Євангеліє від святого Луки - Методи читання Біблії - Духовна пожива - Парафія св. архистратига Михаїла м.Калуш\nП`ятниця, 27.04.2018, 09:25\nЄвангеліє від святого Луки\n1. Традиції та структури книги.\nЛука єдиний з чотирьох євангелистів, який розпочинає свій твір прологом (вступом) (Лк.1,1-4). У ньому відкриває нам те, що було методом його праці. Основу євангелія становлять «події» Ісуса (Лк.1,1), те,що сталося від початку (Лк.1,3).\nУсі ці події були пережиті наочними свідками (Лк.1,2), які після воскресіння Ісуса та зіслання Духа стали слугами Слова (Лк.1,2). Поволі, спершу в усній традиції, опісля в перших написаних документах, ці традиції церковної проповіді творили колекції (притчі, оповідання про кінець світу, дискусії з фарисеями), що в певний момент, скоріш за все в 65-70 роках після Христа, спричинилися до першого написаного Євангелія – від святого Марка.\nЛука був добре ознайомлений з першим Євангелієм та дуже тісно наслідує його й точно дотримується його розповідної послідовності. Однак, вставляє великі нові розділи, в яких фігурують власні традиції, та інші, спільні з Матеєм. Ці останні вчені-біблісти називають джерело Q («Quelle», що по-німецьки означає «джерело») або джерело «logia» («logia» з грецької «слова»), оскільки ці традиції створені переважно зі слів Ісуса Христа. Основні вставки Луки до плану Євангелія від Марка: Лк.1-2 (дитинство), Лк.6,20-8,3 та Лк. 9, 51 – 18,14 (подорож до Єрусалиму). Але, незважаючи на те, що багато використовував Євангеліє від Марка, Лука, як і решту євангелистів, є більш, ніж просто укладач, він не обмежується копіюванням Маркового Євангелія, але вносить у своїх традиціях важливі зміни, які часто відкривають богословські особливості автора та його спільноти. Наприклад, опускає певні суто юдейські теми, які важко було б зрозуміти його геленістичній спільноті (Мр.7,1-23); видаляє деякі оповідання, де Ісус з’являється із «занадто» людськими характеристиками (Мр.3,5; 10,21; 13,32; 15,34) чи з поваги до апостолів видаляє тексти, де Ісус грубо промовляє до апостолів (Мр.4,13; 9,10.32 наст.; 10,35-45). Можливо, ці видалення відображають часову віддаль віж Лукою та тими подіями; додає деякі стишки, де з’являються вибрані теми його богослов’я: універсалізм (Лк.3,6), молитва (Лк.4,14), відречення дібр, щоб наслідувати Ісуса (Лк.5,11.28) і т.д.\nЩо можемо сказати про власні традиції святого євангелиста Луки? Майже третину його Євангелія становить цей матеріал. Ми зустрічаємо в ньому Євангеліє дитинства, яке практично незалежне від Марка, деякі чуда (воскресіння сина вбогої вдови з Наїну, оздоровлення десятьох прокажених та ін.), багато притч (добрий самарянин, блудний син, багач і Лазар, фарисей та митар та ін.), важливі оповідання (Закхей та учні з Емаусу). У тих власних традиціях видіялються теми, дуже близькі до богослов’я Луки (милосердя, убогість та багатство, молитва та універсалізм), і це мало би бути причиною, чому Лука перейняв їх з усної традиції та включив до свого Євангелія.\nЛука об’єднав усі ці традиції, як сказано у вступі, намагаючись написати за порядком (Лк.1,3). Тобто, його Євангеліє не є простим зібранням слів та діянь Ісуса. Але, вивідавши все докладно та мудро уклавши, він намагається представити церковну проповідь про Ісуса найбільш відповідним способом, щоб «зрозуміти, усвідомити автентичність вчення» (мати стійкість науки, яку прийняв) (Лк.1,4), яку отримали вірні його спільноти.\nМожемо так поділити Євангеліє від Луки:\nПролог (всуп) (Лк.1,1-4)\nІ. Представленя ісуса (Лк.1,5-4,13)\n1. Звістка про народження Івана та Ісуса (Лк.1,5-56)\n2. Народження Івана та Ісуса Христа (Лк.1,57-2,52)\n2. Початки діяльності Івана та Ісуса (Лк.3,1-4,13)\nІІ. Діяльність Ісуса в Галилеї (Лк.4,14-9,50)\n1. Об’явлення Ісуса та ставлення до нього (Лк.4,14-6,11)\n2. Навчання та чуда Ісуса (Лк.6,12-8,56)\n3. Об’явлення учням (Лк.9,1-50)\nІІІ. Подорож до Єрусалиму (Лк.9,51-19,28)\n1. Наслідування Ісуса та надія на Отця (Лк.9,51-13,31)\n2. Трапеза любові (Лк.13,22-17,10)\n3. Прихід Царства (Лк.16,11-19,28)\nІV. Діяльність Ісуса в Єрусалимі (Лк.19,29-21,38)\n1. Вхід до храму (Лк.19,29-46)\n2. Суперечки із старшими Ізраїля (Лк.19,47-21,4)\n3. Есхатологічна промова (Лк.21,5-38)\nV. Страждання та воскресіння (Лк.22,1-24,49)\n1. Страждання і смерть Ісуса (Лк.22,1-23,56)\n2. Воскресіння та з’явлення воскреслого Христа (Лк.24,1-49)\nЕпілог: прощання Ісуса (Лк.24,50-53)\nУ пролозі автор пояснює причини, які призвели до написання нового оповідання про Ісуса та про використаний метод.\nПерша частина – ніби диптих, в якому автор робить паралель між дитинством та початковою діяльністю Івана Хрестителя та Ісуса, щоб підкреслити вищість Ісуса і перехід від часу Ізраїля (представленого Іваном) до часу Ісуса Христа.\nДруга частина описує діяльність Ісуса в Галилеї. За допомогою слів та діяння таїнства своєї Особи Він відкривається Ізраїлеві. Хоча багато-хто Його відкидає, деякі вирішують наслідувати Ісуса як учні.\nТретя частина, подорож до Єрусалиму – центральна частина Євангелія. У ній знаходиться обширна катехеза про різні аспекти християнського життя. Ісус звертаєтся до своїх учнів у дорозі, яка веде до хреста, приготовляючи їх, щоб вони жили і проголошували Євангеліє після Пасхи.\nЧетверта частина розвивається в Єрусалимському храмі. Містить останнє попередження Ізраїлю, щоб він навернувся.\nП’ята частина оповідає про страждання і воскресіння Ісуса. З точки зору Луки – це центральний момент історії спасіння: до Нього прямує час Ізраїля і час Ісуса, від нього народжується час Церкви.\nЕпілог в той же час є переходом до книги Діянь Апостолів, яка починається так, як закінчується Євангеліє: описуючи вознесіння Ісуса Христа.\n2. Автор і його спільнота\nПерший висновок, який маємо зробити, – це визначити автора Євангелія та автора книги Діянь Апостолів. Перше, що вказує на їх ідентитет – це те, що книга Діянь Апостолів починається вступом, подібним до вступу до Євангелія, який скерований до того ж адресата – Теофіла. В ньому Лука натякає на попередній твір. Два твори мають подібну географічну структуру. Євангеліє представляється як зростання з Галилеї до Єрусалиму. Книга Діянь Апостолів – як поширення Доброї Новини від Єрусалиму аж до Риму (Ді.1,8). Але вирішальним аргументом є однорідність стилю та думкок двох творів.\nТрадиційно це Євангеліє приписують Луці, учневі Павла (див. Флм.2,3наст.; Кол.4,14; 2Тм.4,11). Це викликає, проте, серйозні труднощі, передовсім при порівнянні поглядів апостола Павла та його спільнот у книзі Діянь з тим, що з’являється у посланнях Павла. Тому, поважаючи анонімність Євангелія (жодне Євангеліє не говорить, хто є його автором), зможемо дати, однак, деякі характеристики про його автора. Беручи до уваги вступ (Лк.1,1-4), приходимо до висновку, що автор не був свідком життя Ісуса, бо його знання географії та єврейських звичаїв є туманними та, часами, помилковими. Але, окрім цих особистих характеристик, можемо дати також деякі константи його Євангелія, які характеризують не лише особу його автора, але також і спільноту, у якій воно зродилося. Підкреслимо наступні:\nа) Його відкритість для світу та політичної дійсності Імперії: це з’являєтся в першу чергу у його літературній якості, що є набагато кращою у порівнянні з іншими Євангеліями. Знаємо також про вплив грецьких істориків на створення прологу, його натяки на поганську історію (Лк.2,1-2; 3,1); або грецьких поетів (Ді.17,28). Саме ж остаточне географічне місце, для кого написана книга Діянь Апостолів – міста Риму – нас попереджає про його зацікавлення Імперією.\nб) Нова поведінка щодо есхатологічного очікування видається особливою характеристикою спільноти Луки та відкриває важливість фактору часу. До тепер це есхатологічне очікування служило Церкві як застережуючий мотив для заохочення вірних до праведного життя відповідно до проповіді Ісуса. Але коли пише Лука, п’ятдесят чи шістдесят років після смерті Ісуса, ехатологічний стимул зникає. Євангелист намагається заново заохотити свою спільноту перед євангельською вимогою, щоб вона не повернулася до «світського» «поганського» життя.\nг) Це спільнота другої генерації християн, що живе (знаємо точно) поза межами Палестини, у середовищі, географічно та релегійно дуже віддаленому від юдаїзму епохи Ісуса. Єрусалим вже знищений, а його християнська спільнота зникла. Християнство з’являєтся як відносно впливовий релігійний рух у геленістичному середовищі Середземномор’я. Тому Лука та його спільнота намагаються переглянути свою власну ідентичність, беручи за основу слова та діла Ісуса, але не забуваючи про поганський світ, до якого зараз скеровано увагу Церкви.\nґ) Проте, ця спільнота, хоча й віддалена від юдео-християнської концепції віри, почувається спільнотою-спадкоємицею Старого Завіту. Для них християнство – це правдивий юдаїзм. Але це юдаїзм, відкритий для чоловіків і жінок всіх народів та рас (Ді.2,38-39). В цій ситуації та в час, коли Лука писав своє Євангеліє, як тло цієї наполегливості у наступництві історії спасіння та сповненні обітниць, напевно і зроджувалася криза ідентичності. Поступове зникнення юдео-християнства та постійна відмова юдеїв від Євангелія (див. Ді.13,46-47; 28,24-28) могли призвести християнські спільноти, що в основному походили з поганства, до відхилення від попередньої історії (Ізраїль та Ісус). Це не дивовижна гіпотеза, якщо взяти до уваги, що в той час почав виникати гностичний рух, вносячи потужну антиісторичну тенденцію. Віра могла перетворитися в якусь філософію чи духовну спекуляцію. Отож, Лука був зацікавлений не стільки в поясненні провалу навернення Ізраїля до християнства (див. Рим.9-11), скільки протидіяти богословським труднощам, які цей провал зроджував для християн. Що його зобов’язувало – це зосередити свій погляд на житті, стражданні та смерті Ісуса з Назарету.\nЦі фундаментальні характеристики, що відокремлювали спільноту Луки від примітивного юдаїзму та сувогого павлівства, скеровують нас в епоху Церкви, в якій оперується синтезом різноманітних тенденцій, що їй передували.\n3. Історія спасіння і Святий Дух\nЛука – богослов історії спасіння, яку він поділяє на три періоди: історія Ізраїля, або час приготування; Ісус як центр часу (Лк.16,16); та час місії, або Церкви, що починається Вознесінням і П’ятдесятницею.\nЦе бачення історії відрізняється від точки зору Старого Завіту, де центр часу позначений майбутнім приходом Месії. Однак, у погляді на історію для Луки найважливіший час – це минуле, яке не співпадає з есхатологією чи з останочною маніфестацією Бога, але яке є часом Ісуса.\nКрім того, ця історична перспектива є дуже відмінною від тієї, яку представляють новозавітні писання, написані раніше, напраклад, Марко і Павло, які через свою швидку чи близьку есхатологією, навряд чи могли б говорити про подію Ісуса як про центр часу. Лука, отож, своєю пропозицією історії спасіння відповідає на неможливість продовжувати розуміти християнське існування як очікування швидкого приходу Ісуса.\nДе найкраще видно це нове бачення есхатології Луки – це його відчитування «синоптичного апоколіпсису» (Мр.13). Лука заміняє цю мерзоту запустіння (Мр.13,14), чіткий есхатологічний резонанс, облогою Єрусалиму (Лк.21,20) і вводить між землетруси та катастрофи, кінець і переслідування християн, витривання: «але перед усім цим» (Лк.21,12), даючи таким чином зрозуміти, що ці цьогочасні заворушення не треба розуміти як натяки на кінець. Врешті, фальшиві пророки, які прийдуть в ім’я Ісуса, говоритимуть «час наблизився» (Лк.21,8) – власний текст Луки, який він написав для того, щоб дискредитувати проповідь, яка наголошувала б на скорому наближенні кінця.\nЦе поняття історії спасіння поєднує два твори Луки (Євангеліє і Діяння Апостолів – Лк. і Ді.). Євангеліє розповідає про центр часу (Ісус як кульмінація часу Ізраїля та проголошення місії); і Діяння Апостолів розповідають про початкові моменти періоду Церкви, який завершиться Парузією Ісуса.\nАле, можливо, саме Святий Дух дає продовження і динаміку розуміння історії спасіння в Луки. Персонажі в Лк.1-2 у гармонії з пророками Старого Завіту як проголошувачі Месії, з’являються ведені чи повні Святого Духа (Лк.1,15.35.41наст.; 67наст.; 2,27наст.; 36). Ісус – діло Святого Духа від зачаття (Лк.1,35). На Нього сходить в момент хрещення (Лк.3,22) і Його перші слова – це цитування Іс.61,1наст. (Лк.4,18), що показують нам, як усе таїнство Ісуса знаходиться під знаком Святого Духа. Нарешті, воскреслий Ісус предвіщає зіслання Святого Духа на апостолів (Лк.24,49). І, починаючи від П’ятдесятниці (Ді.2,13), Святий Дух – провідник і сила місії Церкви (Ді.1,8; 2,4).\nУ книзі Діянь Апостолів (не забуваймо, що Лука написав свій твір як першу і другу частини одного і того ж твору – Євангеліє та Діяння Апостолів) підкреслює такий же початок у символічному епізоді П’ятдесятниці (Ді.2,1-41) присутність Святого Духа. Цим способом автор симетрично наголошує на діяльності Святого Духа у дитинстві Ісуса та на початках діяльності Церкви. Час Церкви приходить так поєднаний з Ісусом, що представляє продовження у повному сповненні Божого спасительного плану.\nЦя динамічна присутність Святого Духа у житті Ісуса визначає мотив месіянської радості, що пронизує ціле Євангеліє. Насправді прихід спасіння творить клімат радості, що резонує вже від самого початку. Всі персонажі з дитинства Ісуса тріумфують радістю, бо Бог відвідав свій народ (Лк.1,14.44.47; і т.д.). Радість є реакцією народу на чуда Ісуса (13,37). Навернення також є причиною радості (Лк.15,7.10.23). І, на відміну від закінчення Євангелія від Марка (16,8), завершення Євангелія від Луки характеризується переповненою радістю (Лк.24,41.52). Ця радість у Святому Дусі, яку передрікали пророки, стане реальністю, коли прийде спасіння і Месія. Лука вважає все це здійсненим через прихід Ісуса Христа.\nЛуїз Фернандо Ґарсія-Віяна\n(переклад з іспанської: о. Йосафат Коваль, ЧСВВ)\nПереглядів: 1049 | Завантажень: 0 | Рейтинг: 4.5/2


