Історик Юрій Шаповал: Україна має сама визначитися в ставленні до Бандери - новини Еспресо TV | Україна\nEspreso.tvСуспільствоІсторик Юрій Шаповал: Україна має сама визначитися в ставленні до Бандери\n16 грудня, 2018, 11:02 Микола Княжицький\nМикола Княжицький 16 грудня, 2018, 11:02\nПане Юрію, в такий дуже історичний час ми виходимо: Томос, незалежність Церкви, відкриття нових імен. Є багато позитивних процесів, які відбуваються, і процеси, які принаймні насторожують. На цьому тижні у Львові вирішили вшанувати Степана Бандеру – Львівська обласна рада прийняла відповідне рішення. І тут же отримали багато протестів. Один з них – від посла Держави Ізраїль в Україні. За останній рік – це вдруге поспіль, коли одного разу – президент Ізраїлю, виступаючи, звинуватив у злочинах проти євреїв, а другий раз – зараз посол Ізраїлю звинувачує самого Бандеру в тому, що він брав участь в антисемітських діях. Бандера хіба був причетний до якихось погромів?\nНі, ніколи. Ніколи в нього цього не було. Це такий яскравий приклад історичних симпатій-антипатій, як мені здається. Постать Бандери, вочевидь, демонізована – з певними розрахунками. Якщо говорити про Бандеру, то, вибачте, він узагалі в Україні не був причетний. Бо він сидів у польській тюрмі. Якби не зайшла Червона армія, він би так там і перебував. А потім – концтабір, у якому він сидів до певного моменту, коли нацисти вирішили його використовувати. Отож, якщо говорити з історичної точки зору – він точно не був причетним.\nА УПА було антисемітською формацією чи ні? У чому ми можемо звинувачувати цей наш український рух? Тому що зараз навпаки – значна частина депутатів написала листа президенту з проханням повернути йому звання Героя України. І це – непрості сторінки нашої історії. Нам треба визначитися, як до них ставитися. Бо коли ми говоримо про той же Ізраїль, там також були різні політичні партії, були терористичні рухи, були рухи, які воювали з окупантами. І ця історія дуже схожа на українську, на історію будь-якого народу, який був поневолений і боровся за своє визволення. Але коли ви приїдете в Ізраїль, ви побачите вулиці, названі іменами багатьох історичних персонажів, які боролися за незалежну історію єврейського народу. Часом ці персонажі боролися на знищення один одного і мали трагічні сторінки, коли одна політична партія там топила корабель, на якому зброю перевозила інша політична партія, багато інших трагічних сторінок. І українці намагаються підійти схоже до своєї історії, тобто тих людей, які, можливо, в українській історії ворогували один з одним, але це робили з метою боротьби за Українську незалежність, ми вшановували. Але як бути з Бандерою? Як бути Українській державі, українському суспільству з Бандерою? Бо, з одного боку, ми розуміємо, що, борючись проти злочинів колонізаторів або окупантів, вони задіювали і терористичні методи як організація, і без цього було не можна. Але мета, з якою це робилося: захист незалежності українського народу. Як до цього ставитися?\nНайперше, що потрібно, на мою думку, зробити – Україна має сама визначитися в ставленні до Бандери. В якому сенсі я кажу? Якби ви мене зараз запитали, чи існує зараз якась повноцінна біографія Бандери, написана тут, не за межами України, - немає. А нам усі підказують, як цю біографію писати: Ізраїль по-своєму підказує, Россолінський-Лібе, є такий дослідник у Німеччині, підказує, а ви знаєте, він написав фатально неправдиву книжку, брутальну, можна сказати, про Бандеру. Тому нам треба самим визначити, і документів архівних вистачає. Просто потрібні люди, які могли б це організувати. А друга річ – ця ситуація довкола Бандери існує з Польщею. Ви знаєте. Тут Ізраїль не оригінальний, тут з боку поляків активність, може, навіть більша спостерігається. Але тут ця ситуація висвітила, власне, ви почали про це говорити: ми вправі собі самі обирати героїв. Це не означає, що ми їх повинні зображувати винятково в позитивному сенсі, ні. Бандера на певному етапі, як і всі молоді люди, які дебютували на політичній арені в Галичині, в ті роки, вони були захоплені ідеями Донцова, ідеями інтегрального інтернаціоналізму. Вони вважали, що у боротьбі за незалежну Україну будь-які методи підходять. Тим більше, що з боку польської влади було очевидне свавілля і пацифікація тощо, насильство. Тобто це треба просто розуміти історичний контекст, в якому їм доводилося діяти, і тоді все стане на свої місця. Ким був Пілсудський? Він був зв’язаний з кількома розвідками, він був терористом з формальної точки зору, але він був національним героєм Польщі. Так що тут типовий процес демонізації цього персонажа відбувся, а друге – знову-таки, інструменталізація історії, спроба використати в певних розрахунках. Я не знаю, що за цим стоїть, які розрахунки, це вже треба посла ізраїльського запитувати.\nДеколи це може бути інформація, вкинута з якоюсь метою для того, щоб вчергове погіршити чи українсько-їзраїльські стосунки, чи ще якісь. Ми знаємо, що російська розвідка діє досить активно на нашій території. Але питання – як підходити вже нам самим? Є книжки, написані про Бандеру. Але я знаю, приміром, що ви зняли фільм про Богдана Осадчука, відомого українського журналіста, публіциста, який отримав орден Білого орла, бо жив і працював і в Німеччині, і в Польщі, був справді великим українським інтелектуалом. А я згадав, як у мемуарах він писав, як його хлопці кликали повернутися в Україну. Він був мельниківцем, належав до іншої гілки українського націоналізму, і ці мельниківці, збройний загін Організації українських націоналістів, але іншої гілки вертався, був перестрінутий бандерівцями, і Осадчук не пішов, а всі його друзі були знищені. Теж іншими українці, бо в них були різні точки зору.\nІнша ситуація, схожа, УПА, ви згадали. Ви пам’ятаєте, що УПА починалося з Тараса Бульби-Боровця. Але бандерівці забрали цей бренд, сучасною мовою кажучи, забрали це УПА, і вони, власне кажучи, змусили Бульбу-Боровця підкоритися. Тобто це була конкурентна боротьба, яка існує завжди. І не забуваємо, що сили, про які ми говоримо, належать до правого політичного спектру. Це радикали, і вони цього не приховували. І якщо ми це зрозуміємо, тоді все стане на свої місця.\nУ нас не одне праве угруповання, у нас їх декілька. Ми бачимо, що сучасні праві політичні сили - "Свобода", "Національний корпус" – вони можуть між собою дебатувати, навіть конфліктувати, але коли військова ситуація, то всі вони як один, разом з правими і лівими, виступають на захист України.\nАбсолютно те саме мельниківці – історія з Осадчуком, я добре пам’ятаю. Мельниківці були, як відомо, більш стриманою фракцією. Вони не були такими радикалами, але вони сказали тоді молодому Осадчуку, який був у Хелмі: пішли з нами, інакше тобі буде погано. Він тоді втік, а їх усіх убили по дорозі. Його щастя, що він з ними не опинився. Він якраз цікава в цьому сенсі фігура, бо він до кінця свого життя (помер у 2011 році) не приймав ніколи націоналізм, такі крайні погляди. Хоча був патріотом України, це очевидно, у при цьому полонофілом, але ніколи націоналізм він не приймав, вважав, що це має право на існування, але це не була доктрина, якій би він симпатизував.\nЦе теж відомий видатний українець, який мав і іншу позицію. Коли ми дивимося на сучасний політичний спектр, то я, оскільки сам займаюся політикою, розумію, що радо буду дискутувати з будь-яким українцем з будь-якими політичними симпатіями: в когось вони ліві, в когось – праві. Але в нас проблема в тому, що частина нашого політичного спектру не є українською, а є антиукраїнською. І це теж треба розділяти, бо інколи ми коли плутаємо різні позиції і різні підходи в політиці, які абсолютно припустимі і нормальні, між цими українцями різних поглядів. А, з іншого боку, з людьми, які антиукраїнці, і не бажають існування цієї держави.\nЯ, знаєте, що згадав, коли був цей наш другий Майдан – Євромайдан, як його називають, то на Майдані, ви, напевно, пам'ятаєте, виставили портрет не Мельника, не Коновальця, отам виставили портрет Бандери. Тому що в той момент, коли була ця екзистенційна ситуація протистояння, саме Бандера став символом отакого вміння іти до кінця. Зрештою він життям розплатився, як відомо, за ці свої ідеї, за свої переконання. Який би він не був, але його вбили свідомо за те, що він був символом, як і Петлюру. Вбили в різних містах, Бандеру в Мюнхені, а Петлюру в Парижі раніше. Але це недаремно було зроблено – значить, ці люди були символами якихось серйозних речей, які стосувалися в першу чергу здобуття незалежності.\nЯкого теж, до речі, коли ми говоримо про Петлюру, то теж, в принципі, навіть його вбивство виправдовували антисемітизмом, хоча ми знаємо, що Петлюра листувався з Жаботинським і фактично з ідеологами сіонізму був у приятельських стосунках, підтримував і розділяв ці позиції.\nІ ви знаєте, Жаботинський, коли був процес над Шварцбардом – то, між іншим, дуже цікава частина розмови. Я говорив з деякими ізраїльськими колегами, і коли з'ясувалось, що Шварцбард, який застрелив Петлюру на вулиці Рассіна в Парижі, виявився агентом ОГПУ – це підтверджено вже тепер. Відповідь знаєте яка в них була? Вони сказали: "Ну і що?" Я кажу: "Як це що? Він виконував завдання ОГПУ, він похований аж у Південно-Африканській Республіці, бозна-де куди він там втік, як це що? Це проливає світло на мотиви вбивства, не так все однозначно". – "Ні, він все одно помстився за погроми". Розумієте, тобто на будь-які такі аргументи в мене часами така виникає ілюзія – хтось спеціально підливає масло в цей вогонь, щоб оцей розбрат гостріше, менш гостріше протистояння оце українсько-єврейське щоб тривало, хтось хоче оцю межу весь час проводити.\nНу тому що Україна заявляє зараз про свою суб'єктність, особливо після цього, як ви кажете, другого Майдану. Для мене він третій, бо був ще студентський Майдан, який теж...\nТак, я пам'ятаю, може, не такий масштабний.\nМасштабний. 100 тисяч людей - це на той час, в тих умовах, причому дітей, школярів і студентів – це був масштаб, до того тоді ніхто не звик. І цей масштаб, між іншим, нічим в той час не відрізнявся від тих "оксамитових" революцій, які були в багатьох інших країнах.\nЗначить, я буду вважати, що третій.\nАле суб'єктність почала отримувати лише зараз. Очевидно, ми теж не очікували, що багато хто з наших сусідів чи приятелів може виявитися нашим конкурентом і може нас сприймати в тому числі і як конкурента. Тому що ніхто в українській суб'єктності не зацікавлений – починаючи від великих наших колишніх колонізаторів, які з нами ведуть війну і завершуючи деякими сусідами або людьми, які інакше дивляться на нашу історію.\nВи знаєте, я хочу вам сказати уже тепер як людині політичній, яка причетна до цієї високої політики, я вважаю, у мене таке, знаєте, стійке переконання, що оце звання Герой України взагалі не потрібне. Що це атавізм отого часу. Ну я вже не буду вам говорити, ви точно знаєте, краще за мене, хто є в списку Героїв України. Там є абсолютно, м'яко кажучи, антагоністичні персонажі. Тобто люди, які одне одного терпіти не могли і були по різні боки барикад. То я би просто цього не робив, я би скасував це звання і вигадав щось там, я не знаю, що можна вигадати – як в Штатах не існує ж Героя Сполучених Штатів. Якісь інші звання існують.\nНаша система нагород і геральдика, як ми пам'ятаємо, свого часу Леоніду Кучмі була запропонована Дмитром Табачником і була значною мірою скалькована з радянської системи і з російської імперії. Тому що Дмитро Табачник, між іншим, як історик був навіть закоханий в той час.\nВін зробив такий персонаж, як генерал Паскевич, наприклад, я з ним говорив багато разів, і він дивувався, чому це ти любиш таких людей, Господи, ну як їх можна поважати взагалі.\nЦе було в його системі цінностей і переконань і які абсолютно відрізняються від тих ідей, з якими ми сьогодні будемо Українську державу. Тому що вони якраз і заперечували будівництво цієї повної суб'єктності, а побудували таку квазі-державу, яка при Кучмі і будувалася значною мірою. Хочу повернутися до цієї книжки, яку ви мені презентували, але яку я вже мав до цього презента. Але від презента не відмовився – по-перше, для того, щоб показати його нашим глядачам, по-друге – це справді надзвичайно цікава і корисна книжка. Вона представляє цілу серію. Мій товариш і видавник, якого я дуже шаную, Мирослав Чех – польський історик українського походження, теж колишній політик, журналіст і публіцист - якраз ініціював серію про дослідження міжвоєнної, як кажуть, тобто між Першою і Другою світовою війною суспільно-політичної світової думки, яка майже не була представлена. І оці книжки про Шумського, Юрія Шаповала стали першими в цій серії. Потім були книжки про Бичковського, про якого ми знімали фільм, про багатьох інших діячів цього періоду. Принагідно хочу подякувати Віктору Робчуку, який керує клінікою "Оберіг", який є теж істориком за освітою, який підтримує ці видання. Хотів би, щоб ми трошки сказали про цю серію і про те, наскільки взагалі цей період є важливий в нашій історії. Чому так важливо віднаходити ці імена і чому ці імена були забуті?