Розмова на зупинці у дорозі. Продовження | Літературно-науковий вістник\n– Так, знову-таки, та ж сама статистика. Поліція каже «Ми затримуємо – суд відпускає!», А суд буде питати «А які матеріали ви принесли мені до суду? Як з цим працювати?». Прокуратура, у порядку нагляду, буде говорити те ж саме. І у кожного, так би мовити, своя правда. А справа? Отримати санкцію у вигляді неутримання під вартою, якщо цього вимагає прокуратура, я Вам скажу, потрібно попрацювати. Я не кажу, що це неможливо. У цьому Україна, відрізняється від пострадянського простору; спілкуючись з колегами з сусідніх держав, бачу – у них все набагато жорсткіше. У нас є достатньо вагомі, скажімо так, припущення або аргументи до того, щоб суд без якогось втручання дійсно обрав міру, не пов’язану з триманням під вартою на досудовому слідстві. Тому може бути, а може і не бути. Але от коли справа вже до суду потрапляє, якщо повернутися до цього, то суд усіма фібрами душі якомога більше тягне до того, щоб винести якраз обвинувальний вирок. Не обов’язково і не завжди він може бути пов’язаний з триманням під вартою. Але щоб засудити людину… а ми розуміємо, які наслідки для нього можуть виникнути: для когось нічого, для якого-небудь люмпена, у нього п’ять судимостей, і він нормально буде себе почувати. Тюрма – рідний дім. А для людини вже у якомусь іншому соціальному статусі – інше сприйняття цієї альтернативи. Хоча сьогодні Україна зрушила, знаєте, при наявності нашого сьогоднішнього КПК, який з 2012 року у нас працює, якщо я не помиляюся, так, у нас унормовано внесення застави, це певні вже норми, які є, чітко прописані розміри цієї застави.\n– Народу дуже не подобається ця новинка, внесення застави.\n– Народу, може, не подобається до того моменту, поки сам цей народ не потрапляє на лаву підсудних, розумієте? Я дуже багатьох людей зустрічав, які були завжди благонадійними щодо суспільства. А потім якимось чином потрапляли на лаву підсудних. І суспільство говорило: «Нам він вже не потрібен. Вибачте, до побачення!». Всі від нього дистанціювалися, і тоді він запитував:«А чому так?».\n– Тому що Жиглов говорив: «Задарма у нас у тюрмі ніхто не сидить».\n– Знаєте, у мене було у практиці з такого, яскравого принципу… Я думаю, напевно, багато адвокатів, які займаються кримінальним процесом, з цим стикалися, коли ти захищаєш, припустимо, колишнього співробітника правоохоронного органу, і він потрапляє у ті ж самі жорна, у яких він працював зовсім недавно. І він задає питання «А як же так? Чому до мене застосовується ось це і не хочуть мені давати мінімальної застави, хочуть запроторити до в’язниці, не хочуть вислуховувати мої доводи?» і т.п. речі. Я задавав питання прямо у лоб: «Ну, ти ж працював у цій системі? Ти, коли був по інший бік, ти ставив це питання? Ви ж самі впровадили цю штуку, ви ж приходили до суддів і просили: “Позапланово, поза процесом будьте ласкаві, закрийте його. Це важливо для нас”».\n– Найсмішніше, по-моєму, якщо тут доречно слово «смішне», що, за моїми спостереженнями, люди, які служили вірою і правдою у міліції, не у паспортному столі, не в ОВІРі, а в «уголовці», нарешті, виходячи на пенсію, вони йдуть в адвокати. Здавалося б, представники тієї сторони, «зловити, схопити на гарячому, розкрутити, отримати щиросерде. Звинуватити, законопатити!», Прийшли пом’якшувати і виправдовувати. Тут якась закономірність є?\n– Я думаю, що це визначено тільки тим, що, може бути, це буде звучати грубо. Але нерідко вони йдуть в адвокатуру, тому що більше їм йти нікуди.\n– Більш того, їм доводиться іноді виправдовувати і пом’якшувати покарання своїх колишніх «клієнтів» по «уголовці». Там зовсім інший був підхід, так?\n– Так. Знову-таки, вибір професії. Далі що? Ну, пропрацювали вони у правоохоронній системі, ну, у поліції, припустимо. Пішли вони – і чим їм далі займатися? Приходити у бізнес? Бізнес каже: «Ви нам не потрібні. Навіщо? Що з вами робити? Що ви вмієте?».\n– Охоронні структури.\n– Ну, охороною якоюсь. Ну, не піде ж якийсь колишній оперативник або слідчий, який пропрацював 10-15 років, не піде ж він стояти біля входу.\n– Але в адвокати запросто не вступиш.\n– Так. А знаєте, що ще недобре? Адже багато хто питає у мене сьогодні, стикаючись … Я не можу сказати, що всі прокурори або поліцейські є асоціальним елементом, скажімо так, по відношенню до адвокатів. Ми ж теж у кулуарах спілкуємося, розмовляємо. Ось вони кажуть: «А я хочу в адвокатуру. Як скласти іспит?», Я кажу: «Приходиш, здаєш іспит, умовно кажучи. Тільки ти не забудь інше: а чому ти думаєш, що до тебе валом повалять люди?».\n– Якщо вдасться, вони вже не держслужбовці. Це вже як би вільна професія. Або валом повалять клієнти, або взагалі не прийдуть…\n– Так. Після служби у нього немає посвідчень. Адвокатське посвідчення, воно ж, так би мовити, не страшне. Більшість правоохоронців відчувають себе такими, якщо не брати до уваги оперативників ось тієї закалки старої – вони «ксиви» – то не показували у дуже багатьох випадках, вони працювали як би і без них. Я маю на увазі, що це не стояло у вигляді їх щита… Подивіться на YouTube ролики, поліцейські моторошно бояться чомусь, щоб їхні посвідчення були зняті на камеру, просто до абсурду. А що такого? Чомусь адвокатського посвідчення ніхто не боїться: знімати-знімайте, будь ласка, дивіться.\n– Десятками років, на моїй пам’яті, навіть ми не дуже знали, що таке адвокат. Я пам’ятаю 50-ті роки, 60-е, 70-е. «Міліція», «Прокурор», «Суддя», «КаГеБе» – це всі знали – справляло певне враження: сусід-прокурор або тато у когось міліціонер, суддя. А адвокати, як-то слівце особливе враження не справляло. Юрисконсультами були, десь там на підприємствах і в установах штани протирали. Так ніхто навіть із співробітників толком не розуміли, чим він конкретно займається.\n– Ну, вони не були настільки соціально значущими, напевно.\n– Абсолютно, так, не звучало. Та й у кіно, найважливішому для нас з усіх мистецтв, прокурор був, суддя був. Міліціонер був. Прикордонник був. Дружинник був. Адвокат у радянському кіно? Я не пам’ятаю такого. Хто йшов тоді в адвокати? Значить, сьогодні все-таки багато що змінилося. Адвокат став фігурою. А на Заході він завжди був фігурою? І у кіно, і у житті?\n– Так, і по кінематографу у цьому можна переконатися.\n– Ну, питання, у т.ч. і державного устрою, розумієте? Спори, я думаю, були тоді і будуть завжди, і сьогодні, і завтра, і післязавтра. І вистачало й у ті часи, просто держава сама регулювала набагато більше щодо правовідносин. Сьогодні вона теж регулює правовідносини, але тоді вона регулювала ще й суспільні відносини у цьому плані. Напевно. А сьогодні капіталізм, знову-таки, бізнес, розвиток, зіткнення, розгляду, більше надії на право породжують більше соціальної значущості професії.\n– Вже забутий випадок. У 60-му або у 61-му році, відлига хрущовська, право, закон, нарешті – «Нинішнє покоління буде жити при комунізмі!» І на кожному кроці – «Моральний кодекс будівника комунізму». «Людина людині – друг товариш і брат!». Багато хто не знає, що ми тоді були країною єдиною у світі, де немає МВС. Було МОСП (Міністерство охорони суспільного порядку). А навіщо? У нас же немає злочинності, тому що немає для неї ґрунту – немає капіталізму. Це там, на Заході. Безробіття немає. Класової боротьби немає. Багатих і бідних немає. Злочинність? – Рідні плями царизму і капіталізму, поступово самі зійдуть. Тому взагалі скоро буде цілком достатньо громадської Дружини. Хтось кинув недопалок повз урну, йому і зроблять зауваження.\n– Благодать. Живи та радій…\n– І ось, як грім серед ясного неба, у Москві виявляються кілька молодих людей (три людини), а там же багато іноземців було вже тоді, дипломати, гастролери, торгові представники, туристи навіть іноземні, і вони з кимось там знюхалися і щось спекулювали і погоріли на цій справі, ну, з валютою. На ті часи валюта у радянських громадян – собі дорожче. І ось, суд. Отримали десь 7, 8, 5 років. І все одно дивувалися, пам’ятаю, забагато. І раптом з’ясовується, що Микита Сергійович Хрущов дав прочуханки прокуратурі і суду. Як це так? Це ж треба надати політичне значення всьому. Суд вже пройшов, вирок відбувся. Після всього припаяли їм знову – по 12, по 15, знову. Хрущов незадоволений вкрай, лаяв Руденко, верховного прокурора СРСР. “Ви що знущаєтесь? Радянські люди чекають іншого!». Пішли мітинги, громадська думка, газети, радіо і ТБ, комсомол підключили. Всі – як один. Сором! Виняткова міра. Третій вирок. По одній і тій же справі. Розстріл. І стратили! Ймовірно, сьогодні це неможливо?\n– Ну, у такому, у командному режимі ні. Розумієте, насправді в Україні відбулися досить цікаві, я б так сказав, явища у цій сфері. Ви розумієте, я взагалі до Радянського Союзу ставлюся … Неоднозначне ставлення до нього. З точки зору права, я розумію, що, з іншого боку, коїться іноді сьогодні у вигляді суспільного запиту або у вигляді тих «дірявих» кримінальних справ, які читаєш, гортаєш вже у суді або до їх надання, або ти розумієш, що його реально можуть направити. Я це називаю лайт-версією кримінальної справи, легкою, спрощеною версією, за скороченою процедурою «Ми так вирішили, і цього достатньо», а де ж кваліфікація?\n– З суддею не сперечаються не тільки на футбольному полі?\n– Я маю на увазі – до суду. Коли ви потрапляєте, сам суд береться за голову, але все одно він витягує ці справи. Один раз по тяжкому злочину суддя запросив до кабінету до себе адвоката, прокурора і коли я кажу: «Ваша честь, ну, це ж … дивитися нема на що», і ми бачимо це у процесі. Він каже: «Ну, розумієш, але злочин-то тяжкий». Я кажу: «Ну, і що?» «Ну, так хто-то ж повинен понести відповідальність», тобто це мислення судді, розумієте? Тому, повертаючись до Радянського Союзу, з одного боку, не можна було «діряву» справу направити до суду, наскільки мені відомо, виходячи з практики, статистики та сказаного людьми, які жили у той момент часу і з якими я спілкувався. Але і цей суспільний запит теж існував – наведений Вами приклад, Хрущов каже, що мало, давайте, виступимо показово. Візьміть гучну (і до сих пір голосливу) «справу» цього гастронома московського. Номер один. Елісеевського. Але тут теж момент догми. В Україні, якщо ми говоримо про економічний злочин як такий, у принципі, за статистикою світовою, він відноситься до нетяжких. У нас, скажімо, ухилення від податків взагалі не передбачає позбавлення волі. Це сковує руки правоохоронцям, тому що найголовніша «лякалка» – «Ми тебе закриємо на термін досудового слідства! Поки ми туди доберемося, ти ще у СІЗО посидиш з якимось моторошним ув’язненим, з яким ти не впораєшся!». Те ж саме стосується і багатьох інших речей – шахрайства, зловживання службовим становищем. Це не є особливо тяжкими статтями, ну, якщо ми не беремо крайні речі – 4, 5 частина і т.д. А, припустимо, в Америці ухилення від сплати податків у кримінальному кодексі віднесено до злочинів проти національної безпеки. Тобто ось ставлення країни до подій. Тому що право, закон у т.ч., воно ж умовно. Той приклад, який Ви приводите – ось вони фарцували, по суті, займалися спекуляцією. Барохло, імпорт, валюта. До 90-х років це – кримінальний злочин, причому досить тяжкий у рамках Союзу. А з 90-х років уже на пострадянському просторі це – бізнес.\n– Перспективний бізнес.\n– Так. І громадськість, яка повинна була б роздвоїтися у якийсь момент, або перестати думати так і бігти вже в іншу сторону, тобто цих людей засуджували на громадських зборах у т.ч. і мітинги якісь розводили, а тут ми вже говоримо: «Здрастуй, дорогий керманич! Ти нас ведеш, створюєш для нас робочі місця, платиш нам зарплату!»\n– Добре, що у природі пам’яті громадськості закладено і механізм забудькуватості, а то б у широких мас часто було б виснажливе запаморочення.\n– Зрозуміло, так. Держава хибна у багатьох моментах. Але вона існує. І не є бездоганною, як механізм. Але цілком можливо – самим своїм народженням і існуванням адвокатський цех у якійсь мірі зобов’язаний цій недосконалості і порочності. Адвокати по суті потрібні скрізь.\n– Потрібні-то, потрібні. Але чи є всюди? Ось Ви – адвокат, служите в Одесі. В обласному центі. А в одній тільки нашій області – двадцять шість районів. Не дарма це зветься глибинкою.\n– Скажу по практиці, що я потрапляв у райони, які, ну, прямо… як би так сказати … Ситуацію у деяких районах охарактеризує просто: голова суду, прокурор району, начальник райвідділу і хтось там ще з цих… всі, буває, сидять в одному гаражі і п’ють з одного посуду, розумієте? І якщо ці троє, умовно, четверо у рамках ось цього кола-коридору юриспруденції прийняли якесь рішення, переломити це вкрай непросто, з одного боку. Коли політика держави буде припускати ротацію кадрів і не передбачатиме ось цього згуртування на якийсь тривалий період часу, вони просто не зможуть цього зробити.\n– Палка з двома кінцями. Візьміть ось дільничного. Чому і у якому випадку він ефективний, як працівник? Знаменитий на всі часи Аниськін! Підкреслювалося: він – місцевий. І знають його там всі, і він знає всіх. Ну, кіно, як кіно, у реальності все не так просто і гармонійно, звичайно. Але ясно, що у такому варіанті є і свої практичні переваги, ніж призначення людини з боку, ніяк не пов’язаного з місцевістю і людьми.