Минув рік, як перестало битися серце гуцульського Маестро — briz-info\nМинув рік, як перестало битися серце гуцульського Маестро\nМинає рік, як замовкла скрипка Романа Кумлика. На якусь мить затихли й інші гуцульські інструменти, на яких грала ця людина-оркестр. Затихли, щоби незабаром знову зазвучати в руках його молодшої дочки Наталі. Бо музика, як і любов, – вічна\nРомко, як усі з любов’ю його називали, крім того, що віртуозно грав на скрипці, мав у собі щось таке, що нікого не залишало байдужим. Заслуговувало подиву, пошанування і високої оцінки. Талант заслуженого працівника культури України Романа Кумлика ще за життя належно поціновано: нагороджено орденом з нагоди 2000-ліття Різдва Христового та орденом "За заслуги" ІІІ ступеня, яким відзначив його Президент Віктор Ющенко.\nТа, мабуть, найвищу оцінку людському життю і ставить саме життя. Коли людина відходить у Вічність, тоді найбільш рельєфно і випукло, найбільш об’ємно і найправдивішими барвами вимальовується її земне життя. Тоді, як ніколи, добре видно, що людина залишила після себе на Землі.\nМелодія Ромкового життя навіть після завершення його земного шляху звучить багатоголосо і темпово. Продовжує діяти важкою працею душі і серця створений за багато років музей гуцульських етнографії, побуту та музичних інструментів, але тепер уже – імені Романа Кумлика. Молодша дочка Наталя каже, що любов до батька дає їй сили і натхнення вчитися грати на скрипці, щоби мережити свої розповіді про татуся його мелодіями. Опанувала вже й цимбали, сопілку, дримбу, телєнку, зозулю..., може заграти на лірі і так, як батько, зажартувати. Саме після батькової смерті ожив у її єстві музика. Наталя відчуває, що батько допомагає їй у всьому. Цю невидиму його присутність очима душі побачили навіть відвідувачі музею, які сказали: "Біля неї стоїть Ромко".\nБог розпорядився так, що навіть останню екскурсію, яку Роман Кумлик провів для гостей музею, зафіксували на відео. Той запис згодом, дізнавшись, що гуцульський Маестро відійшов у Вічність, подарували його рідним, і тепер Ромко знову приходить до гостей свого музею – бажаючим демонструють відео, де Роман Кумлик розповідає, жартує, грає, співає і пританцьовує...\nРомкові було рік і три місяці, коли його маму забрали в Сибір – із їхньої сім’ї тоді аж чотирьох виселили: трьох сестер і одного брата. Звичайно, що мама хотіла дитину з собою забрати, але їй сказали: "Не бери малого – подохнет". І справді, дорога тривала майже місяць, їхали у товарняку, було дуже холодно – адже то був лютий. Майже всі діти, яких батьки взяли з собою, їдучи у невідомість, померли ще в дорозі. Помирали також і дорослі, змучені голодом і холодом. На тих, хто вижив, чекала каторжна, як для жінки, то надзвичайно важка, праця. Наприклад, Ромковій мамі Василині доводилося тягати сапінов колоди. Поки вона відбувала незаслужене покарання в Хабаровському краї, її рідна сестра Катерина з чоловіком Петром Кречуняком ростили і виховували хлопця.\nПетро був музикантом – грав на скрипці. Ромко ще малим хлопчиком придивлявся до його гри, запам’ятовував кожен рух його пальців. Але брати до рук татову скрипку йому було заборонено – на той час надто дорого вона коштувала. Але хлопчина все-таки примудрявся пробувати грати, коли нікого не було вдома. Перед тим, як зняти скрипку зі смичком зі стіни, він уважно придивлявся, як вони там висіли, аби потім точнісінько так їх назад поставити – щоб ніхто нічого не запідозрив.\nДо десятирічного віку Ромко навіть не здогадувався, що Катерина і Петро – це не рідні його батьки. Мабуть, він би цього не знав іще довше. Але одного разу між хлопцями в інтернаті розпочалася бійка і Ромкове серце гострим мечем прошили чиїсь слова: "Ти – не Кречуняк, ти – Кумлик, а твоя мама – воріг народу". Опікуни не зрозуміли, що сталося, коли він, роздягнутий і захеканий, прибіг уночі крізь ліси додому. І тоді, звичайно, мусіли розповісти йому все по-правді: що маму виселили в Сибір, а тато помер ще в 49-му, коли йому ще навіть і року не було.\nРомкові довелося у житті дуже нелегко: одні заздрили його таланту, інші штиркали, що мама – ворог народу.\nЧерез 16 років мама вийшла з ув’язнення на волю, але додому вона не змогла повернутися. Кримських татар виселили із Криму, а ті території заселили западенцями, які з Сибіру поприїжджали. Коли Ромкові було 19, він поїхав до мами у Крим, бо вдома навіть не мав права на прописку. У Сімферополі навчився нотної грамоти, бо хоч грати вмів усе, а нотної грамоти не знав. Там закінчив музичну школу, диригентські курси, працював у Сімферопольському Будинку культури МВС. Через 9 років, коли Ромковій мамі дозволили повернутися на рідну Гуцульщину, вони купили маленьку хатку у Верховині, біля якої було сміттєзвалище. Цілеспрямований і вже добре життям загартований Роман тоді сказав: "Нічого, ми тут зробимо гарну ґаздівку".\nТим, хто сьогодні приходять на це акуратне обійстя, де виросло вже аж дві чудові хати, звичайно, важко повірити в те, що на цім місці було сміттєзвалище. Але це гарний приклад того, як людина облагороджує світ і простір навколо себе.\nРоман не цурався жодної фізичної роботи, – з болем втрати і, водночас, із вдячністю за все розповідає дружина Марія. – Він удома майже все робив своїми руками: заливав фундамент під новобудову, копав дренажі після повені, яка на нашій присадибній ділянці зробила зарву, облаштовував інтер’єр у кімнатах нашої хати… Коли ми будувалися, Ромко, крім того, що грав весілля, підзаробляв ще в інший спосіб – навіть, робив ремонти, білив класи у Верховинській, Буковецькій школах. І робити ремонти в хатах люди його наймали. Бувало так, що приїде у понеділок зранку з весілля, кілька годин сну і – далі до роботи. Він ніколи не відпочивав. Навіть, коли наше матеріальне становище поліпшилося, він все одно всю домашню роботу любив робити сам». Деякі відвідувачі музею, заставши Романа Петровича, скажімо, за колінням дров, щиро дивувалися, чому він, музикант-віртуоз, не береже свої руки.\nРоман Петрович був дуже дбайливим і добрим сином, чоловіком і батьком. Відвідати на цвинтарі в рідному Ясенові могилку не лише мами, а й опікунів Катерини і Петра – це було для нього святою справою. 50 троянд для дружини у день її ювілею і щирі, як у молодості, слова: "Марусю, я тебе люблю і дякую за все!" і досі гріють серця дочок Лесі й Наталі, які свої сім’ї намагаються будувати за батьковими настановами: що треба бути жертовним, не пам’ятати зла, більше давати людям, ніж від них брати...\nА скільки треба було любові віддати своїм учням, щоби нині вона верталася сторицею. Керовані вдячністю Роману Петровичу, деякі з них, як от Іван Семенюк, готові пожертвувати своїм, таким для кожного дорогоцінним часом і по-батьківськи терпляче допомагати Кумликовій дочці Наталі опановувати нові мелодії. Вийшла з ладу скрипка (бо, як розповідає Наталя, коли помирає музикант, мусить бути якась шкода) – татові щирі друзі теж готові допомогти. А взагалі – друзів у Романа Петровича було дуже багато. "Як приємно чути, коли відвідувачі музею кажуть: "Ми приїхали віддати шану вашому батькові. Ми не тільки відвідували колись його музей – ми були друзями". І такі гості приходять дуже часто", – ділиться сокровенним Наталя.\n"Бог наділив Романа Петровича не тільки музичним талантом, а й особливим даром спілкування з людьми", – каже Степан Паньків, учасник осиротілої капели "Черемош", яка за 18 років своєї активної творчої діяльності зірвала стільки овацій і заслужила стільки слави, не лише в Україні, а й за кордоном, що вистачило б на кілька мистецьких колективів. За час своєї творчої діяльності Роман Петрович грав із різними капелами, та найдовше – з бабинськими музикантами з Косівщини і з капелою "Черемош", із якою 14 років гастролювали за кордоном.\nТо й не дивно, що він так швидко виробив свій фізичний ресурс, – продовжував мережку спогадів Степан Дмитрович. – Адже він горів, як ватра. І щоб піти в інший світ у яскравому полум’ї, треба заслужити в Бога.\nОднак відхід Романа Петровича в інші світи – це велика втрата як для сім’ї, для нашої капели, так і для всієї Гуцульщини і України. Він зумів якось зацікавити людей, щоб вони їхали до нас. Навіть коли приїжджали люди, котрі вперше в житті бачили його, то за півгодини вони вже спілкувалися, як давні друзі, і люди вже почувалися так, наче приїхали в гості до когось рідного. Музей відвідували гості з Донецької області, і москвичі, і з Петербурга їхали, і з Польщі – Роман умів притягувати до себе людей, незалежно від їх поглядів чи національності. Я не кажу, що він був святий чи що. Йому було притаманне все людське. Але свій дар він використовував для гуцульської пропаганди. Він міг, наприклад, п’ять хвилин грати, а десять спілкуватися. І це давало ще кращий результат, ніж саме тільки музикування. Є багато чудових талановитих музикантів, які працюють на високому професійному рівні, але так поєднувати музичний талант, бо він був віртуозом, особливо, що стосується гри на гуцульських музичних інструментах, і дар спілкування з людьми – не зумів ніхто. Це давало несамовитий ефект, люди просто шаленіли. Одне лише його ім’я – Роман Кумлик – означало для людей, що вони тут отримають те, чого не знайдуть ніде. А він, у свою чергу, одразу впізнавав, що люди хочуть. Він умів знаходити в людей позитивні риси і на цьому «грав», а люди йому були вдячні за це. Тому що в будь-якої людини легше спровокувати агресію, ніж її загасити. А люди йшли від нього вже інакшими. Навіть, як ми любимо казати, "маскалі", які не визнавали ні України, ні українців, ідучи від нього, казали: "Слава Україні!". Чимсь таким Роман володів, що умів об’єднувати людей. Кажуть, що незамінних людей нема, але в цьому плані вважаю, що ще багато років не буде когось подібного до Романа Кумлика.\nМи з ним були, як брати, адже ні в мене, ні в нього не було рідного брата. Ми постійно тримали контакт, навіть тоді, коли не було виступів. Тому мені дуже шкода, що він пішов якось так різко і несподівано, на ходу. До речі, він ніколи не їздив у відпустку, на відпочинок, у нього була тільки робота, робота, робота... От як він жив, так у тому скаку його і смерть застала. Інакшого його відходу я собі й не уявляю. І думаю, що його душа й надалі зайнята там постійною працею, як це було при земному житті"...\nФранцузький кардинал Роже Ечегерай – один із найповажніших гостей музею, у Книзі відгуків написав, що коли Роман Кумлик грав, то було відчуття, що тут літають Ангели. Віримо, що гуцульський Маестро продовжує разом із Ангелами грати мелодію Любові.\nАвтор: Людмила Зузяк - журналіст газети "Верховинські вісті"