\nВи знаєте, я почну, може, з Шумського. Багато років я ним займався і так тихо накопичував цей матеріал. А потім, коли були прийняті в 2015 році ці декомунізаційні закони, книжка моя була вже тоді готова. Але багато видавців мене почали переконувати, що це не варто друкувати і взагалі, чому ти пишеш про цих діячів більшовицької партії. Я кажу: "Почитайте його біографію, він починав як есер, далі він був боротьбістом, які виступали проти більшовизму. і лише той компроміс, який за певних обставин було знайдено, вони увійшли в ту більшовицьку партію, їх тут же знищили. Він був підло вбитий, уже коли відбув ті 10 років у Красноярську". Ну, словом, я щось намагався їм говорити, люди не розуміли. А якраз і Віктор Рибчук, і Мирослав Чех, який мене запросив до редколегії.\nІ Оля Гнатюк, яку треба також треба називати, була ініціатором цього.\nОля Гнатюк, яку треба обов'язково назвати. Там багато цікавих – Ярослав Грицак, який очолює редакційну колегію. Вони якраз зрозуміли важливість таких персонажів, для того щоб показати - не все було так просто, не все було так однолінійно. Знаєте, я багато років займаюся комуністичною спецслужбою, і от усі думають, що там з-поміж чекістів були одні переконані комуністи. Та там було страшно багато авантюристів, там були люди безпартійні, там були люди з різних політичних партій. Там були просто, знаєте, такі неймовірні типи.\nТобто коли ми критикуємо вже сучасні українські спецслужби, ну зараз вони реформуються, але в часи Януковича особливо ми пам'ятаємо цих авантюристів, шантажистів, які використовували це посвідчення. Це традиція для спецслужб.\nНічого нового. Спецслужба завжди зловживала. Наприклад, контрабанда вся в ті роки, здавалося – тоталітарна система. Через Одесу йшла вся контрабанда зі Стамбула, вони купували там ці речі за кордоном, везли сюди, поділяли серед начальства. Грабували населення, коли була ця "золота операція" – почалася наприкінці 1929 року і аж до 1933-го там у кілька етапів. Забирали у населення золото і коштовності. І перед тим, як державі це здавати, ділили між собою – дружинам, коханкам роздавали і т.д. Тобто зловживання були завжди. Отак і з тим персонажем не так все однолінійно, не так все просто. Мені хотілося показати долю цієї людини, він був дуже активним прихильником політики українізації. Він був наркомом освіти у 1924-1927 рр. і поза тим він людиною, яка прагнула сполучити ці національні ідеали, як і багато людей того покоління з ідеалами справедливості. Вони свято вірили у ту соціальну, бо вони бачили несправедливість. І оцей парадокс між тим, що вони хотіли, і тим, що реально вдавалося і з ким вони, з якими темними силами вони стикалися, це для мене якраз і є драма, яку мені хотілося б на прикладі Шумського (показати. - Ред). А ви згадали Ольгерда Бочковського – це теж унікальна фігура. Людина-східняк, який опинився у Празі і якого зображували довгі роки.\nЯкого зображували як українського націоналіста, забороняли. Так і Шумський був оголошений так званим націонал-ухильником. Тобто оці парадокси історії, мені здається, найкраще (розкрити. – Ред.) через людей, через особи. І давати їм говорити, бо в моїй книзі є документальний додаток, ну і Бочковський – його праці дуже виразні, дуже яскраві. Так що я вважаю, що ця серія робить велику справу. А цей період 1921-1939 рр., передвоєнний період, він все ще мало досліджений, ми все ще мало знаємо. І я вже знаю кілька сюрпризів, які готуються в цій серії, які відкриють нам очі, наприклад, на такого одіозного персонажа – вам, безперечно, відомого, може, когось зацікавить, хто нас дивиться, - як Роман Дмовський.\nБув такий відомий персонаж. Але це персонаж польської політики. Він був конкурентом Пілсудського, прихильником зовсім інших ідей, хоча Пілсудського ми теж не виправдовуємо, бо будувати таку велику імперію, як того хотів Пілсудський, очевидно, не входило в плани українців, які з ним конкурували. Але принаймні його ставлення до українців, яких він хотів бачити повноправними громадянами цієї імперії, і ставлення Дмовського, який вважав, що така країна як Україна і така нація взагалі не має права на суб’єктність.\nАле тепер ми знайомимося, яким насправді був Дмовський. Ви прекрасно знаєте, що в політиці не все так просто, хтось обов’язково за кимось стоїть. Так от, дехто стояв і за Дмовським.\nА хто? Мені самому цікаво.\nМосква. Кремль стояв за Дмовським. Будуть надруковані документи та спогади, які все це розкриють.\nПросто так багато польських політиків зараз вважають себе спадкоємцями Дмовського…\nНу, вони будуть дуже сильно розчаровані, як вийде ця книжка і стане це відомо. Це дуже серйозна тема. І вже через це ця книжка і ця серія має сенс та вагу. Вона розкриває якісь грані в начебто відомих речах.\nЦе взагалі дуже цікаво – дивитися на історію. Ми бачимо, як історія використовується зараз. Я нещодавно був на презентації наративу одного з проектів по вшануванню пам’яті Бабиного яру… Безумовно, потрібно нам нарешті правильно зробити, і ми намагаємося це правильно зробити, але ми знаємо, що є багато різних людей, які намагаються це зробити самостійно. Це проблема, яка хвилює багатьох. Це було перше масове винищення мирних людей в одному місці. Почалося з євреїв, а потім були і роми, і українці, і просто радянські військовополонені незалежно від їхнього походження. Так от на презентації того наративу було дуже багато суперечливих речей. Ми почали говорити про роль УПА, тому що значна частина була там присвячена УПА, хоча УПА, як я розумію, взагалі до Бабиного Яру жодного стосунку не має.\nІ часто ми намагаємося змінити ті підходи до історії, які були раніше, і часто це теж впливає на нашу політику.\nНу, ми можемо згадати, що оці наймасовіші розстріли відбулися в Бабиному яру в два дні. Це було 29 і 30 вересня 1941 року. Яка УПА? Розумієте, у нас тут є дві точки, про які слід пам’ятати. Перша – Биківня. Це найбільший могильник НКВД, який на сьогодні розкритий в Україні. Це не значить, що більших немає. Є. Просто ще нічого практично не зроблено. Там піл Івано-Франківськом відкрили цю місцину – Дем’янів лаз, є і ще зафіксовані місця, які слід оприлюднити, зробити ексгумаційні роботи. І друга – Бабин яр. Биківня і Бабин яр. Для мене це два символи. Якщо ми в Биківні не маємо якоїсь особливої конкуренції пам’ятей, то в Бабиному яру ми маємо очевидну конкуренцію пам’ятей – подивімося, скільки там стоїть пам’ятників. Треба знайти певний консенсус і зробити якусь концепцію, яка б не сварила, не проводила якусь різницю між тими, хто там лежить, за ознакою національності чи будь-якою іншою, а дозволяла б розповідати про всіх жертв Бабиного яру. Безумовно, найбільшими жертвами стали євреї, це слід визнавати. Але у кого є щодо цього сумніви? Немає жодних сумнівів. Я причетний до рецензування іншого наративу, до якого, зокрема, причетний Віталій Нахманович та інші колеги. Я не знаю, що було втому наративі, з яким ви знайомилися…\nЯ вам надішлю, почитаєте.\nБуду вам дуже вдячний. Але я стараюся бути чесним у своїх міркуваннях, і мене попросили без жодної компліментарності висловити свою думку щодо запланованого ними варіанту створення місця пам’яті в Биківні.\nХочу повернутися до тем, про які ми почали говорити. Ви згадали українізацію. Зараз ми переживаємо схожий процес. Правда, зараз, як ми вже говорили, ми нарешті маємо правдиву суб’єктність і повинні це робити. Як це відбувалось у 1930-ті роки? Чому це дозволяла радянська система? Чому вона потім це заборонила? Ініціатори українізації – як вони бачили, що ця українізація має відбуватися? Це дуже цікавий процес, бо ми зараз все це проводимо і дивимося, що наче ніколи нічого цього не було. А насправді ми є спадкоємцями певної політики, яка вже відбувалася. Звісно, на цю політику накладало відбиток те, що вона відбувалася вже за часів комуністичної радянської або ленінсько-сталінської імперії і тому багато людей дивляться на це доволі скептично. Так що відбувалось у ті часи?\nРозумієте, у великій політиці (якщо вона справді велика і чогось варта) завжди є розрахунок. Точно такий самий розрахунок був у Леніна, який, поза всяким сумнівом, був політиком неординарним. Як більшовики після того, як здійснили переворот, могли вижити в такій великій країні, як Росія? Вони відбули Громадянську війну, а потім їм треба було якось пристосовуватися до нової ситуації. І вони вирішили: треба вкорінюватися на окраїнах Росії, у різних її регіонах. І вони винайшли цю політику, правильна назва якої – коренізація. Українізація була лише фрагментом, частинкою цієї великої політики коренізації, яка здійснювалася і в Середній Азії, і в інших регіонах. У нас вона набула в першу чергу форми українізації. Чому? Тому що існувала Українська Народна Республіка, яка власне розпочала українізацію. Центральна Рада зробила перші кроки. І потім дуже багато зробив гетьман Скоропадський. Колосально! За ті сім з половиною місяців, які він був при владі, дуже багато було зроблено. І більшовики зрозуміли: вони не можуть ігнорувати феномен УНР, якщо хочуть закріпитися в Україні. А без України вони Радянський Союз не мислили, це ясно. Так само, як Росія зараз не мислить і мріє повернути все – починаючи з давніх князів.\nАле Росія діє в інший спосіб. Наратив Путіна якраз полягає втому, що ніякого українського народу не існує.\nОт у цьому і є різниця. Ленін мислив інакше. Вони оголосили цю політику в 1923 році. У Сталіна була своя позиція – він вважав, що вона стимулює націоналізм.\nЇї Сталін почав згортати?\nСталін. Але він від самого початку ставився до неї амбівалентно.\nТобто в даному випадку, якщо ми говоримо про історію тогочасного правління Леніна, то у Леніна було зовсім інше бачення?\nПросто у нього була більш гнучка стратегія. Це ж Ленін, наприклад, умовив Шумського і зробив його членом політбюро ЦК ВКП(б)У і прирівняв цього колишнього есера до більшовиків. Тільки для того, щоб придушити цю партію боротьбистів. Так само і з українізацією. Коли було ухвалене рішення, спротив був дуже великий. Уся тодішня комуністична братія, апарат у першу чергу, вони не хотіли українізуватися. Але в чому була перевага? Система була централізована. І якщо вони говорили, наприклад, що треба видавати україномовні газети накладом 100 чи 150 тисяч, то їх видавали. Якщо говорили, що треба перекладати українською світову класику, то це робилося. І тиражі були страшенно високими. Якщо вони командували, що в апараті повинні говорити українською… Ви б знали, якою каліченою мовою говорили і писали свої документи чекісти! Я читав у документах, наприклад, "маючимися у нас відомостями". Отакі от перли, на які весь час натикаєшся. Але вони заговорили. Вони були змушені це робити, тому що система була така.\nОтже, при бажанні це працювало.\nПри бажанні – працювало. Дуже різні були щодо цього думки і враження. Академік Єфремов, наприклад, у своєму щоденнику писав нищівні характеристики цих українізаторів, які приходили в колективи. І збереглося багато документів, як різні колективи писали листи: "дайте нам українізатора", "зробіть нам курси українізації". Тобто, се це працювало, може, не до кінця ефективно, але все ж таки працювало.\nМи ж пам’ятаємо і Куліша, і Мину Мазайла, і "луччє бить ізнасілованой, чім українізірованой".\nОт Микола Куліш у своїй п’єсі дуже влучно про це написав. Але знаєте, в чому тут є різниця? Зараз ми маємо іншу ситуацію. Ви правильно сказали. Коли Україна отримала цю суб’єктність, це кардинально змінило ситуацію. Нинішня українізація має бути привабливою. А я знаю точно, хоча б на прикладі своїх онуків. Вони україномовні. Вони у школі з учителями говорять українською, а тільки-но виходять з уроку – всі переходять на російську. Я кажу: ну невже у вас нема з ким спілкуватися українською? Відповідають: є там кілька друзів. Українізація має бути просто елементарно привабливою. І мені здається, що цю привабливість нам треба весь час якось винаходити. І тут мають докладати зусиль не лише політики, а й, безумовно, літератори, митці, ширше коло людей. Тоді це запрацює так, як запрацювало в Чехії, де Ольгерд Бачковський перебував. Прага ж була німецькомовним містом. Там же ж нема проблем: ти приїздиш, звертаєшся німецькою мовою і тобі відповідають.\nНу це багато де відбувалося. Страсбург, який є часткою Франції, теж колись говорив німецькою. До речі, якщо ви згадали Ольгерда Бачковського, хочу нагадати про створений нашим каналом фільм, у роботі над яким ви брали активну участь. Він присвячений одному з героїв цієї серії "Україна–Європа XXI" – Ольгерду-Іполиту Бачковському, відомому українцю польсько-литовського походження, який жив у Чехії, засновнику науки "націологія", відомому соціологу, приятелю Масарика, надзвичайно цікавій людині, про яку ми зняли фільм.


