцький і Волинський.\nПо суті, митрополит нам відтворив цю техніку – «Вікна Овертона»: усе дозовано, «по чуть-чуть».\nЄдине питання: «Що нам робити з Шевченком – Тарасом Григоровичем?»\nНапевно, доведеться його все ж таки заборонити. «Гайдамаків» уже забрали з ЗНО – ще за Порошенка – і ніхто в Україні не сказав слова проти.\n«Усе мовчить, бо благоденствує» (с)\nСкоро Шевченка взагалі приберуть зі школи. Візьмуть і вилучать потихеньку. Хто заперечуватиме?\nНа наших очах православний митрополит, який посутньо був претендентом №1 на місце глави ПЦУ, каже, що ми маємо бути, як католики, бо так – логічно.\nЦікаво, як всі ми сотні років обходилися без цієї «логіки»? Можливо, питання все-таки не в ній?...\nДивіться, Шевченко каже:\nТим самим він каже, що Нація – вічна, як Бог. Майже. Що ми всі є – пов’язані між собою, і що ми всі відповідаємо одне за одного і за всі покоління одразу: за ті, що були, за ті, що є, і за ті, що будуть.\nІ кожне таке покоління, під час свого перебування на землі, фактично вирішує долю всіх інших поколінь. І майбутніх, і попередніх. Чи дарма вони гинули?\nВирішує – бути Україні, чи не бути. І, якщо бути, то якою їй бути?\nМитрополит Михаїл прямо каже, що хоче України – іншої. Не такої, як хотів Шевченко.\nMи за Михаїла чи за Шевченка?\nМи за те, щоби зберегти свою самість і те, ким ми є, чи за те, щоб нас не стало?\nОчевидно, що темпи виїзду українців за кордон показують, як сильно ми любимо Україну.\nІ виглядає, що наше покоління чітко скаже всім поколінням, які жили до нас та умирали за Україну і православ’я, що вони робили це дарма.\nЩо – нема ж різниці. «Какая разніца?»\nЯка різниця, де жити (в Україні, в Польщі чи в ФРН) і до якої церкви ходити. Чи не ходити?\nТа й хто сказав, що нам потрібна ще ця Україна? Що нам не буде краще у складі Польщі?\nЦікаво, що б відповів на це питання митрополит Михаїл?\nНа завершення цікавий допис від Рустама Ісакова, який вигулькнув недавно в групі РОВНО/РІВНЕ.\nДопису вже понад три роки, він про Польщу, але є в ньому дещо цікаве.\nЯ останнім часом дивлячись на ситуацію в Україні часто згадую одну досить відому картину польського художника Яна Матейко. На ній зображений придворний блазень Станчик.\nСтанчик, згідно спогадів сучасників, явно не поступався інтелектом польському королю і людям, яких покликаний був розважати.\nТому іноді в алегоричній, а іноді в прямій формі він весь час намагався повернути їх до реальності, пояснити, що держава котиться у прірву.\nГоворячи сучасною мовою, той іще був зрадофіл. Вперто не бажав підтримувати суспільний оптимізм.\nА на картині зображений Станчик у момент, коли він знайшов у короля на столі листа, у якому повідомляється про поразку польсько-литовського війська під Смоленськом.\nЗа стіною відбувається бучне святкування, еліта нації танцює і пиячить, відзначаючи якусь важливу для себе подію, і лише блазень з жахом думає про майбутнє держави...\nТеги: різдводата святкування Різдва


Загадки про пори року ☀❄\nНе секрет, що всі діти допитливі, вони задають різноманітні питання, бажаючи отримати на них відповіді. До особливої категорії можна впевнено віднести питання про пори року і час - життя не стоїть на місці, а знаходиться в безперервному русі: хвилини, дні, місяці ...\nЗагадки про пори року - шлях до знань про особливості кожної пори року. Не забувайте, що вже під час вступу до школи, дитина повинна знати назви місяців, у чому вам стануть незамінними помічниками загадки про пори року.\n1. Що біжить без опочину, Не стає ні на хвилину. Не старіє, не вмирає, А все нищить, забирає? Відповідь на загадку: Час. 2. У книжці шість листків простих, сьомий золотий. Відповідь н...\n1. Білий, як пір'їна, холодний, як крижина. 2. Біле покривало землю обійняло. 3. Скатертина біла землю всю накрила. 4. Народився восени, навесні вмираю. 5. Узимку своїм тілом землю зігріваю. 6. Шкребу, шкребу — не вишкребу, Мету, мету ...


30 груд. 2018 р., 19:15\nНадійність двигунів Honda у Формулі 1 у 2018-му досягла «комфортного» рівня - вона не була схожою на становище в McLaren у попередні роки.\nHonda стала постачальником двигунів для команди Toro Rosso у 2018-му. Дует заробив більше очок, ніж McLaren у два із трьох років співпраці з Honda.\nЦе досягнення супроводжувалося четвертим місцем у Бахрейні, яке стало найкращим результатом Honda після повернення до Формули 1 у 2015-му. Окрім того, була помітна краща надійність японського двигуна.\nПісля того як у McLaren було дев’ять сходів у 2017-му, П’єр Гаслі та Брендон Хартлі на двох мали лише три сходи за сезон.\nЄдиний схід Хартлі був пов’язаний з великою аварією під час практики на Гран Прі Великої Британії, після якої команді фактично необхідно було перебудувати шасі та встановити новий двигун.\n«Дуже складно було сформувати якісь очікування, оскільки ми почали працювати з новим партнером», - сказав технічний директор Honda Тойохару Танабе у коментарі Motorsport.com.\n«У нас було багато відмов та проблем у попередні роки. Щодо силової установки, то нашою головною метою було підвищити надійність. Звісно, також працювали над продуктивністю.\nМи комфортно себе почували з точки зору надійності. Становище було геть інакшим, ніж у попередні роки».\nУ Honda виникли проблеми вже на першому ж етапі в Австралії, коли на боліді Гаслі було пошкоджено блок внутрішнього згоряння через проблеми з турбіною та MGU-H.\nПроте на той момент про цю проблему знали, оскільки Honda почала сезон зі старим мотором-генератором, а новий вона підготувала лише в Бахрейні.\nПісля цього Honda майже уникала проблем до закінчення сезону, що допомогло переконати Red Bull в тому, щоб вона також перейшла на японські двигуни.\nНаприкінці сезону Honda декілька разів замінювала двигуни, оскільки вела роботу над оновленням силової установки.\nВ оновлених двигунах Honda були дитячі проблеми, проте Red Bull та Toro Rosso навмисно на це пішли, щоб Honda провела експерименти перед початком 2019 року.\n«Ви можете провести безліч тестів на диностенді, але ви ніколи не відтворите реальних умов, ви ніколи не дізнаєтеся, як насправді двигун веде себе на трасі», - сказав керівник Toro Rosso Франц Тост у коментарі Motorsport.com.\n«Саме тому ми хотіли бачити нові специфікації наприкінці сезону. Нам не треба було змінювати двигуни в Мексиці та США, але ми навмисно пішли на це.\nМи хотіли дізнатися, чого досягла Honda з розвитком, наскільки оновлення підходять до боліда. Ми дійсно хотіли побачити продуктивність двигуна - і не лише його вихідну потужність, але й все в деталях».