Головна / Електронна музика / Люсі – Enigma (Альбом)\nувімк. 02.04.2020 02.04.2020 Залишити коментар до Люсі – Enigma (Альбом)\nРелігійні алюзії і застряглі у часі пісні, до яких доклав руку саунд-продюсер «Грибів» Pahatam: все це про студійний альбом київської електро-поп виконавиці Люсі під назвою Enigma. До релізу потрапили три раніше оприлюднені композиції «Марія Магдалина», «Досить» і «Ной», а також ще шість нових пісень.\nEnigma – це дебютний альбом 24-річної київської артистки Христини Варламової ака Люсі. Якщо його назва у вас викличе асоціації з відомою німецькою групою, яка комбінувала церковні пісні з електронною музикою, то ви потрапили в точку. Титульний трек платівки є стовідсотковим відсиланням до цього гурту, але, разом із тим, навколо нього намішано ще й багато чого іншого. У цих піснях чимало релігійних алюзій, міфів, сюжетів про Марію Магдалену, рай і пекло.\nЗа словами Люсі, над платівкою Enigma вона працювала протягом трьох останніх років і подібного альбому в її дискографії вже точно не буде у майбутньому, адже, їй здається, що ці пісні лишилися поза часом і всіма музичними трендами. «Я не ставила перед собою завдання всі пісні прив‘язати до Біблії. Я просто прагнула розповісти певні історії, а алюзії до Біблії зробити їх значно глибшими. Я не є надто релігійною людиною, але я віруюча. Мені близькі такі релігійні поняття як Бог, пекло, рай, тощо. Я приймаю всі ці знання, але вони не є для мене якимось культом», – каже Люсі.\nСаунд-продюсерами альбому стали не останню люди української електронної сцени: Koloah, Bejenec і Pahatam.\nЛюсі – Enigma\nМайже одразу після прем’єри альбому Enigma, задля його підтримки у мережі з’явилося музичне відео до однієї з композицій диску під назвою «На дні». «Дуже символічно викласти відео саме зараз. Адже дно – це місце, де ми можемо залягти на якийсь час, щоб все осмислити і стати іншими», – пише у Facebook Люсі.\nДжамала – Дякую (EP) Джамала – Подих (Сингл) Pianoбой – Кохання (Сингл) Джамала – Подих (Альбом) Panchyshyn – City (Сингл) Jen Beugen – Відчувати (Сингл) Anna-Maria – Разные (Альбом) Notes – Полілог (Альбом) Khaschevska – Плащ кольору неба (EP) КІМА – Хто то? (Сингл) Pianoбой feat. Morphom – На Вершині (Кліп) PALiLAP – Не Відчуваю (Сингл) BROSKO & Alyona (ON I ONA) – Мрія (Сингл) Eddie Feel & Christensonia – Нас запали (Сингл)\nПопередня статтяNAZAR YA – Падаю (Сингл)\nНаступна статтяTHE HARDKISS – Гора (Кліп)\nДруга Ріка – Сьомий день (Кліп)


Німеччина | Хор Веснивка\nВ 2002 році хор брав участь у фестивалі “Галле-Заале” (Німеччина) на батьківщині Генделя. І цього разу після конкурсу на дітей чекала насичена екскурсійна програма: у Дрездені – знаменита Дрезденська галерея, Оперний театр, Дрезден Цвірґер – замок королів; у Ваймарі – могила Ґете, музеї Ґете та Шиллера. Турне відбулось за сприяння аташе з питань культури посольства України в Німеччині Хоролець Лариси Іванівни.\nПотім був виступ у Ніколас Кірхе – Церкві Св. Миколая – у м.Потсдам, за підтримки Українсько-німецького культурного товариства, екскурсії до Сан-Сусі, Глініке-парку, Палацу Цецилінгоф, до російської колонії Александровка у Потсдамі.\nВ Берліні хор був запрошений на прийом до посольства України в Німеччині, де виступив за присутності телебачення України та Німеччини. Також діти відвідали район Фрідріхштадт, визначну Берлінську стіну, історичну будівлю Рейхстагу.\nВ рамках Туру по Європі (серпень 2005 року) відбулась участь хору “Веснівка” у 2-му міжнародному хоровому фестивалі “Touch the Future” (Даннштадт, Німеччина), де разом з європейськими хоровими колективами, такими як Ювентус Вокаліс, Ді Кікерз та ін., хор працював на одній сцені з відомим голівудським продюсером, музикантом та композитором Джоні Джакобсом.\nНезабутніми були екскурсії старовинними містами Німеччини – Хайдельбергом, Франкфуртом-на-Майні. У місті Шпайер хор виступив у Кафедральному соборі.\nНа зворотному шляху з Нідерландів (2007 рік) учасники “Веснівки” завітали до старовинного німецького міста Гамбург. Вони побачили чарівне озеро Альстер, Міську ратушу, Церкву Святого Михаїла, що є символом міста, відвідали знаменитий художній музей Кунстхалле, в скарбниці якого нараховують понад 3 000 полотен живопису та 400 скульптур. Окрасою міста стали знамениті гамбурзькі лебеді.


До свят Вінниця засяє кольорами міського прапору: у місті замінять ілюмінацію - VежA\nДо свят Вінниця засяє кольорами міського прапору: у місті замінять ілюмінацію\n8 Грудня 2016 15:00\nУ Новий 2017 рік Вінниця увійде у новому світлі – в центрі міста повністю замінять святкову ілюмінацію. Різнокольорові вогні замінять і на ялинці – вона засяє “корпоративними” кольорами міста: сріблястим, червоним та золотим.\nЦе кольори нашого міського прапора. Із вулиці Соборної заберемо ілюмінацію, перенесемо її на вулицю Пирогова – від ринку «Урожай» до «Електромережі». А в центрі міста вся ілюмінація буде сріблятою. Гірляндами також будуть прикрашені дерева. Крім того, ілюмінацію розмістимо на першій черзі відреконструйованого проспекту Космонавтів та на в’їздах міста по вулиці Київській та Хмельницькому шосе, – повідомив міський голова Сергій Моргунов.\nРозповів також, що мерія звертатиметься до підприємців у центрі міста, аби вони також прикрашали фасади будівель. Крім того, представники бізнесу можуть взяти участь у конкурсі «Новорічний настрій» на краще прикрашання вітрини та ще й отримати приз – від 10 до 20 тисяч гривень.\nОновленою цьогоріч постане і головна ялинка Вінниці – в зв’язку із тим, що для неї було виготовлено новий каркас, заміни потребували й іграшки та ілюмінація. Так, гірлянди на ній будуть червоного та сріблястого кольорів і частково золотистого. Іграшки ще придатні до використання відреставрують, а також додадуть нові: зірочки, банти кульки. Загалом для прикрашання ялинки Вінниці знадобиться 4000 іграшок та майже 400 тисяч гривень.\nЧи буде у Вінниці штучна ялинка?\nМіський голова зізнався, що місто роздумувало над цим варіантом, проте, виявилося, що штучна ялинка місту обійдеться дорожче.\nШтучна ялинка такого розміру, як зараз встановлюють у Вінниці, коштує 2 мільйони гривень. Виробники дають не більше трьох років гарантії щодо терміну її експлуатації, – сказав мер міста.