Микола Томенко про неформальний «двопалатний парламент» | Рідна Житомирщина\n31 Липня 2016 12:16\nНечасто випадає нагода поспілкуватися з політиком і доктором політичних наук в одній особі. Та літньошколярам газети «День» пощастило — до них завітав Микола Томенко, депутат декількох скликань. Це один із тих політиків, що мислять глобально, — політичними, культурними, освітніми, екологічними категоріями. Найяскравіша цитата пана Миколи, яка запам’яталася літньошколярам: «Треба інвестувати в мізки, інвестувати в переконання».\nАктуальною темою розмови стала низька довіра суспільства до влади. Як свідчать дані останнього опитування фонду «Демократичні ініціативи» та Центру Разумкова, проведеного в травні, новому уряду не довіряють 70% громадян. Микола Томенко виокремив кілька причин цього, насамперед неоновленість політичного класу, великий ступінь тіньового характеру прийняття рішень, «вертикалізацію» влади.\nПолітик не перекладає усю відповідальність за ситуацію в Україні тільки на нашого сусіда. Як слушно підкреслив учасник ЛШЖ Дмитро Байда, «Томенко фокусувався на внутрішніх проблемах, без клішового звинувачення Кремля в політичних, економічних, соціальних, культурних і ще безкінечного списку проблем України». Звідси, мабуть, і оптимістичний настрій після розмови, оскільки все залежить саме від нас.\nПроте особливо літньошколярів зацікавила проблема створення суспільного теле— і радіомовлення. Приємно було почути, наскільки політик переймається необхідністю культурного контенту. Більш того, примножує його своїми проектами. З останніми літньошколярі познайомилися ближче: політик приніс на розмову два пакунки подарунків. Серед них — диски «7 чудес України», щорічник, наповнений цитатами українських діячів, диски з українськими казками, історію Конституції, написану самим Миколою Томенком, тощо — кожен літньошколяр знайшов те, що йому ближче. Але подарунки були взаємними: студенти подарували гостеві історичний бестселер «Дня» «Повернення в Царгород», фірмову футболку та бейдж лектора ЛШЖ.\n«ЯКЩО ПОЛІТИК ПІСЛЯ ПОЗБАВЛЕННЯ ДЕПУТАТСЬКОГО МАНДАТУ НЕ ПРИПИНЯЄ ПРАЦЮВАТИ НАД СВОЇМИ ПРОЕКТАМИ, ЦЕ МОЖЕ СВІДЧИТИ ПРО ЙОГО ВМОТИВОВАНІСТЬ ЗМІНЮВАТИ ДЕРЖАВУ», — НАПИСАЛА ПІСЛЯ ЗУСТРІЧІ З МИКОЛОЮ ТОМЕНКОМ УЧАСНИЦЯ ЛШЖ-2016 ХРИСТИНА СОЛТИС / ФОТО АРТЕМА СЛІПАЧУКА / «День»\nПозитивний характер розмови підсилювала щирість гостя: він влучно жартував на серйозні теми, згадав улюблений вірш Володимира Маяковського. «Це було дуже приємно, що пан Микола згадав про день народження Маяковського, якого я (і не тільки я) дуже люблю», — написала після зустрічі учасниця ЛШЖ Марина Сніжинська.\nЗагалом Миколі Томенкові вдалося охопити у розмові чи не весь спектр важливих питань, починаючи від механізмів впливу суспільства на владу до стану питної води, який є однією з базових складових рівня життя.\n«ЗЛАМАТИ ПОЛІТИЧНИЙ РЕЖИМ ЧАСІВ КУЧМИ — ОЗНАЧАЄ НАНЕСТИ ШКОДУ НИНІШНІМ ВИСОКОПОСАДОВЦЯМ»\nОльга КУДЕРЯВЕЦЬ, Львівський національний університет ім. Івана Франка:\n— Такий збіг, що наша зустріч відбувається 19 липня — саме в цей день у 1994 р. Леоніда Кучму вперше обрали на посаду президента. Відтоді минуло 22 роки, а досі складається враження, що ми живемо у системі, яку створив Кучма. Хто відповідальний за це? Тільки «засновник» чи всі політики, які багато років підлаштовувалися під систему?\n— Є світоглядні й інституційні проблеми неоновленості політичного класу. Попри війну і дві революції, він не змінювався революційним шляхом, і якщо проаналізувати людей, які нині приймають рішення, фактично всі вони родом із часів Кучми. За цієї базової позиції, якщо ви ставали бізнесменом, заробляли перші мільйони в часи Кучми або, скажімо, ставали впливовою людиною, то прямо чи опосередковано ви з ним пов’язані. Звідси, починаючи з президента Порошенка й закінчуючи багатьма іншими людьми, усі вони були задіяні в тій системі. Таким чином, зламати інституційно та понятійно політичний режим часів Кучми — означає нанести шкоду багатьом людям, які є впливовими у сьогоднішньому політичному класі.\nЯкщо підняти тему приватизації, то в часи Кучми всі стратегічні підприємства були приватизовані практично за безцінь. Цей процес відбувався таким чином: зять президента, друг чи ще хтось інвестує у виборчу компанію глави держави, або робить ще щось, і отримує відповідні привілеї. За всієї непослідовної критики позиції Миколи Мельниченка, опубліковані ним плівки були дуже важливі, тому що це підручник «кучмізму». Сьогодні Україна є країною, де залишається великий ступінь тіньового характеру прийняття рішень і формальний статус людини жодним чином не впливає на цей процес. Наприклад, яка посада в Кучми чи в Медведчука? Але за ступенем прийняття політичного рішення, вони значно впливовіші ніж, наприклад, віце-спікери. Тому це не демократичний режим, де ми розуміємо місію і можемо впливати на політику.\n«ПОТРІБНО, ЩОБ У НАС З’ЯВИЛИСЯ РЕАЛЬНІ ПРОФСПІЛКИ, ГРОМАДСЬКІ ІНСТИТУТИ»\n— У цьому й полягає проблема: відбуваються майдани, а змінити цей політичний клас ніяк не вдається. Частина Майдану зайшла у парламент і влилася в стару систему. Які механізми виходу з ситуації можуть бути застосовані?\nМ. Т.: — Щоб змінити політичний режим, журналісту не обов’язково ставати депутатом або міністром. У нас так сталося, що інституційні складові — стратосфера демократично-політичного режиму — абсолютно не сформовані і бездіяльні. Я вже не кажу про профспілки. Вищі навчальні заклади і науковці — це теж своєрідна страта, яка мусить контролювати владу. Але таке враження, що вона так само поза процесом. Громадські інститути теж значною мірою не спрацьовують, тому що, як з’ясувалося, велика частина з них — це чисто комуністичні структури, які освоюють європейські гранти. Вони розповідають, що, «як вступимо в Європу — буде дуже добре». Але треба не просто «вступати в Європу», треба роз’яснити інституційні речі, пояснювати складові процесу євроінтеграції. Тому виглядає таким чином, що Майдан артикулює лозунги, смисли, ідеї…, проте коли вони трансформуються в інститути влади — змінюється тільки форма. Потрібно, щоб у нас з’явилися реальні профспілки, громадські інститути. Щоб медіа виконували свою функцію, їх потрібно демонополізувати. Зрозуміло, чого Порошенко не відмовляється від каналів, а холдинги Пінчука, Фірташа налічують по 5-8 каналів, бо вони — гравці. Разом з тим, у законі написано, що на одну фізичну особу може бути не більше одного каналу.\n«ЗА ЗАКОНОТВОРЕННЯМ ТА ПРОФЕСІЙНІСТЮ НИНІШНІЙ ПАРЛАМЕНТ — ЦЕ КАТАСТРОФА»\nМарія ЧАДЮК, Національний університет «Києво-Могилянська академія»:\n— Яка ваша оцінка нинішнього парламенту, порівняно із попередніми скликаннями?\nМ. Т.: — За своєю місією та задачею цей парламент є перехідним. За дискусійністю, конфліктністю, швидкістю артикуляції — він один з кращих місць. Якщо буде якась резонансна подія, то вона точно не пройде поза парламенту. А за законотворенням та професійністю нинішній парламент — це катастрофа. Велика частина депутатів взагалі не розуміє, що таке законотворення. Окрім того, якщо прийнято рішення проголосувати за якийсь законопроект, то він все рівно буде проголосований лише з двадцятого разу, і в результаті його майже ніхто не прочитає, як, наприклад, остаточну версію Бюджету. У нас, на жаль, мандати часто використовують для рейдерства і фінансових розборок. Парламентаризм як ідея дискредитована в Україні. Ідея тіньового характеру прийняття рішень, домінування бізнесу над політикою з часом все більше набувала значення. У нас існує неформальний двопалатний парламент. «Перша палата» — мільярдери, друзі Порошенка або Яценюка, які збираються в АП і приймають рішення. Але ми не вповноважили цих людей бути у «верхній палаті». Верховна Рада ж — це нижня палата, яка шумить, кричить, свариться, але від неї нічого не залежить.\n«БАГАТО ВІЙСЬКОВИХ ТА КОМБАТІВ ЗАГУБИЛИСЯ В ПАРЛАМЕНТІ, ТОМУ ЩО, ЗА ВСІЄЇ ПОВАГИ, ЦЕ НЕ ЇХНЯ РОБОТА»\n— У парламенті з’явилося багато нових облич. Як ви ставитеся до комбатів і журналістів у владі? Як ви думаєте, вони виправдали покладені на них сподівання? Чи можуть люди з громадянського середовища змінити якість парламенту?\nМ. Т.: — Існує дві концепції парламенту, із якими нам треба визначитися. Сьогодні у нас реалізована концепція радянського парламенту, за винятком того, що в СРСР не було дискусій. В ньому також було широке представництво різних професій. У нас — це військові, журналісти й бізнесмени, тоді ж були доярки, вчителі, шахтарі, металурги та ін. При цьому парламент не ухвалює якісь рішення, а легалізує. Сьогодні багато цих військових та комбатів загубилися, тому що, при всій повазі, це не їхня робота.\nДо речі, зараз точиться цікава дискусія про молоде покоління ваших колег, яке прийшло з журналістики в політику. Член «Блоку Петра Порошенка» Сергій Лещенко висловив фразу: «Я в опозиції». Але як він може бути в опозиції, якщо він є членом президентської фракції і коаліції? З людської і політичної точки зору, коли ви не погоджуєтесь із фракцією, ви повинні вийти з неї — так, як це зробив я. Але чомусь Лещенко і Найєм кажуть: «Це небезпечно, бо якщо ми самі вийдемо з фракції, нас потім можуть взагалі виключити з парламенту». А якщо їх виключить зі свого складу фракція, то це вже не дозволить потім позбавити їх депутатського мандата. Фракція не виключає їх зі складу, тому що в коаліції мало депутатів і кожна людина — на вагу золота. Окрім того, вся коаліція не голосує — замість неї це робить «Відродження», «Воля народу», «Опозиційний блок» — одним словом, колишня «Партія регіонів». Тож виходить, що цих депутатів фракція тримає у заручниках, бо самі вони бояться з неї вийти, а фракція домовляється про прийняття рішення з колишніми регіоналами. У цій політиці розглядається елемент кучмізму. В Адміністрацію Президента більшість членів БПП не ходить — її частіше відвідують представники кучмівсько-януковичівського клану, які більше прив’язані до того бізнес-угрупування, яке сьогодні знаходиться при владі. Таку модель можна розірвати лише інституційними і ментальними змінами.\n«Я Б ІШОВ НА ДОСТРОКОВІ ВИБОРИ, ЯКБИ МИ ПРОПАГУВАЛИ КОНЦЕПЦІЮ НОВОЇ МІСІЇ ВЛАДИ»\nМарина БАРБА, Одеський національний університет ім. I.I. Мечникова:\n— Як ви ставитеся до ідеї дострокових виборів в Україні?\nМ. Т.: — Я не проти тактичних кроків, якими, умовно кажучи, є дострокові вибори. Але в стратегічному сенсі це нічого не змінює. Моя позиція така: я б ішов на дострокові вибори, якби ми пропагували концепцію нової місії влади, державних структур, зокрема, парламенту. Серед рішень, які приймає нинішній парламент, 90% — це постанови. І два-три законопроекти на те, як перетягнути гроші. 90% усієї роботи, яку здійснює парламент у нормальній цивілізованій країні — це робота Міністерства юстиції і місцевого самоврядування. У нас же дискутують учені й громадські діячі, ініціюють круглі столи, а лідери партій все одно закон «Про вибори» пишуть «під себе». За такої системи немає сенсу заходити в парламент. Тому спочатку сам парламент треба перезавантажити і реформувати, а потім піти на дострокові вибори. До речі, з вересня я хочу ініціювати систему круглих столів і залучатиму не політиків, а експертів, науковців, медіа для того, щоб усі між собою домовилися з цього приводу.\n«ПОПРИ ТЕ, ЩО ЯЦЕНЮК — МОЛОДЕ ПОКОЛІННЯ, ГОРУ ВЗЯЛА ЙОГО КУЧМІСТСЬКА МЕНТАЛЬНІСТЬ»\n— Порошенко, по суті, витіснив Яценюка, щоб вибудувати власну вертикаль влади. Невже досвід Кучми і Януковича нічого не вчить Петра Олексійовича?\nМ. Т.: — Насправді, багато речей, які починали робити Порошенко і Яценюк, на першому етапі суттєво відрізнялись від рішень попередніх представників влади. Але, врешті-решт, не дивлячись на те, що Яценюк — молоде покоління, гору взяла його кучмістська ментальність. Є «свої» (фінансові групи або клани, з якими вони працювали раніше), які все рівно стають ключовими. В результаті бачиш: перші кадрові призначення, лобістські рішення і т.д. Але все це приправлено десь англійською мовою, десь антипутінізмом, але за змістом це не відрізняється від кучмізму. Порошенко — так само з цієї опери. Чому така влада потерпає більше, ніж, наприклад, в свій час Кучма? Тому що на них сильніші сподівання. І чим вищий ступень моралізаторства, тим більша трагедія падіння довіри. Відповідно, Порошенко взяв дуже небезпечний для себе курс.\n«ПОКИ ПОРОШЕНКО — ПРЕЗИДЕНТ, НІЧОГО У СПРАВІ ГОНГАДЗЕ НЕ ЗМІНИТЬСЯ, БО ЗАМОВНИКИ — У СИСТЕМІ ПРИЙНЯТТЯ РІШЕНЬ»\nМ. Б.: — Резонансна справа «Гонгадзе — Подольського». Як ви охарактеризуєте перебіг цієї справи станом на сьогодні? Чи відповідатимуть за скоєне не лише виконавці, а й замовники вбивства?