Недоглянутий наречений з сивиною потрапив до справжнього профі і перетворився в стильного денді - need-me.com.ua\nНедоглянутий наречений з сивиною потрапив до справжнього профі і перетворився в стильного денді\nВесілля – важливий день не тільки для нареченої. Наречений теж хоче добре виглядати, тому заздалегідь продумує свій образ.\nАле наречені, як і нареченої, бувають різні. Так, стилісту Джейсону Маккі прийшов неголений чоловік, який збирався днями одружитися. Відео, викладене в Інтернет талановитим перукарем, швидко стало популярним.\nПодивимося, з чим довелося працювати стиліста. Волосся нареченого давно не знали стрижки, сивина і залисини тільки ускладнювали роботу. За бородою чоловік теж давно не доглядав, і вона виглядала вкрай неохайно. Мабуть, перед весіллям наречений вирішив вразити свою наречену і звернувся до професійного стиліста.\nСтиліст зробив все, що зміг\nДжейсон Маккі приступив до роботи. Він вирішив, що в першу чергу нареченому пора розпрощатися зі своєю недоглянутою шевелюрою. Стильна стрижка відразу ж зробила чоловіка молодше і приховала були залисини. Правда, сиве волосся помітно погіршували картину.\nНаречений зізнався, що до цього ніколи не фарбував волосся. Однак стиліст настійно рекомендував чоловікові зважитися на такий серйозний крок. Наречений дав добро, і Маккі став готувати фарбу.\nПісля фарбування на нареченого стало приємно дивитися. Модна стрижка і натуральний колір волосся перетворили чоловіка у стилягу.\nЗвичайно ж, не забув стиліст і про бороду клієнта. Замість недоглянутих заростей, що покривали навіть щоки нареченого, на обличчі з’явилася стильна борідка, як у справжнього денді.\nГлядачі не повірили очам, коли побачили, як Джейсон перетворив неохайного клієнта.\nБагато стали жартувати: наречена вирішить, що переплутала церкви, коли побачить біля вівтаря замість свого коханого стильного чоловіка.\nНаречений теж залишився задоволений перетворенням. Хочеться вірити, що тепер він буде підтримувати свій новий образ і стане вчасно відвідувати перукарню. Адже так він виглядає набагато молодше і красивіше.


Осінні вітаміни: як зміцнити імунітет восени | Рідний Київ\n14 Вересня 2017 17:56\nЯк тільки настають перші осінні прохолодні дні, відразу в кілька разів виростає ризик виникнення простудних захворювань, а також загострення хронічних патологій. Щоб уникнути цих неприємних особливостей осені, слід зміцнювати імунітет і запасатися вітамінами, тим більше, що саме «осінні вітаміни» вважаються найкориснішими, саме їх запас повинен захистити організм взимку, коли настане епідемія грипу та ГРВІ. Отже, що слід їсти восени, щоб взимку не ходити в аптеку?\nПочинайте вживати в їжу більше осінніх фруктів, вирощених у сусідніх селах, а не привезених з-за моря-океану. Яблука, груші, сливи, айва – це справжнє джерело корисних вітамінів, які допоможуть зміцнити імунітет на довгі холодні місяці.\nНе менш корисні й осінні овочі, тим більше, що восени їх так багато. Існує маса страв з овочів, які просто створені для того, щоб себе прекрасно почувати в непогоже міжсезоння. Запечені овочі, відварені овочеві страви, солянки, рагу, запіканки і так далі не тільки порадують прекрасним смаком, але і наситять організм цілим спектром вітамінів та мікроелементів.\nКорисна для зміцнення захисних сил організму, а також допомагає знизити артеріальний тиск і покращує стан судин. Справа в тому, що чорноплідна горобина являє собою відмінний засіб боротьби з атеросклеротичними бляшками. Хворі кардіологічними захворюваннями повинні обов’язково запастися чорноплідно. горобиною на зиму.\nВ обліписі дуже багато вітаміну С. Її можна їсти або робити настої та чаї. Крім вітаміну С, в обліписі дуже багато корисних мікроелементів, які добре впливають на обмінні процеси в організмі. Ще обліпиху корисно приймати людям, zrs страждають на виразкову хворобу і гастрит.\nУ журавлині теж дуже велика кількість вітаміну С. При перших же симптомах застуди або після переохолодження, достатньо з’їсти декілька пригоршень цієї корисної ягоди, і хвороба обов’язково відступить. В якості профілактики ослаблення імунітету журавлину можна їсти з медом і сиром – ця суміш просто створена для хмурого осіннього ранку!\nЦя чудова ягода дуже корисна тим, хто часто страждає захворюваннями ЛОР-органів. Трохи розтертих з медом ягід слід додати в чай, або просто залити окропом і дати настоятися десять хвилин. Пити при перших симптомах закладеності носа або болі в горлі.\nЗвичайно, всі знають, що кисломолочні продукти корисні для нашого організму. Це дійсно так, але вживати їх у їжу восени особливо актуально, так як вони допомагають відновити мікрофлору кишківника, а, значить, покращують імунітет. Люди, які погано переносять лактозу, можуть приймати спеціальні йогурти в капсулах, вони не менш корисні, ніж кисломолочні продукти.\nСтарий і давно забутий засіб для підвищення опірності організму – риб’ячий жир. Сьогодні лікарі знову все частіше стали призначати його з метою профілактики різних захворювань. Тим більше, що зараз придбати такий жир можна в будь-якій аптеці у вигляді невеликих капсул. Особливо корисний риб’ячий жир дітям молодшого шкільного віку.