\n– Дільничний, може бути. Шериф, так би мовити. А начальник райвідділу? А суддя і прокурор? Втім, сільські хлопці-дівчата, що вийшли в адвокати – практично не залишаються жити і працювати на малій батьківщині. Хоча селу такі свої не завадили б. Випускники юрфаку, як правило, осідають у місті. Ви ж пам’ятаєте період, коли у нас юристів і економістів було більше, ніж таксистів, напевно, у місті.\n– Їх, мабуть, і зараз забагато.\n– І зараз забагато випускається, але це був якийсь умовний престиж. Вже не знаю, хто прийняв рішення таке, але …\n– Вам з дипломом давали призначення? Направлення на роботу?\n– Ні-ні-ні! Вже жодних направлень не було. Ми вчилися на контракті і, відповідно, держзамовленням це не було. І багато хто просто пішли. Вони, багато хто, взагалі не мали наміру бути юристами. Та й, чесно кажучи, слава Богу. Тому що, якби деякі з них стали, погано було б, як би, може бути, було. Але, до речі, про райони. Я зустрічав багато районів в Одеській області, де рівень кваліфікації суддівський дуже непоганий. Як мінімум дуже непоганий. Білгород-Дністровськ, Біляївка, Роздільне …\n– Але це – великі райони і райцентри, курортні, туристські місця, можна сказати – одеські приміські. Залізничні вузли. А Сарата? А Фрунзівка?\n– Чим далі, тим складніше буває.\n– Туди нога не ступала взагалі…\n– Ну, що ж, і таке бувало буває. Але можу судити про те де сам бував. Були, звичайно, ексцеси, їх вистачає. Ось та північна сторона, вона більш проблемна (Ананьєв, Іваново, Іванівський, Фрунзевський райони). А туди, у сторону, Ізмаїла, мені доводилося бувати і в Арцизькому районі, і у Болградському. Але головне, щоб вони між собою не домовлялися, тому що якщо їх якийсь загальний інтерес об’єднує, то тоді, звичайно, там складно.\n– Це ми торкнулися, хоч і побіжно, дистанції між обласним центром і периферією, стосовно правої теми. У «відлигу» він гуркотів з усіх трибун про курс на стирання граней між містом і селом. Причому, у найближчому майбутньому. А віз, адже, де був – по суті, там і є. У багатьох аспектах.\n– Що стосується адвокатського, усюди життя і скрізь же проявляється потреба у нашому братові. У принципі, жителі будь-якого району області має можливість реалізувати таку потребу у райцентрі. Або звернутися в область. Але в обласних центах і у столиці зустрітися з кваліфікованим адвокатом чи нотаріусом, отримати від них допомогу, звичайно, набагато простіше. Але це вже, як водиться …\n– Ви реалізуєте свої знання тут, у цьому самому обласному центрі. Та мало сказати, у центрі цього центру. По перевазі, у Ваше поле зору що потрапляє і під Вашу юрисдикцію як адвоката?\n– Що я роблю як адвокат? Якщо надходять якісь питання, де потрібна якась кваліфікована оцінка чогось …\n– Тобто Ви – консультант?\n– Ну, так, в т.ч. консультант. Питання найрізноманітніші. Пов’язані, буває, і з журналістською професією. Не так вже й рідкісні незаконні перешкоди, скажімо, журналістській діяльності. Навіть і така дикість, як напад на журналіста. І вельми чутливі. Самого журналіста у ході роботи над майбутніми публікаціями, у рамках журналістських розслідувань, може цікавити якийсь правовий аспект. І йому потрібно допомогти у чомусь розібратися. У роботі підприємств, закладів, установ теж нерідко виникає потреба у кваліфікованих консультаціях. Не кажучи вже про, так би мовити, «справи», які повинні мати адвокатський супровід. Все ускладнюється ще й тим, що Закон у нас, як серце красуні певною арії – схильне до зради і до зміни. Та й підзаконні акти нерідко не відрізняються послідовністю. Тільки я, окремо взятий, у своїй невеликій практиці застав рази три корінні зміни процесуальних кодексів.\n– Тому керівникам дуже важко діяти на чисто законній підставі, сам закон буває дуже суперечливий. А діяти треба, бізнес стояти на місті не може. Ось і доводиться, як кажуть військові, діяти за статутом… і по обстановці. В абсолютно мирних справах нерідко у хід іде те, що називається, солдатська кмітливість. А у міркуванні наслідків, тут без юридичних знань або хорошого юриста – пропадати …\n– Це точно. Згадайте розмір податкового кодексу. Він, звичайно, не як «Війна і світ», але він ось такий товщенний. Та й писав його явно не граф Лев Миколайович Толстой. Написано так, що навіть нам, професіоналам, іноді доводиться довго розбиратися з тим чи іншим видом податку, наявністю його, відсутністю, необхідністю оплати, прорахунком і т.п. речами. Розбиратися навіть не годину і не дві. А вже звичайній людині, так би мовити, гомо вульгарис, вкрай непросто. Те подивися, це зведи, це виведи, тому звичайно, керівник потребує якихось сторонніх консультантів.\n– Мені Ваша колега розповідала такий випадок, коли у складному становищі опинився один підприємець. І звернувся до неї за правовою допомогою. Вона йому каже, що ситуація така, і чому б йому не завести штатного консультанта-правознавця, платити йому оклад, це було б у сумі набагато дешевше, щоб попереджав щось, прогнозував, консультував. І він каже: «Ну, як я так візьму і буду вперед платити, а може й обійдеться. Ось коли грім вдарить, я і гроші знайду і звернуся, і заплачу. А так, запросто, коли це не треба…». Ось є така психологія – «не європейська», наша?\n– Є звичайно. У нас же поки грім не вдарить, мужик не перехреститься. І все ж хід життя змушує інших тверезішати. Укладають договори з адвокатами, зближуються з ними, платять їм гроші до того, як сталося. І виходить, відчувають себе впевненіше, про що попереджено, щось прорахували наперед. І починають розуміти, що це – не трата грошей, це – їхній внесок. І це розуміння також сприяє поверненню високого статусу адвоката у свідомості співгромадян. Ви торкалися теми щодо того, що адвокат тоді і адвокат сьогодні – це різні категорії, різна соціальна значимість. Тоді адвокати були «неграючі», як кажуть в Одесі, й у 90-ті адвокати також практично «неграючі». Потім їх роль почала тільки ставати значущою. А раніше, чого тут гріха таїти, в Україні до 2000-х років, десь до середини навіть 2000-х, бізнесмени воліли чітко визначений спосіб вирішення питання. Якщо проблема існує, значить, її хтось створив. Створювали цю проблему у більшості випадків деякі люди, які мають, умовно кажучи, причетність до держави або службовці цій державі.\n– Точно. Але, знову-таки, чи не тридцять років цієї логічної системі. Ще Маркс писав, єдина власність державного чиновника – це сама держава. А що стосується Вашої участі в Історико-літературному суспільстві. Римському праву іже з ним – напевно, в університеті приділяли увагу у юридичному, правовому плані, й у плані історичному і літературному. Військові вважають, що вся історія – це історія воєн, мистецтвознавці – що це історія мистецтва, правознавці – що це історія злочинності та боротьби з нею. Цивілізація, по суті, науково-технічна революція дуже багато чим зобов’язана злочинному світу. Тому що він весь час провокував винахід і впровадження якихось науково-технічних засобів.\n– Це ж, серед іншого, якщо ми говоримо «історико-літературне товариство», адже література є у т.ч. і транспортним засобом тієї ж самої історії. Їдемо-їдемо-їдемо. Зупинки. Станції – маленькі, транзитні, Вузлові. Читаємо, вдивляємося, услухуємося. Вивчаємо. Міркуємо. Інакше, ну, звідки нам, нащадкам людей, пройдених поїздами людства, явищ і подій, знати про все те? У цивілізованому світі нас у дитинстві і далі оточують такі накопичення людства – художні твори, документальні, науково-популярні, наукові, хронікально-документальні, виклади, твори. Публіцистика, реферати, курсові та дипломні роботи, кандидатські та докторські – все суцільно на тих зупинках, на джерелах. Зрозуміло, все це фіксувалося людськими почуттями і думками. І стало бути, так чи інакше суб’єктивно. Звідси і багато наших пізнань, проривів і, так би мовити, непорозумінь. Вже які ні орієнтири, а без таких рух неможливий.\n– Отримуємо деякі орієнтири.\n– Врешті-решт, навіть для того, щоб розробляти свої погляди і позиції, приймати чиїсь, сумніватися у них або їх заперечувати, потрібно, як мінімум, їх знати.\n– Ось проста думка, а – до всіх чи доходить? Одна дуже дотепна людина, хоча і журналіст, зауважила: є дві основні категорії, які заперечують Дарвіна і Маркса: одні – на основі глибокого вивчення цих вчених, інші … як там у Єсеніна:\nНі за якої погоді\nЯ цих книг, звичайно, не читав».\nУ тих, хто прийшов до нас через роки-століття, було і є завжди безліч реальних цілком свідомих опонентів і недоброзичливців. Не кажучи вже про безсмертного обивателя, здогадки яких про власну нікчемність провокують їх ненависть до великим.\nДо того ж, до всього – прототипи великих у своїй повсякденності здорово або навіть нездорово відрізнялися від своїх зображень у мистецтві і публіцистиці. За що хапаються наступні критикани і сноби. У них не виходять з моди спогади сучасників про Пушкіна, про Лермонтова, про Горького. Про Салтикова-Щедріна. З яким апетитом коментуються спогади вдови Пушкіна – оскільки вона абсолютно була впевнена у тому, що поет здуру затіяв всю ту історію і дуель. Коли читаєш реакцію сучасників на загибель Лермонтова, – той же ефект. Та й образи виникають кілька інші. Від таких, як ви говорите, зупинок у дорозі голови кругом йдуть. Особливо у юності. Але ці фігури, колись звичайні живі люди – з усіма наслідками, що випливають, – тепер екзотика минулого, у чистому вигляді, без життєвих домішок. Це вже не землянин Пушкін. Це вже пам’ятник, вулиця і площа Пушкіна. Вибране. Портрети пензля великих же художників. Повне зібрання творів. Шкільна програма. Будинок-музей. Хоч і не був, не міг бути Пушкін народним поетом, у той час неграмотний народ взагалі не читав нічого. Між іншим, і сьогодні у трамваях ніхто не читає, у бібліотеках теж порожньо. Книжки-журнали не зачитують до дірок, залишають поза передачею від сусідів до сусідів. Пушкінська репліка «Читання, – ось найкраще навчання», і зараз не дуже популярна річ. Ми вже давно – не сама читаюча країна у світі. Ну, тут же ще й телебачення Et cetera…\n– Ну, є купа замінників, я б так сказав. Якщо ми говоримо про літературу, з огляду на сьогоднішній ритм життя, то в основному я не читаю, я слухаю, бо у мене можливість слухати є, а з читанням, як і у багатьох сучасників, складності…\n– Все одно, навички читання – «хоч очима», хоч «вухами», виробляють і збуджують уяву, фантазію… При дешифруванні ці букви або ці звуки перетворюються у картину. Одне і те ж джерело, а кожен дешифрує у чомусь по-своєму. Читач також суб’єктивний, як і письменник. А ось сцена, а ось екран, а ось дисплей, не підлягає дешифруванню – все дає у готовому вигляді.\n– Може бути, це вплинуло на те, що інтерес до читання явно знизився. Наскільки я знаю, у шістдесяті і сімдесяті спостерігався непомірний інтерес до читання так званого «Самвидаву». Кажуть, погані машинописні його копії цінувалися вище відмінної поліграфії офіційних видань?\n– Ну, це вірно, але стосувалося виключно частини міської інтелігенції і переважно – дорогих наших снобів. На підставі таких придбань і схронів вони вважали себе дисидентами. Найчастіше це опір знімало як рукою після простого запрошення і короткої бесіди у відповідному департаменті.\n– Я розумію, про що Ви говорите. Тут же ще заборонений плід. Якщо те, що було, відбувалося автоматично, ну, ось самвидав, який існував тоді – це заборонені речі. І сьогодні теж, якщо щось заборонити…\n– А що, гарна ідея. У 60-х Політеху раптом завбібліотекою звернулася до ректора: і дивна історія: студенти розхапують другий том Карла Маркса «Капітал». Всю полку вимели. Потім виявилося, хтось пустив чутку, що другий том Маркса… заборонений.\n– Ось, ось. Ефект забороненого плоду.\n– Екранізацію Достоєвського, ніж самого Достоєвського. Немає у Вас такого відчуття. Але, що стосується Вас як літератора. Ви писали в університеті курсові роботи, так?\n– Ну, була справа.\n– Ви степені не маєте? Ви не захищалися?\n– І немає таких планів?\n– Ну, поки є роздуми, але подивимось.\n– Ну, диплом-то Ви захищали?\n– Ви пам’ятаєте тему Вашого диплома?\n– Ну, вона буде зовсім нецікава читачам. Це була тема про земельні спори або щось у цьому роді.\n– Але дипломну роботу пишуть. І стало бути, дипломник – письменник. Що стосується літературних схильностей… Ну, читач – це теж, загалом, складова літератури, споживач, так би мовити, але, часто буває, «заражається», хочеться наслідувати чогось, хочеться теж у цьому взяти участь. Ось такі тенденції були присутні? І, просто кажучи, що-небудь писали?\n– Хіба що якісь нариси, статті.\n– Тобто НЕ художня література?\n– І публікували?\n– Ну, так, у тому числі, в Історико-літературному товаристві. Є наукові статті, але це спеціальні журнали, в Історико-літературний теж такі речі були.\n– Справа у тому, що, оскільки, за ініціативою академіка Мальцева Олега Вікторович і члена-кореспондента УАН Слободянюка Костянтина Володимировича, молодих наших колег вдалося відродити журнал «Вісник Грушевського», з’явилися вже більш-менш серйозні автори і надії. Ця наша бесіда кинута на ясні очі читача – не просто далеке знайомство, а перспектива розширення авторського колективу «Вісника Грушевського». Думаю, читач у найближчому майбутньому зустріне Ваш підпис під журнальними публікаціями. Заздалегідь вдячний. Хай щастить…\nOne thought on “Розмова на зупинці у дорозі. Продовження”\nСповіщення: Розмова на зупинці у дорозі | Літературно-науковий вістник