\nМ. Т.: — Коли відбувалося поховання Георгія, я сказав: «Очевидно, що це було поховання справи». Цей прогноз, на жаль, збувся. На сьогоднішній день, поки Порошенко — Президент, на цьому справа зупинена. А замовники й організатори зараз — в системі прийняття рішень. Тому існує «неформальна домовленість»: Пукач і Кравченко — крайні, на кому історія завершується. І ніхто не збирається братися за цю справу в частині замовників. Це можливо тільки після радикального перезавантаження влади і людей, які незалежні від тих, хто приймав рішення з часів Кучми.\n«ТЕ, ЩО МИ МАЄМО СЬОГОДНІ НА «UA: ПЕРШИЙ», ЦЕ СЕКОНД-ХЕНД: ЩО БЕЗКОШТОВНО ДАЮТЬ, ТЕ Й КРУТЯТЬ»\nОлена КУРЕНКОВА, абітурієнтка КНУ ім. Тараса Шевченка:\n— Два роки поспіль ви очолювали Комітет Верховної Ради України з питань свободи слова й інформації. Відомо, що ви є прихильником впровадження суспільного мовлення. Чи можете розказати в якому стані цей проект? І в цілому, як ви оцінюєте загальний стан українських ЗМІ зараз?\nМ. Т.: — Треба поділити ЗМІ на дві частини. Перша — це історія державно-комунальних медіа, які повинні стати суспільними, і це, як ми розуміємо, достатньо малий сегмент ринку. Другий сегмент — це приватні чи комерційні ЗМІ. Для різних сегментів — різні задачі.\nІдея загнати радіо в телебачення було абсолютною дикістю. Тому я докладатиму зусилля, щоб було суспільне радіо. У законі ми передбачали, що має бути три радіокомпанії: загальнополітична, інформаційна і культурологічна. У суспільному телебаченні теж має бути активним канал культури, політики. Загалом, я думаю, що на суспільному каналі має бути те, чого немає на комерційному: програми для дітей, освітні програми, культурні, туристичні, спортивні, із якомога меншою кількістю реклами, без агресії, насильства, хамства, яке дратує людей. Те, що ми маємо сьогодні на «UA:Перший», це секонд-хенд: що безкоштовно дають, те й крутять. Навіщо нам на суспільному каналі за державні гроші показувати старі польські фільми? І цей «медіа-колгосп» коштує бюджету біля мільярда гривень. Він не виконує свою функцію — я вже не кажу про рейтинги.\n«ЕКОЛОГІЗАЦІЯ ДЕРЖАВНОЇ ПОЛІТИКИ НАДЗВИЧАЙНО ВАЖЛИВА»\n— Кілька місяців тому газета «День» запропонувала свою версію українського уряду «національної збірної». У ньому ви — міністр екології. Зважаючи на ваш досвід у цій сфері, якою, на вашу думку, повинна бути робота цього міністерства, і які завдання були б першочерговими для вас?\nМ. Т.: — Я вважаю, що думання екологічною якістю життя є надзвичайно важливим. Нинішнє Міністерство екології — ключове в тому сенсі, що весь попередній період це було відомство по видачі ліцензій на видобування надр. А це — шлях в нікуди, по якому ми йдемо досі: зі смітниками, звалищами, бурштиновидобуванням і всім іншим. Насправді ж екологія і довкілля — це такий собі ідеологічний ключ. Конкретно я вважаю себе фахівцем у Чорнобильській тематиці — зараз ця програма тільки починає реалізовуватись і це дуже брендова річ для позиціонування України. Про Чорнобиль всі знають, але треба позбутися негативу і страху, і наповнити його позитивістським та інноваційним змістом.\nЩе, наприклад, програма «Питна вода» у нас не фінансується уже років п’ять. Для прикладу, в центральній Україні це одна з найбільших проблем, де досить високий ступінь онкозахворювань. А вода — один з базових параметрів тривалості життя, проте у нас ним займаються за залишковим принципом, як і освітою чи культурою.\nЩодо бурштину: для екології краще спершу провести рекультивацію дерев. До того ж, там ще не вирішена проблема з лісом. Я нав’язав перший крок: про заборону експорту лісу-кругляка: з 1 листопада 2015 року діє заборона на дуб, на сосну буде діяти з 1 січня 2017, але ж проблема в тому, що вирубуються інші дерева.\nЯ думаю, що цей екологічний сегмент повинен бути у кожній партії. Екологізація державної політики надзвичайно важлива.+\nЦього року Літня школа журналістики «Дня» проходить за підтримки Центру інформації та документації НАТО в Україні.\nМарія ЧАДЮК, Віта ШНАЙДЕР, Літня школа журналістики «Дня»-2016


Щодня відбувається безліч автобусних рейсів. На відміну від інших транспортних засобів, цей тип відрізняється тим, що слід по заданому маршруту і підпорядковується певним графіком. Існують три основних види автобусних рейсів, вони бувають внутригородскими, міжміськими і міжнародними. Крім цього, є маршрути спеціального призначення, це рейси туристичні, екскурсійні маршрути, перевезення дітей в школи і місця відпочинку, розвезення співробітників підприємств, евакуація людей і інше.\nУ наші дні робота водієм автобуса затребувана на ринку праці. Хоча це і дуже складна професія. І найнеприємніше в ній – постійний контакт з різними людьми. Багато грублять, псують автобус, ведуть себе зухвало, а водієві треба бути чемним і привітним, інакше він ризикує отримати штрафи і скарги. Крім того, він повинен спокійно відповідати на будь-які питання і не вступати в дискусії з пасажирами. Також його обов’язки зачіпають і технічну сторону обслуговування транспортного засобу. Він повинен контролювати справність автобуса, уважно вести його, уникаючи аварійних ситуацій і порушення правил дорожнього руху.\nПрацівник, який приймається на цю посаду, зобов’язується отримати знання, що стосуються пристрою і правил технічної експлуатації довіреної йому транспортного засобу. Він зобов’язаний розбиратися в технічних характеристиках автобуса, знати, скільки витрачається палива і мастильних матеріалів, розуміти, як працюють пристрої та системи в автобусі, а також при необхідності уміти визначати і усувати поломки, встановлювати запасні частини\nВодій автобуса зобов’язаний досконально знати правила дорожнього руху. Він повинен вивчити маршрут, його особливості, володіти інформацією, де розташовані небезпечні ділянки на дорозі. Співробітник повинен вміти викликати у разі необхідності технічну допомогу, оформляти заявки на проведення ремонтних робіт і заповнювати документацію, у разі якщо рейс скасували із-за технічного стану транспортного засобу.\nРобота водієм автобуса також припускає, що він знає, як поводитися з мікрофоном і коли потрібно робити спеціальні оголошення. В знання співробітника повинні входити форми оплати проїзного в міському наземному громадському транспорті, він зобов’язаний вміти зв’язуватися з персоналом оперативного реагування та автопарком в разі необхідності. Співробітник повинен знати, як оформляються шляхові листи та інша квитково-облікову документацію.\nВін повинен розуміти, як правильно використовувати довірену йому транспортний засіб в холодну пору року. Водій автобуса повинен попереджати терористичні акти і вивчити пам’ятку. Крім того, важливо володіти інформацією, як саме погодні умови впливають на безпеку водіння автобуса, які існують способи запобігти аварії в дорозі.\nЦей працівник зобов’язаний знати, коли проводиться технічне обслуговування транспортного засобу, як полагодити поломки незначного характеру. Водій повинен вивчити основи Трудового кодексу, внутрішній розпорядок організації, охорону праці, протипожежну захист, техніку безпеки, а також вміти надавати першу долікарську медичну допомогу.\nТипова інструкція водія автобуса припускає, що він готує транспортний засіб перед початком проходження по маршруту і приводить його в порядок після закінчення роботи. Співробітник кожен раз, перед тим як вступити в рейс, повинен пройти медичний огляд, щоб підтвердити, що його стан допустимо для виконання обов’язків, покладених на нього.\nДалі він повинен провести технічну перевірку транспортного засобу, його пристроїв і інструментів, проконтролювати зовнішній вигляд і чи все в порядку в салоні, працює освітленням, обладнання зв’язку і спорядження на місці. Якщо в процесі цієї перевірки виявив співробітник які-небудь несправності, він зобов’язаний повідомити про них диспетчеру, а також скласти спеціальний документ із запитом на проведення ремонтних робіт.\nВодій міського автобуса повинен вести транспортний засіб в строгій відповідності зі схемою маршруту і розкладом. Крім цього, він повинен підтримувати швидкість руху, враховувати стан дороги, погодні умови і правила дорожнього руху. На кожній зупинці, яка вказана в маршрутній схемі, він зобов’язаний зупиняти автобус, щоб висадити і забрати пасажирів, незалежно від того, наскільки наповнене транспортний засіб.\nЯкщо водій був змушений здійснити тривалу зупинку, то він зобов’язаний попередити про це диспетчера або ж, якщо такої можливості немає, передати інформацію через водія наступного автобуса, який їде по тому ж маршруту. Кожен раз, коли водій за маршрутом здійснює оборотний рейс, він повинен перевіряти стан шин в автобусі, кріплення коліс. Також він перевіряє салон і відсіки автобуса, щоб там не знаходилися сторонні предмети. Якщо ж такі були виявлені, і вони виглядають підозріло, то він повинен діяти відповідно до інструкції з попередження терористичних актів. Речі, які не представляють небезпеки, працівник повинен в кінці маршруту здати диспетчеру.\nПосадова інструкція водія автобуса припускає, що цей працівник зобов’язаний виявляти та усувати найпростіші несправності транспортного засобу під час прямування. Якщо ж поломка більш серйозна, він повинен викликати технічну допомогу. Після того як всі маршрутні поїздки завершені, працівник повинен отримати розпис диспетчера в дорожньому листі і підтвердження того, що він може відправлятися в автопарк.\nПрибувши туди, він повинен здати автобус майстру і також отримати розпис у дорожньому листі. Потім йому потрібно звернутися в касу та скласти виручену суму, згідно з проданим квиткам.\nВодій автобуса графік повинен дотримуватися неухильно, підтримувати порядок у кабіні, якщо від вищого керівництва або диспетчера надходять вказівки, він їх виконує згідно інструкції. Якщо температура на вулиці нижче покладеної, водій повинен включати опалювальну систему в салоні. Під час проходження маршруту він зобов’язаний дотримуватися правил дорожнього руху, стандарти перевезення багажу та пасажирів, а також інші правила, зазначені в посадовій інструкції.\nСпівробітник, який отримав цю посаду, має право на всі соціальні гарантії, передбачені чинним законодавством країни. Він може відмовитися від рейсу, якщо транспортний засіб знаходиться в несправному стані або була порушена інструкція з охорони праці для водія автобуса. Він може обмежити вхід пасажирів, якщо транспортний засіб переповнене. За правилами технічної експлуатації збільшення кількості пасажирів може вплинути на безпеку поїздки і справність автобуса.\nЯкщо погодні умови значно погіршилися, і автобус не може продовжувати маршрут з тією ж швидкістю з-за снігу, туману, ожеледі тощо, то працівник може попросити у диспетчера зміни розкладу проходження рейсу. Працівник має право зупинити транспортний засіб, якщо це не суперечить правилам дорожнього руху.\nІнструкція водія автобуса передбачає, що він має право вимагати, щоб компанія, де він працевлаштований, оплатила поліс ОСАГО, щоб були документи про своєчасне страхування цивільної відповідальності. У компанії повинно бути право володіння довіреною співробітникові транспортним засобом. Співробітник має право передати керування транспортним засобом тільки тим особам, що зазначені в документах, це можуть бути змінники, стажисти, слюсарі і буксирувальники. Головне, щоб у них був документ, який підтверджує, що вони можуть вести автобус.\nКрім цього, він має право отримувати відомості про рішення керівництва, які безпосередньо зачіпають його діяльність. Він може в межах своєї компетенції запропонувати заходи, що дозволяють зробити виконання його обов’язків більш ефективними. Також може підвищувати свою кваліфікацію у відповідності з трудовим законодавством країни.\nПрацівник, прийнятий на посаду водія, відповідальний за невиконання своїх обов’язків або їх неякісне виконання. Також його можуть притягнути до відповідальності, якщо він порушив адміністративне, трудове або кримінальне законодавство в ході виконання своєї роботи. Крім цього, працівник відповідальний за заподіяння компанії збитків у межах чинного законодавства країни.\nАле якщо водити автобус і розвозити пасажирів по маршруту подобається людині, то він ніколи не залишиться без роботи. Адже це дуже затребувана професія, і в більшості випадків автобуси водять старі фахівці, і будь-яка компанія, що займається перевезенням пасажирів, з радістю прийме до себе в штат молодого спеціаліста. Єдиний недолік, з-за чого дана робота не така популярна, це низький рівень заробітної плати і відсутність кар’єрного зростання як такого. Крім того, людина повинна володіти великим запасом знань, навичок і міцним здоров’ям, щоб виконувати цю роботу.