Володимир Глащенков: набагато ефективніше разом підіймати капіталізацію міста, аніж воювати за його окремі кусочки\n17:30 11 Грудня 2015\nУ Львова немає концепції його розвитку. Європейські міста з власного досвіду зрозуміли, що хаотична забудова руйнує локацію. Відповідно, коли є плани забудови території, місто «ретранслює» що воно хотіло б там бачити, девелопер бачить, як буде ця територія використовуватися, рітейл, розуміє коли і який об’єкт відкриється, що на цій території буде певна кількість метрів, банкіри розуміють як і що фінансувати, і лише після цього вони беруться до цього проекту. Тобто всім зрозумілі правила гри. Горизонт планування зовсім інакший.\nУ Львові інший підхід – «робимо». Що робимо, навіщо робимо? Воно дуже несистемно, і тоді на одній вулиці 5 перукарень. А навіщо? Воно потворить місто, воно не дає розвиватися бізнесу, всі воюють між собою. Замість того, щоб зібрати девелоперів раз в рік і сказати – «хлопці, на цій території ми розвиваємося ось так». Все має бути прозоро. Набагато ефективніше разом підіймати капіталізацію міста в цілому, аніж воювати за його окремі кусочки.\nВсі мають зробити крок назустріч. Це має бути громадянська позиція всіх. Якщо в головного архітектора Львова Юліана Чаплінського є ідея, і він буде її втілювати, то місто і бізнес повинні його підтримати. Патерналізм, що нам мають зробити, не має бути. Я до цього долучаюся, бо я хочу жити в цьому місті. Всі мають генерувати речі, які покращують умови перебування.\nЧитайте також: Марк Зархін: У Львові діє принцип "кум-кум", а не "win-win"\nАле слід побудувати правила гри, які будуть відкриті. Від цього виграють всі – жителі міста та бізнес, бо він має чіткі правила як це робиться. Європа заможна не тому, що там один хтось зробив, а тому шо там є суспільство, яке каже – це нам треба, а цього ми не хочемо.\nВ Україні ніхто цього не зробить, а Київ не в стані консолідуватися. Тому Львів може зробити щось, що потім інші міста будуть приходити і питати «хлопці, а як ви це зробили?».\nТут присутні власники всіх великих торгових об’єктів Львова. Всім цікаво, але ще не всі готові змінити парадигму. Треба «проходити з цим». Але воно концептуально змінює підхід. Ми можемо мати якісне місто.\nОбговорення проблеми забудови Львова, розвитку комерційної нерухомості, перспективи відкриття нових ТРЦ відбулося під час семінару «Нерухомість і торгівля у 2015 році», організованому ТОВ «Юридична компанія «Ейч.Ді.Партнерз» та ТзОВ «Фірма «Аспект».\nТЕГИ: нерухомість, будівництво, розвиток міста, ТОВ «Юридична компанія «Ейч.Ді.Партнерз», Володимир Глащенков, рітейл, девелопер, ТРЦ\n12 Грудня, 2015 23:53\nУляна Та не "кусочки"!!!! Шановні журналісти, заглядайте у словник! Не сійте русизми! Полегшу Вам життя, виправте на "шматочки"!


УКЛАДАННЯ ГРАНІТНОЇ БРУКІВКИ - Euro remont\nдодому УКЛАДАННЯ ГРАНІТНОЇ БРУКІВКИ\nСправжньою окрасою сучасного заміського пейзажу на дачній ділянці є доріжки, стежки та інші території, викладені гранітною бруківкою. Такі елементи екстер’єру набагато привабливіші, ніж доріжки та майданчики, покриті асфальтом або пластиковими, гумовими матеріалами. Завдяки використанню гранітної бруківки територія навколо будинку, стежки і доріжки стають провідними елементами ландшафтного дизайну. Дана стаття пояснює, як правильно класти бруківку самостійно. Спершу хочу вам порекомендувати укладка бруківки львів за кращою ціною.\nЩО ТАКЕ ГРАНІТНА БРУКІВКА?\nПоняттям « гранітна бруківка» називається покриття, виконане з граніту у вигляді брусків, що мають приблизно однакові розміри і форму. Цей матеріал використовується для мощення тротуарів, міських вулиць і площ, садових доріжок, територій навколо котеджів, а також ділянок, де встановлені міські фонтани, пам’ятники та інші архітектурні споруди. Тротуарна бруківка є колоті і пилені гранітні прямокутники, які пройшли додаткову обробку.\nДаний матеріал представляє великий інтерес для людей, що намагаються надати екстер’єру заміського ділянки додаткову привабливість і затишність. Багато власників приватних котеджів воліють укладати таке покриття самостійно. Як укласти бруківку своїми руками правильно?\nТЕХНОЛОГІЯ УКЛАДАННЯ БРУКІВКИ З ГРАНІТУ\nТехнологія укладання даного матеріалу схожа з технологією облаштування покриття зі звичайної тротуарної плитки. Однак дані роботи мають деякі відмінності. Укладання бруківки своїми руками вимагає від виконавця професійного підходу. Результат такої роботи при правильному підході буде красивим і довговічним.\nПроцес створення мощених гранітною бруківкою доріжок і територій на дачі здійснюється в два етапи:\nПідготовка підстави під покриття.\nМощення гранітної бруківки.\nПІДГОТОВКА ПІДСТАВИ ПІД ГРАНІТНУ БРУКІВКУ\nНа початку даного етапу необхідно зняти з поверхні грунту шар землі з рослинністю. Поверхня території, яка буде облагороджена даними покриттям, повинна бути по можливості плоскою. Для цього інструментом зрізаються горби землі і засипаються западини. Невеликі нерівності грунту згодом засипаються піском, відсівом або щебенем. Облаштовуючи доріжки з бруківки, майстер повинен спланувати правильний кут нахилу покриття. Він повинен становити 2-4 градуси. Це потрібно для нормального відведення води з поверхні бруківки.\nКількість нижніх шарів матеріалів, що проходять під гранітним покриттям, залежить від щільності і рівності підстави. У самому складному випадку перш, ніж покласти бруківку, доведеться використовувати такі нижні шари:\nПісок. Цей шар найперший. З його допомогою забираються всі нерівності грунту.\nЩебінь ( фракція 20-40 мм).\nЩебінь ( фракція 10-20 мм).\nВсі верстви повинні бути ретельно утрамбувати. Для цього можна використовувати вібротрамбовки або ручну трамбування.\nПри укладанні бруківки слід пам’ятати, що по краях вона повинна закріплюватися. При наявності сторін, які потребують зміцнення їх бордюрами, дані бетонні вироби повинні встановлюватися заздалегідь. При їх установці слід дотримуватися ухили, задані на початку роботи.\nМОЩЕННЯ ГРАНІТНОЇ БРУКІВКИ\nПісля укладання останнього шару щебеню слід засипати його шаром цементно-піщаної суміші. Співвідношення цементу і піску в ній має становити 1 ÷ 3 ( за умови застосування цементу 500 марки). Цей шар не вимагає утрамбовки, так як його ущільнення буде відбуватися в процесі укладання бруківки. Необхідно розуміти, що при укладанні бруски проминають цементно-піщаний шар. Тому його товщина повинна бути такою, щоб бруківка при установці залишалася на потрібному рівні. Для дотримання висоти і ліній слід натягувати нитку. При створенні з брусків складного малюнка необхідно використовувати спеціальні обмежувачі для мощення. Укладання брусків здійснюється із застосуванням металевого молотка. При роботі потрібно також дерев’яний брусок, за допомогою якого легко вирівняти бруківку.\nПісля укладання гранітних брусків необхідно затерти шви між ними цементно-піщаною сумішшю. Для цього використовується щітка або швабра з жорстким ворсом. Якщо у майстра є вибротрамбовка, нею можна пройтися по викладеній бруківкою території і поправити тим самим нерівно покладені бруски. Залишки цементної суміші необхідно прибрати з площі. Остаточний етап облаштування доріжок або ділянок — їх протоку методом дощування. Така обробка дозволяє закріпити бруківку на місці. Подібну процедуру можна повторити кілька разів в найближчі дні. Гранітне покриття, виконане таким чином, буде довго радувати власників заміської ділянки своєю красою і бездоганністю.\nЦя маленька квартира в москві виглядає дуже легко і повітряно-вся справа в тому, що замовники не побоялися оформити її інтер'єри повністю в білому кольорі,...