Захисник (1 сезон) дивитися онлайн українською мовою безкоштовно\nKino4ua.net » Фільми » Бойовик » Захисник (1 сезон)\nЗахисник (1 сезон)\nБойовик / Фантастика / Фентезі / Серіали\nХакан, головний герой турецького серіалу «Захисник», живе звичайнісіньким життям. Він працює в магазині, а кожен його день схожий на попередній. Хакан навіть не підозрює, що незабаром його звичний уклад життя сильно зміниться.\nДія починається в той момент, коли головний герой дізнається про те, що він є частиною таємного і стародавнього ордена, метою якого є захист міста. Приголомшений цим одкровенням, Хакан повинен не тільки змиритися з високою вагою своєї відповідальності, а й стати новим героєм. Він з'ясовує, що йому потрібно битися з групою Безсмертних, мета яких полягає в повному руйнуванні космополітичного мегаполіса. Але як це зробити, якщо ще вчора ти був звичайним крамарем? Як можна так швидко встати на захист свого міста? І яким чином перемогти стародавнього і могутнього ворога, який має багатовіковий досвід і мережу помічників, розставлених по всьому місту? Хакану належить знайти відповіді на всі ці та багато інших хвилюючи його питання. ©Kino4ua Захисник (1 сезон) 2018 дивитися онлайн українською мовою безкоштовно в хорошій якості!\n1 листопада 2020 12:12\nНа мою думку, фільм треба віднести до фентезі, бо це більше схоже на казку, і тоді в цьому жанрі можна поставити 7 із 10 за красенів головних героїв і за те, що події розвиваються досить швидко. І ще, треба набратися мужності, щоб додивитися ті серії, де головний герой постійно плаче, це створює сильний дисонанс із сюжетом, а друга частина першого сезону досить непогана


Егейське узбережжя – Сехмет Тревел\nЕгейське узбережжя Туреччини значно відрізняється від Анталійського своїми барвистими яскравими ландшафтами, мінеральними джерелами, відмінними умовами для серфінгу і дайвінгу, вважається головним історичним регіоном країни, де зосереджені найвідоміші пам’ятки античного світу.\nЕгейське узбережжя рясніє високими гірськими масивами, на верхівках яких навіть влітку лежить сніг, мальовничими бухтами і скелястими берегами. Влітку тут не настільки спекотно як в Анталії, легкий морський бриз допомагає легше переносити спеку. Пляжі в основному галькові, лише де-не-де зустрічаються піщані.\nОсновні курорти узбережжя Егейського моря Туреччини:\nМармарис – самий «тусовочний» курорт Туреччини. Безліч дискотек і нічних клубів і безкоштовний вхід майже на всі дискотеки приваблюють молодь зі всієї Європи. Мармарис є великим центром вітрильного спорту, тут є кілька великих марин. Багато з недорогих готелів Мармариса розташовані на другій лінії і не мають власного пляжу, але це зовсім не заважає більшості відпочиваючих. Мармарис вважають одним з найбільш екологічно чистих курортів Середземного моря. Тут найчистіше море, повітря, просочений ароматом хвої і ладану, піщані пляжі.\nФетхіє – невеликий курорт, орієнтований на якісний сімейний відпочинок, затишний куточок для пляжного відпочинку, екскурсійного туризму, а також яхтингу.\nБодрум – тусовочний курорт. У Бодрумі частина готелів розташована безпосередньо в місті, вони зручні для любителів бурхливого нічного життя, інші готелі підходять для спокійного відпочинку. Пляжі в Бодрумі галькові або пляжі-платформа.\nКушадаси – він невеликий і затишний, плюс його в тому, що більшість готелів тут розташовані безпосередньо на березі. Назва курорту перекладається як «пташиний острів». Цікаво, що коли-то містечко було піратської фортецею! А сьогодні це центр туризму, який вибирають любителі мальовничої природи і комфорту. Кушадаси приваблюють своїми хорошими піщані пляжами, більш м’яким у порівнянні з Анталійським узбережжям кліматом, гарними готелями. У самому місті Кушадаси є кілька нічних клубів.\nДідім – невеликий курорт, розташований між Бодрум і Кушадаси. Пляжі тут піщано-галькові, готелі добре підходять для якісного сімейного відпочинку.\nІзмір – велике місто на березі Егейського моря, є третім за величиною населеним пунктом Туреччини. Вважається батьківщиною Гомера, в стародавні часи місто носило ім’я Смірна. Сюди просто необхідно потрапити кожному любителю античної історії, адже Ізмір порівнюють за важливістю для нащадків з легендарною Троєю. А поєднати цікаві екскурсії можна з комфортним пляжним відпочинком в одному з місцевих готелів.\nЧешме – невеликий курорт, розташований трошки північніше Кушадаси, недалеко від міста Ізмір.


Останній аргумент роздержавлення підприємств - ZAXID.NET\nОстанній аргумент роздержавлення підприємств\nКолонка народного депутата України Ярослава Рущишина\nБлоги — Ярослав Рущишин , 12 квітня 1\nМісто – це люди, а не територія 9 груд 2020, 15:30\nЗ доповідної записки Альфреда Розенберга:\n«Раніш українець відрізнявся від московитів своїм уявленням про власність. Якщо московити одвічно були колективістськи орієнтовані на общинне землеволодіння, то українці завжди відстоювали особисту селянську власність. Це визначальне розуміння власності природнім чином формує народний характер в інший спосіб та, відтак, є цілковитим проявом життєсприйняття, відмінного від того, яке було характерним для Москви».\nВерховна Рада підтримала продовження процесу великої приватизації. Рішення, на перший погляд, вельми логічне і, навіть, запізніле для української економіки, бо ж ми все ще позбавляємося радянської ідеологеми, де держава – найкращий власник. Але наш досвід останніх 30 років та приклад розвинених країн – більш ніж достатній аргумент, аби переконатися в зворотньому. Держава повинна опікуватись виключно критичною інфраструктурою. А всі об'єкти, які не є стратегічними та не виконують функції держави, повинні отримати шанс на нове життя. Це – закони ринку, де конкуренція стає стимулом для росту.\nІ для мене великим подивом було те, що багато моїх колег у Парламенті, де вже немає Комуністичної партії, так і не ввібрали цей постулат ринкової економіки.\nПраво приватної власності цінне тим, що його можна втратити. Воно зобов'язує його суб'єктів до відповідальності, діє в певних межах, визначає правила й передбачає санкції. В розвинених країнах система власності змінила уявлення не лише про потенційні вигоди від активів, а й про пов’язані з ними небезпеки. Майнові відносини, які є врегульованими у правовому полі обумовили виконання зобов’язань.\nЗа роки незалежності держава ж обтяжила об'єкти, які були під її управлінням величезною кількістю неефективних методик, апаратом, який безкінечно розширювався, і постійним вливанням коштів для підтримки їх існування. Така політика є безвідповідальною, адже підприємство, яке є збитковим, не повинно ставати тягарем для платників податків. «Міцні господарники», рятуючи нежиттєздатні підприємства від «жахів» ринкової конкуренції, насправді здійснюють недалекоглядні кроки. Їх опіка може приносити всього лиш короткостроковий результат.\nТож наступним кроком повинно бути максимальне скорочення списку об'єктів, які не підлягають приватизації. Це наш шанс до перезавантаження усієї системи, знищення паразитування на об'єктах, які живуть за державний кошт і є абсолютно неефективними, і шанс на підвищення інвестиційної привабливості.\nКапітал тяжіє до відкритого, прозорого та конкурентного ринку, де держава лише створює умови для цього. Повинен бути задіяний спеціальний механізм з певним набором правил, який дає змогу отримати з активів потенційну додаткову вартість.\nПовернімось до цитати Розенберга. Дихотомія «Схід-Захід» ґрунтується на протилежності двох цивілізацій: азійської та євройпейської. Першій властива адміністративно-командна економіка, другій – ринкова. Інститут приватної власності став між ними своєрідним «вододілом». Він є очевидною альтернативою неефективному державному управлінню об‘єктами. А єдиним мірилом гарантування збереження права приватної власності є ефективність, яка досягається лише в умовах, коли суспільство може вільно розпоряджатися своїми активами.


Вісті з Козацької держави - Мои статьи - Каталог статей - Малинівський ЗНВК "Школа-сад"\nЧетвер, 27.02.2020, 04:45 Вітаю Вас Гость | RSS\nВісті з Козацької держави\nСвою роботу розпочала Козацька держава ЗНВК. Поповнили ряди держави нинішні другокласники. Всі учасники зібрання отримали завдання на поточний рік, вислухали наставників, дали урочисту обіцянку бути гідними продовжувачами справи козаків.\nСвято козацької слави, гідності, пам'яті запропонували третьокласники.\nЗ давніх—давен людям відомо, що дерево життя—це гілочка, на якій ростуть три листочки. Перший листочок—символ минулого, другий - символ сучасного, а третій –майбутнього. Зображення дерева життя зустрічається на каменях далеких часів і свідчить про те, що люди в сиві давнину замислювалися над цим.\nТретьокласники розповіли присутнім про герб, прапор, гімн України; познайомили із старовинними прапорами; клейнодами; різними козацькими атрибутами; пригадали славних гетьманів Запорізької Січі: Вишневецького, Калнишевського, Хмельницького\nЗаспіваємо ми не пісню\nІне казку вам розкажем,\nА бувальщину одну\nСлавний Київ наш постав.\nХто боровся за Вкраїну,\nМи розкажем, як боролись\nНаші прадіди колись.\nМи розкажем, чому й досі\nЧути стогони її,


У Запоріжжі обговорили питання вивезення сміття | Запорозька Січ\nУ Запоріжжі обговорили питання вивезення сміття\nУ Запорізькій міській раді відбулася зустріч представників громадськості, міської влади та компанії, яка здійснює вивезення сміття. Обговорювали складові тарифів на вивезення ТПВ, перспективи сортування, проблеми з вивезенням сміття з дворів багатоповерхівок і приватного сектору.\nЦе перша зустріч в подібному форматі. Головна мета – обговорити питання та пропозиції представників громадськосьті, бізнесу по вивезенню сміття. У діалозі задіяні представники міської влади та компанії «Вельтум-Запоріжжя».\n– У нас є мета – відповісти на питання, які виникають в жителів Запоріжжя, в підприємців, обговорити актуальні теми. Саме тому ми і вирішили організувати подібну зустріч. Я думаю, вона буде не останньою. Головне завдання – спілкування, налагодження діалогу для отримання позитивного результату, – прокоментував заступник міського голови Запоріжжя Володимир Волобуєв.\nОсновне питання, яке задали представники громадськості, адресоване підприємству «Вельтум» – коли в Запоріжжі вирішать проблему з несвоєчасним вивезенням сміття. Учасники заходу поцікавилися, чому в місті склалася подібна ситуація і як її будуть вирішувати.\nПредставники компанії «Вельтум-Запоріжжя» розповіли – причина в тому, що довгий час не вистачало спецтехніки, не було системи GPS, не була налагоджена система закупівлі запчастин для ремонту спецтехніки, попереднє керівництво компанії не вкладало кошти в її розвиток. Однак тепер ситуація поступово буде змінюватися на краще – анонсують на підприємстві.\n– На сьогодні на підприємстві 32 одиниці сміттєвозів, які обслуговують 24 маршрути по місту зі щоденним прибиранням міста – це висотний сектор. Плюс є ще приватний сектор, де ми на сьогодні залучаємо додаткову техніку. Ми підписали меморандум з містом, де зобов’язуємося закупити 500 нових контейнерів протягом року, 478 – антивандальних контейнерів, 6 нових одиниць техніки – перша одиниця приїде в кінці серпня. Все це за кошти підприємства. У наступному році – ще 7 одиниць техніки, – розповів генеральний директор ТОВ «Вельтум-Запоріжжя» Ігор Бурчак.\nТакож в ході наради учасники обговорили складові тарифу на вивезення сміття і перспективи сортування ТПВ. Пілотний проект із сортування незабаром запустять в одному із районів міста. В рамках проекту будуть встановлені сміттєві баки – окремо для пластику та скла. Крім цього, увагу приділятимуть облаштуванню контейнерних майданчиків – їх планують винести за межі дворів. Проект планують розглянути на найближчій сесії Запорізької міської ради.\nНаступний запис Решения суда о запрете вырубки деревьев в сквере Яланского – не существует\nПопередній запис На путепроводе по улице Калибровой уложат бесшумные рельсы и используют для нового покрытия дороги жидкое стекло