Голосуй або програєш - Неймовірні Приколи\nдодому Історії банки Голосуй або програєш\nА мене задовбали миші. Ті самі, які плакали, кололися, але продовжували їсти кактус. А адже все можна вирішити, голосуючи рублем.\nЗелений банк набрид своєю тупістю? Не несіть туди гроші, є безліч синіх, червоних і жовтих — на будь-який смак, з більш або менш вигідними умовами вкладення коштів, і зручним юзабельним інтерфейсом.\nВ червоному магазині нахамили? Прощай, колишній улюблений магазин. Через дорогу є помаранчевий і зелений приблизно тієї ж цінової категорії.\nСиня авіакомпанія скасовує свої рейси направо і наліво і треба витратити півгодини на те, щоб додзвонитися і перебронювати квиток? До побачення, преміальний перевізник! Зелений, хоч і не преміальний, але собі такого не дозволяє. Ціни — ті ж.\nЗіпсувалася улюблена кафешка? Не біда, через дорогу є ще одна не менш привабливими пропозиціями.\nІ пам’ятайте, дорогі! Тільки масовий відтік клієнтів змусить задуматися про зміни сервісу. Поки ви несете гроші певної компанії — на ваші скарги її керівникам наплювати.\nпопередня статтяПерше вересня! Знову в школу (72 фото)\nнаступна статтяПроект Fukaka (12 фото)


Ссс | Women.In.Ua - Сторінка 3\nСонник Катерини Великої Тлумачення снів Стук — Ви в сні почули стукіт у двері — скоро прийде людина з приємним повідомленням. Вам приснився гучний стукіт у двері, і ви від цього прокинулися — ви будете приголомшені новинами. Сонник цілительки Килини Тлумачення снів Стук…\nДомашній сонник До чого наснилося Струна — прагнення поліпшити ситуацію або відносини. Єврейський сонник До чого наснилося Струна — лопнула стріла — нервове потрясіння. Сонник цілительки Килини Тлумачення снів Струни — Вам належить свято, яке вас і обрадує, і засмутить одночасно, словом, змусить похвилюватися.…\nСонник Катерини Великої Тлумачення снів Стругати — Ви ніби що-то стругати — робота, яку ви виконували без особливої захопленості, принесе вам успіх; ви будете тримати в руках плоди своєї праці і відчувати несподіване задоволення; ви будете жалкувати, що немає можливості дещо переробити заднім числом\nЗірковий сонник Сонник Стріляти — доносити важливу інформацію. Стрілець Домашній сонник До чого наснилося Стріляти, потрапляючи в ціль — успіх. Промахи у стрільбі — невдачі; стріляючі люди або просто звуки пострілів — розлад між закоханими і подружжям, викликаний непомірним егоїзмом; незадоволеність в роботі і невдачі, викликані власної необачністю.\nСонник цілительки Килини Тлумачення снів Стрільба — Вас очікують житейські бурі. Уявіть, що стрілянина закінчена. Стріляти більше нікому. В результаті стрілянини ніхто не постраждав. Сонник Катерини Великої Тлумачення снів Стрілянина — Ви ніби чуєте в сні стрілянину — у сім'ї вас чекає розлад;…\nДомашній сонник До чого наснилося Стріла — почуття або слова, проникаючі глибоко в душу ... Стріла, що потрапила в серце, — любов; стара або зламана стріла — розчарування в коханні або справах; тримати в руках стрілу — розповісти про свої почуття об'єкту любові; висловити…\nДомашній сонник До чого наснилося Стрекоза — легковажне ставлення до життя. Сонник цілительки Килини Тлумачення снів Стрекоза — Зустріч з цікавою жінкою. Уявіть, що бабка сідає на запашна квітка, наприклад, на лілію. Сонник Катерини Великої Тлумачення снів Стрекоза — Ви бачите в сні…\nСонник Катерини Великої Тлумачення снів Страшний суд — Ви бачите в сні Страшний Суд — якщо в сні ви лагідні і смиренні, то в реальності зумієте успішно завершити дуже важливу для вас роботу і отримати гідну винагороду, якщо ж у сні ви…\nЗірковий сонник Сонник Страх — відчувати уві сні — до невідомості, небезпечному положенню. Нептун і Плутон. Сонник Катерини Великої Тлумачення снів Страх — Ви бачите в сні людини, відчуває страх — з кимось з ваших близьких станеться біда. Ви в сні ніби боїтеся чогось —…\nДомашній сонник До чого наснилося Страус — бажання піти від проблем. Єврейський сонник До чого наснилося Страус — До загроз, на які варто звернути увагу. Магічний сонник Що значить якщо наснилося Страус — значні приховані накопичення. Сонник цілительки Килини Тлумачення снів Страус — Витрачені…


У центрі міста торгують східними стравами без дозволів - Телеканал ІНТБ\nАвтор: Ірина Худобá-Луциків Опубліковано: 25 Червня 2014 о 19:53 779 переглядів\nВ центрі міста без дозволу торгують шаурмою. Принаймні, в цьому запевняють відповідні служби. На заклад, який знаходиться в дворі одного з будинків в історичній частині міста, на вулиці Валовій, скаржаться і його мешканці.\nТАРАС ГЕРМАН, мешканець будинку:\n«Тут є велика дуже проблема в цих дворах, тому що тут є стара каналізація. Водоканал приїжджає, фактично, якщо не кожної ночі, то через ніч, тому що всі каналізації забиті жиром. Неодноразово мали певні якісь питання по шуму від клієнтів, по диму, по різних речах. Старалися робити зауваження. Ну, по нинішній день, як ви бачите, результату це не дало».\nВ міській санепідслужбі розповідають: заклад розпочав діяльність ще в 2011 році, і вже тоді фахівці виявили проблеми із дозвільними паперами.\nОЛЬГА ПЕЛЯК, представник міського управління ГУ Держсанепідслужби України в Тернопільській області:\n«Ми займалися цим закладом, були винесені постанови про тимчасове припинення роботи. Вони були на деякий час роботу припинили. А тепер вони знову цю роботу розпочали. Працюють вони дальше не в правовому руслі. Дозвільних документів вони на діяльність не мають. Для того, щоб ці дозвільні документи отримати, вони повинні мати акт введення в експлуатацію, що це є дійсно заклад громадського харчування, повинні звернутися в ЦНАП, потім – звернутися до нас, погодити цю діяльність. На даний час цього в них немає».\nЗа документами, каже Ольга Пеляк, там зараз – офісне приміщення. У відповідь на скарги мешканців у міській раді зібрали комісію, в яку, зокрема, увійшли працівники муніципальної поліції та санепідслужби. Однак потрапити всередину їм не вдалося – заклад, який, запевняють мешканці будинку, ще в першій половині дня працював, виявився зачиненим.\nЗакон «Про пробацію» Верховна Рада прийняла 5 лютого минулого…\n18 лютого минулого року у Києві розпочалися найкривавіші…\nНе забудьте утеплитися. Ожеледиця та мокрий сніг очікують…\nБільше 10-ти контролерів працюють в громадському транспорті міста. Їх можна зустріти як в тролейбусах, так і в автобусах. Скількох пасажирів оштрафували…\nУ Тернополі виконавча служба забрала у бізнесмена Hummer\nУ Тернополі понад вісімсот тисяч гривень бізнесмен заборгував поліції охорони. Заплатити борг довелося власним позашляховиком.\nStarlink вже на Тернопільщині\nСтанція супутникового інтернету StarLink вже на Тернопільщині. Про це повідомили в Тернопільській обласній військовій адміністрації. Нагадаємо,…\n06 Січ 2022 2.17 pm\nБез тварин на свята. Після…\nЛедь тримався на ногах: нетверезого водія виявили тернопільські патрульні\n21 Чер 2022 5.58 pm


В ці хвилини! Прямо під дачею Зеленського – люди прийшли: він не чекав, вимагають правосуддя! Почалось – країна гуде – Патріот\nУ понеділок, 8 березня, в Конча-Заспі Київської області біля резиденції президента України Володимира Зеленського о 17:00 почалася акція протесту з вимогою звільнити Сергія Стерненка та Андрія Антоненка.\nЯк повідомив у Телеграм-каналі журналіст Андрій Павловський, біля в’їзду в резиденцію помітили автобуси Нацполіції та Нацгвардії.\nВідзначається, що люди, які потім попрямували до держдачі глави держави, збиралися біля станції метро “Видубичі”.\n«Безневинні ув’язнені не мають часу чекати. Антоненко, Стерненко і багато інших вже за гратами», – заявляють організатори акції.\nНа акції людей зовсім небагато. Не більше 150.\nВони скандують «Стерненку волю, Ріфмастеру волю»\nОкрім того, прихильники Стерненка запалили фаєри і димові шашки, частково перекривши автомобільну трасу.\nВони також закликали завтра о 9 ранку збиратися біля готелю “Президент” (вул. Госпітальна, 12), де судді з усієї країни будуть намагатися обрати членів Вищої ради правосуддя.\nЗа словами протестувальників, вони будуть вимагати зміни правил відбору членів ВРП, куди повинні увійти “порядні люди, які не дозволять тримати патріотів і невинних людей за гратами, і відпускати вбивць і корупціонерів”.\nОрганізаторами заходу виступили прихильники Стерненка, рух за звільнення обвинуваченого у вбивстві журналіста Павла Шеремета Сергія Антоненка Free Riff, а також проект Free Hong Kong Center.\nЩо цікаво, підключився до акції і Віталій Шабунін.\nПоки “журналісти” вимочували Авакова в теплій ванні”, його підлеглі кожен другий день вчиняли злочини проти українців. Про це у своєму відеоблозі “Право на гідність” розповів керівник Центру протидії корупції.\n“Наприклад, з’ясувалося, що другого засудженого у справі Стерненка поліція змушувала свідчити проти Сергія. Схоже, що Аваков не лише кришує нападників на активістів, він фальсифікує проти активістів справи”, – заявив Шабунін.\nЗа його словами, в одному з інтерв’ю глава МВС сказав про Стерненка наступне: “В чому його героїзм?.. Чи, може у нього є досвід якихось хороших звершень?”. Шабунін сказав, що насамперед Стерненко не вкрав 14 мільйонів гривень податків, а, наприклад, сину Авакова за таку крадіжку НАБУ підозру вручило.\n“Якраз коли Стерненко захищав Одесу від сепаратистів і бандитів Труханова, син Авакова, за даними НАБУ, пиляв на закупках спорядження для бійців АТО”,– зазначив він.\n← Ірина Подоляк: Всі лікарі і медсестри які відмовляються вакцинуватись, негайно звільнити їх з роботи\n15 березня! Зеленський не чекав – ситуація складна. Гордон влупив – важкий день для країни! →


Стартап Newron Motors створив електромотоцикл-хатинку – Офіційний сайт корпорації АСКО-УКРЕМ\nГоловна Новини галузі Стартап Newron Motors створив електромотоцикл-хатинку\nСтартап Newron Motors створив електромотоцикл-хатинку\nНезвичайний електромотоцикл під назвою EV-1 створив французький стартап Newron Motors. Його особливість - низка елементів корпусу, виконаних з дерева. Компанія планує випустити 12 одиниць EV-1 до 2021 року.\nМотоцикл відрізняється вражаючим дизайном - батарея виконує роль основного елемента рами. Описуючи це, виробник використовує терміни «шасі-екзоскелет» і «структурний акумулятор».\nЕлектродвигун циліндричної форми також зроблено максимально помітним - він розташований під сидінням. Зовнішній вигляд оригінального електробайка доповнений кількома дерев'яними декоративними елементами. Покупцеві надається вибір породи дерева (чорне дерево, дуб, червоний кедр і білий ясен), з якого вони будуть виготовлені, та їх забарвлення.\nEV-1 важить 220 кг при довжині 2,22 м, висотою 1 м і шириною 0,8 м. Довжина колісної бази становить 1,6 м. Сидіння розташоване на висоті лише 68 см над землею. Згідно заявленим характеристикам, мотоцикл має відмінну динаміку - він здатний розігнатися до 100 км/год менш ніж за 3 секунди