Чернігівці здобули гарні результати зі спортивного орієнтування KievOPEN\nНеділя, 24 жовтня, 05:11:14\n07.10.2015 13:52 — Агенцiя\nУчасниками змагань були близько 500 чоловік з 18 областей України, гості з Молдови та Фінляндії.\nПідсумки підводились по сумі 2-х дистанцій: середньої та спринту. На обох дистанціях вихованці Г.Купрієнко були в призерах.\nТак, на середній дистанції серед молодших хлопців ІІІ місце посів Єгор Вареник, а Кароліна Криволап по групі Ж-12 була першою.\nВ спринті такі результати: Владислав Путяк був першим серед молодших хлопців, Ілля Слесарь третім по групі Ч-12 та Микита Трохименко другим по групі Ч-14.


Іранську правозахисницю засудили до тюремного терміну і ударами батогом - Gerold\nдодому Різне Знаменитості Іранську правозахисницю засудили до тюремного терміну і ударами батогом\nНа початку цього тижня інтернет схвилювали повідомлення про те, що іранську правозахисницю, 55-річну Насрін Сотуде, засудили до 10 років в’язниці і 148 ударів батогом. При цьому тюремний термін жінці дали за звинувачення за сімома статтями, в тому числі за «змову, пропаганду проти системи і порушення громадського порядку», а ударів батогами призначили за те, що Насрін прийшла до суду без хіджабу. Сотуде, яка також працює адвокатом, відома також своєю боротьбою за права жінок і раніше неодноразово виступала проти закону, що зобов’язує жінок носити хіджаб.\nТреба відзначити, що загальний термін ув’язнення за всіма статтями звинувачення становить 38 років, але в дію вступить найдовший з них, який і становить 10 років — такий запобіжний захід покладена за «підбурювання до корупції і розпусти».\nБільш того, даний вирок є додатковим: у червні минулого року Сотуде вже заарештовували за звинуваченням у шпигунстві — тоді її засудили до п’яти років ув’язнення. Про це информагенству AFP повідомив чоловік правозахисниці Реза Хандан.\nУ пресі також з’явилася інформація про те, що, за словами судді Мухаммеда Могисе, Насрін засудили ще й до п’яти років ув’язнення за образу верховного аятолли (духовного лідера Ісламської Республіки Іран) Алі Хаменеї, але Хандан не підтвердив ці новини.\nТреба відзначити, що це не перший висновок Сотуде: в 2010-2013 роках вона вже відбувала термін за те, що в 2009 році захищала інтереси учасників масових протестів проти переобрання ультраконсервативного президента Махмуда Ахмадінежада. Будучи у в’язниці в 2012 році, вона отримала премію Сахарова за видатний внесок у боротьбу за права людини.\nСотуде активно виступає проти обов’язкового носіння хіджабу (з’являтися без нього жінок в Ірані заборонено з 1979 року, коли відбулася Ісламська революція, а за порушення правил покладається тюремний термін або штраф).\nРаніше її також засуджено до 11 років ув’язнення за «поширення пропаганди і змови, що загрожують безпеці держави», і вона отримала заборону на професію. В знак протесту Насрін оголосила голодування. Тоді в ситуацію втрутилися правозахисні організації, і вона була помилувана.\nЗараз на підтримку активістки знову виступили вже багато міжнародні організації, в тому числі Amnesty International.\nНасрін Сотуде присвятила своє життя захисту прав жінок і виступу проти смертної кари. Це просто обурливо, що влада Ірану карають її за її правозахисну діяльність,\n— висловився представник Amnesty International, що спеціалізується на країнах Близького Сходу і Північної Африки Філіп Лютер.\nОбурені тим, що відбувається і в Європейському союзі. Так, вирок засудила глава європейської дипломатії Федеріка Могерини:\nНасрін Сотуде була засуджена в ході заочного судового процесу, що ставить під сумнів забезпечення належної правової процедури. Ми очікуємо, що Іран забезпечить захист прав Насрина Сотуде і її чоловіка Рези Хандана і дасть їм можливість оскаржити вирок.\nНе залишилися осторонь і користувачі інтернету. У різних соцмережах запустили флешмоб з хештегом #FreeNasrin («Звільніть Насрін»): в постах люди діляться своїм збурень.\nІранська судова система стала систематичним джерелом несправедливості, насильства і відсутності безпеки!\nЦе схоже на смертний вирок проти цієї неймовірної правозахисниці! Від 148 ударів можна загинути!\nпопередня статтяЧас» життя » бозона хіггса нарешті виміряли майже точно\nнаступна статтяМамине печиво або печиво за 10 хвилин


На зборах обговорювалися питання розбудови ринку на вулиці Пилипа Орлика. Вирішувалося питання створення ТзОВ, згідно з яким ринок переходить від статусу комунального підприємства до структури малого бізнесу. Однак, підприємців не влаштовують умови розбудови ринку, де вони виступають фінансовими вкладниками для будівництва споруди, маючи при тому меншу частку акцій. Друга сторона – Дрогобицька міська рада, на думку підприємців, отримавши 51 відсоток акцій ринку, матиме більші права у новоствореному ТзОВ, і зможе приймати небажані для підприємців рішення. Для отримання 51% пакета акцій Дрогобицька міська рада пропонує зовсім невеликий свій вклад – передачу незавершеного "довгобуду", який уже втратив свою міцність і може бути непридатним для продовження будівництва.\nНа зборах дрогобицькі підприємці наголошували на необхідності дослухатися до їх вимог і не створювати в майбутньому причин для масових акцій протесту, які мали місце минулого літа. Підприємці сподіваються на порозуміння з владою й очікують від неї справедливого рішення.