Одкровення Дорофєєвої та список фіналістів: як пройшов перший день Чорноморських ігор | Life\nОдкровення Дорофєєвої та список фіналістів: як пройшов перший день Чорноморських ігор\nУ Скадовську 20 серпня розпочався благодійний дитячий фестиваль Чорноморські ігри. В рамках конкурсу свої музичні номери показали 50 учасників, проте до фіналу вийшов лише 21.\nХто пройшов до фіналу Чорноморських ігор:\nКатегорія Вокалістки 6-10 років:\nКатегорія Вокалісти 6-11 років:\nКатегорія Вокалістки 11-13 років:\nКатегорія Вокальні гурти 6-16 років:\nКатегорія Народний спів 6-16 років:\nНародний художній колектив Вокальний ансамбль Спiвограй\nКатегорія Вокалісти 12-16 років:\nКатегорія Вокалістки 14-16 років:\nОцінювало конкурсантів професійне журі, до складу якого увійшли член Національної ради з питань телебачення і радіомовлення Валентин Коваль, викладач вокалу Альона Савінова, продюсер Олена Мозгова, генпродюсер М1 Натела Чхартішвілі-Зацаринна, фроментмен рок-гурту Антитіла Тарас Тополя, генпродюсер ТАВР Медіа Віталій Дроздов та зіркові гості – Олександр Пономарьов та Сергій Танчинець.\nЛідер гурту Беz обмежень Сергій Танчинець переконує, що оцінював об‘єктивно, а тим, хто залишиться без першого місця варто взяти волю в кулак, щоб фестиваль лише став сходинкою у їх кар’єрі.\n– Ми їх не засуджуємо до в’язниці. Ми даємо поради, як ставати кращими. Об’єктивно у нас є сильніші, а є слабші діти з музичної точки зору. На цьому не закінчується їх кар’єра. Ми колись також брали участь у талант-шоу. Те, що ми не виграли, зробило нам послугу. Ми зібралися і почали рухатися вперед. Я намагався об’єктивно судити саме за сьогоднішній виступ. Можливо серед них є більш перспективні діти, проте сьогодні вони виступили гірше, – зазначив Сергій Танчинець.\nВін також заявив, що фестиваль – крута ініціатива, яка повинна лише розвиватися.\n– Велика кількість просто надзвичайно талановитих дітей. Фестиваль уже 18-й рік допомагає цим дітям реалізувати себе у музичній сфері. Чорноморські ігри вже відкрили багатьох топових зірок України. Це дуже крута ініціатива. Хочеться, щоб це продовжувалось, – зазначив лідер гурту Беz обмежень.\nЧому фестиваль Чорноморські ігри важливий для дітей\nЗа словами лідера гурту Антитіла Тараса Тополі, такі фестивалі загартовують характер майбутніх артистів, а також виховують нове покоління музикантів.\n– Підлітки бачать, що є майданчик, де вони можуть показати себе, є журі, яке може їх об’єктивно оцінити і дати мотивацію рухатися далі. Такі фестивалі – це певні сходинки, пройти які прагнуть тисячі дітей. Також це важливо для індустрії, бо потім з них виростають майбутні виконавці, виконавиці, творчі колективи, гурти, – зазначив Тополя.\nЯк запалювати зірки на Чорноморських іграх\nПісля конкурсної програми на сцені виступили зірки українського шоу-бізнесу, зокрема ті, які розпочинали свій шлях саме на Чорноморських іграх.\nТак, Надя Дорофєєва зі сцени заявила, що дуже вдячна долі, що потрапила на фестиваль. Мовляв, саме завдяки йому вона твердо вирішила стати виконавицею. Ба більше, саме через фест вона познайомилася з Потапом.\nТакож на сцені виступили Олександр Пономарьов, Анна Трінчер, СолоХа, гурт Беz обмежень. Закривав перший день фестивалю співак Monatik зі своїм годинним шоу.\nАнтитіла, Без обмежень, Надя Дорофєєва, Чорноморські Ігри