Опалення від водню: в Голандії представили будинок з водневим конденсаційним котлом GIACOMINI H2ydroGEM | Опалення та водопостачання\nВодневе опалення не за горами… Внесок Giacomini в Будинок інновацій\n11 вересня, під Флакком, Нідерланди, був офіційно відкритий перший Будинок інновацій.\nбатареї для відновлення енергії\nдуш зі споживанням два літри води завдяки процесу відновлення\nводнева каталітична камера Giacomini\nсиловий блок Solenco для зберігання водню\nвисокоефективна водяна тепла підлога малої товщини від Giacomini.\nНа інавгурації були присутні Елія Філіберта – головний виконавчий директор Giacomini Group, Жюльєн Ніст – директор філії Giacomini Benelux, Вім Гійбельс – розробник бізнесу в Нідерландах для Giacomini Benelux разом зі своїми співробітниками, Уго Ванденборре – директор Solenco.\n«Це початок використання водню в Нідерландах, – коментує Жюльєн Ніст, – група Giacomini з ентузіазмом ставиться до участі в цьому проекті, який показує реальну можливість використання чистих джерел енергії в наших будинках дуже і дуже незабаром”.\nВиключно інноваційний експеримент. Тому інтерес до офіційного відкриття був великий. Сотні відвідувачів з Бельгії і Нідерландів.\n“Водневий” проект GIACOMINI\nH2ydroGEM, каталітична камера згоряння – водневий конденсаційний котел\nДослідження і розробки в галузі водню були розпочаті GIACOMINI з максимальною метою – запустити для виробництва теплової енергії цикл “з нульовими викидами”.\nАвтономність старих систем, безпекf і повна відсутність викидів є позитивними моментами. Їх важливо враховувати при необхідності оновлення енергетичної системи. Це лежить в основі зусиль GIACOMINI в галузі досліджень, які проводяться в Італії.\nВодень реально може являти собою енергетичний вектор майбутнього. Хоча цей елемент не знаходиться в природі у вільному стані, його наявність не обмежена. Водень є скрізь, де є вода. Вступаючи в реакцію з киснем водень утворює молекулу води (H2O), найпоширеніше з’єднання на землі.\nНа противагу корисним копалинам (вугілля, газ, нафта) водень є енергетичним джерелом, який не має в своєму складі вуглецю. В процесі виробництва енергії це є великою перевагою. При горінні повністю відсутні викиди вуглекислого газу CO2 , який утворюється в процесі горіння будь-яких копалин і є головним винуватцем парникового ефекту.\nВикористовуючи електроенергію, вироблену на основі відновлювальних джерел (сонячні панелі, вітряки, гідроелектростанції), можна провести електроліз води і отримати водень з “нульовим впливом”. Відходом такого “виробництва”, що не містить вуглецю, є чистий кисень.\nВодень, вироблений в процесі електролізу, може зберігатися в різній формі і може бути використаний для виробництва електрики за допомогою паливних елементів (Fuels Cells). Теплова енергія виробляється паливним елементом Fuel Cell тільки під час виробництва електроенергії. Для того, щоб тільки нагріти воду, ми розробили GIACOMINI H2ydroGEM.\nКамера згоряння – це конденсаційний котел з інноваційним каталітичним водневим пальником. Пальник, де відбувається реакція, живиться газоподібним воднем (паливом) і атмосферним повітрям (кисень-окислювач). Усередині каналу реакції розміщений каталізатор, який дозволяє водню і кисню спонтанно з’єднатися в молекулу води з виділенням тепла. Тепло переноситься на теплоносій через ряд вбудованих теплообмінників. Температура води, нагрітої таким чином, є ідеальною для опалення та водопостачання, особливо для низькотемпературних систем типу “тепла підлога”. В таких умовах гарантується максимальна ефективність згоряння і максимальний комфорт для споживачів.


У НАБУ жаліються, що суди не садять топ-корупціонерів | Українська правда\nУ НАБУ жаліються, що суди не садять топ-корупціонерів\nВівторок, 25 вересня 2018, 14:10\nЗ 155 кримінальних проваджень, у яких детективи НАБУ завершили досудове розслідування, суди винесли вирок лише у 33 випадках.\nПро це 25 вересня повідомили в прес-службі НАБУ.\nУ відомстві заявляють, що у 49 провадженнях навіть не відбулося підготовчого засідання, на якому справу мають призначити до розгляду по суті, а деякі справи перебувають у канцеляріях судів понад 1,5 року.\n"З понад півтора сотні справ НАБУ та САП, лише у 33 є судові рішення, причому лише у двох справах було винесено вирок, пов’язаний з позбавленням волі: трьох осіб засуджено до реального покарання", - зазначили у Нацбюро.\nТак, у 21 випадку вироки були пов’язані із угодою зі слідством, у 9-ох випадках підсудних звільнили від кримінальної відповідальності, 1 раз суд ухвалив рішення про закриття провадження.\nЛідерами антирейтингу із затягування справ став Хмельницький міськрайонний суд, який понад 22 місяці не може розпочати розгляд справи за обвинуваченням працівників прокуратури Тернопільської області.\nІншими учасниками антирейтингу стали київські суди: Печерський, Шевченківський і Солом'янський.\nУ НАБУ резюмують, що за відсутності вироків у справах стосовно топ-корупції, у дохід держави не можуть бути повернуті арештовані під час розслідування кошти та майно, хоча у деяких випадках затягування зумовлюються об’єктивними причинами.


В центрі Києва виявили схованку зі зброєю\nГранатомети, кулемети і артилерійські снаряди: в центрі Києва виявили схованку зі зброєю - відео\n27 листопада 2020 | 12:55\nСлужба безпеки заявляє, що виявила в Печерському районі Києва схованку з великою кількістю зброї та боєприпасів.\nЯк зазначається, тайник знайшли в будівлі президії Національної академії аграрних наук.\nВ СБУ повідомляють, що проводили обшуки в рамках кримінальної справи за фактами заволодіння посадовими особами майном Нацакадемії аграрних наук. У спецслужбі додали, що керівництво Академії також підозрюється в легалізації майна, отриманого злочинним шляхом та хабарництві.\nЗа даними правоохоронців, в ході обшуків в офісі Академії, розташованому поблизу адміністративних будівель органів центральної виконавчої влади, оперативники виявили в підвалі арсенал військових засобів ураження.


"Вводити регіональну мову — це абсурд", - поляки Львівщини | Новини на Gazeta.ua\n"Вводити регіональну мову — це абсурд", - поляки Львівщини\nСубота, 29 вересня 2012 08:00\nВвести статус регіональної для польської мови пропонують у прикордонному Мостиському районі. Про це повідомила варшавська газета "Жеч Посполита", посилаючись на Федерацію польських організацій в Україні.\nСело Стрілецьке Мостиського району за70 кілометрів від Львова. Їдемо півтори години маршруткою до Крисович, звідки ще три кілометри йти пішки. У саме Стрілецьке автобус їздить один раз на день. У селі живе близько 450 людей, одна довга вулиця, ґрунтова дорога, людей майже не видно. Зовні звичайне українське село, проте живуть тут лише сім'ї етнічних поляків, з українців тільки невістки й зяті. Усі сім'ї розмовляють польською, в магазині, на вулиці лише польська. Церкви у селі немає, тільки костел. Подекуди стоять автомобілі із польськими номерами. У дворі з червоною хатою жінка років 60 порається на городі.\n- Дай боже щастя, - звертаюся. – Підкажіть як до школи, костелу та сільради пройти.\n-Дай боже, - відповідає українською. – Школа тут недалечко, за поворотом по центральній дорозі, костел там же, а до сільради треба в сусіднє село Липники йти кілометрів зо 5.\nБільшість селян працездатного віку працюють у за кордоном на сезонних роботах, є люди, що працюють на бройлерних заводах. Чоловіки вчаться робити ремонти в Польщі, а потім тут працюють із новими технологіями. Жінки на господарстві та в Мостиськах.\nШколу у селі відкрили у 2003 році за кошти Польщі. Біля входу таблички українською та польською мовами. У вестибюлі стоїть прапор України та Польщі, на стіні багато грамот польською, карта голодомору українською, діти між собою спілкуються сусідською мовою, більшість першокласників українську узагалі не розуміють.\n- У нашій школі діти навчаються до 9 класу, - розповідає директор школи Балух Аліція, 38 років, з ледь відчутним польським акцентом. Говорити про регіональні мови відмовляється. - До 5 класу усе навчання йде польською, тільки українська мова викладається українською. Далі математика, фізика, хімія викладаються українською, бо багато наших дітей навчаються в українських вишах. Коли до нас приїжджає керівництво з області і гості з Польщі, то я розмовляю польською і жодних проблем не мала, ніколи мені ніхто не говорив, що я, як директор, маю говорити лише українською.\nЗранку у школі звучить український та польський гімни. Учбовий заклад плідно співпрацює із польськими школами, діти часто виїжджають туди на спортивні змагання та конкурси декламаторів.\n- Я поляк, - говорить Павло. - І жити більше в Польщі хочу, бо там краще навчають, є багато місць у які можна їхати й дивитися. Але тут мені теж добре живеться.\nВід магазину йдуть три жінки з колясками й малими дітьми дошкільного віку. Цікавлюся чи хотіли б вони, щоб польську зробили тут регіональною.\n- Я навіть не задумувалася над цим, - говорить Ліля Пельчар, 31 рік. - У нас у костелі польською, усі польською, ніхто нас не пригнічує. Була б така можливість, то чому б ні? Але чи стало б краще, то я сумніваюся. Ми й тут можемо з місцевими чиновниками польською розмовляти без закону.\nУ сільському магазині більшість товарів українські, ціни також пишуть нашою.\n- У стрілецькому польська і так регіональна, - усміхається продавець Марія Козак, 35 років. - Державна мова має бути одна, бо одна держава й одна державна мова, а хто як хоче, той так собі нехай і розмовляє. За день до нас у магазин може 5 людей зайде і скаже українською, а так усе польською. Я з дітьми вдома розмовляю польською, а українську вчу їх, щоб не було стидно розмовляти українською, бо вони ростуть на Україні, то ж дураку зрозуміло.\nУ магазин заходить дівчина років 8 й просить печиво польською мовою.\nКостел побудований на великому подвір'ї. З вулиці до нього веде алея з кущів барбарису та маленьких ялиць. У костелі дерев'яна стеля полакована у світлий колір. Священника немає на місці. Він сюди приїхав служити з Польщі.\nУ сусідньому селі Липники, де знаходиться сільрада Липників, Стілецького та Добощівки половина населення українці, половина поляки. Функціонує Костел, греко-католицька та православна церкви.\n- Усі люди однакові, чи поляк- чи українець, то яка різниця? - 33-річна Іра Ліпецька. - Я сама напівполячка напівукраїнка. Дітей вчу українською мовою, але польську вони теж знають. Конфліктів через національність у нас не виникало ніколи. Мама моя українка і ходить у Костел. Мені немає різниці якою мовою говорити і та регіональна мова мені не потрібна. Колись їздила до Польщі, а зараз маю малу дитину, працюю у школі опалювачем, то вже не їжджу. А за кордоном маю двох сестер. Тут у нас є кілька дітей, що ходять у польську школу в Стрілецьке.\nУ магазині в Липниках запитую продавчиню що думає про закон про регіональні мови.\n- Нашо нам то здалося? - відповідає Марія, років 55. - Ми тут маємо свою школу, а державною має бути тільки українська. То дурниці робити польську регіональною. У селі робили опитування чи хочуть люди польську регіональною, то більшість відповідали, що ні.\nЗа час розмови у магазин зайшло кілька покупців і внучка, лише один чоловік говорив Українською.\n- Я сам поляк, але знаю українську, польську й російську, - говорить сільський голова 51-річний Євгеній Доруш, має стару синю нокію. - Вже третій рік я керую й жодних претензій до мене через національність не було. У нас як починаються свята, то це від Романа й до Йордана: польське різдво, новий рік, українське різдво, Василя і Йорданом все кінчає.\nСільрада співрацює з польськими ґмінами (сільрадами — ГПУ). Нещодавно поляки подарили Стрілецькому пожежний автомобіль та форму для працівників з українськими написами. Зараз сільголова працює над створенням першої в області сільської пожежної дружини у селі. Також у Стрілецькому проводять міжнародний форум християнської молоді. Цього року приїжджали делегати з 8 країн світу.\n- Вводити регіональну мову — це абсурд, я буду писати документи у себе польською, а здавати в казначейство теж польською чи переписувати українською? - каже Євгеній Франціскович.\nМоскаль вирішив розширити права англійської мови 33 Переглядів: 598\nБолгари Одещини вимагають терміново визнати свою мову регіональною 24 Переглядів: 995\nСуди просять 16 мільйонів на перекладачів через "мовний" закон 51 Переглядів: 706\nУ районі Львівщини регіональною може стати польська 29 Переглядів: 1019\nЗараз ви читаєте новину «"Вводити регіональну мову — це абсурд", - поляки Львівщини». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nРосіяни з валізами грошей усе перекуповують - Порошенко розповів, як діставав захисні костюми для медиків Переглядів: 21456\nНа скільки збільшиться пенсія з травня Переглядів: 19162\nНові карантинні обмеження набули чинності: що потрібно знати Переглядів: 9414\nЗеленський: Заходи карантину - правильні 2 Переглядів: 396\n"Антиколомойський" закон установив рекорд Переглядів: 522\nПонад 50% українців підтримують дії Зеленського в боротьбі з коронавірусом 1 Переглядів: 108