керівник відділу реклами та спецпроектів видання "Бабель"\nФокусується на нативній рекламі, спецпроектах та комунікації між редакціями та клієнтами. Працював у виданнях AIN.ua, WAS, Bird In Flight.\nвиконавчий директор «Української правди»\ncпеціаліст із дистрибуції та розвитку медіапроектів. Працював на Суспільному та в Genesis.\nстарший партнер консалтингової компанії «Jnomics Media\nекс-виконавчий продюсер hromadske.ua, екс-генеральний продюсер телеканалу «ZIK».\nменеджер з продуктів Influ2\nРозуміє медіа та аналітику продуктів, стратегію та формування лінійки продуктів. Раніше він займався розробкою продуктів у Genesis Media Emerging Markets.\nкреативна директорка онлайн медіа та сторітелінг-агенції Platfor.ma, співзасновниця Zweistein consulting.\nРазом з командою створює креативні кампанії, які мають соціальну цінність. Спеціалізується на креативах та інноваціях у медіа, монетизації, соціальних комунікаціях та сторітелінгу.\nшеф – редактор newsgathering на Суспільному, головний редактор інтернет-ЗМІ «Реальна газета», голова ГО «Фронтир»\nМає значний досвід у контент-стратегії, мобільній журналістиці, Youtube, редакційній політиці, спецпроектах.\nгенеральний директор «6262.com.ua - сайт міста Слов'янськ» та холдингу Make a sense.\nМає експертизу в комерції, побудуванні комерційного віддлу в медіа та продуктах в медіа.\nспівзасновник та головний редактор проекту #ШоТам\nа також співзасновник та голова ГО «Крихолам».\nдиректор з маркетингу журналу FinTech-PaySpace\nСпеціалізється на маркетингових інструментах в медіа, маркетинговій стратегії та Досвід роботи в маркетингу більше 15 років, у ЗМІ більше 10 років (Finance.ua, Liga, Meta.ua, Sport.ua)\nгенеральний директор Ria Media.\nПонад 10 років очолював найбільшу місцеву медіа-компанію в Україні. Перший в Україні медіаменеджер, який впровадив платний доступ до контенту видання «20 хвилин».\nоднієї з провідних європейських агенцій у сфері медіа-проектів, яка має у своєму портфоліо понад 40 медіа-ресурсів не лише з України, а й із США, Франції, Катару, Ірану, Туреччини, Швейцарії, Мальти. СЕО "Na chasi".\nзаступник головного редактора Kyiv Post\nВона викладає на журналістських семінарах, зосереджуючись на заняттях з письма та стандартів журналістики.У 2016 році вона стала співзасновником онлайн-журналу Lustrum, який зосереджується на тлумачній журналістиці.\nCo-CEO at Genesis Media Emerging Markets\nЕкспертиза: контент, маркетинг, планування, управління командою\nменеджерка з IT-продуктів та e-mail розсилки;\nекс-керівник Громадського, керівниця Лабораторії журналістики суспільного інтересу Суспільного мовлення\nуправляючий директор Jnomics\nпонад 5 років працював журналістом, писав для таких видань, як Financial Times та The Economist.. Після MBA в INSEAD Якуб працював у McKinsey у Лондоні над стратегією та цифровою трансформацією. Він зосереджується на нових бізнес-моделях та cтратегіях компанії.\nменеджер практики Human Capital Advisory Services в компанії Делойт Україна\nНаталя має більше 10 років досвіду в галузі консультування з питань підвищення ефективності бізнесу, управління персоналом та розвитку лідерства. Наталія - сертифікований Barrett Values Center консультант з трансформації корпоративної культури та досвідчений тренер у сфері управління людським капіталом та організаційного розвитку.\nцифровий директор 24 каналу та медіахолдингу ТРК Люкс.\nПід керівництвом Дениса проекти займають лідируючі позиції у своїх нішах і вже тривалий час є комерційно прибутковими. 24 канал є одним з найбільш рейтингових сайтів в Україні, а за підсумками 2020 року займає 2 місце в рейтингу найвпливовіших ЗМІ. Основні напрямки діяльності: контент-стратегія, розповсюдження та монетизація ЗМІ.\n6+ років працює з рекламними технологіями.\nЗаймається монетизацією веб- та in-app проектів. Брав участь у проектах, орієнтованих на ринки СНД, Африки, Європи та США. Спеціалізується як на технічній складовій рекламних технологій: Programmatic Ads, RTB, Header Bidding тощо, так і бізнес-потребах видавців, рекламодавців та інших учасників ринку.\nпартнер компанії Jnomics\nредактор The FixРобота Захара в основному зосереджена на розробці стратегії, нативній рекламі та розробці моделей доходу від читачів. Захар співзасновником медіа The Fix, орієнтованого для медіа про медіа, і наразі керує ним;\nпартнер консалтингової компанії «Jnomics Media»\nмедіа-консультант з фокусом на HR та фандрейзинг, управління командою та проектами. Працювала журналісткою і редакторкою новин в англомовній газеті Kyiv Post, співорганізаторка щорічного фестивалю журналістів-розслідувачів «Межигір'яFest».\nспівзасновник SEOforMedia, медіа-менеджер та викладач\nУ минулому була редактором «Української правди», головним редактором «Студвею», кореспондентом журналу «Репортер». Навчалася у Школі медіа-менеджменту Стокгольмської школи економіки в Ризі та Школі медіа-менеджменту Львівського медіа-форуму.\n9 років досвіду роботи в SEO\n9 років досвіду роботи в SEO, понад 130 проектів, лектор із SEO та наставник стартапів, сертифікований партнер Google і Facebook Ads, https://seofor.media/


Австралійський штат після повені вкрився трупами тварин. Фото 18+\nUSD 26.8 27.05\n13 Лютого 2019 17:28\nВ австралійському штаті Квінселенд після семи років посухи фермери вітали зливи, які накрили землі. Але тепер, після одного з наймасштабніших потрясінь в історії держави, через повінь загинули півмільйона голів великої рогатої худоби.\nПро це повідомляє ТСН з посиланням на CNN.\nЗазначається, що смерть тварин принесла збитків на понад 200 млн доларів. Разом з цим, після закінчення дощів, у рекордну спеку повсюди залишаються трупи тварин – якщо їх не поховати чи спалити, вони становитимуть серйозну загрозу здоров’ю людини.\nНа відео, знятому з висоти, видно, як лежить мертва худоба, що намагалась врятуватись під час атаки стихії.\nJulia Creek from the air. Sadly a lot of graziers say they won’t make it back from this. @7NewsBrisbane pic.twitter.com/vkxiDSI7xO\nАле скотарі і фахівці стверджують, що найгірше ще попереду. Одна з постраждалих, Рейчел Андерсон, втратила близько 2 тисяч голів худоби через повінь, але ще більше зараз на межі смерті через пневмонію, яку тварини отримали через холодний дощ і вітер.\nТакож до багатьох тварин неможливо дістатись, адже шлях до них перекритий водою. Місцева влада добирається до них повітрям, але постраждалих ділянок так багато, що частину худоби неминуче чекає голодна смерть.\nОкрім цього, жінка додала, що її сім’я і за часів посухи були у великих боргах через ручне годування тварин, а руйнівні повені створюють ще більше навантаження на домогосподарство.\nЗа її словами така ситуація, призведе до масового краху промисловості. «Це вплине на нашу торгівлю з іншими країнами, оскільки велика частина нашої худоби продається на зарубіжні ринки», – сказала Андерсон.\nЗазначається, що виробництво яловичини в Австралії є одним з найбільших економічних чинників в країні: експорт 2017 року складав 5,3 мільярда доларів.\nРазом з цим фермери, подібні до господарства Андерсон, також відчувають емоційний і психологічний шок після втрати худоби. Фермери засмучені через страждання, які випали на долю тварин.