Чому прибирання вогнем на Закарпатті таке небезпечне - відео - 0312.ua\nЧому прибирання вогнем на Закарпатті таке небезпечне - відео\n20:20, 28 лютого 2017 р.\nУже скоро жителі краю розпочнуть спалювати суху траву та чагарники. Цей звичний спосіб прибирання земельних ділянок може обійтися великою бідою - попереджують рятувальники.\n6 пожеж через спалювання сухої трави та чагарників трапились на Закарпатті лише за вчорашній день. Люди, влаштовуючи передвесняні прибирання території нехтують правилами безпеки.\nЗагорання двічі трапилися у Берегові: вогнем знищено 7,5 гектарів та тричі на Тячівщині, зокрема, в селах Руське Поле, Грушово та Бедевля. Ще один випадок – у Перечині. У 2016-му, через необережність краян виникло 407 пожеж у природних екосистемах.


«Мені «щастило» на абсурдні справи»: Чому його називають народним адвокатом - Галицький Кореспондент\nГоловна » Газета » Людина » «Мені «щастило» на абсурдні справи»: Чому його називають народним адвокатом\n56-річний правозахисник із Городенки Роман Котик не має диплома юриста, однак на його рахунку чотири справи, виграні у Європейському суді з прав людини. Ще така ж кількість справ зараз там на розгляді. На Прикарпатті його найбільше запам’ятали за гучною справою, коли в 2012 році за рішенням у Страсбурзі Україну зобов’язали виплатити компенсацію в розмірі 154 тисячі євро жителю Городенківщини, який став неповносправним внаслідок побиття правоохоронцями райвідділу міліції в 1998-му. Ту суму компенсації для фізособи назвали безпрецедентною в історії незалежної України.\nРоман Котик дуже не любить, коли його називають правозахисником, бо вважає, що це звучить надто пафосно. Чоловік має феноменальну пам’ять, йому «щастить» на абсурдні справи, у далекому 1989-му його судили як повітряного терориста, вісім місяців відсидів у московській «Бутирці», а в суді Романа підтримав сам Андрій Сахаров, відомий радянський фізик і лауреат Нобелівської премії миру.\nНині Роман Котик продовжує представляти інтереси своїх клієнтів у судах, інколи пише процесуальні документи на прохання деяких адвокатів. Його знаходять завдяки «сарафанному» радіо. За роки роботи правозахисник надивився так багато людської ницості і бруду, що від нервів заробив собі псоріаз, а вільний час намагається проводити наодинці – подалі від людей.\n– Романе, як так трапилося, що вас судили як повітряного терориста?\nМені на той момент було 24 роки, я вчився у Ленінградському інституті авіаційного приладобудування. Того дня я спізнився на поїзд до Москви, мав там продовжити практику. Мусив добиратися літаком. Ручка від портфеля зламалася, і протягом усього перельоту я тримав його в себе на колінах. Вже у Москві, одразу після приземлення, мене пов’язали і запхали до «Бутирки». Звинуватили у спробі угону літака, мовляв, у портфелі в мене була бомба, тому я її так старанно притискав до грудей. Мало того, протягом польоту я ще й тричі вставав з місця і ходив до туалету – однозначно терорист. Словом, повний абсурд!\n– Чому насправді вас хотіли затримати?\nМи з хлопцями організували бойкот військової кафедри.\n– Який стосунок до цього мав Сахаров?\nСаме в той період я з ним познайомився. Причому познайомився досить абсурдним чином. До того моменту я не знав його і навіть ніколи не чув про нього. Повертався з практики у Підмосков’ї. Мав виїжджати з Ленінградського вокзалу, але спершу забіг на сусідній Ярославський вокзал, бо там харчі були дешевші. Хотів швидко перекусити. І раптом до мене підходять журналісти: «Ви зустрічати?». Я по приколу відмахнувся: «Так». «Давно його знаєте?» – не відставав настирний репортер. «Так, давно», – знову відповів я, хоча і гадки не мав, про кого вони запитують. «Його ідеї підтримуєте?» – «Так, підтримую». Як виявилося, ось-ось мав прибути Андрій Сахаров, повертався із заслання. І випадково вийшло так, начебто я прийшов його зустрічати, причому я був єдиний такий. Того ж дня у вечірній новинній телепрограмі «Время» повідомили, що Сахаров повернувся і його зустрічав лише якийсь невідомий молодий чоловік. Сюжет тривав не більше хвилини, а мені наробив багато проблем. Так я потрапив у поле зору «органів».\n– Чому ви вирішили сам себе захищати на суді і як взагалі це було можливо, адже ви не мали знань у юриспруденції?\nВісім місяців я відсидів у СІЗО. Потім справу перекваліфікували як хуліганство, мовляв, я спілкувався з стюардесою і дуже ганьбив радянську владу. Таким чином стюардеса зрозуміла, що я нібито хочу угнати літак. Адвокат заявив, що мені краще зізнатися, бо звідти ще ніхто не виходив. Я мав погодитися співпрацювати зі слідством, тобто визнати свою вину, а за це мені мали би «впаяти» лише частину терміну, тобто сім років. Я послав адвоката під три чорти. І задумався – що ж робити. В «Бутирці» бібліотека була величезна, тож я читав з ранку до вечора. Перелопатив біля сотні юридичних підручників. Маю феноменальну пам’ять, можу з першого разу будь-що запам’ятати. Зрештою я зрозумів, як маю поводитися в суді, і почав сам себе захищати. Всі були шоковані. Тим паче на той час я вже розумів суть свого судового процесу, певно, краще, ніж судді і прокурори. А потім ще й Сахаров підключився, він уже став народним депутатом СРСР. Академік запросив на судове засідання журналістів із США і Німеччини. Справа набула неабиякого розголосу. Та й місцеві люди приходили – терориста ж судять все-таки. Одного разу прокурорка так рознервувалася, що аж втекла просто посеред процесу – не мала що сказати розгніваному натовпу. Вони свистіли, а вона втікала. Зрештою я виграв свою справу. Певний час до мене навіть приліпилася кличка в Росії – «терорист, якого виправдали».\n– Яким вам запам’ятався Андрій Сахаров?\nЦікавий старичок, хоча і говорив трохи занудно. Свою думку доносив дуже монотонно. Але думки мав дійсно цікаві. Подарував свою монографію про конвергенцію. Праця важко читалася, але цінних ідей там було купа. Це своєрідний маніфест проти тоталітарної системи.\n– Чому ви почали братися за справи інших людей?\nДо мене почали звертатися ті, з ким я познайомився ще в «Бутирці», їхні знайомі, родичі. Спрацювало «сарафанне» радіо, та й досі працює. Я не завжди вигравав справи, але грамотно міг скласти заяви чи скарги – це точно. І ніколи не казав про оплату – людина давала, скільки могла. Після виходу з СІЗО я не зміг поновитися в інституті. Треба було за щось жити. Трохи працював у торгівлі з китайцями. Потім писав кримінальні замітки для московської газети. У 90-х було що писати. Якось запропонували відрядження в Чечню, зробити репортаж. Поїхав, написав усе, що побачив. Підкріпив багатьма шокуючими кадрами. Заплатили непогані гроші. Однак той тираж арештували. Репортаж так і не побачив світ. Через місяць агенти ФСБ мене вичислили і хотіли відправити в Чечню як гарматне м’ясо. Я сказав, що не можу, бо є громадянином іншої держави і нічого не маю до російської армії. Зрештою мені як небажаній в Росії особі сказали забиратися з країни. Я повернувся додому – в Городенку. Голий-босий. Торгував на базарі. Почали наїжджати контролюючі органи. Довелося з ними судитися. Звісно, сам себе захищав. Виграв. Але їхні наїзди стали ще жорсткішими, тож я пішов з базару. Люди з базару почали просити про допомогу у своїх судових справах. І так закрутилося.\n– Десь у той час до вас звернувся батько городенківця, чию справу ви потім виграли в Європейському суді з прав людини. Але ви ще хотіли, аби були покарані городенківські судді, через яких, за вашими словами, відбулося затягування справи. Ви домоглися свого?\nВідкрили дисциплінарне провадження щодо одного з суддів. Його ініціював тодішній керівник Вищої ради юстиції на підставі моїх звернень. Суддю викликали «на килим», але він, кажуть, відкупився. Взагалі по-різному кажуть, але принаймні на цьому справа затихла. До речі, потім цей керівник Вищої ради юстиції примкнув до Партії регіонів.\n– Тоді Україну зобов’язали виплатити постраждалому городенківцю 154 тисячі євро. Що він зробив з такою великою сумою грошей? Як склалося його життя далі?\nТоді мені присудили три тисячі євро за роботу, але мій клієнт за власним бажанням додав ще 17 тисяч. Спершу він був такий щасливий, що на радощах хотів пригостити все своє село – аби всі святкували його перемогу. Я трохи вспокоїв чоловіка і порадив покласти більшу частину суми на депозит, з якого не можна знімати гроші протягом місяця. За цей час ейфорія минула, чоловік купив автівку, квартиру у Вінниці, шмат землі, бо дружина дуже хотіла вести господарку. На лікування трохи потратив. Я радив розпочати якусь свою справу, бодай невеличку, хоч би кіоск відкрити, але мій клієнт казав, що він не до того. Досі дуже ностальгує за тим часом, коли мав здорові ноги і грав у футбол.\n– У Європейському суді з прав людини багато справ з України?\nУкраїна там на другому місці за кількістю справ. Поряд – Росія або Туреччина.\n– Як гадаєте, чи можуть дружини загиблих на Донбасі вояків звертатися до Європейського суду з прав людини щодо відшкодування збитків, завданих Російською Федерацією?\nНапряму звертатися у Страсбург неможливо. Треба спершу випробувати всі засоби національного захисту і не виграти в України і Росії. Ви ж розумієте, яка це тяганина.\n– Розкажіть про судові справи, які вам найбільше запам’яталися.\nНад цією справою я і досі працюю. Це про те, як судді вкрали у жінки квартиру одним підписом пера. Все розпочалося в 2004 році. Колишня працівниця обкому подарувала доньці техпрацівниці свою квартиру в колишньому обкомівському будинку на вулиці Шевченка в обмін на те, що та доглядатиме її до смерті. Через три роки вона померла, а жінка отримала помешкання майже в центрі Франківська – як і домовлялися. Чому подарувала квартиру чужій людині? Бо не мала своїх родичів, окрім психічнохворої племінниці, яку давно вже визнали недієздатною. Через певний час з’являється судовий позов від недієздатної родички щодо цієї квартири. І міський суд задовольняє цей позов! Касаційний суд скасовує рішення, пояснюючи, що позов недієздатної не підлягає розгляду. Справу не закривають. Далі – ще цікавіше. З’являється однофамілиця недієздатної, яка стає її опікуном за одноосібним рішенням судді Івано-Франківського міського суду. І суддя прийняла таке рішення, можна сказати, протягом одного дня, коли зазвичай справи в міському суді вирішуються місяцями, а то й роками! Фактично це суддівське рішення було службовим підробленням, адже такі справи в 2008 році розглядалися колегіальним складом: професійний суддя і два народних засідателі, залучалися органи опіки і піклування. На судове рішення новоспечена опікунка подала апеляційну скаргу, і її задовольняють. У доньки техпрацівниці квартиру, зрозуміло, відібрали, бо ж апеляційною інстанцією вона присуджена у власність недієздатній як спадкоємиці четвертої черги. Через три роки, у 2013-му, донька техпрацівниці знайшла мене і попросила допомоги. Я не полінувався і пішов глянути, хто ж мешкає у цій квартирі. Як виявилося, там жила дочка судді апеляційного суду, котра виносила остаточне рішення. Чистої води афера. Через кілька місяців дочка тієї судді сама стала суддею в адміністративному суді, з квартири, коли я розпочав процесуальну війну за неї, втекла, а недієздатна померла.\n– Наприкінці липня за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області підозрюваному у вбивстві студентки з Болгарії Ельдару Астанову змінили запобіжний захід: із тримання під вартою – на домашній арешт з носінням електронного браслета. Як оцінюєте це рішення?\nВсе зроблено законно. Людина не може сидіти під вартою купу років поспіль. В Україні все-таки діє презумпція невинуватості. Органи мають довести вину людини, вони за це отримують зарплату. І зробити це вони мали би в розумні терміни.\n– Як оцінюєте нинішній стан судової системи?\nЦієї системи в цій державі не існує, лиш сама назва. Судова реформа – це справжній антиконституційний переворот. Суцільний негатив. Судова система при Порошенкові стала ще гіршою. Судова реформа, як на мене, була зроблена лише для того, щоб відмити свої брудні справи. Спершу пустили «утку», що всі навколо корупціонери. Як наслідок, позвільняли купу добрих фахівців. Прокуратуру наполовину зруйнували. Спробуйте в Івано-Франківському міському суді в розумні терміни розглянути найбільш банальну справу, наприклад, про стягнення аліментів. Не вдасться. Суддів не вистачає. А ще дикі судові збори. Пояснюють, це начебто для того, аби розвантажити судову систему – щоб кожен сто разів подумав, перш ніж звертатися до суду. Як на мене, це неправильно. Людина повинна мати вільний доступ до правосуддя, принаймні до рівня апеляційного суду. Адвокати шалено підняли ціни за свої послуги. Наприклад, написати позов про стягнення аліментів – 300-500 грн. Я таке взагалі безкоштовно робив, бо це елементарна послуга, займає всього 10-20 хвилин.\n– З цього року певні категорії справ можуть вести лише дипломовані адвокати. Тож тепер ви не завжди можете представляти інтереси своїх клієнтів у суді, натомість консультуєте їхніх адвокатів. Не думали про те, аби здобути юридичну освіту?\nВже нема коли. Колись на це не мав грошей. Тепер – часу. Посудіть самі: мені вже 56 років. Додайте до цього роки навчання. Далі, аби отримати адвокатські «корочки», три роки треба офіційно відпрацювати. Потім пробувати скласти кваліфікаційні іспити. Не смішіть – нащо мені того? Час спливає, а я старію. Людський мозок з віком працює все гірше. Я знаю адвоката, якому вже 70 років, він і досі ходить по судах. І дехто його навіть винаймає. Але я би ніколи не скористався його послугами. Три рази я зустрічався з цим чоловіком під час судових процесів. І було очевидно, що він дуже сильно деградував. Ну, бо всьому свій час. Розумієте?\n– Як це – мати справу із встановленням справедливості?\nЦе постійні нерви. Ось дивіться на мої руки – вже псоріаз собі заробив. Та й людей уникаю. Мені краще на самоті. А справедливість… Її немає і не буде. Ви гадаєте, що суд – це мірило справедливості? Ні. Суд – це важка робота інтелекту.\nКатегорії: ЛюдинаПомічено: адвокат, юрист


Перемога залежить від кожного!!! » Центр творчості дітей та юнацтва Київщини\n« Командний чемпіонат з інтелектуальних ігор серед вихованців закладу – «Інтелект 2015»\nВідпочивайте активно! »\nПеремога залежить від кожного!!!\n- Тематична рубрика -, Діти Київщини воїнам АТО, Художньо-естетична творчість\n30 січня 2015 року в актовій залі Сквирського районного центру дитячої та юнацької творчості відбулася зустріч із воїном-земляком В’ячеславом Валерійовичем Ізотовим, який із березня 2014 року перебуває в зоні АТО і зараз вперше приїхав на відпочинок додому.\nПротягом багатьох важких місяців збройного протистояння з агресором наші земляки самовіддано захищають цілісність України. Важко словами оцінити їх внесок, але серце кожного, хто знаходиться у безпеці, переповнене безмежною вдячністю і повагою до наших захисників. Саме подякувати воїнам-землякам зібралися вихованці та педагоги Центру творчості. Діти подарували присутнім частинку своєї душі – гарні слова, щирі українські пісні.\nСтаршокласники Сквирської ради дітей «Лідер» розповіли про заходи, які проводять у рамках акції «Діти Київщини – воїнам АТО». Волонтер Неля Михайлівна Рудніченко висловила слова подяки небайдужим сквирянам, завдяки яким ось уже шістнадцятий раз відвезли зібрані продукти і речі до солдат-земляків на передову.\nОсобливо гаряче дякував від свого імені й від імені своїх побратимів В'ячеслав Ізотов дітям за найцінніше, що потрапляє на фронт – дитячі листи і малюнки, за щирість і довіру.\nPermanent link to this article: https://www.kids-center.com.ua/peremoga-zalezhyt-vid-kozhnogo/