Неврожай у ЄС може відкрити для України додаткові шляхи експорту — КУРКУЛЬ\n15 серпня 2018 430 0\nПроблеми з врожайністю у ЄС можуть відкрити для України додаткові шляхи експорту картоплі. Такою думкою поділився директор селекційної компанії «Агріко Україна» Микола Гордійчук, повідомляє Potatoclub.com.ua.\nВін вважає, хоч експорт взагалі нелегка справа, проте наразі з’явились можливості для поставок на зовнішній ринок.\n«У наших європейських сусідів склалися певні проблеми з урожайністю. У деяких регіонах Німеччини, Нідерландів, Бельгії цьогоріч можуть втратити третину, а то і до половини врожаю. І ті контракти, які у них були на поставку в Саудівську Аравію, ОАЕ, Північну Африку лишаються незакритими. Якраз туди могли б зайти українські виробники, показати свою якість та можливість постачання картоплі на ці ринки. Така нагода трапляється нечасто», — розповідає він.\nЩодо переробки, не дивлячись на економічну, політичну нестабільність в країні, бізнесмени такі фінансують у розвиток компаній. Підтвердженням цього можна помітити багато обговорень щодо відкриття виробництва чіпсів на Миколаївщині. Переробка картоплі зростає у всьому світі. Так, щороку збільшується сегмент картоплі фрі на 10-15%, трохи повільніше — чіпси та крохмаль.\n«Україна не буде стояти осторонь. Ми активний гравець, і якщо йтимемо в ногу з цими тенденціями, то у нас ринок переробки також зростатиме», — говорить Микола Гордійчук.\nНатомість ринок свіжої картоплі не демонструє приріст. Замість картоплі населення обирає альтернативні продукти.\n22 липня 1 486\n20 липня 2 634\nЧерез посуху Європа може зібрати найгірший за 40 років урожай\nНа зовнішньому ринку збільшився попит на український ріпак\n2018-08-17 08:29:262018-08-16 11:51:502018-07-23 13:12:412018-05-07 18:18:472016-03-29 09:00:29


Програма підтримки ініціатив місцевих карпатських громад – найкраща в Україні! – Єврорегіон Карпати – Україна\nПрограма підтримки ініціатив місцевих карпатських громад – найкраща в Україні!\n4 грудня в Києві відбулася підсумкова конференція та церемонія нагородження переможців конкурсу «Кращі практики місцевого самоврядування». Асоціацію «Єврорегіон Карпати-Україна» представляла виконавча директорка Галина Литвин.\nОганізатором конкурсу шостий рік поспіль є Мінрегіон у співпраці з Програмою Рада Європи «Децентралізація і реформа місцевого самоврядування в Україні».\nПрограма підтримки ініціатив місцевих карпатських громад визнана найкращою в Україні! Нагорода унікальна – вперше за період існування конкурсу відзначено спільну ініціативу чотирьох областей та Асоціації органів місцевого самоврядування.\nПрограму вже два роки реалізовують Львівськa, Івано-Франківськa, Закарпатськa та Чернівецькa обласні ради та «Єврорегіон Карпати-Україна». За цей час 124 інституції успішно реалізували 65 проєктів – від фестивалів до заміни очисних систем. Загальний бюджет на сьогодні складає 19 мільйонів гривень, в тому числі грант – 13,7 мільйонів гривень. Радіємо, що результати роботи бачать і високо оцінюють в Києві.\nВітаємо також членів Асоціації Сокальську районну раду та Зимноводівську селищну раду з нагородами та бажаємо нових перемог.\nХочемо, щоб всі причетні надихнулися кращими практиками місцевого самоврядування 2019 року і впроваджували їх по всій Україні.


Уманчанин, звільняючись, украв із підприємства обладнання :: Нова Доба - новини, події, інформація\nУманчанин, звільняючись, украв із підприємства обладнання\nДата: 12-10-2017, 23:02.\nЗлодієм виявився 36-річний житель Умані. Своїми діями чоловік завдав збитків на суму близько 1800 гривень. Речовий доказ вилучено та відкрито кримінальне провадження. Про це «Нова Доба» дізналася від ГУ НП у Черкаській області.\nДо чергової частини Уманського відділу поліції зателефонував 27-річний житель Христинівки та повідомив про крадіжку. Чоловік розповів, що в Умані працює на будівництві охоронцем. Під час його зміни прийшов один із колишніх працівників фірми за розрахунком і попросив його пустити до кімнати охорони погрітися. Після його візиту зник електрошуруповерт вартістю близько 1800 гривень. Заявник чоловіка наздогнав вже на вулиці, коли він сідав в салон автомобіля. Просив його віддати викрадену ним річ, але він відмовився.\nСлідчо-оперативна група, що виїхала на виклик, всіх учасників пригоди застала на місці події. Опитала заявника та встановила підозрюваному особу. Ним виявився 36-річний житель Умані, який, побачивши поліцейських, зізнався у вчиненому. Викрадену річ він заховав під пасажирське сидіння автівки товариша. Зізнався, що викрадене планував здати до ломбарду, а кошти витратити на власний розсуд.\nТеги: черкаси, черкаська область, Умань, крадіжка, підприємство, працівник\nТовариш у товариша вкрав велосипед на Золотоніщині\nНа Золотоніщині затримали викрадача акумулятора


Вивчаючи російську літературу 20-го століття, не можна не зупинитися на Максима Горького — письменника і поета, поклала початок цілому жанру, так званого соціалістичного реалізму. Олексій Максимович Пєшков — а саме так звали Горького насправді — став справжнім провісником і ідеологом революції. Зараз же деякі називають письменника Олексій Максимович Горький, поєднуючи в собі його справжнє ім’я дане при народженні) і його псевдонім.\nДорослішання письменника і дореволюційна життя\nДитинство і юність письменника проходили складно. Він народився у 1868 році в небагатій родині, рано втратив батька, виховувався в домі діда і так і не зміг здобути систематичної освіти. Офіційно він закінчив лише два класи, намагався вступити в університет в Казані, але не зміг цього зробити через бюрократичні перепони. Тому з ранньої юності, незважаючи на живий розум і прагнення до знань, був змушений не вчитися, а хапатися за будь-яку роботу — вантажником, батраком, рибалкою.\nОскільки у літератора не було ніяких підстав любити існуючий соціум, не дивно, що ще в юності він почав тісно спілкуватися з революційними рухами. На початку двадцятого століття це створило йому чимало проблем — зокрема, за ним було встановлено нагляд поліції.\nЛітератор вже завоював певну літературну популярність, у 1902 році йому було присуджено почесне звання від Імператорської Академії наук. Але із-за політичних поглядів письменника воно було негайно анульовано — таке розпорядження віддав сам обурений імператор. Тиск з боку влади призвело до того, що в 1906 році письменник разом з дружиною відправився в тривалу поїздку в Америку, потім в Італію — і повернувся на батьківщину лише незадовго до революції.\nНова еміграція і остаточне повернення\nХоча сам Горький не любив царизм, комуністичний режим також не викликав у нього довіри. З цієї причини незабаром після революції письменник знову покинув Росію. Офіційно це була подорож у цілях лікування, на ділі — висилка з країни. Повноцінне повернення письменника відбулося тільки в 1930-х роках — і сталінський СРСР припав йому до вподоби. З цих пір Гіркий активно оспівував радянську владу в своїх творах і журналах, вів просвітницьку роботу, захищав пролетарську ідеологію. Факт, що письменник мав певний вплив навіть на Сталіна.\nДивіться також: Храм Мінакші: опис, історія та цікаві факти\nПомер літератор в 1936 році від застуди, його смерть викликала траур по всій країні. Особистість його викликає суперечки і сьогодні. Але найяскравіші твори, такі, як «Мати», «На дні» та інші, є перлинами російської літератури.