\nThis is why it remains so difficult to access a lot of the properties where cattle are dying in NW Qld. There’s so much water still on the ground between Richmond & Julia Creek @7NewsBrisbane pic.twitter.com/dbXmGoxbno\n«Когось змила повінь. Тепер вони висять на деревах, парканах, мостах, залізничних лініях. Вони ховались по кутах, аби зібратись разом і сховатись від вітру і дощу, але зрештою лише потоптали один одного. На це важко дивитись», – каже Андерсон.\nВиконавчий директор агропромислового виробництва Agforce Queensland Майкл Герін назвав повінь «гуманітарною кризою» і «катастрофою безпрецедентних масштабів». За його словами, галузі знадобиться щонайменше десяток років, щоб оговтатись.\nНагадаємо, Австралія потерпала одразу від двох стихій. Північ автралійського штату Квінсленд затопило. Сильні зливи спричинили в регіоні повені. Рівень води у річці Дейнтрі піднявся до рекордних 12,5 метрів. У цей час південь Австралії потерпала від пекельної спеки та спричинених нею лісових пожеж.\nНаслідки масштабної повені в Австралії: поранені і будинки без світла 29 Березня 2017 10:06\nНа півночі Німеччини сталася найбільша за 10 років повінь 5 Січня 2017 17:39\nВ Арізоні через повінь загинули дев’ятеро людей 17 Липня 2017 08:29\nУ Стамбулі через зливу та повінь закрили тунель під Босфором 18 Липня 2017 12:39\nУ Дніпрі повістки про виплату матеріальної допомоги приносять в конвертах з агітацією Порошенка.Фото


8.1. Види взаємозв’язків між явищами : Статистика : Бібліотека для студентів\n8.1. Види взаємозв’язків між явищами\nУсі явища та процеси, що існують в природі та суспільстві, взаємопов’язані, тому вивчення взаємозв’язків та причинних залежностей є одним з найважливіших завдань статистики. Умови і причини являють собою фактори. Ознака, що характеризує наслідок, називається результативною, а та, що характеризує\nфактор - факторною.\nВиділяють три види взаємозв’язків - факторні, що вивчаються за допомогою метода групувань і теорії кореляції; компонентні, що вивчаються індексним методом, і балансові - вивчаються шляхом побудови балансів.\nЗа допомогою балансового методу виконується аналіз зв’язків і пропорцій при утворенні ресурсів та їх використанні. Найбільш простим є баланс матеріальних ресурсів, який можна відобразити за допомогою такої балансової тотожності:\nЗалишок на початок + Надходження = Витрати + Залишок на кінець.\nЗа статистичною природою зв’язки поділяють на функціональні та стохастичні. При функціональному зв’язку кожному значенню факторної ознаки X відповідає чітко виражене значення результативної ознаки Y. Тобто функціональні зв’язки характеризуються повною відповідністю між причиною і наслідком, факторною і результативною ознаками. Така залежність притаманна фізичним, хімічним явищам тощо. В суспільних процесах - це найчастіше зв’язок складових елементів розрахунку відповідних показників. Наприклад, валового збору від урожайності сільськогосподарських культур і розміру посівної площі.\nПри стохастичному зв’язку кожному значенню ознаки X відповідає певна множина значень ознаки Y, які варіюють і утворюють ряд розподілу (умовний). Стохастичний зв’язок проявляється зміною умовних розподілів (наприклад, залежність між рівнем кваліфікації та продуктивністю праці).\nХі уі Хі Уі\nХ2 У2 Х2Д У2\nх3 уз х3 Уз\n-Уп хп Уп\nПідвидом стохастичної залежності є кореляційна залежність,\nколи зі зміною факторної ознаки Х змінюються групові середні\nрезультативної ознаки Y. Головною характеристикою кореляційного зв’язку є лінія регресії. Лінія регресії Y(Х) - це функція, яка зв’язує середні значення ознаки Y зі значеннями ознаки Х. Залежно від форми лінії регресії розрізняють лінійні і нелінійні зв’язки.\nЛінія регресії може мати різні зображення: табличне, аналітичне, графічне.\nВ теорії кореляції вирішуються два завдання: визначити теоретичну форму зв’язку (регресійний аналіз) і визначити тісноту зв’язку.\nЗа своєю формою кореляційні зв’язки бувають прямі і обернені, прямолінійні і криволінійні, однофакторні і багатофакторні.\nПрямі і обернені зв’язки розрізняються в залежності від напрямку зміни результативної ознаки. Якщо вона змінюється у тому ж напрямку, що і факторна ознака, то це прямий зв’язок. Так, чим вище розряд робітника, тим вище продуктивність праці -прямий зв’язок. А чим вище продуктивність праці, тим нижче собівартість продукції - обернений зв’язок.\nПрямолінійні (лінійні) і криволінійні кореляційні звязки розрізняються в залежності від аналітичного вираження теоретичної форми зв’язку (лінійна функція, або криволінійна у вигляді параболи, гіперболи, напівлогарифмічної кривої тощо).\nЯкщо досліджується зв’язок між однією ознакою (фактором) і результативною ознакою, то мова йде про однофакторний зв’язок і парну кореляцію. Якщо досліджується зв'язок між кількома факторними ознаками і результативною, мова йде про множинну кореляцію і багатофакторний зв’язок.


Лікування кандидозу » Діагноз\nКандидоз піхви (молочниця) - досить поширене захворювання. Підраховано, що кожна третя пацієнтка звертається до гінеколога саме з приводу кандидозу. Виникає захворювання несподівано і часто повертається знову. Кандидоз викликають грибки роду Candida, які постійно живуть в організмі людини. В організм людини вони можуть потрапити при контакті з джерелами інфекції, в тому числі статевим шляхом. Але якщо людина здорова, то грибки присутні у нього в малих кількостях, не небезпечних для здоров'я. Безперешкодно розмножуватися грибкам не дають корисні мікроби, що живуть на слизових оболонках і шкірі.\nПроте в деяких випадках співвідношення мікробів порушується. При ослабленні захисних сил організму кількість грибків збільшується, вони можуть придбати агресивні властивості і стати причиною розвитку хвороби, викликавши запалення. У дітей кандиди найчастіше вражають порожнину рота, у жінок - піхва і зовнішні статеві органи. У чоловіків молочниця може локалізуватися на голівці статевого члена і крайньої плоті. Кандидоз може виникати і на гладкій шкірі, в області великих складок (пахвинних, міжсідничній, під молочними залозами у жінок), особливо у повних людей. Але в цьому випадку захворювання вже не називають «молочниця».\nВсе, що знижує імунітет, може стати фактором, що сприяє розвитку кандидозу. Передумовою до розмноженню грибків можуть стати інфекційні захворювання, у тому числі ВІЛ-інфекція, хронічні отруєння нікотином і алкоголем, гіповітаміноз, анемія та інші патологічні стани. Загибель корисних мікроорганізмів і розмноження грибків нерідко викликають ліки. Найчастіше молочниця загострюється після лікування антибіотиками і гормональними кортикостероїдними препаратами.\nВ інших випадках молочниця може стати першим симптомом зміни гормонального фону організму. Наприклад, кандидоз часто загострюється при порушеннях менструального циклу, вагітності, застосування гормональних протизаплідних засобів, цукровому діабеті.\nІноді спровокувати загострення молочниці у жінок може тісну синтетичну білизну, особливо якщо його носити влітку в спеку. Грибки роду Candida чудово розмножуються у вологому теплому середовищі.