У Сочі розпочалася процедура упізнання жертв катастрофи літака А-320 | УНІАН\nУ Сочі розпочалася процедура упізнання жертв катастрофи літака А-320\n19:10, 03 травня 2006\nЗ Вірменії прибувають родичі пасажирів трагічного рейсу\nУ Сочі почалася процедура упізнання жертв катастрофи літака А-320 компанії «Армавіа», що впав в Чорне море.\nЯк передає ІТАР-ТАСС з посиланням на прокуратуру Краснодарського краю, за останніми даними з води витягнено тіла 46 загиблих, з яких упізнані лише дві людини.\n«Для завершення процедури упізнання необхідно опитати родичів, які можуть повідомити про особливі прикмети і т.д., тому повністю процес офіційного упізнання займе певний час», - сказав представник прокуратури.\nУ Сочі з Вірменії прибувають родичі пасажирів цього рейса. Їх розміщують у міських готелях, з ними працюють психологи. Як повідомив заступник гендиректора страхової компанії «Гранд» Артак АНТОНЯН, сім`ям загиблих виплатять компенсації від страхової компанії у розмірі 20 тис. доларів.\nВитрати з відправки тіл загиблих на батьківщину і з оплати послуг похоронних агентств візьмуть на себе авіакомпанія «Армавіа» і частково - адміністрація міста Сочі.\nТим часом, на місці падіння літака триває пошукова операція. З дна моря піднято хвостову частину А-320 і шасі. Керівник Мінтрансу Росії Ігор ЛЕВИТИН припустив, що «чорні ящики» можуть бути в одному зі знайдених фрагментів лайнера. При цьому він зазначив, що «навіть якщо самописці знаходяться в тих фрагментах, які ще не дістали, то з прибуттям спецтехніки це буде можливо».\nЗа словами прокурора Краснодарського краю Сергія ЄРЬОМИНА, «слідство вилучило аудіозаписи переговорів членів екіпажа з наземними диспетчерськими службами, з ними зараз працюють експерти».\nПоки що не встановлена точна причина трагедії. У МНС Росії як основну версію називають погані погодні умови. «Командир корабля Григорій Григорян був одним із найдосвідченіших льотчиків і не один рік літав на літаках «аеробус». Крім того, повітряне судно технічно справне, всі регламенти обслуговування проводилися в повному обсягу і в строк, літак пройшов повну передпольотну перевірку», - наголосили в прес-службі авіакомпанії.\nГенпрокуратура Росії, у свою чергу, повністю виключає версію про теракт на «аеробусі». Про це повідомила начальник Управління інформації і суспільних зв`язків Генпрокуратури Наталія ВИШНЯКОВА, посилаючись на дані слідства. «Єдине, що можна сказати про версії трагедії - повністю виключено версію теракту. Для цього немає жодних об`єктивних даних», - зазначила вона.\nПроте існує і версія «людського чинника». Її не виключив губернатор Краснодарського краю Олександр ТКАЧОВ. Такої ж думки дотримується президент російської корпорації «Авіація», льотчик-випробувач Магомед ТОЛБОЄВ. Зокрема, він зазначив, що у літаків даної марки «є проблема викривленого зображення», і при заході на посадку екіпаж міг втратити просторове орієнтування. Разом тим, М.ТОЛБОЄВ не виключив можливості, що результатом трагедії стали «неправильні дії екіпажа, наземних служб». За словами М.ТОЛБОЄВА, технічні можливості літака дозволяли зайти на посадку «за гранично поганих погодних умов».\nДовідка УНІАН. На борту літака, що розбився, перебувало 113 чоловік. Згідно з інформацією МЗС РФ, 26 із них мали російське громадянство. Серед загиблих - одна громадянка України. За деякими даними, серед жертв також можуть бути громадяни Грузії.


Болгарський перець. Користь і шкода болгарського перцю. Цікаві факти про болгарському перці\nПерець болгарський - яскравий і соковитий овоч. Його відрізняють чудові смакові і зовнішні якості. У цій статті ми розглянемо цінні якості перцю для організму.\nПерець болгарський: опис\nНезважаючи на свою назву, батьківщиною болгарського перцю є Америка. У Болгарії цей різновид перцю потрапила не одразу. Спочатку його завезли до Португалії, потім у Туреччину, і тільки потім він потрапив в сонячну Болгарію.\nІнше ім'я болгарського перцю - солодкий. Так його називають болгари. Саме вони завезли перець в південні частини Росії в XVII столітті. За іншою версією солодкий перець прийшов до нас в країну раніше, в XVI столітті з Туреччини та Ірану. Однак широкого поширення він тоді не отримав.\nСпочатку вирощування перцю припадало на південні землі. Зараз перець вирощують майже по всій країні. Північний Кавказ, Поволжя, Краснодарський край культивують овоч на відкритому грунті. У більш холодних частинах Росії використовують закритий грунт.\nСолодкий перець любить тепло і багато сонця. З цієї причини найбільшими країнами-виробниками цього овочу є Італія, Греція, Болгарія, Іспанія і Угорщина.\nЗовні болгарський перець, як правило, дуже красивий і яскравий. Овоч зазвичай поміщається на долоні, досить щільний на дотик. Текстура м'ясиста і хрустка. Кольори, в основному, червоні, жовті, помаранчеві або зелений. Якого б сорту не був болгарський перець - це завжди насичені і яскраві плоди.\nЛистя солодкого перцю у довжину від 10 до 15 см. Це залежить від умов вирощування. Листя тепличного перцю довше. Колір - зелений. Змінюватися може відтінок від світлого до темного. Листя дуже ніжні і тендітні.\nВсередині плоду у формі бутона розташовані насіння. Їх досить багато, велика частина зосереджена в одному місці. Форма насіння плоска або злегка довгаста. Колір буває білим, жовтим або коричневим.\nБолгарський берец: склад\nСолодкий перець чудовий для здоров'я. Унікальні властивості болгарського перцю обумовлені його дивним складом.\nСолодкий перець містить вуглеводи, клітковину, білки.\nВключає в себе болгарський перець вітаміни (А, Е, В9, С, Н, Р, До).\nЗбагачений овоч макро - і мікроелементами: калієм, магнієм, сіркою, натрієм, кальцієм, йодом, фтором, фосфором і міддю.\nПри такій кількості корисних речовин перець болгарський калорійність має досить низьку. 27 калорій міститься в 100 г продукту.\nКористь болгарського перцю і шкоду\nВітамінний склад солодкого перцю не просто зміцнює організм, а може виступати як засіб від депресії. Цьому сприяють вітаміни групи В і Р. Також овоч містить гормон радості. Такий же гормон є і в шоколаді, але калорійність перцю значно нижче.\nНезамінний болгарський перець і для жіночої краси. Шкіра, волосся, нігті і зуби вдячно реагують на багатий склад солодкого перцю. Він надає омолоджуючий ефект на організм. Сік перцю відмінно заміняє тонік. Шкіра при цьому отримує зволоження.\nПоверне шкірі здоровий колір, позбавить від сухості і запобіжить появу зморшок маска на основі болгарського перцю. Візьміть в рівних пропорціях молоко, рослинна або оливкова олія, болгарський перець. Змішайте інгредієнти, нанесіть на очищену шкіру обличчя і шиї. Залиште на 20-30 хвилин. Таку маску потрібно робити 2 рази на тиждень.\nКорисні речовини болгарського перцю розріджують кров. З цієї причини він корисний при легеневій емболії та інсульті.\nДозволений болгарський перець годуючій мамі. Якщо включити його в раціон, то можна зміцнити імунітет не тільки жінки, але й дитини. Також корисний болгарський перець дітям. Він допомагає дитині рости здоровою і міцною. Однак включати його в раціон потрібно поступово. Цей овоч може викликати газоутворення у непідготовленого шлунка. Старше 10 місяців солодкий перець малюкові можна тільки після теплової обробки. У сирому вигляді давати його краще після 1,5 років.\nПоряд з користю солодкий перець і має ряд протипоказань. Варто відзначити шкоду болгарського перцю для людей з порушенням серцевого ритму, з виразкою шлунка, гастрити. Не рекомендують цей овоч людей з епілепсією, хронічними хворобами печінки та нирок, з ішемічною хворобою. При наявності одного з перерахованих захворювань краще проконсультуватися з лікарем у питанні свого щоденного меню.\nДієтичне вівсяне печиво з вишнею


Президент призначив голову Житомирської ОДА — Житомир.Life\nПрезидент призначив голову Житомирської ОДА\n12:02 - 12 серп. 2019\n12 серпня під час робочої поїздки до Житомирської області Президент України Володимир Зеленський представив нового голову Житомирської обласної державної адміністрації Віталія Бунечка.\nЗа інформацією Української правди, разом із Зеленським до Житомирщини поїхав в.о. глави СБУ Іван Баканов, заступник голови офісу президента Руслан Рябошапка та заступник голови ОП з економічних питань Олексій Гончарук. Також зазанчається, що серед членів делегації президента не було глави ОП Андрія Богдана.


У згорілому будинку Гонтаревої виявили запальну ракету - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 17 вересня 2019, 12:51\nНа згарищі будинку Гонтаревої знайшли запальну ракету\nУ поліції повідомили, що на камеру відеоспостереження потрапив один чоловік, а на попелищі знайшли світло-шумову ракету.\nПісля пожежі в будинку колишньої керівниці Нацбанку Валерії Гонтаревої правоохоронці виявили там запальну світло-шумову ракету. Про це з посиланням на спікера поліції Київської області Миколу Жуковича повідомляє Українська правда у вівторок, 17 вересня.\n"Відпрацювала слідчо-оперативна група, криміналісти взяли зразки, щоб з'ясувати, звідки взялося полум'я. Будуть відповідні експертизи, щоб дослідити, чи були там легкозаймисті матеріали. Попередньо ми говоримо, що було якесь незаконне проникнення", - сказав спікер.\nЖукович також оголосив, що зараз слідчі оглядають відео з камер спостереження. На камеру потрапив один чоловік, у якого не було "коктейлю Молотова".\nПравоохоронці вилучили світло-шумову запальну ракету і ще низку речових доказів, над якими працює зараз слідчо-оперативна група.\nПравоохоронці відкрили кримінальне провадження за частиною 2 статті 194 (Умисне знищення або пошкодження майна шляхом підпалу). Зловмиснику загрожує від 3 до 10 років позбавлення волі. Поліція поки розглядає всі версії, у тому числі навіть коротке замикання.\nНагадаємо, що сьогодні вночі підпалили будинок Гонтаревої в селі Гореничі Київської області. Пожежа повністю знищила будівлю.\n30 серпня Гонтарева повідомила журналістам, що потрапила в ДТП у Лондоні, де вона проживає останнім часом. Через кілька днів у Києві згоріло авто, яке належало невістці Гонтаревої.


Що потрібно купити на перших порах при народженні дитини майбутній мамі\nBy Reporter 26/11/2019 19:47\nНемає більш прекрасного періоду в житті жінки, ніж вагітність! Напевно кожна матуся неодноразово замислювалася про те, що ж стане необхідним для неї і крихітки в перший час після пологів. Тут головне раціональний підхід і чітко складений план. Дотримуючись списку, можна неабияк полегшити собі життя і не витратити зайвого. Варто відзначити, що певні товари, можна купувати протягом всієї вагітності, розподіливши і заощадивши сімейний бюджет.\nУ магазині для вагітних «МамаСіті» асортимент дитячих речей величезний. Причому, завжди можна вибрати варіанти для дівчаток і хлопчиків у відповідній кольоровій гамі. Багато батьків не бажають знати стать майбутньої дитини. У таких ситуаціях можна підібрати що-небудь нейтральне, що підійде як хлопчикові, так дівчинці.\nУ будь-якому випадку, в перший час для новонародженого буде потрібно:\nліжечко (манеж-люлька) з матрацом;\nстолик для їжі, або широка стільниця, де буде зручно викладати малюка;\nколяска і/або слінг для прогулянок;\nтермометр медичний (для вимірювання температури тіла, бажано електронний);\nпелюшки (фланель, ситець – по 10 шт.);\nшапочки, чепчики, повзунки, боді, комбінезони, сорочечки, царапки (для ручок), носочки; досить 3-4 комплектів, на перших порах; тканина повинна бути підібрана відповідно до пори року.\nковдру для прогулянок, або конверт (орієнтуючись на погодні умови);\nрушник махровий (2 шт.);\nклейонка непромокаюча (2шт.);\nпостільна білизна (2 комплекти) з плоскою подушкою;\nпідгузники (бажано підбирати окремо для хлопчиків і дівчаток) одноразові, або багаторазового використання;\nманікюрні ножиці із закругленими кінчиками;\nтальк або присипка;\nгель або пінка для купання новонароджених;\nкрем або масло після купання;\nпорошок пральний гіпоалергенний;\nгребінець (для видалення нальоту на голівці);\nаспіратор (для видалення забруднень носової порожнини);\nзасоби проти кольок;\nпляшечка (в разі грудного вигодовування вона може знадобиться пізніше для догодовування або пиття);\nстерилізатор (в разі годування сумішшю, для підготовки пляшечки і соски) і термос;\nмарганцівка, або збір аптечної ромашки (для купання до загоєння пупка);\nбрязкальця, музичні мобілі.\nПри виборі одягу слід орієнтуватися на натуральність тканин і виробника. Вибираючи мило, гелі, креми, підгузники і серветки, варто пам’ятати, що найдорожче – не означає якісне. Необхідно звертати увагу на склад, порадитися зі знайомими, у яких вже є досвід материнства.\nТакож варто проконсультуватися з педіатром щодо лікарських препаратів від кольок і засобів для обробки пупка.\nПерші місяці після пологів дуже складні для кожної жінки. На відновлення організму потрібно не менш ніж півроку. При цьому щоденні турботи про малюка, його годування змушують забути про багато важливих речей. Адже комфорт молодої мами після пологів не менш важливий, ніж немовляти.\nТому жінці необхідно подбати про наявність таких речей:\nмолоковідсос (механічний або автоматичний);\nбюстгальтер для годуючих мам (3шт.);\nнакладки силіконові на груди для годування;\nпрокладки гігієнічні післяпологові;\nпрокладки для грудей (для вбирання зайвого молока);\nбандаж для утяжки живота;\nкрем для сосків, або чистий вітамін Е.\nНу і безумовним атрибутом молодої мами є хороший настрій. Не потрібно соромитися просити близьких про допомогу. Сон, правильне харчування і прогулянки з малюком-краще, що можна придумати для відновлення в післяпологовий період. Багатьох матусь незмінно мучить тривога за свою крихітку, варто говорити про це з сім’єю і педіатром. Все, що стосується здоров’я молодої мами і дитини, повинно бути обговорюване з сімейним лікарем.\nА завчасне придбання всіх необхідних на перший час речей не тільки позбавить жінку непотрібної в цей час тривоги, але і значно спростить життя.