Шкільні дійства 2015-2016 - Стрийська ЗШ І-ІІІ ст. №5 ім. Василя Стасюка\nДень Знань – радісне і веселе свято. Після літніх канікул в стінах рідної школи зустрічаються однокласники, вчителі, батьки. Жваво діляться враженнями від відпочинку. Скоро пролунає перший дзвінок, який сповістить про початок нового навчального року, він пролунає вперше і для наших первачків, які в супроводі учнів 11 класу та своїх вчителів Новосельської Лесі Ігорівни та Курітник Оксани Степанівни ступили на подвір’я нашої школи і з радістю та ніжністю були прийняті у коло шкільної родини. Уже стало доброю традицією, коли першокласники висаджують калину в калинову алею нашої школи.Директор школи М.Я. Валовін привітала всіх з початком нового навчального року і побажала, щоб цей навчальний рік відкрив перед дітьми нові горизонти пізнання світу, а вчителів хай надихає на благородну працю.\nРаніше нас , українців, мир – це була повсякденна реальність. На вулицях нашої неньки – України було спокійно, всі діти ходили до школи, посміхалися. Але відбулися різкі зміни, підкралося горе… На Україну напав ворог. І нам, українцям, як ніколи, потрібно усіма силами боротися за мир щоб небо завжди було чисте та голубе, щоб завжди були посмішки на обличчях у людей, а не гіркі сльози за загиблим батьком, сином, братом…\n26 років тому у світі проголосили Міжнародний День Миру як день загального припинення вогню і відмови від насильства. Цей день покликаний змусити людей не тільки задуматися про мир, але і зробити щось заради нього. В цей день з ініціативи учня 9 класу Ковердина Олега учні нашої школи плели маскувальну сітку, яку ми передамо випускнику нашої школи Мушаку Миколі, бійцю 24 механізованої бригади. Духовний наставник нашої школи о. Броніслав дав своє благословення і окропив сітку святою водою.\nТакож учні, купляючи патріотичні сувеніри, зібрали близько 1000 грн., які теж будуть використані на потреби бійців.\nСьогодні 13 жовтня, унашій школі відбулась святкова лінійка, присвячена державному святу України — Дню захисника Вітчизни. Завтра вся країна вперше відзначатиме цей день.\nЦе свято є справді народним, бо захисниками Вітчизни є учасники національно-визвольних рухів ХХ століття, учасники Революції Гідності, добровольці і військові, волонтери, діти і дорослі. Всі ті, хто в різний спосіб наближає нашу перемогу над російським загарбником.\nТакож сьогодні учні нашої школи не тільки привітали всіх захисників своєї держави, а й офіційно долучилися до волонтерської діяльності — було утворене нове молодіжне крило громадської організації “Майдан Стрийщини” “Бойові бджоли”.\nЮні майданівці прийняли присягу на вірність українському народові.\nМетою молодіжної спільноти є допомога українським військовим (плетіння маскувальних сіток, збирання одягу, продуктів) та організація різних волонтерських акцій.\nБлагословив всіх присутніх та освятив святою водою отець Іван.\nПід час лінійки хвилиною мовчання було вшановано пам'ять стриян, що загинули під час Революції Гідності та АТО.\nВже зараз школярі написали листи, зробили малюнки та відеозвернення до своїх однолітків, що проживають на сході України.\nТрадиційно кожного року у жовтні у нашій школі відбувається Ярмарок смаколиків. Кожен клас готує різноманітні вироби: булочки, пампухи, чебуреки, торти, печиво. Всіх бажаючих пригощають киселями, компотами, узварами, галерейками та фруктами.\nЯрмарок цей благодійний. Діти виторгували 3 тис. грн. Кошти підуть на створення у школі музею Пам'яті, а також на допомогу бійцю АТО, випускнику нашої школи Миколі Мушаку.\nШкола обрала свого Президента\nУ нашій школі учнівське самоврядування є важливою частиною демократичних процесів, сприяє згуртуванню шкільного колективу, ефективнішому входженню у доросле життя. Через шкільне самоврядування відбувається підготовка майбутніх активних громадян держави.\n19 листопада відбулися вибори Президента школи. Вибори проводились за принципом рівного виборчого права таємним голосуванням. Право висувати кандидатів у Президенти школи мали учні 8 – 10 класів,а обирали Президента учні 7 – 11 класів. Для проведення голосування було створено виборчі комісії. Кандидатами у Президенти було зареєстровано шестеро учнів: Кузьмяк Юля (10кл.), Гойнець Юра (10кл.), Данів Олег (9 кл.), Кукуян Настя (9кл.), Кирилів Уляна (8-А кл.), Гутнікевич Марта (8-Б кл.).\nПротягом двох тижнів, які передували виборам, учні мали право вести передвиборну агітацію. Кандидати підготували передвиборні програми, агітаційні газети та листівки.\nВибори почалися о 14-ій годині і проходили спокійно, по-діловому. Офіційні спостерігачі слідкували за організацією голосування, порядком та дисципліною. Після підрахунку голосів виявилося, що Президентом школи обрано дев'ятикласника Даніва Олега, а прем'єр-міністром Кукуян Настю ученицю 9-го класу.\nІнсценізація казки "Колобок" у 1-а кл.\nкл. кер. Курітник О.С.\nУ 1-А класі 12.11.2015 року було проведено свято-казку «Колобок». У святі брали участь всі учні класу. Головну роль Колобка виконував Ніколаєв Дмитро , роль Зайця виконував Вітрів Михайло , Вовка – Тимчишин Андрій , Ведмедя – Савчин Назар , Лисиці – Данильчук Анна , Діда – Ільків Артем , Баби – Федчук Вікторія .Свято вдалося цікавим . Діти декламували віршики , співали пісеньки , виконали запальний танок , а також мали змогу переглянути цікавий мультик про Колобка .\nСвято рідної мови у 5-а кл.\nкл. кер Ваганка О.Я.\n9 листопада Україна святкує День української писемності та мови. Це свято було започатковане Указом президента України від 6 листопада 1997 року. Традиційно цього дня всіх українців запрошують написати Всеукраїнський диктант національної єдності. Власне 9 листопада вшановують пам’ять Преподобного Нестора – Літописця . Вважається, що він став прабатьком української писемної мови .\nУчні 5-А кл. теж долучились до вшановування цієї дати і підготували свято «Рідна мова – пісня солов’їна». Ведучими були Малетич Максим та Гурінович Лариса. Діти розповідали вірші про мову, виконали пісню «Мова – кохання» та інші, підготували танець з рушницями, а Криськів Владислав розвеселив гостей гуморескою .\nПлекаймо нашу рідну мову, збагачуймо її! Адже від цього залежить єдність нашої країни і нашого народу!\nКонференція до Дня писемності\nЗ нагоди Дня писемності у школі з 09.11 по 17.11.2015р. проходив тиждень української мови та літератури. В рамках тижня було проведено відповідні заходи.\n1. «Бринить, співає наша мова» (повідомлення учнів 9-11 класів)\n2. Написання Всеукраїнського диктанту національної єдності. (поч. о 1010, кабінет інформатики)\n3. Виставка малюнків, присвячених писемності і слову.\n1. «Любимо українське слово» (привітання 5-Б класу під час лінійки)\n1.«Як парость виноградної лози плекайте мову...» (виховний захід учнів 5-А класу; вч. Ваганка О. Я.)\n1. Конференція до Дня писемності і мови на тему «Слово - зброя...» (учні 8-11 класів та вчителі-філологи)\nГостем свята був письменник Стрийщини Любомир Франків.\nЧас летить, летить нестримно … А пам’ять назавжди залишиться у наших серцях. Гідність напевно, саме це почуття є нашим українським менталітетом. Два роки тому, ми з високо піднятою головою розпочали запеклий бій, який триває до сьогодні, але ніхто в той час не міг подумати й допустити, що в такий сучасний український світ загляне і покрокує по землі минуле, яке описане у нашій історії, яке розривало нашу територію, яке убивало українців і українство.\nЄвромайдан – це національно-патріотичні, протестні акції в Україні, проти корупції, соціальної нерівності, свавілля правоохоронних органів та сил спецпризначення, на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.\nПротести почалися 21 листопада 2013 року як реакція Кабінету Міністрів України про призупинення процесу підготування до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Євросоюзом і значно поширилися після силового розгону демонстрації в Києві вночі 30 листопада. У рамках поняття протестів кінця 2013 року відбувалися зокрема мітинги, демонстрації, студентські страйки.\nДвадцятого листопада учні нашої школи вшанували пам’ять загиблих на Майдані\nПо прикладу киян, піднялась вся Україна, і всі об’єднані однією ідеєю. Стрий це не оминуло, учні переглянули слайди «Загиблі герої Стрийщини». Не залишив байдужим вірш, який розповів працівник нашої школи, Марков Сергій, учасник Майдану та АТО. Котились сльози по щоках діток, коли Олег Ковердан читав вірш «Очі війни».\nЗахід до дня народження А. Шептицького\nЛюдське життя — мов палаючі свічки. Одні непомітно жевріють, інші — горять яскраво, поширюючи навколо себе світло і допомагають іншим не збитися з праведного шляху. Саме таким було життя Митрополита Андрея Шептицького — він був людиною, яка несла іншим Христову науку, а своїм праведним життям заохочував інших також іти за Христом.\nУчитель християнської етики загальноосвітньої середньої школи № 5 ім. В. Стасюка Леся Романчук — голова міського методоб'єднання вчителів християнської етики — підготувала і провела в навчальному закладі семінар, присвячений 150-річчю від дня народження Митрополита А. Шептицького. Учасниками семінару були вчителі християнської етики шкіл міста, вчителі СЗШ № 5, працівники відділу освіти міськвиконкому, старшокласники.\nСвято у 3 кл. вч. Боженко Л.І.\nУ 3 класі ми провели Акцію «Врятуй книжку», адже «книга - наш порадник і друг».\nВ акції прийняли активну участь всі учні класу.\nСправжніми книжковими лікарями уявили себе Криськів Андрій , Кукуян Назар , Ковердан Даринка та інші учні . Школярі під керівництвом шкільного бібліотекаря Наталії Іванівни та вчительки Лідії Ігорівни надавали невідкладну допомогу «захворівшим» книжкам . Деякі книги приходилось навіть реанімувати . Результат вразив всіх. Байдужих у цій справі не було. Після проведеної Акції діти стали акуратніше користуватись книжками .\nТворчий вечір вчителя зарубіжної літератури Церковної Галини Петрівни\nСвято Миколая у 1-Б класі\n1-Б клас (18 грудня)\n«Ніч Святого Миколая – дивна і таємна ніч…»(святкове дійство)\nНапередодні 19 грудня у ЗШ №5 ім. В Стасюка завітав Святий Миколай .На цього гостя нетерпляче чекали діти увесь рік. До зустрічі готувались довго і старанно.\nВперше учні 1-Б класу на великій сцені .Вони продемонстрували гостям свята своє уміння декламувати вірші ,співати,а також розвеселили усіх веселими ,запальними танцями.\nНа сцені чарівних Зірочок (Гутникевич Владочка, Кунтц Алінка, Куприч Лізочка)\nзмінвали ніжні Ангелики (Нагірна Софійка,Яцульчак Ангелінка,Стинавська Алінка). Та чи не найбільше оплесків зібрав чортик Антипко у виконанні Андріїва Богданчика . Потішили усіх лікар Укольчик (Валовін Захар) і Апчих (Рімжус Захар) в інсценізації пісні «Апчих!».\nУ підготовці дійства «Ніч Святого Миколая – дивна і таємна ніч…» брали участь: класний керівник – Новеселька Л.І. , музичний керівник – Піта В.Я. , хореограф – Юрків Ю.О. , учень 9 класу - Данів Олег (виступив у ролі Святого Миколая ).\nОсоблива подяка батькам за яскраві костюми.\nПо закінченні виступу Св. Миколай обдарував усіх дітей смачними і корисними гостинцями .\nЗима іде - колядку веде\nДіти 4-го классу провели свято «Зима іде - колядку веде».\nУчні із захопленням готувалися до свята- підбирали костюми, вивчали традиції кожного нашого народу, Розповідали як у їхніх сім’ях святкують і відтворювали дійство всіх Різдвяних свят.\nВони випробовували себе в різних ролях: господар – Олійник Данило, господиня – Снігур Христинка. Діти: Люшин Галина, Король Галина. Ангели:Макар Оленка, Стаднишин Юлія. Діва Марія: Луць Анастасія – співала колядку «Спи, Ісусе, спи». Царі – Фесюк Роман, Косар Владислав, Максимович Владислав, а також у ролях пастушків, посівальників. Ведучі - Боднар Анастасія, Шишканець Артем.\nНоворічний карнавал – це свято , на якому кожен відчуває , що потрапив до казкової країни. В гостях у казкової феєрії учні 1-4 класів побували 29 грудня. До цього дня готувались всі : і школярі , і вчителі , і батьки. Підбирались карнавальні костюми , маски , розучувались вірші , пісні , танці. В гості до школярів прийшли герої казки «Буратіно» . Мальвіна (Анастасія Кукуян ) з дівчатками танцювала вальс , Артемон (Андрій Берещак ) з учнями 1 класу весело грався виконуючи танок «Новорічне попурі» . Усі були в захваті коли до казки потрапив сучасний співак Дзідзьо і всі дітлахи разом з ним співали веселу пісню «Павук» . Для того , щоб забрати ключ від колодки , яку почепив на ялинку Карабас Барабас ( Данів Олег ) , школярі разом з батьками брали участь у різних конкурсах (перетягували канат , грали ігри). Звичайно діти , перемогли і Буратіно ( Ковердан Олег ) зміг засвітити вогні на ялинці. І тоді в гості до діток прийшли Новий Рік , Дід Мороз , Снігурка . Усі разом співали пісні , водили хороводи , відгадували загадки .