ОМНИПАК Р-Р Д/ИН. 350МГ/МЛ 200МЛ ФЛ. №10 | Сеть аптек Viridis.ua\nОМНИПАК Р-Р Д/ИН. 350МГ/МЛ 200МЛ ФЛ. №10\nМеждународное название: Iohexol\nСодержание: іогексолу 755 мг, що еквівалентно 350 мг йоду/мл;\nПрименение: Внутрішньосудинне введення - кардіоангіографія, артеріографія та ін.; ендолюмбальне введення - люмбальна, торакальна та цервікальна мієлографія; субарахноїдальне введення - компьютерна томографія потиличних цистерн.\nдіюча речовина: іогексол;\n1 мл розчину містить: іогексолу 647 мг, що еквівалентно 300 мг йоду/мл або іогексолу 755 мг, що еквівалентно 350 мг йоду/мл;\nдопоміжні речовини: трометамол; кальцію-натрію едетат; кислота хлористоводнева 5 М розчин до рН 6.8 – 7.6; вода для ін’єкцій.\nЗначення осмоляльності та в’язкості препарату\nОсмоляльність* (Осм/кг Н2О)\n* Метод: парофазна осмометрія.\n1 мл препарату містить 0,012 мг натрію, тобто, по суті, є вільним від натрію.\nФармакотерапевтична група. Йодовмісні рентгеноконтрастні засоби. Водорозчинні низькоосмолярні нефротропні рентгеноконтрастні засоби. Код АТX V08A B02.\nІогексол – неіонний, мономерний, трийодований, водорозчинний рентгеноконтрастний засіб.\nПри дослідженні здорових добровольців після внутрішньовенної ін’єкції іогексолу не було встановлено значущих відхилень більшості показників гемодинаміки, клініко-біохімічних показників та показників коагуляції. Зміни деяких лабораторних показників були незначними і не вважаються клінічно значущими.\nПриблизно 100 % введеного внутрішньовенно іогексолу видаляється у незміненому вигляді нормально функціонуючими нирками протягом 24 годин. Період напіввиведення препарату у пацієнтів із нормальною функцією нирок становить 2 години. Метаболітів препарату не встановлено.\nЗв’язування препарату Омніпак з білками плазми низьке настільки, що не має клінічного значення (менше 2 %), і тому до уваги може не братися.\nОмніпак призначений тільки для проведення діагностичних досліджень.\nРентгеноконтрастний препарат для проведення у дітей та дорослих артрографії, ангіографії, артеріографії, урографії, флебографії і контрастного посилення при комп’ютерній томографії (КТ), шийної мієлографії, гістеросальпінгографії, сіалографії та досліджень шлунково-кишкового тракту.\nОсобливі заходи безпеки. Як і стосовно всіх засобів для парентерального введення, перед застосуванням препарат Омніпак слід візуально перевірити на відсутність нерозчинних частинок, зміни кольору та порушень цілісності упаковки. Оскільки препарат не містить консервантів, препарат Омніпак набирають у шприц безпосередньо перед застосуванням. Флакони призначені тільки для одноразового застосування. Невикористані залишки препарату потрібно знищити.\nБудь-який невикористаний препарат або відходи потрібно утилізувати відповідно до місцевих вимог.\nДодаткові інструкції для автоінжектора/помпи. Флакон місткістю 500 мл контрастної речовини потрібно використовувати тільки для автоінжектора/помпи, призначених для цього об’єму. Прокол здійснюється лише один раз. Катетер, що з’єднує автоінжектор/помпу та пацієнта, потрібно міняти після кожного застосування.\nНевикористані при обстеженні залишки контрастного засобу в пляшці та всіх сполучних трубках потрібно утилізувати в кінці робочого дня. Для зручності можна застосовувати флакони меншого об’єму. Необхідно дотримуватись інструкції виробника автоінжектора/помпи.\nЗастосування йодовмісних контрастних речовин хворим на цукровий діабет, що приймають метформін, може призводити до оборотного порушення функцій нирок і лактоацидозу (див. розділ «Особливості застосування»).\nПацієнти, що приймали менше ніж за 2 тижні до дослідження інтерлейкін-2, мають схильність до віддалених побічних реакцій (грипоподібні стани або шкірні реакції).\nВсі йодовмісні контрастні речовини можуть взаємодіяти з діагностичними тестами досліджень функцій щитовидної залози, тому здатність щитовидної залози зв’язувати йод може знижуватись на період до декількох тижнів.\nЗагальні особливості застосування неіонних мономерних контрастних засобів.Наявність в анамнезі алергії, астми та небажаних реакцій на йодовмісні контрастні препарати потребує підвищеної уваги. У цих випадках необхідно розглянути можливість премедикації кортикостероїдами або антагоністами H1- та H2- гістамінових рецепторів.\nРизик виникнення тяжких побічних реакцій на Омніпак дуже малий. Однак йодовмісні контрастні речовини можуть спричинити загрозливі для життя, фатальні анафілактичні/анафілактоїдні реакції або інші прояви гіперчутливості. З цієї причини слід заздалегідь передбачити послідовність лікувальних заходів у разі виникнення серйозних побічних реакцій та мати в наявності необхідні препарати і обладнання. Має бути постійна канюля або катетер на час проведення рентгеноконтрастного дослідження з метою полегшення швидкого внутрішньовенного введення лікарських засобів.У пацієнтів, що застосовують бета-адреноблокатори, прояви анафілаксії можуть бути атиповими і помилково вважатися вагусними реакціями.\nПорівняно з іонними препаратами неіонні контрастні засоби менше впливають in vitro на систему коагуляції крові. При проведенні процедур судинної катетеризації слід дуже ретельно дотримуватись методик ангіографічних досліджень та часто промивати катетери (наприклад, розчином хлориду натрію з додаванням гепарину) для мінімізації ризику тромбозів та емболій, що пов’язані з втручанням.\nПеред та після введення контрастного препарату необхідно забезпечити адекватне насичення організму досліджуваного рідиною (гідратації). Це має особливе значення для пацієнтів з мієломною хворобою, цукровим діабетом, порушенням функції нирок, а також для немовлят, маленьких дітей і пацієнтів літнього віку.\nХворі з гострою церебральною патологією, пухлинами мозку та епілепсією схильні до розвитку судом і потребують особливої уваги. Підвищений ризик розвитку судом і неврологічних реакцій у алкоголіків і наркоманів. Рідко спостерігалися випадки тимчасової втрати слуху або глухоти після мієлографії, що, напевно, пов’язано із падінням тиску спинномозкової рідини внаслідок люмбальної пункції.\nДля запобігання розвитку контрастіндукованої нефропатії, порушення функцій нирок або гострої ниркової недостатності, пов’язаної із введенням контрастної речовини, необхідна особлива обережність при дослідженні хворих, які вже мають порушення функцій нирок, і хворих на цукровий діабет, які належать до групи ризику. Те ж саме стосується і дослідження пацієнтів з парапротеїнеміями (мієломна хвороба, макроглобулінемія Вальденстрема). Слід з обережністю застосовувати йодовмісні контрастні засоби хворим на феохромоцитому або пацієнтам, які належать до групи ризику.\n– забезпечення адекватної гідратації; якщо необхідно, це може бути досягнуто за допомогою постійної внутрішньовенної інфузії, яку починають ще до моменту введення контрастного препарату і продовжують до моменту його виведення нирками;\nДля попередження лактоцидозу у пацієнтів з цукровим діабетом, які застосовують терапію метформіном, перед внутрішньосудинним введенням контрастного засобу, що вміщує йод, необхідно виміряти рівень креатиніну сироватки крові та вжити запобіжних заходів у нижчезазначених випадках.\nПідвищення рівня креатиніну сироватки крові (>130 мкмоль/л)/порушення функцій нирок. Слід припинити прийом метформіну та відкласти обстеження контрастним засобом на 48 годин. Терапію метформіном поновлюють тільки у разі, якщо функції нирок/креатиніну сироватки крові залишаються незміненими. У невідкладних випадках, при яких відмічається порушення функцій нирок або стан їх невідомий, лікар повинен оцінити співвідношення ризик/користь для пацієнта від застосування препарату і вжити запобіжних заходів: припинити прийом метформіну. Особливо важливим є забезпечення адекватної гідратації пацієнтів перед та протягом 24 годин після введення контрастного засобу. Слід контролювати функцію нирок (зокрема, креатинін сироватки), рівень молочної кислоти у сироватці крові та pH крові.\nЗастосування йодовмісних рентгеноконтрастних речовин може посилювати симптоми міастенії. При виконанні інвазивних втручань хворим на феохромоцитому необхідне профілактичне застосування альфа-блокаторів для запобігання розвитку гіпертонічних кризів. Необхідна особлива обережність при обстеженні пацієнтів з гіпертиреоїдизмом. У хворих з багатовузловим зобом після введення йодовмісних контрастних засобів існує ризик розвитку гіпертиреоїдизму.\nУ дітей віком до одного року та особливо у новонароджених порушення гемодинаміки та електролітного балансу відбувається особливо легко.\nВагітність. Безпека застосування препарату в період вагітності не встановлена. Результати експериментальних доклінічних досліджень, що стосувалися репродуктивності, розвитку ембріона або плода, перебігу вагітності, пери- та постнатального розвитку, не вказують на існування прямого або непрямого шкідливого впливу. По можливості слід уникати променевого впливу під час вагітності, необхідно виважено підійти до призначення рентгенівського дослідження, з контрастним засобом чи без нього, через можливий ризик.\nОмніпак під час вагітності можна застосовувати лише у разі нагальної потреби згідно з рекомендаціями лікаря та після ретельної оцінки співвідношення користь/ризик.\nГодування груддю. Контрастні засоби незначною мірою проникають у грудне молоко та мінімальна кількість абсорбується в кишечнику. Тому вірогідність ризику для плода малоймовірна.\nПісля введення йодовмісних контрастних засобів жінці, годування груддю можна продовжувати. У дослідженні кількість іогексолу, що виділилася з грудним молоком протягом перших 24 годин після введення становила 0,5 % дози з поправкою на масу тіла. Кількість іогексолу, що потрапляє в організм дитини протягом перших 24 годин після введення, становить лише 0,2 % дитячої дози.\nЗдатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами. Жодних досліджень впливу препарату на здатність керувати автотранспортом і працювати з механізмами не проводилося. Не рекомендується керувати автотранспортом та працювати зі складною технікою протягом перших 24 годин після інтратекального введення контрастних засобів. При наявності симптомів після проведення мієлографії рішення потрібно приймати індивідуально.