\nМолочниця - захворювання далеко не безневинна, вона часто дає рецидиви. Самолікування зазвичай не відбувається, а безконтрольний прийом протигрибкових засобів може призвести до «звикання» грибків до ліків, і молочниця загострюється знову і знову.\nТому кандидоз повинен лікувати фахівець. Часто потрібно індивідуально підібране комплексне і досить тривале лікування. Особливо в тих випадках, коли хвороба перейшла в хронічну форму. Тоді окрім основної терапії необхідно зміцнювати імунітет і відновлювати нормальне співвідношення мікрофлори піхви, щоб запобігти небезпека рецидиву.\nПерші ознаки молочниці у жінок - це наростаючий і не стихають свербіж у промежині і піхву. Іноді свербіж настільки болісний, що викликає роздратування і порушує сон. Можливо також відчуття печіння в піхву. На слизових оболонках статевих органів з'являються білі сирні виділення або нальоти. Частина цих нальотів потрапить на білизну, і виглядає як крупинки сиру. Ці симптоми і стали причиною того, що молочниця отримала свою назву.\nПацієнтки можуть також відчувати такі ознаки, як печіння, різі при сечовипусканні, неприємні відчуття при інтимних контактах. Відзначається також почервоніння піхви і зовнішніх статевих органів. Чоловіків із-за особливостей анатомії і фізіології симптоми молочниці турбують рідше, ніж жінок.\nбілі сирні виділення з піхви;\nУ чоловіків на голівці статевого члена, з'являється почервоніння і висипання у вигляді дрібних папул або бульбашок, білого нальоту, мікротріщин. Іноді виникає свербіж.\nпечіння і свербіж, висипання дрібних папул або бульбашок в області голівки статевого члена і крайньої плоті;\nПри кандидозі можуть уражуватися слизові оболонки порожнини рота, з'являється наліт на язиці. При ослабленому імунітеті можливий розвиток генералізованих форм хвороби з залученням в процес шкіри, слизових оболонок і внутрішніх органів. При наявності у жінки під час пологів активних проявів кандидозу не виключене зараження новонародженого. Часто зустрічаються форми кандидозу:\nКандидозний стоматит часто зустрічається: у новонароджених, у хворих на цукровий діабет, за наявності протезів у роті, при ВІЛ-інфекції;\nКандидозний вульвовагініт часто виникає у вагітних у 3-му триместрі;\nКандидоз шкіри розвивається при мацерації: «пелюшковий дерматит» новонароджених, під грудними залозами при роботі в гуязиках рукавичках та ін.\nЯкщо ви відзначаєте у себе ознаки, схожі на молочницю, потрібно звернутися до лікаря. Без лабораторних методів дослідження встановити точний діагноз неможливо. Схожі прояви можуть мати трихомоніаз, гарднерельоз та інші інфекції. Зазвичай для діагностики молочниці дивляться під мікроскопом мазок або проводять бактеріологічне дослідження - посів. Це особливо важливо зробити, не затягуючи, при появі перших симптомів. Адже в початковій стадії молочниця легше піддається лікуванню.\nТакож при діагностиці бажано визначити вид грибків Кандида. Деякі види кандидозу взагалі не має сенсу лікувати безрецептурними таблетками і свічками. Іноді молочниця постійно дає про себе знати, незважаючи на лікування. Причиною цього може бути нечутливість грибків до ліків. В таких випадках проводять дослідження на чутливість збудників кандидозу до протигрибкових препаратів.\nЧасто загострюється молочниця також є приводом для перевірки стану здоров'я, і, передусім, імунітету. Тому іноді лікарі рекомендують зробити ряд аналізів, наприклад, розширений посів на гриби, імунограму з індивідуальним підбором імуномодуляторів.\nСьогодні в арсеналі лікарів чимало ефективних засобів для боротьби з молочницею. Щоб лікування молочниці було максимально ефективним, проходити курс терапії бажано обом партнерам.\nПри легкому перебігу захворювання у жінок можливе застосування місцевого лікування, для якого лікар підбирає вагінальні свічки або таблетки. Якщо лікування призначають чоловікові, зручніше використовувати протигрибкові мазі або креми. Ефект місцевих препаратів у жінок може знижуватися через його неправильного застосування. Тому, перш ніж вводити препарат, потрібно видалити з піхви казеозні маси. Ліки в цьому випадку буде діяти могутніше. Якщо місцеве лікування молочниці малоефективно, схему терапії змінюють і використовують засоби для прийому всередину. Підбирати препарат і рекомендувати тривалість його прийому повинен лікар.\nМолочниця ( кандидоз ) - захворювання, яке загострюється у людей зі зниженим імунітетом. Тому іноді одночасно з кандидозом необхідно лікування захворювань, що послаблюють захисні сили організму. Лікар може призначити для цього імуномодулятори, вітаміни або якісь інші спеціальні препарати. Щоб лікування було успішним, важливо створити уязика, що утрудняють розмноження грибків. Потрібно приділити увагу раціональному харчуванню. Бажано включити в раціон ягоди, фрукти і овочі, замінивши ними жирні та солодкі страви. Це допоможе не тільки попередити загострення молочниці, але й вирішити деякі інші проблеми зі здоров'ям. Важливо і вживати кисломолочні продукти, які сприяють відновленню здорової мікрофлори кишечника.\nПри загостренні молочниці необхідно підмиватися теплою кип'яченою водою не рідше двох разів в день. Використання звичайного мила може призвести до пересушування слизової оболонки, посиливши свербіж. Тому при молочниці можна використовувати лише спеціальні засоби для інтимної гігієни, але не з антибактеріальним ефектом. Нижня білизна краще носити бавовняну. На час загострень краще відязикатися від щоденних прокладок, які заважають доступу повітря і можуть сприяти розмноженню грибків.\nПам'ятайте, що універсального протигрибкового препарату, який допомагав би завжди і всім, не існує. Тому лікування молочниці повинне проводитися строго під контролем лікаря.\nНерідко необхідно визначити, який саме вид грибів Candida викликає рецидивуючу молочницу.Для цього потрібно робити спеціальний посів, визначити чутливість виділеного виду гриба до різноманітних протигрибкових препаратів. Лікар призначає лікування за результатами обстеження.\nЧим лікувати молочницю, все про молочницю і лікуванні молочниці Діагноз Чи допомагає Гексикон від молочниці? Діагноз Молочниця перед місячними, на що варто звернути увагу? Гінекологія Молочниця під час місячних, гостра проблема багатьох жінок Гінекологія Причини, симптоми і лікування кандидозу Діагноз Молочниця у чоловіків. Чоловіча молочниця Хвороби