Скотч з логотипом на замовлення оптом - Оголошення - UB.UA\nДодано: 06 червня 2019 в 18:19\nБренд-скотч – це скотч з паперовою підкладкою з логотипом компанії-виробника. Він може використовуватися для всіляких акцій, що проводяться компанією. Такий скотч не тільки рекламує продукцію, а й надає їй більш презентабельного вигляду. Бренд-скотч захищає продукцію від підробок, запобігає несанкціонованому розкриттю та ще й створює сприятливий імідж компанії. Це може бути додатковим способом реклами!\nСкотч з логотипом на замовлення оптом пропонує компанія "ПЦ "Максіпрінт". Виготовлення замовлення здійснюється тільки із сертифікованих матеріалів! Оформлюйте замовлення просто зараз, а ми швидко відправимо Ваш товар у пункт призначення!


Звичайне хропіння виявилося вагомою причиною відвідати лікаря\n25 січня, 2013 21:25\nЯкщо хтось з ваших близьких сильно хропе, перше, що потрібно зробити - звернутися до лікаря. За силою збитку, що наноситься організму, дослідники прирівняли нічне хропіння до паління, ожиріння та діабету.\nХропіння вперше було назване вченими ознакою високого ризику розвитку хвороб серця і судин.\nРаніше вважалося, що небезпечне тільки обструктивне апное - серйозний розлад, при якому відбуваються зупинки дихання уві сні, що викликають кисневе голодування мозку. Результатом такого процесу можуть стати інфаркт міокарда та інсульт.\nПроте дослідники з клініки Генрі Форда в місті Детройт прийшли до висновку, що не обов'язково страждати від зупинок дихання уві сні, щоб постраждати. У хропунів, по їх думку, може бути дуже слабке серце і поганий стан судин. У дослідженні американців взяло участь 913 осіб у віці від 18 до 50 років, і в жодного з учасників не було обструктивного апное сну. Всіх випробовуваних опитали про те, хропуть чи вони уві сні (в деяких випадках для підвищення достовірності інформації опитувалися і близькі люди). Потім випробовуваним було проведено УЗД - сканування серцево-судинної системи. Воно показало, що у людей, які хропуть ночами, внутрішня оболонка сонних артерій (інтима-медіа) помітно товще, ніж у тих, хто спить спокійно.\nТаке потовщення, за словами фахівців, виникає через накопичення в оболонці артерій багатих холестерином клітин. Воно підвищує ризик розвитку ішемічного інсульту і спостерігається у більшості курців, хворих на цукровий діабет 2-го типу та у страждаючих артеріальною гіпертензією. Також потовщення може бути передвісником початку атеросклерозу.\n«Якщо ваш чоловік або дружина хропуть ночами - це, в першу чергу привід, відвести його або її до лікаря, а не переселяти на ніч в іншу кімнату», - рекомендує керівник цього дослідження професор Роберт Дііб.


Вівсянка, сир, яблука - дієта трьох продуктів для схуднення, відгуки, меню\n12.03.2015 1688 0 admin\nСхуднути без шкоди для організму, отримуючи при цьому необхідні корисні речовини - це можливо. Що можна їсти на дієті подібного типу? Три продукти: вівсянка, сир і яблука, які при з'єднанні в раціоні дають результат, а також приносять користь організму. Що не можна їсти на дієті? Крім зазначених продуктів, що-то інше є вкрай небажано.\nВся справа в тому, що ці три продукти ефективні для схуднення.\nвівсянка постачає клітковину, сприяючи нормалізації діяльності кишечника; і складні вуглеводи, які надовго забезпечують відчуття ситості;\nяблука - джерело вітамінів і мінералів. Вони також багаті пектинами (розчинні харчові волокна), які сприяють очищенню організму, в тому числі ефективно виводять холестерин.\nА у сирі можна знайти потрібні організму жирні кислоти і легкозасвоювані білки. Присутність сиру в раціон дієти буде гарантією того, що м'язи не втратять своєї пружності, а зайві кілограми тим часом зникають. Сир для дієти потрібно брати нежирний (не більше 4%).\nДієта трьох продуктів, меню на день\nНа сніданок потрібно з'їсти порцію геркулесову кашу на воді і 2-3 яблука.\nНа обід: та ж вівсяна каша на воді, чайна ложка меду (можна додати мед в кашу). Крім того - 100 г нежирного сиру і 3 яблука.\nНа полуденок дозволяється з'їсти трохи свіжих зелених овочів або зелені.\nВечеря: 100 г сиру, 3 яблука.\nПротягом дня дозволяється пити трав'яні настої, воду без газу, чай.\nТой факт, що дієта трьох продуктів ефективна для схуднення і не принесе шкоди організму, визнають навіть дієтологи (якщо звичайно вам не призначено лікарем лікувальне харчування). Але вони пропонують ввести в раціон додатково будь-кисломолочний напій (без цукру) або нежирне молоко, які ніяк не вплинуть на результат схуднення, при цьому дозволивши вам більш комфортно почувати себе на дієті.\nТривалість такої дієти - від 7 до 10 днів. Через місяць дієту можна повторити.\nДієта 3-х продуктів: результати\nНормальна втрата ваги - 05-15 кг щодня. Цей показник залежить від кількості зайвих кілограм, а також від того, як довго триває дієта: чим триваліший термін схуднення, тим повільніше йдуть кілограми.\nЗа тиждень дієти можна схуднути на 3-5 кг\nОтже, дієта 3-х продуктів знижує до мінімуму стрес, який наноситься організму під час втрати зайвої ваги. В процесі позбавлення від зайвих кілограмів зберігається здоров'я, так як організм продовжує отримувати необхідні речовини. Крім того, втрата ваги здійснюється стабільно, а після закінчення дієти не відбувається миттєвого повернення до колишнього результату: досить підтримувати збалансований раціон.\nЧитайте також: дієта на вівсяній каші


Сміливі захисники народу (за віршем А. Малишка “Гомін, гомін по діброві…”) | Шкільні твори\nHome ⇒ 📁Шкільні твори ⇒ Сміливі захисники народу (за віршем А. Малишка “Гомін, гомін по діброві…”)\nУ XVІІ столітті Україна знаходилась під владою Польщі. Жорстокі й пихаті польські пани нещадно знущалися з українського люду. Але терпіння ввірвалося, в Україні почалася кривава війна. Першими пішли в бій запорозькі козаки. Саме про ці події, точніше, про важливу битву під Жовтими Водами, йдеться у вірші Андрія Малишка “Гомін, гомін по діброві…”.\nПопередній Попередній запис: Актуальність п’єс І. Карпенка-Карого\nНаступний Наступний запис: Твір на тему: “Ввічливість по-японськи”


Купити квитки на автобус в Стшегом - ціни, розклад на Tickets.ua\nКвитки на автобус в Стшегом\nАвтобусні квитки до Стшегом\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Стшегом можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Стшегом\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Стшегом, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Стшегом онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 1605648922


Бойовики 13 разів обстрілювали населені пункти. 4 мирних жителі поранені | УНІАН\nБойовики 13 разів обстрілювали населені пункти. 4 мирних жителі поранені\n07:50, 28 листопада 2014\nЗа добу на території Донецької та Луганської областей зафіксовано 13 обстрілів бойовиками населених пунктів. В результаті чого 4 мирних жителів зазнали поранень.\nПро це повідомляє прес-центр АТО на своїй сторінці в соцмережі. "Через неможливість розхитати оборону сил АТО терористи гатять з усіх стволів по мирних містах та селех. За добу на території Донецької та Луганської областей зафіксовано 13 обстрілів населених пунктів", - говориться в повідомленні.\nЧитайте такожБіля Нікішиного сили АТО відбили три спроби атак бойовиків\nЗокрема, в Луганській області обстріляні такі населені пункти: Артема, Трьохізбенка, Макарове, Станично-Луганське , Щастя, Верхня Вільхова, Геївка, Вільхове, Причепилівка.\nНа донецькому та дебальцевському напрямках: населені пункти Пєски, Славне, Новомихайлівка, Березове , Опитне, Тоненьке, Мар'їнка, Веселе, Новобахмутівка, Троїцьке, Нікішине , Артемово, Орлово-Іванівка, Шуми, Кам'янка.\n4 цивільних особи отримали поранення в результаті обстрілу терористами з АГС смт. Станиця Луганська зі сторони міста Луганська.\n"Для захисту мирного населення українські гармаші виконали за добу 29 вогневих ударів. Інформація про втрати живої сили та техніки ворога а також знищення його вогневих позицій уточнюється", - говориться в повідомленні.\n"Влучну стрільбу продемонстрували бойові розрахунки зенітників сил АТО. В одному з секторів відповідальності сил АТО, українські воїни вправним пострілом із ЗУ-23-2 при спробі прольоту над позиціями сил АТО збили БпЛА, йомовірно виробництва РФ", - підкреслюється в повідомленні, й додається, що сепаратисти та російські найманці постійно несуть великі втрати і скаржаться своїм господарям на власну військову неспроможність.


Репетитор Зарубіжної літератури - ж/м 335 район, Харків\nРепетитор Зарубіжної літератури Харків, ж/м 335\nРепетитори зарубіжної літератури - ж/м 335, Харків\nЯкісно підготую до ЗНО та допоможу з домашнім завданням.\nЧому слід працювати саме зі мною? ✓ До кожного учня намагаюсь знайти індивідуальний підхід. Вважаю обов’язковим встановити з усіма адекватні дружні відносини, без усяких деспотичних і диктаторських моментів, які, нажаль, не є рідкістю у навчальних закладах. ✓ Маю опрацьовану методику викладання дистанційно, яка зараз дуже актуальна. В наявності: медіафайли (презентації, відеоматеріали, іноді пі...\nЗарубіжна література Українська мова Гра на фортепіаноПоказати всі\nВикладаю українську мову та літературу. Також англіцську мову. Підготую учня до ЗНО, та покращу знання з предмету на 100%. Також граю на фортепіано\nНавчаюсь в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С.Сковороди. Люблю дітей , та обожнюю працювати з ними. Завжди знаходжу спільну мову з учнями, намагаюсь приділити багато уваги методиці викладання, для того,щоб урок не був нудним, а цікавим. Також маю музичну освіту, навчу грати на фортепіано, та розвину любов до музики\nЗарубіжна література Українська мова Історія УкраїниПоказати всі\nРепетитори зарубіжної літератури ж/м 335. Репетитори Харків — Знайти кращого репетитора легко!\nРепетитор Харків - анкети та рейтинг репетиторів. Послуги репетиторів у Харкові. Репетитори Харків - всі райони міста. Репетитори світової літератури ж/м 335