КОНТРАЦЕПЦІЯ У ЖІНОК З ОЖИРІННЯМ: Ожиріння - серйозна медико-соціальна і економічна проблема - - - Медична Бібліотека на medbib.in.ua\nОжиріння - серйозна медико-соціальна і економічна проблема сучасного суспільства. Актуальність її визначається в першу чергу високою поширеністю, так як 1/4 населення економічно розвинених країн світу має масу тіла, на 15% перевищує норму (табл. 4.6). За прогнозами експертів ВООЗ, при збереженні існуючих темпів зростання захворюваності його рівень до 2010 р. зросте в середньому ще на 8%, а до 2025 р. в світі буде налічуватися більше 300 млн осіб з діагнозом «ожиріння» (Bray G., 1998) .\nОжиріння - не просто надлишок жиру в організмі, це складна патологія, яку в даний час розцінюють як хронічне рецидивуюче захворювання, що сприяє прояву та розвитку багатьох супутніх хвороб, що скорочують тривалість життя людини і погіршують її якість. Фактори розвитку ожиріння різноманітні і можуть впливати як спільно, так і відокремлено. Найбільш поширеними з них є: особливості поведінки (гіподинамія, переїдання), генетична схильність, порушення функції ендокринної системи, вплив навколишнього середовища.\nІснує залежність поширеності ожиріння і від статі (табл. 4.7).\nЗалежність надлишку ваги та ожиріння від статі пацієнта (ВООЗ, 2003)\nВідповідно з наявними на сьогоднішній день даними, ожиріння представляє собою гетерогенну групу розладів, що мають у більшості своїй нез'ясованої етіології. Хоча запропоновано кілька класифікацій ожиріння жодна з них не є універсальною.\nУ минулому ожиріння було прийнято відносити до ендогенного або екзогенного. Проте надалі було показано, що рівень наших знань недостатній для застосування такої класифікації.\nУ нещодавно проведених дослідженнях було запропоновано поділ ожиріння на гиперпластически-гіпертрофічний і гіпертрофічний типи залежно від особливостей розподілу адипоцитів (жирових клітин) в організмі. Як правило, у осіб з гіперплазією і гіпертрофією адипоцитів ожиріння починається в дитинстві, і прогноз щодо зниження маси тіла гірше. Ожиріння, що розвивається в більш старшому віці, зазвичай характеризується гіпертрофією адипоцитів без їх гіперплазії. Якщо розглядати важливість визначення типу ожиріння щодо жіночого населення, то деякі дослідження, в яких була виявлена ??схильність до набирання ваги після вагітності (гипертрофическое ожиріння), дозволили припустити, що у жінок з гипертрофическим типом ожиріння ймовірність доведеною фертильності більш висока, ніж у жінок з гиперпластически-гипертрофическим ожирінням.\nРизик розвитку супутніх ожирінню захворювань в значній мірі визначається особливостями відкладення жирової тканини в організмі. Найбільш несприятливим є абдомінальний тип ожиріння, що поєднується, як правило, з комплексом гормональних і метаболічних факторів ризику. В даний час абдомінальне ожиріння розглядається як один з основних компонентів метаболічного синдрому. У 1988 р. G.Reven ввів термін «синдром X», або метаболічний синдром, під яким мався на увазі наступний симптомокомплекс:\n- порушення толерантності до глюкози (аж до клінічних проявів цукрового діабету);\n- підвищення рівня тригліцеридів і ЛПНГТ;\n- зниження рівня ЛПВЩ ;\n- «верхній» тип ожиріння.\nУ осіб з «синдромом X» підвищено ризик розвитку ІХС, а смертність від серцево-судинних захворювань така ж, як у хворих на цукровий діабет 2-го типу.\nХарактер розподілу жиру визначається особливостями секреції гормонів статевих залоз і кори надниркових залоз, а центральну роль грає конверсія андростендіону в естрон в жировій тканині. Фактором ризику серцево-судинних та інших супутніх ожирінню захворювань є вісцеральні ожиріння, що обумовлено специфічними анатомо-фізіологічними властивостями такий жирової тканини. Вона краще кровоснабжается, метаболічно найбільш активна, а аді-поціти мають високу щільність R-адренорецепторів (стимуляція яких веде до липолизу) при відносно низькій щільності а-адренорецепторів та інсулінових рецепторів (їх стимуляція пригнічує ліполіз). Освіта жирової тканини в області стегон і сідниць регулюється головним чином ферментом ліпопротеїнліпазу. У цих областях в основному відбуваються процеси липогенеза, а активність ліполізу низька, у зв'язку з чим гипоидное ожиріння, як правило, не впливає на здоров'я і позначається лише на зовнішньому вигляді жінки.\nІнтенсивний ліполіз в жировій тканині абдомінальної-вісцеральної області призводить до збільшення вмісту вільних жирних кислот в системному кровотоці, через що виникають характерні для абдомінального ожиріння порушення метаболізму: інсулінорезистентність, підвищення рівня глюкози, інсуліну, ЛПДНЩ і тригліцеридів крові.\nЖирові клітини (адипоцити) продукують лептин, який є інтегратором нейроендокринних функцій і сприяє використанню та утилізації енергоресурсів. Порушення процесів метаболізму може бути пов'язано з відсутністю лептину, порушенням регуляції його секреції або резистентністю до його дії. Однак на практиці був всього один або два випадки з тисяч обстежених індивідуумів, коли дефіцит лептину був доведеною причиною ожиріння людей. Більш того, багато дослідників вважають, що рівень лептину у огрядних людей підвищений в порівнянні з худими; це свідчить про те, що ожиріння у людини пов'язано скоріше з резистентністю лептину, ніж з його дефіцитом.\nРівень лептину знижується при тривалому голодуванні, але склад поживних компонентів в раціоні на нього не впливає. Рівень лептину нижче у ВІЛ-позитивних пацієнтів і хворих на анорексію; він знижується у огрядних пацієнтів в міру зниження жирової маси. Вважається, що лептин - надійний маркер загального ожиріння і чітко корелює з іншими маркерами жирової тканини (Flegal KM et al., 1999).\nВеликі труднощі в лікуванні ожиріння створює той факт, що жирова тканина не є метаболічно гомогенної. У адипоцитах маються а2-і В-адренорецептори, способству-\nющіе липолизу, кількість і активність яких неоднакові в адипоцитах різних ділянок тіла, що і створює гетерогенність жирової тканини (Seidell J., Flegal К., 1997). -.\nЗнайдено відмінності в дії інсуліну та катехоламінів на жирові депо різної локалізації (Albu J. et al., 1999 -) Паратгормон викликає ліполіз лише в жирових депо жінок і інтактен у чоловіків (Katan M., 2002 ). Чутливість жиру в депо різної локалізації до липолитическим впливам неоднорідна. Розпад жиру активніше відбувається в жировій тканині розташованої в області підборіддя, шиї, над-і підключичних ямок. Найбільш стабільним і важко піддається розпаду є жир, що знаходиться на передній черевній стінці і, особливо, в області сідниць. Абдомінальні депо легше піддаються липолизу, ніж підшкірні.\nРізні властивості жирових відкладень обумовлені тим, що кількість катехоламінових рецепторів на мембранах адіпо-цитов, розташованих в області підборіддя, шиї, верхньої половини грудної клітки, значно перевершує кількість рецепторів в жирових клітинах в області живота, сідниць , стегон. Ясно, що будь-які способи впливу на жирову тканину викликають ліполіз в основному в тих відкладеннях жиру, в яких багато катехоламінових рецепторів, тоді як жирової «фартух» і «галіфе» практично не піддаються терапії. Крім ад-ренорецепторов, на швидкість ліполізу в жирових депо впливає різна активність ліпопротеінліпази: вона максимальна у жінок в області стегон, мінімальна як у жінок, так і у чоловіків в сальнику. Питання про підвищення активності ліпази не вивчений.\nРечовини, що виділяються жировою тканиною, володіють біологічною дією і впливають на метаболічні процеси в тканинах різних систем організму або безпосередньо, або опосередковано через нейроендокринну систему (ЦНС-ги-поталамуса-жирова тканина). Надлишок жирової тканини призводить до накопичення в ній стероїдів і активних, які у крові естрогенів, змінюється секреція гонадотропін-рили-зинг-гормонів, гормонів аденогіпофіза і яєчників.\nРозвиток жіночого організму від народження до дозрівання і згасання репродуктивної функції прийнято розділяти на окремі періоди, які характеризуються певними морфологічними і функціональними особливостями. У будь-якому з цих періодів фактор виникнення ожиріння може мати несприятливий вплив на формування, становлення і функцію репродуктивної системи.\nДані про особливості функції репродуктивної системи при ожирінні достатньо суперечливі. Так, більш тривалу репродуктивну життя при ожирінні пов'язують з\nбільш раннім менархе і плейотропіческім дією мутації (33-АР-гена на ряд фізіологічних систем, включаючи індекс маси тіла і репродуктивний статус. Деякі автори ранній вік менархе вважають не тільки фактором, що впливає на репродуктивну систему, а й незалежним прогнози-руюшім фактором наростання індексу маси тіла та інших ускладнень ожиріння (Macdiarmid J. et al., 1999).\nВплив різних факторів на анаболічні процеси в організмі реалізується через нервову та ендокринну системи. Встановлено, що гіпоталамус - центр енергетичного балансу, куди надходять сигнали з периферії. Складні нейрогумораль-ні зв'язку дозволяють вважати гіпоталамус основним регулятором і в системі репродукції. Гіпоталамус керує витратою енергії через вегетативну нервову систему, гормони гіпофіза, широко залучаючи до цього процесу всю ендокринну систему. Доведено, що активація гіпоталамо-гіпофізарно-надниркових-кової осі поєднується з ожирінням. Наявність ожиріння призводить до порушень репродуктивної функції жінок або обтяжує вже наявні порушення (Macdiarmid J. et al., 1999) .\nДля клініцистів хворі з ожирінням складні і для діагностики, і для проведення лікування. У жінок з надмірною масою тіла часто спостерігається неадекватна реакція на призначення того чи іншого лікування. У разі настання вагітності лікар також зустрічається з різними ускладненнями: загроза переривання вагітності, нерідко гіпотрофія плода, розвиток гестозів, аж до важкої форми - еклампсії і загибелі плоду. У зв'язку з цим пацієнток з ожирінням слід відносити до групи ризику по виникненню самих різних ускладнень репродуктивного процесу. Це ускладнення в пологах і післяпологовому періоді: порушення пологової діяльності, передчасне або запізніле вилиття навколоплідних вод, а отже, і висока частота оперативних втручань. Нерідко доводиться проводити родоразрешена-ня шляхом операції кесаревого розтину, при цьому дуже висока частота репродуктивних втрат.\nУ гінекологічній практиці часто не враховується те, що при лікуванні практично всіх захворювань, що супроводжуються ожирінням, основним або першим етапом ведення Жінок має бути зниження ваги.\nВраховуючи, що більшість жінок, які страждають гипертрофическим ожирінням, зберігають фертильність , на етапі зниження маси тіла для поліпшення загального здоров'я, якості життя та отримання здорової бажаної вагітності, а також для більш успішної втрати маси тіла таким пацієнт-кам необхідна ефективна і прийнятна контрацепція.\nНезважаючи на різноманітність методів контрацепції, підібрати адекватний спосіб для пацієнтки з ожирінням вельми складно, зважаючи на різноманіття супутньої патології.\nВ останні роки все більшої популярності набуває гормональна контрацепція завдяки високій ефективності, яка перевершує інші методи контрацепції. Крім того гормональна контрацепція крім основного ефекту має терапевтичні можливостями при різній гінекологічної патології, що досить актуально для жінок з ожирінням. Разом з тим, існують загальноприйняті абсолютні протипоказання до використання гормональної контрацепції, незалежно від маси тіла пацієнтки. Так як значний надлишок маси тіла (ІМТ> 30) фахівцями інтерпретується по -різному, а ожиріння як таке є відносним протипоказанням до застосування гормональної контрацепції, то при її призначенні хворим з ожирінням лікар повинен підходити в кожному випадку індивідуально, враховуючи можливі системні ефекти, які докладно описані у відповідному розділі керівництва (див. гл. «Гормональна контрацепція »).\nСлід пам'ятати, що у більшості пацієнтів, які страждають ожирінням, змінена функція печінки, а стероїди-викли-вають зміна функції печінки і ступеня холестазу. ОК протипоказані або повинні застосовуватися у хворих з ожирінням з великим ступенем обережності при будь-яких активних захворюваннях печінки, особливо при наявності жовтяниці. При інфекційному гепатиті прийом ОК може бути відновлений по-сле відновлення функції печінки.\nОральні контрацептиви, ожиріння і гепатобіліарна система\nПри виборі методу контрацепції необхідно пам'ятати, що вагітність може бути більш серйозним навантаженням для печінки, ніж прийом ОК. При наявності в анамнезі вказівок на холестатичну жовтяницю в період вагітності або хронічну ідіопатичну жовтяницю, при виникненні жовтяниці, пов'язаної з прийомом ОК, застосування гормональних контрацептивів не показано. При хворобах жовчного міхура ОК не сприяють утворенню каменів.