ВІДОБРАЖЕННЯ ОБЛІКУ ОБЛІГАЦІЙ ВЛАСНОЇ ЕМІСІЇ БУХГАЛТЕРСЬКИМИ ПРОВОДКАМИ : Фінансовий облік-1 : Бібліотека для студентів\nВІДОБРАЖЕННЯ ОБЛІКУ ОБЛІГАЦІЙ ВЛАСНОЇ ЕМІСІЇ БУХГАЛТЕРСЬКИМИ ПРОВОДКАМИ\nПроводка Зміст господарських операцій (фактів, подій)\n1 Випущені облігації з дисконтом: на продажну ва-ртість випущених облігацій (/номінальна вар-тість — дисконт/ помножити на кількість обліга-цій); на загальну вартість дисконту (розмір дисконту, помножений на кількість облігацій) 301, 521\n2 Нараховані відсотки на облігації з дисконтом 952 684\n3 Відображено списання (амортизація) дисконту (одночасно з нарахуванням відсотків) 952 523\n4 Сплачені відсотки за облігаціями з дисконтом 684 311\n5 Випущені облігації з премією: на номінальну вар-тість випущених облігацій (номінальна вартість, помножена на їх кількість); на загальну вартість премії (розмір премії, помножений на кількість облігацій) 301, 521\n6 Нараховані відсотки на облігації з премією: за ра-хунок амортизації премії; за рахунок фінансових витрат періоду 522 952 684 684\n7 Сплачені відсотки за облігаціями з премією 684 311\n8 Погашені облігації за номінальною вартістю (піс-ля повної амортизації премії або дисконт) 521 301,31\n2. Короткостро кові (термін обігу — м е н ш е ніж один рік)\n1 Випущені облігації з премією: на номінальну вар-тість облігацій; на вартість премії 311 685\n2 Нараховано відсотки за облігаціями з премією 952 684\n3 Погашено відсотки за облігаціями 684 311\n4 Погашено короткострокові облігації з премією 685 311\n5 Випущено облігації з дисконтом на продажну ва-ртість облігацій; на суму дисконту 952 685\n6 Погашено облігації з дисконтом 685 311\nОщадні сертифікати. Зручною формою зберігання вільних коштів є депонування грошей на ощадних сертифікатах, які обігу не підлягають, а їх продаж (відчуження) іншим особам недійс-ний. Доход виплачується власнику ощадного сертифіката після його пред’явлення банку-емітенту. Якщо власникові вимагає по-вернення коштів раніше за вказаний в ощадному сертифікаті те-рмін, то йому виплачується нижчий відсоток, ніж той, що визна-чений під час оформлення депозиту.\nОщадний сертифікат ~ це письмове свідоцтво банку-емітента про депонування грошовій коштів, яке засвідчує право вкладника чи його правонаступника на одержання після закінчення встано-вленого терміну суми депозиту і відсотків за ним.\nОщадні сертифікати видаються строкові (під договірний від-сотокна визначений строк) або до запитання, іменні та на пред’явника. Іменні сертифікати обігу не підлягають, а їхній про-даж (відчуження) іншим особам недійсний.\nДоход за ощадними сертифікатами виплачується при пред’яв-ленні їх до оплати в банк, який випустив їх.\nДоходи від іменних сертифікатів звільняються від оподатку-вання, а з доходів від неіменних сертифікатів відділенням банку утримується прибутковий податок у розмірі 20 % і перерахову-ється до бюджету.\nПриватизаційні папери. Щоб виконати державну програму приватизації майна державних підприємств, ЗУ «Про приватиза-ційні папери» та забезпечення участі громадян України в прива-тизації з використанням приватизаційних чеків підприємства за-лучають до роботи посередників, які виконують свої функції на основі затвердженої Інструкції про умови та правила здійснення посередницької діяльності з приватизаційними паперами і конт-ролю за їх додержанням.\nПриватизаційна діяльність із приватизаційними паперами здійснюється шляхом їх обміну на паї, акції і проводиться посе-редником від свого імені, за дорученням, за рахунок і на ім’я вла-сника приватизаційних паперів.\nПосередницька діяльність із приватизаційними паперами здій-снюється тільки за наявності ліцензії Фонду державного майна України.\nПосередницьку діяльність із приватизаційними паперами ма-ють право здійснювати фізичні та юридичні особи, у майні кот-рих державна частка не перевищує 25 %. Посередники мають право здійснювати посередницьку діяльність з приватизаційними паперами на всій території України з моменту видачі дозволу (ліцензії) протягом трьох років. Посередники-громадяни для такої діяльності повинні відкрити особовий рахунок в установі комер-ційного банку і скласти з ним договір на відкриття забалансових рахунків для посередника та обслуговування операцій з привати-заційними паперами.\nПосередники—юридичні особи мають право займатися відпо-відною діяльністю за наявності договору з комерційним банком на обслуговування операцій з приватизаційними паперами. При цьому вони здійснюють посередницьку діяльність у розмірі, що не перевищує розміру їх зареєстрованого статутного фонду, й одержують не менше 50 % прибутку від діяльності з цінними па-перами.\nПосередники-громадяни здійснюють посередництво щодо приватизаційних паперів у розмірі особового рахунка в установі банку. Посередницькі операції з приватизаційними паперами здійснюються виключно за наявності з клієнтом договору, який повинен містити положення про предмет договору, реквізити сторін.\nЗабалансові рахунки в комерційному банку на обслуговування власників приватизаційних паперів відкриваються за наявності відповідної ліцензії Фонду державного майна України. Контроль за додержанням посередниками умов та правил здійснення посе-редницької діяльності з приватизаційними паперами здійснюєть-ся Фондом держаного майна України та Антимонопольним комі-тетом України.\nВексель. Вексельний обіг в Україні здійснювався до кредитної реформи 1930—1932 рр., а після незначної перерви було затвер-джено положення про переказний та звичайний вексель від 7 серпня 1937 р. № 104/1341, проте у внутрішньому обороті він практично не використовувався. Відновлення вексельного оборо-ту в Україні почалося в 1992 р., коли було прийнято Постанову Верховної ради України «Про використання векселів у господар-ському обігу України» від 17 червня 1992 р., ЗУ «Про цінні папе-ри і фондову біржу» від 18 червня 1992 р., лист Міністерства фі-нансів України «Про бухгалтерський облік вексельного обігу» № 18-4116 від 12 серпня 1992 р.\nВексель — це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця (боржника) сплатити після настання строку платежу певну суму грошей власникові векселя (векселе-тримачу).\nОсобливості векселя: відсутність у ньому причин виникнення боргу; безперечність оплати у визначений строк. Векселі бувають\nпрості і переказні. Звичайний (простий) вексель виписує і підпи-сує боржник, а переказний (тратту) — кредитор (трасант). Век-сель є наказом боржникові (трасату) оплатити у визначений строк певну суму третій особі. Для того щоб наказ кредитора-трасанта мав силу, боржник-трасат повинен підтвердити свою згоду здійснити платіж у певний строк. Така згода в письмовій формі на титульній стороні векселя називається акцептом. Акцеп-тант переказного векселя, як і векселедавець звичайного, є голо-вним вексельним боржником, або «боржником першого порядку».\nВексельний бланк має розмір 105 × 297 мм і виготовляється методом офсетного або високого друку; скріпляється в блоки по 25 або 50 примірників. Після виписування векселя він засвідчу-ється керівником і головним бухгалтером юридичної особи і за-віряється печаткою. На відміну від звичайного векселя, переказ-ний обов’язково акцептується.\nБудь-який вексель можна передати шляхом передавального напису-індосаменту на зворотному боці векселя. Наприклад: «Замість мене заплатіть комерційному банку..., що розмішений за адресою...», «Замість мене заплатіть пред’явникові цього вексе-ля» та ін.\nПлатіж за переказним векселем можна гарантувати за допомо-гою аваля. Аваль — це вексельна запорука, на підставі якої ава-ліст (як правило — банк) гарантує оплату в строк методом запису на векселі. Вексель може видаватися на різні строки: до пред’явлення, на конкретний день після пред’явлення, на відпо-відний день після виписування, на конкретну дату. При відмові заплатити в обумовлений строк векселетримач повинен заявити протест, що означає офіційне засвідчення факту відмови від оплати.\nПеревага вексельної форми розрахунків перед іншими полягає в тому, що посилюється мобільність і гнучкість грошового обо-роту, розширюється можливість кредитування шляхом комерцій-ного кредиту.