Мінекології: 100 днів неоднозначних рішень » Слово і Діло\nМінекології: 100 днів неоднозначних рішень\n20 березня 2015, 18:36\nВ новому Кабміні є декілька міністерств, діяльність яких мало чим запам’яталася українцям за останні 100 днів. Серед них – Міністерство екології та природніх ресурсів. Очолив відомство молодий та амбітний юрист Ігор Шевченко. При розподілі міністерських портфелів, квота Мінекології була закріплена за фракцією «Батьківщини». Втім, за інформацією ЗМІ, запропонувати кандидатуру пана Шевченка на посаду міністра лідера партії «Батьківщина» Юлію Тимошенко попросив сам Президент Петро Порошенко.\nВже в січні 2015 року нового очільника Мінекології публічно звинуватили у працевлаштуванні в Міністерство одіозних кадрів, близьких до екс-міністра енергетики Едуарда Ставицького. Пан Ставицький був особливо близький до колишнього президента Віктора Януковича та його найближчого оточення та брав активну участь у різноманітних корупційних оборудках пропрезидентської «Сім’ї». Зокрема, про резонансні подробиці старих корупційних схем під патронатом нового керівництва Мінекології у своєму блозі розповіла екс-уповноважений уряду України з питань антикорупційної політики, а нині народний депутат від «Народного фронту» Тетяна Чорновол. Мова йде про продовження корупційних діянь щодо утилізації шкідливих відходів під керівництвом колишніх соратників режиму екс-президента Януковича, а саме пана Іллі Марчевського.\nЕксперти-екологи в один голос говорять про продовження корупційних схем в Мінекології та вказують на некомпетентність самого міністра саме в проблемах фахового впровадження екологічної політики в Україні. «Крім того, немає апарату, команди Мінприроди. За весь час 100 днів призначена одна кандидатура лише буквально місяць тому. Кабінет міністрів постійно блокує і відхиляє його кандидатури, аргументуючи це тим, що вони не пройшли процедури перевірки на держслужбу. Але насправді існує велика ймовірність того, що йде партійна боротьба. У міністра є своя тіньова команда радників, а апарат працює окремо», – розповідає про свої враження від роботи відомства виконавчий директор Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина», співменеджер групи «РПР-довкілля» Олена Кравченко. Висловила сумніви у компетенції нового міністра і голова Всеукраїнської екологічної ліги Тетяна Тимочко. На її думку, найбільше запитань викликає саме кадрова політика нового очільника Мінекології. «Я вважаю, що в деякі органи влади «люди Януковича» не тільки повертаються, але вони звідти й не виходили. Відсутність у нового міністра профільної освіти, досвіду роботи в такій галузі, нерозуміння складності й гостроти екологічних проблем, слабкість волі до подолання корупції, і головне – відсутність бачення реформи природоохоронної галузі, не дає підстав сподіватись на позитивні зміни», – вважає пані Тимочко.\nБезумовно, найбільший резонанс в експертному середовищі та серед громадськості викликала неоднозначна ініціатива Мінекології зменшити радіус площі так званої 30-кілометрової зони довкола сумнозвісної Чорнобильської атомної електростанції до 10 кілометрів. Експерти вважають, що смілива ініціатива відомства – ніщо інше, як спроба чергової корупційної оборудки з підвідомчими земельними ресурсами. Небезпека полягає не лише у забрудненості території довкола ЧАЕС, але й у планах Мінекології автоматично зменшити кількості людей, які мають статус чорнобильців. Тобто в уряді в черговий раз використовують сумнівні підходи щодо економії на пільгах для постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС. «Сьогодні Мінекології не вирішує екологічних проблем. Мінекології в погоні за надприбутками. Це показує остання ситуація з рішенням зменшити зону ЧАЕС. Мінекології займається зароблянням коштів та видачею ліцензій на використання природних надр, а не питаннями екологічної кризи. За цим стоїть лише зменшення витрат на чорнобильські програми. За 100 днів людина, яка очолює таку структуру, має показати хоча би якийсь результат, але цього не сталося», – впевнений спеціаліст з питань охорони здоров'я та екології Володимир Каспрук. «Територію можна буде використовувати під нове виробництво, тобто в такий спосіб можна починати будівництво нових підприємств. Мінекології шукає способи заробити на «зоні відчуження», хоча ЧАЕС буде небезпечною ще 20 тисяч років», – підтверджує слова свого колеги експерт з екологічних питань Олександр Мазуркевич. Крім того, на думку екологів, ініціатива Мінекології може стати в нагоді в черговому перерозподілі бізнесових сфер впливу – наприклад, для «резервування» колишніх забруднених територій ЧАЕС для нових об’єктів промисловості чи будівництва.\nСистема народного контролю «Слово і Діло» зафіксувала всього 5 обіцянок нового міністра екології та природніх ресурсів. Зокрема, пан Шевченко пообіцяв оновити Національну екологічну стратегію протягом 2015 року та призначати директорів природних заповідників за результатами відкритих та прозорих конкурсів. Також в Мінекології обіцяють залучати інвесторів для побудови сміттєпереробних заводів біля переповнених полігонів та розробити якісну нормативну базу, що регламентуватиме всі аспекти отримання документів дозвільного характеру для дотримання екологічних стандартів. Також серед позитивів у роботі Міністерства слід нагадати про підписання грантової угоди з ЄБРР про надання 350 млн євро на добудову захисної споруди Чорнобильській АЕС. Також міністр затвердив міжурядовий договір між урядами України та Німеччини в рамках німецького гранту на 14 млн євро до 2020 року, який передбачатиме створення екологічної поліції, захисту заповідників, запровадження супутникового моніторингу по контролю за вирубкою лісів.\nКритика екологів щодо некомпетентності нового міністра має право на існування. Втім, не слід забувати, що нинішній міністр – фаховий юрист та має неабиякий досвід та зв’язки в вітчизняних юридичних колах. Ймовірно, його призначення пов’язано саме із розробкою досконалої юридичної бази для вирішення усього масиву екологічних проблем в Україні. Одним із ключових завдань, визначених керівництвом міністерства, є законодавче закріплення прозорих правил конкурсної видачі та анулювання ліцензій на надрокористування з чітким переліком підстав і процедури їх анулювання, публічної процедури вибору ліцензіата, а також створення системи виявлення і недопущення до надрокористування несумлінних і фіктивних (підставних) юридичних осіб. Треба віддати належне – перший крок у цьому напрямку Ігор Шевченко вже здійснив: Мінприроди відкрило для загального доступу інформацію про власників усіх спецдозволів на розробку родовищ природних копалин, а також підстави та спеціальні умови для видачі таких дозволів. Тепер відповідна інформація стала доступною на окремому сайті і може слугувати першим реальним кроком для подальшого попередження корупційних дій у сфері видобування корисних копалин.


Kostiantyn's blog: About Android Market\nякби я був Джоелем Спольскі, то обов"язково написав би статтю "Google, забери безкоштовні аплікації з маркету" або "Програмісти, припеніть писати під маркет". Скоріше - перше\nЯ вам зараз поясню. Зайдіть в анлроід маркет - там тисячі, десятки тисяч додатків, і більшість з них безкоштовні. Класно? Жахливо! Скажим ні безкоштовному софту! Чому? Бо все що там є безкоштовного - то якесь напівмертвонароджене убожество! Наприклад, давайте пошукаємо трекер для бюджету. Вау! пару десятків аплікух готові допомогти мені з моїми особистими фінансами... але яку ж обрати? функціонал у всіх схожий (якщо аплікуха дійсно буде виконувати обічяні функції)... мммм... навіть не знаю що взяти... усі мають якийсь базовий набір, усі схожі між собою як близнюки, вибрати щось не можливою Більш того - функціонал занадто примітивний - тобто таке різноманіття нічого не дає.\nОк, давайте пошукаємо серед платних додатків. Тут вибір куди поменше - і так, це тішить! Аплікухи вже мають функціонал покраще... але всеріно не те що треба. Наприклад, хотілося б бачити можливість витрачати в різних валютах з автоматичною конверацію в базову (тобто, наприклад я випав каву за 8 баксів в старбаксі і вніс цей видаток як $8, а в репорті це автоматично конвертнеться в гривні і запишитсья як 40грн). Або, наприклад - бачити динаміку витрати... Є, є подібні додатки - якщо передивитися з десяток - то щось цікаве можна знайти. так в чому причина? саме в різноманітті безкоштовних аплікух і криється корінь зла. дуже просто не знайти класну, функціональну, стабільну аплікуху в горі сміття з безкоштовних студенських поробок на маркеті, навіть якщо я готовий оплатити гарну платну програму. Але ціна теж залишає питання - ну що це за ціни в 1-2 бакси? це менші ніж ціна квитка в міському автобусі. Чому аплікуха в яку вкладено знання, досвід, час коштує як літер пального? Припустимо, що 10 євро це для деяких ринків забагато - то може маркету (тобто гуглу) слід задуматися над можливістю продавцям диференціювати ціни по країнах? Щоб отримувати адекватні об"єми продаж в різних регіонах світу.\nБо наразі не дивно, що немає серйозних гравців на ринку - продати тисячу додатків (подивіться на статистику продаж) - це вже успіх, парадоксально - це принесе лише кілька тисяч (в залежності від ціни додатку)... тобто, якщо ви напишете гарну програму, і вирішете її продавати - то після цього всього гемору можна заробити на пляшку пива і нову туфлі дружжині. Воно того варто? Наразі, писати якісний, функціональний софт під андроід банально не вигідно. А якщо ви з такої неблагополучної країни як Юкрайна - то доведеть мати купу гемору і фінансові втрати при виводі цих коштів, да-да. От, тому це все дуже сумно і при рості кількості додатків на маркеті, їх якість буде знижуватися, а ймовірність знайти справді гарний додаток, навіть за кошти - зменшуватися\nОпубліковано KOSTIANTYN Kudriavtsev о 16:23\nRabbitVCS - greate SVN client for Linux


Найкращі клініки Ізраїлю —\nЛікування в кращих клініках Ізраїлю\nВ Ізраїлі існують понад 370 лікарень, з них 46 клінік загального профілю, 13 психіатричних, решта — для хронічних хворих та реабілітаційні центри. Основний потік іноземних туристів приймають кращі клініки Ізраїлю, серед яких — приватна клініка «Ассута», медичний центр «Іхілов», державні лікарні Шиба, імені Рабина, Асаф Арофэ. У рейтингу клінік Ізраїлю вони незмінно займають провідні позиції.\nНа нашому сайті у Вас є можливість отримати пропозицію щодо лікування 5 провідних клінік Ізраїлю. По ньому Ви порівняйте можливості кожної з них у лікуванні конкретного захворювання і вартість послуг. Для цього необхідно зробити кілька кроків:\nВизначте список клінік, які Вас цікавлять. Зверніть увагу на унікальну пропозицію нашого центру: відправивши запит, Ви зможете звернутися відразу в 5 клінік.\nЗаповніть контактну форму з описом Вашої проблеми.\nЛікар-консультант центру надасть Вам докладний план лікування з ціновою пропозицією.\nЗа можливостями лікувального закладу Вам запропонують інформацію по спеціалізації даної клініки, наявності потрібних фахівців і обладнання для лікування саме вашої хвороби.\nРозгляд ваших медичних документів лікарем-фахівцем і його рекомендації лежать в основі цінової пропозиції, яке ми Вам надішлемо.\nАналіз інформації про медичних клініках Израилья, наші поради допоможуть Вам правильно визначитися з місцем лікування в Ізраїлі.\nПровідні клініки Ізраїлю\nМедичний центр Ассута — це перша приватна клініка в Ізраїлі, заснована в 1934 році лікарями вихідцями з Німеччини. У 2009 році було закінчено будівництво лікарняного комплексу, який був визнаний одним з кращих в Європі.\nМедичний центр Рабін\nМедичний центр «Асаф-ха-Рофе» стоїть на третьому місці серед державних лікарень Ізраїлю, будучи одним з найбільш великих медичних центрів країни.\nЛікарня Шиба (Тель-ха-Шомер)\nКороткий опис статті: клініка медицина Лікування в кращих клініках Ізраїлю (Іхілов, Ассута, Асаф ха Рофе). Як організувати лікування у провідних ізраїльських клініках\nДжерело: Кращі клініки Ізраїлю\nКлініка альтернативної медицини медичного центру Хадасса, Ізраїль\nКниги, методичні рекомендації, авторські статті по китайській


Росія не винна Савченко шокувала заявами в ефірі російського пропагандистського каналу ФОТО\nON-LINE четвер 09 липня\nРосія не винна: Савченко шокувала заявами в ефірі російського пропагандистського каналу (ФОТО)\nІнтерв’ю з нею вийшло на каналі «НТВ»\nСкандальна Надія Савченко поспілкувалась із російськими пропагандистами, повідомляє Вголос.\nТак, відповідаючи на запитання: «Хто в Україні організував Майдан?», Савченко заявила, що\n«Росія тут ні до чого, бо це зробили західні держави».\n«Ні помаранчева революція, ні революція гідності у нас не відбувалися з подачі РФ. Вони відбувалися з подачі західного цивілізованого світу.\nСаме через це зараз не розслідуються розстріли під час Революції Гідності».\nПри цьому сайт «КОРУПЦІЯ Інфо», подаючи ще більше цитат, зазначає, що Надія Савченко уже встигла прокоментувати своє скандальне інтерв’ю і написала таке (текст подаємо без змін):\n«Останнім часом суспільство, від дійсно важливих проблем, відволікають скандалами у ЗМІ і скандалами із самою роботою журналістів. Топ темою були останні інтерв’ю Дмитра Гордона.\nДля всіх критиків пропоную порівняти чистоту і чесну відкритість роботи Гордона і брехливу підлість рос-змі.\nЗвісно ж в німецьких ЗМІ нічого не висвітлили, проте в рос-змі виходить фейковий фільм із заголовками «Савченко проти Зеленського» .\nРозмова так собі, нічого цікавого. Але скандалу буде на РФ і в Україні на «мільйон»! Отак працюють продажні пропагандистські ЗМІ щоб задурювати людям голову і відволікати від дійсно важливих проблем!»