\nОральні контрацептиви, ожиріння та ендокринні залози\nПрийом ОК не робить істотного впливу на функцію кори надниркових залоз і щитовидної залози. Чи не виявлена ??причинний взаємозв'язок між використанням комбиниро-\nванних ОК і гипофізарнимі аденомами. Однак прояв галактореи у жінок з ожирінням при прийомі ОК є показанням для поглибленого обстеження та скасування ОК.\nОральні контрацептиви, ожиріння і вік\nВажливе значення має вік, в якому жінка може почати приймати гормональні контрацептиви для попередження непланованої вагітності.\nРаніше існувало упередження по відношенню до призначення оральної контрацепції дівчатам-підліткам. В даний час такі уявлення відкинуті. У кожному разі прийом протизаплідних таблеток являє собою кращу альтернативу вагітності і тим більше аборту в підлітковому віці. Було доведено, що ОК не роблять впливу на ріст тіла і не збільшують ризик виникнення аменореї.\nПотреба в ефективній контрацепції очевидна і в період, що передує менопаузі. Особливо для жінок з надмірною масою тіла та ожирінням, так як наслідки переривання непланованої вагітності та доношування вагітності на тлі ожиріння та супутньої йому патології підвищують ризик репродуктивних втрат багаторазово. У тих випадках, коли для жінки та її партнера неприйнятні інші методи контрацепції, коли виключені чинники ризику серцево-судинних і метаболічних ускладнень, таких як гіпертонія, цукровий діабет, гіперліпідемія, можливий прийом ОК до настання менопаузи. Вік жінки не так важливий при відсутності важких факторів ризику. Створення сучасних ОК з низькими дозами гормонів дозволяє використовувати їх некурящими жінками старше 35 років. Препаратом вибору в цьому віці можуть бути препарати, що містять тільки гестагени.\nТривалість застосування гормональної контрацепції\nПри постійному лікарському контролі, відсутності абсолютних протипоказань жінки можуть продовжувати прийом ОК протягом багатьох років навіть на тлі надлишкової маси тіла за умови відсутності набору ваги і хорошою прийнятності. Не існує досить виправданих причин для періодичного утримання прийому гормональних контрацептивів.\nВзаємодія ОК з лікарськими препаратами, у тому числі застосовуваними при лікуванні ожиріння\nУ разі призначення гормональних контрацептивів жінкам з ожирінням необхідно враховувати можливість їх\nлікарської взаємодії з цілою низкою препаратів виявляється в ослабленні контрацептивного ефекту в разі їх одночасного застосування. До таких препаратів належать:\n- антибіотики і сульфаніламіди;\n- протиепілептичні засоби;\n- снодійні і транквілізатори;\n- протидіабетичні засоби;\n- гіполіпідемічні засоби;\nВ даний час вибір гормональних контрацептивів в Росії досить широкий і залежно від виду та дози ес-трогенного і гестагенного компонентів можливості індивідуального підбору препарату значно зросли. Але незважаючи на достаток контрацептивів, зокрема комбінованої оральної контрацепції, і виходячи з вищевикладеного, для пацієнток з надмірною масою тіла та ожирінням найбільш підходять препарати, що містять гестагени: оральні оральні контрацептиви, підшкірні імплантати, внутрішньоматкові рилізинг-системи, ін'єкційні контрацептиви. Дане положення повністю підтверджують «Критерії прийнятності використання методів контрацепції ВООЗ» (2004), в яких чисто прогестіновим контрацептивами привласнена перша категорія прийнятності, тобто ожиріння вважається станом, при якому немає обмежень для використання даних методів контрацепції. Що стосується комбінованих контрацептивів (КОК, нашкірний пластир Евра, вагінальне кільце НоваРинг), то, згідно з критеріями прийнятності використання методів контрацепції ВООЗ від 2004 р., при ІМТ> 30 ім присвоєна третя категорія прийнятності, тобто ожиріння 2-4-го ступеня вважається станом, при якому рекомендовано використання більш прийнятних в даній ситуації методів контрацепції. Про схеми застосування різних контрацептивів, що містять тільки гестагени, можна прочитати у відповідних розділах.\nПідбір контрацепції для фертильних жінок, що страждають ожирінням, особливо при ІМТ> 30 - завдання складне, і при веденні таких пацієнток слід неухильно керуватися критеріями ВООЗ і враховувати індивідуальний стан здоров'я кожної жінки на момент підбору контрацепції. До контрацептивних засобів, що не роблять\nсистемного впливу, відносяться ВМС, бар'єрні методи, природні методи контрацепції.\nІнформація, релевантна "КОНТРАЦЕПЦІЯ У ЖІНОК З ОЖИРІННЯМ"


Найефективніші дієти для схуднення повинні ґрунтуватися не на жорстких обмеженнях вживаних продуктів і численних заборонах, а на збалансоване і здорове харчування. Вони тривають досить довго, але дають хороші результати і дозволяють змінити свої харчові звички в кращу сторону. Наприклад, білково овочева дієта, якої потрібно дотримуватися 21 день, допомогла позбутися від зайвої ваги многим. Її також називають англійською дієтою. А серед англійців вкрай мало людей із зайвою вагою, що говорить про їх розумних звичках в їжі. Що ж це за дієта, і як потрібно харчуватися, дотримуючись її?\nБілково-овочева дієта: суть і основні принципи\nСуть дієти полягає в тому, що раціон буде на 50% складатися з білкових продуктів, і на 50% з овочів, причому чверть овочів потрібно їсти в сирому вигляді, а решта – після термічної обробки.\nБілково овочева дієта для схуднення демонструє високу ефективність і дозволяє домогтися гарних результатів. Основний її принцип – це відмова від багатьох вуглеводів: в раціоні не буде каш, картоплі, хлібобулочних і кондитерських виробів. Також доведеться виключити цукор і сіль. Раціон ж буде будуватися на таких продуктах:\nнежирне м’ясо, риба, гриби;\nгорішки; молочні продукти.\nТаке меню білково овочевої дієти дозволяє зменшити калорійність раціону, за фактом не знижуючи обсяг того, що ви їсте. Це дозволить худнути без стресу для організму.\nЩе один важливий принцип дієти полягає в тому, що потрібно чергувати білкові та овочеві дні. Найчастіше використовується дієта два дні білкових два дні овочевих, хоча існує варіант, де чергується по три дні. Попередньо рекомендується провести пару розвантажувальних днів, щоб організм налаштувався на зміни. А для закріплення результатів потрібен буде правильний вихід з дієти. Якщо ви вирішили худнути за цією методикою, треба буде взяти на озброєння такі правила:\nДні потрібно чергувати строго за схемою. Графік харчування міняти не можна.\nХарчування має бути чотириразовим.\nБажано, щоб останній прийом їжі був не пізніше 18 годин.\nВипивайте в день не менше двох літрів води.\nЗ ранку випийте склянку води з додаванням лимонного соку або скибочки лимона.\nВажливо обмежити кількість солі в раціоні.\nХоча змінювати меню не можна, ви можете замінювати одні інгредієнти в овочевих салатах іншими. Це допоможе зробити меню більш різноманітним.\nЩоб підтримати організм, приймайте вітаміни.\nПід час дієти не можна вживати цукор, солодкі фрукти, алкогольні напої та газовані води.\nДивіться також Гречка з овочами для схуднення: калорійність гречаної дієти можна схуднути на гречці з овочами\nЯкщо чітко дотримуватися всіх правил, то за три тижні дієти можна скинути до 10 кілограмів. Додатково ви зможете очистити організм, наситити його цінними компонентами. Так як в дієті багато білків, йти буде саме жир, а не м’язова маса. Також білкова дієта овочева відновлює обмін речовин, тому в подальшому вам буде легше тримати себе у бажаній формі. А якщо вийти з дієти правильно, отриманий результат буде максимально стійким.\nБілково-овочева дієта на 21 день: меню\nБілково-овочева дієта має чимало різних варіантів. Так, існує змішаний спосіб, при якому потрібно буде їсти п’ять разів на день невеликими порціями. Цей варіант підійде тим, хто хоче худнути повільно, але безпечно, без стресу для організму. Така дієта навіть може застосовуватися в якості розвантажувального меню після перенесення тих чи інших захворювань.\nСуворого меню в даному випадку немає. Білки і овочі можна вживати разом. У раціоні повинні бути кисломолочні продукти. Раціон в цьому випадку може коригуватися, і може бути досить різноманітним\nАле найпопулярніший варіант – це дієта чергування білкових і овочевих днів. Вона передбачає роздільне харчування: два дні ми будемо харчуватися білками, два дні – овочами.\nУ дієти є протипоказання. Вона передбачає серйозне навантаження на печінку і нирки. При цих захворюваннях органів дотримуватися такого харчування не рекомендується.\nМеню на 21 день білково-овочевої дієти передбачає таку схему:\nПерші два дні, а також дні 7-8, 13-14 і 19-20 будуть розвантажувальними.\nБілкові дні – 3-4, 9-10, 15-16 і 21 день.\nФрукти і овочі потрібно буде вживати на 5-6, 11-12 і 17-18.\nУ розвантажувальні дні потрібно буде дотримуватися такого раціону:\nВранці і незадовго до сну треба буде з’їсти по скибочці хліба з висівками.\nВ інший час потрібно буде пити знежирений кефір. Всього буде потрібно літр, який потрібно спожити за чотири рази по склянці.\nУвечері дозволяється склянку лимонного соку.\nДивіться також Калорійність яловичини, її харчова цінність, як краще готувати\nУ білкові дні 3-4 рекомендований раціон може бути наступним:\nВранці дієта «білкові-овочеві дні» рекомендує з’їсти бутерброд з житнього хліба, половинку чайної ложки меду і чашку кави з молоком.\nНа обід можна з’їсти 100 грам риби, бульйон з риби і шматочок чорного хліба.\nУ перерві можна з’їсти половину чайної ложечки меду.\nНа вечерю зваріть пару яєць, з’їжте 100 грам відвареного м’яса, 50 г нежирного сиру. Випийте склянку кефіру.\nБілкові дні 9-10 припускають таке меню:\nЗ ранку з’їжте шматочок хліба, ложку меду і випийте трав’яний чай.\nВдень зробіть бульйон на м’ясі або грибах, стушите овочі.\nУ перерві рекомендується випити відвар шипшини з додаванням невеликої кількості меду.\nБілкові дні 15-16 їсти потрібно буде таким чином:\nНа сніданок зробіть омлет із двох яєць і випийте чай.\nПерекусіть 100 грамів нежирного сиру та горнятком шипшинового відвару.\nНа обід потрібно з’їсти 100 грам м’яса індички.\nНа полудник підійде склянку кефіру.\nЗаключний 21е білковий день дієти буде виглядати так:\nСніданок: варене яйце, шматок цільнозернового хліба, ромашковий чай.\nПерекус – кефір в розмірі однієї склянки.\nНа обід можна приготувати м’ясний бульйон і курячі котлети (не смажте їх, а готуйте на пару).\nНа вечерю 100 грам вареного м’яса, 50 грам знежиреного сиру, якийсь несолодкий напій.\nТепер перейдемо до фруктово-овочевим дням, які передбачає меню на 21 білково-овочевої дієти.\nНа 5-6 день потрібно буде їсти таким чином:\nНа сніданок можна з’їсти яблуко і апельсин.\nНа обід приготуйте овочевий суп і салат з овочів (не використовуйте картопля і не тушкуйте овочі).\nНа ніч випийте чаю і з’їсти апельсин.\nНа вечерю зробіть морквяний салат, з’їжте шматочок цільнозернового хліба, половину чайної ложки меду, випийте чай.\nА таким буде раціон в 11-12 дні:\nЗ ранку зробіть салат з перцю і помідорів, з’їжте шматочок хліба, випийте чай з медом.\nПерекусіть парою апельсинів або бананів.\nНа обід потрібно з’їсти до 200 грам відварного рису і до 100 грам риби.\nНа полуденок випийте склянку знежиреного кефіру.\nВ якості вечері підійде салат з пекінською капустою і горіхами\nНа 17-18 дні раціон буде наступним:\nВранці зробіть овочевий салат і випийте кави без цукру.\nВдень з’їжте вінегрет, стушите овочі, випийте чай.\nНа полуденок приготуйте запіканку з пастернаку, цибулі і моркви, сік із селери.\nНа вечерю буде овочеве рагу з кабачків і баклажанів.\nОсь таке меню білково овочевий для схуднення нам пропонується. В цілому вона досить збалансована, і являє собою більш суворий варіант правильного харчування. Навіть у білкові дні мала кількість вуглеводів у вигляді меду теж присутня – це допоможе уникнути слабкості і зберегти енергію. Щоб не зірватися, бажано завжди мати перед очима меню, а також пам’ятати про мотивації.\nЯкщо по закінченні дієти ви відразу почнете об’їдатися жирними і солодкими продуктами, всі ваші зусилля будуть марними. Більш того, ви можете набрати ще більше, ніж важили до дієти. Тому дуже важливий правильний вихід.\nХарчуватися після дієти потрібно невеликими порціями. Раціон повинен бути помірним. Можна продовжувати будувати його на білках і рослинної їжі, які корисні не тільки для схуднення, але і підтримки форми, але додавати складні вуглеводи.\nБілково-овочева дієта – хороший варіант для здорового схуднення. Про нього добре відгукуються і дієтологи, і ті, хто випробував її на собі. Але, звичайно, пам’ятаєте, що дієта – це лише тимчасова міра. А для того, щоб більше ніколи не зіткнутися з зайвою вагою, варто виробити здорові і правильні харчові звички.\nСироп шипшини для схуднення, як його правильно застосовувати\nЖироспалюючі коктейлі для схуднення: рецепти з імбиром, лимоном і корицею