Суд збільшив розмір застави водієві, який збив двох підлітків у Харкові - MediaPort\nЗбільшити суму застави просило обвинувачення. Як розповіли у Харківській обласній прокуратурі, під час обрання запобіжного заходу 34-річному водієві призначили арешт на два місяці із можливості внести заставу у 340 500 грн. Обвинувачі вирішили, що сума замала, і подали апеляцію. 18 листопада апеляційний суд частково задовольнив скаргу.\n«Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу та призначено для підозрюваного заставу у сумі 3 млн 178 тис. грн», — мовиться у повідомленні прокуратури.\nВодія звинувачують у порушенні правил дорожнього руху у нетверезому стані (за ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України). Йому загрожує до восьми років ув’язнення з позбавленням права на кермування на такий саме термін.\nПрокуратура в апеляційному порядку домоглась збільшення суми застави водію, який скоїв наїзд на дітей Ухвалою...\nОпубликовано Харківська обласна прокуратура Четверг, 18 ноября 2021 г.\nЗа інформацією пресслужби Харківської міськради, 18 листопада діти ще були у лікарні.\nАварія сталася 11 листопада на перехресті проспекту Науки та вулиці Тобольської. Водій позашляховика Toyota, який їхав на червоне світло, збив на пішоходному переході 13-річних хлопця і дівчину. Дітей доправили до лікарні з травмами голови та забоями.\nКиївський районний суд Харкова 12 листопада арештував водія на два місяці, але дозволив внести заставу.


Копи зловили свого боса п'яним за кермом\nГоловна > #Соціалка > Копи зловили свого боса п'яним за кермом\n#Соціалка 03.05.2016 15:48\nВисокопоставлений поліцейський в стані алкогольного сп'яніння був затриманий своїми колегами сьогодні вночі. Офіційно прізвище порушника не називають. Але одеські ЗМІ через свої джерела в правоохоронних органах уже дізналися, що п'яним був затриманий Олександр Гайваненко.\nФакт затримання співробітника поліції в стані алкогольного сп'яніння підтвердили в прес-службі Національної поліції в Одеській області, однак більш детальною інформацією вони не поділилися, пославшись на незнання деталей того, що сталося.\nДо сих пір невідомо, скільки проміле було в крові співробітника поліції Суворовського відділу поліції. Також немає інформації про статтю, згідно з якою оформлено матеріали справи за фактом водіння в нетверезому стані високопоставленого копа.\nЗа інформацією одеських ЗМІ, які посилаються на свої джерела в поліції, стало відомо більше деталей про затримання.\nЗа інформацією джерела, Олександр Гайваненко, будучи в стані алкогольного сп'яніння за кермом свого автомобіля, перевищив швидкість і вже на вулиці Молодої Гвардії його транспортний засіб був зупинений співробітниками патрульної поліції.\nПорушник правил дорожнього руху був доставлений в райвідділ для з'ясування особи. Але представлятися чоловік не захотів і, чи то від сорому, чи то від усвідомлення того, що сталося, закрився в одному з кабінетів відділення поліції. Порушник самостійно вийти не бажав, тому був силою витягний звідти співробітниками поліції.\nЗа інформацією джерела, на заступника начальника розшуку Суворовського відділення поліції були оформлені матеріали за керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння.


Купити Ручка двері внутрішня перед/зад права (сіра) (a11-6105450al) для Chery Amulet (A11-A15). Ціна 66 грн.\nРучка двері внутрішня перед/зад права (сіра). Артикул: a11-6105450al\nУ нашому інтернет-магазині v-tochku.com.ua Ви можете купити Ручка двері внутрішня перед/зад права (сіра) (артикул a11-6105450al) для Чері Амулет (А11-А15). Ми пропонуємо купити недорогі та якісні оригінальні запчастини для китайських автомобілів без посередників на пряму зі складу. Для цього Вам необхідно просто залишити заявку на сайті. Доставка в усі міста України.\nРучка двері внутрішня перед/зад права (сіра) застосовується для автомобілів китайського виробництва Chery Amulet (A11-A15). Ціна на Ручка двері внутрішня перед/зад права (сіра) – 66 грн.\nУвага! Неправильне встановлення або заміна запчастини, може привести до неполадок в роботі автомобіля і зменшити термін служби запчастини Чері Амулет (А11-А15). Рекомендуємо міняти Ручка двері внутрішня перед/зад права (сіра) (артикул a11-6105450al) на спеціалізованих СТО.\nМи будемо вдячні, якщо Ви залишите відгук про товар Ручка двері внутрішня перед/зад права (сіра). Ваш досвід покупки, ремонту або заміни цієї деталі буде корисним для інших покупців запчастин.\nРучка двері внутрішня перед/зад права (чорна) PREMIUM\nЄ на складі (120 шт.)


Тернопіль сьогодні: Громадянська асамблея України 2012\n22 березня у Києві, в Українському домі, відбувся IV Форум Громадянської Асамблеї України “Криза демократії в Україні. Позиції громадянського суспільства”. На форум прибуло близько 400 делегатів. Зокрема, тут чи не вперше зустрілися разом і презентували себе одне одному такі нові громадські рухи, як «Ми європейці», САМ, ініціатива «1 грудня». Також серед учасників - представники Партнерства «Новий громадянин», руху «Стоп цензурі», правозахисники, активісти регіональних організацій.\nПодії того дня підігрівалися інтригою, чи ухвалить Верховна рада закон про громадські об'єднання. Так, для багатьох громадських діячів, як от Максима Лациби, керівник УНЦПД, день розпочався із пікету під стінами парламенту з вимогою ухвалення даного закону. До кінця дня стало відомо, що більше 330 депутатів підтримали законопроект.\nЦентральними питаннями обговорення на ГАУ 2012 стали майбутні парламентські вибори, кращі практики самоорганізації в громадянському суспільстві України та Конституційна асамблея України. Відповідно, одночасно працювало три секції.\n«Радянський символ серп і молот перефарбований в українські національні кольори – власне, так правозахисна спільнота оцінює потуги влади щодо імітації процесів демократії», - зазначила правозахисницяОлександра Матвійчук і закликала свідому громадськість діяти на випередження.\nВ рамках секції «Громадянське суспільство України: кращі практики самоорганізації» Максим Лациба, керівник УНЦПД, розповів про діяльність Координаційної ради з питань розвитку громадянського суспільства»:\nЕксперт висловив сподівання, що цей орган не використовуватиметься владою з метою піару і справді дієво працюватиме, незважаючи на те, що у складі цієї ради представники НУО не складають навіть половини (всього в раді 43 члени, з них – 16 представників громадських організацій). За його словами, можливо, незабаром буде створена інтернет-сторінка Координаційної ради з питань розвитку громадянського суспільства.\nОлексій Хмара, президент ТОРО, розповів про те, на якому етапі роботи зараз перебуває Партнерство «Відкритий уряд».\nЯк повідомив Олексій Хмара, очікується, що 30 березня у клубі Кабміну буде презентовано план про реалізацію ініціативи Партнерства «Відкритий уряд». Зараз Олексій Хмара закликав усіх зацікавлених прочитати урядовий проект плану і обміркувати його положення.\nПро свої практики самоорганізації розповіли ряд регіональних НУО. Зокрема, МГО «Файне місто»(Тернопіль) існує тільки п’ять місяців, але за цей час встигло отримати цікавий досвід, про що розповів активіст організації Рустам Ергешов.\nЮнак зазначив про пасивність молоді і слабкість комунікації між НУО. На власному досвіді МГО «Файне місто» зіткнулося із практикою створення громадських організацій під політичні партії і політизацією громадського руху.\nНа секції «Громадянське суспільство України: кращі практики самоорганізації» час від часу було чутно зауваження про невідповідність доповідей назві секції, спалахували короткочасні суперечки. Чи то через брак часу, чи з інших причин, але не всі охочі змогли виступити.\nНе дали слова і активістам ГО «Європейська молодь України». Зокрема, молоді люди мали претензії, що вони подавалися на Форум громадянського суспільства у Познані і нікого з їх організації не відібрали. Згодом кореспондент Громадського простору поспілкувалася з представницею запорізького осередку ГО «Європейська молодь України»:\n«За два роки ми провели близько двадцяти проектів. Це як проекти регіонального рівня, так і масштабніші, грантові, як от «Європейський парад»… Мені хочеться, щоб ми менше говорили і більше діяли! Це все реально зробити. Виходьте, дійте, об’єднуйтеся, і все в Ваших руках!», - сказала Юлія Кровенко.\nФорум відбувся за підтримки МФ "Відродження".\nОпубліковано Василь Ханас о 14:25\nМітки: ГАУ, громадські організації, Київ, форум


14:26 17 Лютого 2018\nДіти львівських шкіл брали участь у сценічній фотосесії у костюмах за світлинами із життєпису Івана Франка.\n23 лютого у Домі Франка о 15:00 відбудеться презентація проекту «Фотографія, що оживає». Про це йдеться на сторінці події у Facebook.\nЦе спільний проект Дому Франка та Першого українського театру. Діти з майже 30-ти шкіл Львова мали змогу приміряти на себе образ з історичного минулого та взяти участь у сценічній фотосесії у костюмах за світлинами із життєпису Івана Франка.\n«Як відомо, фотографія – це міні-спектакль, де моделі – актори, а фотограф – режисер. За допомогою таких постановок діти разом із організаторами проекту мали гарну нагоду відтворити історичні світлини у сучасній інтерпретації, пригадати події життєвого шляху Івана Франка. Крім того, це – чудова можливість за допомогою перевтілення зрозуміти, що минуле було також кольоровим, і не варто його уявляти, як щось давнє й забуте, і тільки в чорно-білих кольорах! Саме це допомагає сприймати історію, літературу як близьке, а не нудне та непотрібне», – йдеться у повідомленні.\nПроект розпочався у грудні 2016 року. Сьогодні альбоми з такими фотографіями є у кожній школі Львова.\nТЕГИ: Дім Франка, Дім Франка Львів\nУ Львові говорили про Франка по-новому. Відео із проєкту «POETY. Діалог поколінь»


Ахметов закриває мережу супермаркетів "Бруснічка" в Донецьку\nГоловна > #KиївГрад > Ахметов закриває мережу супермаркетів "Бруснічка" в Донецьку\n#KиївГрад 16.05.2015 12:51\nМережа супермаркетів «Бруснічка» припиняє свою роботу в Донецьку - магазини проводять розпродаж товарів і, що показово, торгового обладнання.\nПро це повідомляє видання «Донецькі вісті» з посиланням на джерела в Донецьку.\nОфіційних коментарів поки немає, але продукти в магазинах розпродають з 50% знижкою, у ряді випадків повідомляють про демонтаж торгового обладнання. Нових надходжень немає, а крім того, пропали фірмові пакети.\nАналогічна інформація надходить також від жителів Макіївки і Горлівки.\nЗа інформацією джерел видання, керівництво "ДНР" прийняло рішення про «націоналізацію» мережі магазинів «Бруснічка» та ряду інших магазинів. Як вказано, їх передадуть російській мережі супермаркетів «Пятерочка». Зараз видання чекає коментаря від російського представника цієї мережі.\n«З політичної точки зору закриття мережі магазинів Ріната Ахметова в Донецьку і Горлівці складно переоцінити. Це говорить про те, що ведучий бізнесмен регіону не бачить перспектив з розвитку торгівлі на окупованих територіях, поступаючись площею росіянам», - стверджує видання.\nТим часом, донеччани свідчать, що і роздрібна мережа «Паралель», що також належить Ахметову, демонструє ознаки нестабільності.