І звичайно , що всі отримали Новорічні подарунки.\nМерзлота і пекло\nЗневір'я і Бог\nСамотність і єднання\nТепер ми назавжди знатимемо,\n20 лютого в Україні відзначають День героїв Небесної Сотні. Напередодні цього дня 18 лютого у нашій школі відбулася лінійка-реквієм.\nДіти співали Гімн України, помолились за душі убієнних Стриян на майдані і зоні АТО. Поіменно згадали :\n· Корчака Андрія\n· Дяковського Юрія\n· Бурдяка Юрія\n· Коваля Павла\n· Лі Артура\n· Штинду Миколу\n· Жиліна Руслана\n· Бруса Тараса\n· Безручака Андрія\n· Грицана Андрія\n· Василевського Володимира\nЗвучала «Пливе кача»…, а в руках дітки ( учні 1-Б класу) тримали запалені лампадки, які опісля поклали до інсталяції Небесної Сотні.\nКовердан Олег, учень 9 класу, Христина Островська, учениця 8-Б класу, декламували вірші про буремний майдан, особливо вразив вірш «Я був на майдані», автором і виконавцем якого був Марков Сергій, працівник нашої школи, який був активним учасником всіх подій на майдані і цілий рік захищав нас, наше мирне життя в селищі Луганське.\nЗворушили слова пісні у виконанні Кукуян Анастасії ( учениці 9 класу) :\n«Дай, Боже, сили нашим солдатам,\nІ щоб не плакали батько і мати\nЩоб не страждала їх вірна любов.»\nДиректор школи, Валовін Марія Ярославівна, зі сльозами на очах пригадала події Майдану. Наголосила на тому, що у нас історія одна і ми всі є її частиною, і що ті, що полягли за нас назавжди залишаться у нашій пам'яті.\nХвилюючим моментом шкільної лінійки-реквієм символічно став прапор, переданий в школу Олександром Українцем, братом Островської Христини, який побував в боях в гарячій точці м. Щастя. На цьому прапорі – вся Україна, підписи всіх воїнів спецвійська, які з честю несуть свій обов’язок на східних рубежах України.\n18 лютого пройшла зустріч з майбутніми першокласниками, де їх гостинно зустріла перша вчителька, Вороб'як Оксана Богданівна. Під час зустрічі відбулося ознайомлення зі школою, організація майбутнього класу. Майбутніх учнів зустрічали казкові герої, які запросили їх у світ казки, у світ науки. Діти з захопленням розповідали про себе, розказували вірші і виконували цікаві завдання.\nПідготовка з психологом\nВ рамках підготовки дітей шестирічного віку до навчання соціально-психологічна служба школи вже традиційно розпочала батьківський лекторій «Готуємось до школи разом». Він зробить очікування батьками своїх майбутніх першачків не тільки легким а ще й корисним.\nПрактичний психолог Юрків Юлія Олександрівна провела перше заняття «Гендерна рівність чоловіків і жінок. Психологічний аспект доброзичливого спілкування татусів із своїми дітьми».\nПлануються наступні заняття: «Вплив мультфільмів на психічний розвиток дітей», «Абетка знань про дитину», «Конфлікти з дітьми», «Готовність дитини до школи». Запрошуємо батьків кожного четверга впродовж трьох наступних тижнів о 17.00.\nКожен з нас чув про Дні музеїв у Львові. Але і Стрий – місто із великою музейною історією. Музеї - важливий засіб культурного обміну, збагачення культур і розвитку взаєморозуміння, співробітництва й миру між народами. Стало б доброю традицією організація таких Днів і у нашому місті.\n29 лютого 2016 року учні 6-А класу Стрийської ЗОШ №5 ім. Василя Стасюка стали опробантами такої мандрівки по музеях міста Стрия.\nПерша наша зупинка відбулась у меморіальному музеї Ольги Бачинської. Експонати, а саме: родинні меблі, речі побуту кінця ХІХ ст.. створюють атмосферу затишку і гостинності. Ольга Бачинська – відома в Галичині діячка кооперативного руху, сподвижниця громадсько-просвітницького руху на Стрийщині, етнограф, колекціонер. Чоловіки-сучасники називали її «наймудрішою жінкою Галичини», завдячуючи такій своїй якості та наполегливості вона здобула місце праці за фахом у «Касі Задатковій» (Перший Український банк), власне де і виникло гасло «Свій до свого по своє». Експонати музею також відображають велику пристрасть Ольги Бачинської до українського народного мистецтва. Все життя ця жінка колекціонувала і глибоко вивчала українську вишивку, пропагувала її серед широких мас галичан та у світі. Захоплююча розповідь екскурсовода п. Романи Савчин ніби перенесла нас у світ вишуканих кокеток, вишиванок, капелюшків …\nПрославлення українського жіноцтва, як не дивно, ми продовжили в музеї художника Петра Обаля. Кожен митець має свою музу, а для Обаля П. стала музою його дружина Олюня (так він її ласкаво називав ), а згодом – донька Віра. Учнів приємно здивувало, що художник працював у стінах нашої школи. Працівник музею Ірина Ханик звернула увагу дітей на зміну насиченості кольорів у митця. Він майстер старої школи, що щедро увібрав народне світобачення, тому його твори мають своєрідне вираження, мають «своє лице» - у його картинах багато сонця, тепла, гама кольорів м’яка і приємна.\nМи перейшли у Виставковий зал і доторкнулися до сучасного мистецтва виставки «Філософія і реальність» малярства Петра Левицького. Діти побачили трактування мовою пензля сучасної влади та тих, що гнобили українців крізь віки. Інша підбірка творів заставила замислитись над філософією фантастики. Марія Медюх заглибила учнів у світ фарбистої містики світосприйняття Петра Левицького.\n«Весняний настрій» - назва міні виставки виробів з вовни та полімерної глини Юлії Ханик-Соя. Ці вироби насичені весняним сонцем.\n23.02.2016 р. у актовому залі ЗШ № 5 ім. В. Стасюка м. Стрия до10-річчя журналу «Колосок» було проведено загальноміський брейн-ринг «Що? Де? Коли?». Цей захід відбувся під патронатом Дарії Біди – засновника міжнародного конкурсу «Колосок». Участь взяли 6 команд із загальноосвітніх шкіл міста (№ 1, 4, 5, 6,7 ,8).\nБрейн-ринг пройшов на високому професійному рівні. Діти були надзвичайно обізнані та зацікавлені. Групи підтримки змагалися у дотепності своїх гасел та бечівок і тим самим підтримували свої команди.\nКонкурс проводився у 2 етапи, кожен з яких був підготовлений на високому рівні. Завдання презентувалися мультимедійно та були ілюстровані. Бали підсумовувалися автоматично.\nКонкурс пройшов як одна мить! Діти, мандруючи материками світу та нашою Україною-ненькою потрапили у чарівний світ природи, астрономії, географії.\nПеремогу у конкурсі вибороли учні ЗШ № 6, ІІ-ЗШ №1, а третє місце посіла команда «Аква віта» ЗШ № 5 ім. В. Стасюка.\n2-гого березня в нашій школі проходила акція «Допоможи воїнам АТО» Метою цієї акції була закупівля всього найнеобхіднішого військовим, які перебувають на лікуванні у Військово – медичній клініці Західного регіону. Учнівське самоврядування Стрия безпосередньо зв’язалось з начальником закладу, полковником медичної служби, який повідомив, скільки та яких ліків потрібно..Спільними зусиллями в нашій школі було зібрано 670 гривень. До цієї акції долучилися ще 6,7,9 школи та Гімназія ім. А.Шептицького. Разом в сумі було зібрано 6006 гривень. 3 березня 2016 р., лідери Учнівського Самоврядування цих шкіл на чолі з президентом міського самоврядування Мартою Гречин, відвідали Львівський госпіталь і закупили:\nОбезболююче кетолонг 465 ампул – 4,167грн 75 коп\nПреднізолон в таблетках 25 пачок – 1083грн 94 коп\nВ сумі, на ліки було потрачено 5245 грн 69 коп\nНа решту грошей ми закупили засоби особистої гігієни та передали листи від учнів початкових класів.\n22 квітня 2016 року у Стрийській ЗШ № 5 ім. В. Стасюка у м. Стрию проходив весняний Всеукраїнський інтерактивний природничий конкурс «Колосок», в якому взяли участь 68 дітей.\nЦьогорічний «Колосок» був присвячений 30-річчю Чорнобильської трагедії. Між учнями школи був даний клич підготувати емблему, яка б символічно поєднувала дитячий конкурс «Колосок» та пам'ять про страшні події 1986 року. Адже, Чорнобильський біль – це рана на тлі нашої Землі, це зранена людська душа , це трагедія тисяч сімей, це крик матінки-природи, це мертва зона, де кряче ворон, де пронизливий крик пугача наводить жах і є живим набатом: «Люди, будьте пильні!».\nКращою емблемою конкурсу «Колосок» була визнана робота учениці 4 класу – Алєксєєвої Юлії.\nНайважливіше в світі – Природа і Життя!\nТрагедію Чорнобиля – назавжди в небуття!\nЧорнобильська земля свята\nПокрита шрамами уся\nДерева голі. Дим . Вогонь.\nЦе зболена людська душа.\nВи скажете – історія, вчорашній день\nНащадки виросли уже\nТа не вчухає наш той біль…\nУсім загиблим до землі уклін.\nМайбутнє. Шанс. Можливість спроби.\nБлакитне небо. Чистії поля.\nІ Колосок наш … жовтий жовтий\nНадія , Віра в майбуття.\nМацелко Анастасія 6-А клас\nТой судний день, і ті події,\nВсе так раптово розпочалось…\nЩе діти грались на подвір'ї,\nТепер нічого не зосталось…\nЛиш плач дерев і стогін вітру\nВ обіймах з тишею зрослись,\nВід колоска з зернятка в полі\nЖиттєва ниво, відродись.\nЯвір Вікторія 6-А клас\n15 квітня вулицями нашого міста було проведено пішу Хресну ходу за участю учнів та вчителів шкіл. Метою Хресної ходи було привернути увагу до важливості збереження християнських цінностей у всіх сферах життя.\nХресна хода до нашої школи завітала о 13.30 год. Учні школи у вишиванках вишикувались на подвір'ї школи.\nІкона зі Стація VI - «Ісусе, Вероніка обтирає твоє святе обличчя хустиною» - читала уч. 9 кл. Кукуян Настя. Хрест несли кращі учні школи - Ковердан Олег, Данів Олег, Гойнець Юрій, Тимчишин Руслан, Яворів Юрій. Всі учні школи спільно помолилися, адже спільна молитва освячує дім та людей.\nОбласний семінар-нарада з охорони праці\n19 квітня в актовому залі проходив обласний семінар-нарада для керівників та відповідальних осіб з охорони праці» на тему «Стрес на робочому місці: колективний виклик», присвячений Всесвітньому дню охорони праці.\nЗ вступним словом виступив заступник міського голови Роман Волинець. Відбулося нагородження учнів ЗНЗ - учасників міської виставки малюнків на тему «Охорона праці очима дітей» подарунками підприємств міста. Серед нагороджених учнів нашої школи: Рось Іван (6-Б кл.), Сидор Соломія (6-А кл.), Саракун Вероніка (5-Б кл.), Павлій Юлія (5-Б кл.), Алексеєва Юля (4 кл.), Дятел Софія (4 кл.)\nГоловний державний інспектор ГУ Держпраці у Львівській області Володимир Стащишин представив присутнім презентацію «Психофізіологічні аспекти промислової безпеки та охорони праці». «Стрес на робочому місці: колективний виклик».\nВелике зацікавлення у присутніх викликала презентація психолога нашої школи Юлії Юрків на тему: «Профілактика та подолання стресу людини на робочому місці».\nЗ інформацією «Стан виробничого травматизму у м. Стрию» виступила начальник ВВДФССНВ у Стрийському районі Наталія Борко.\n20 квітня в школі – день Цивільного захисту розпочався шкільною лінійкою, на якій директор школи Валовін М.Я. розповіла про необхідність проведення дня ЦЗ, а заступник директора з НВР Андрусейко І.М. ознайомила з планом заходів.\nНа першому уроці класні керівники та класоводи провели бесіди: «Про порядок дій населення за сигналами оповіщення та в складних ситуаціях». Протягом дня в школі відбувався конкурс малюнків, плакатів «Запобігти. Врятувати. Допомогти» під керівництвом вчителя Губич М.Т. учні 5-8 класів стали учасниками спортивних змагань , естафет.\nВчитель початкових класів Вороб'як О.Б. в 3-4 класах провела урок: «Про вогонь нам треба знати, з ним не можна жартувати», вчитель основ здоров'я Конопада О.М. для учнів 5-их класів - урок «Пожежна безпека в школі і вдома». Вчитель «Захист Вітчизни» Матійців В.П. презентувала для учнів 9-11 класів урок-практикум «Види та методи зупинки кровотеч». На завершення - загальношкільна евакуація працівників та учнів школи за сигналом: «Загроза пожежі в школі» та лінійка на площі Будителів, де було підведено підсумки дня Цивільного захисту.\n21.04.2016 р. у актовій залі школи відбулося засідання батьківського комітету.\nБатьки 1-11 класів мали змогу поспілкуватися за філіжанкою запашної кави та поласувати солодощами, які діти випікали для «Великоднього ярмарку».\nВчитель 3 класу та керівник гуртка «Умілі руки» Боженко Л.І. провела для батьків майстер-клас із виготовлення писанок у стилі «деку паж».\nЦікавою і інформативною стала розповідь голови батьківського комітету Боднар Ольги, яка представила батькам звіт про роботу школи у 2015-2016 н.р.\nБлагодійна акція розпочата в 2014 році в м. Стрию і є продовженням всесвітньої акції, яку в 1957 році в Англії започаткував та розпочав Фонд Магіе Сигіе Сапсег Саге, метою якої є допомога онкологічно хворим людям. Символом акції є нарциси, які виготовляли учні нашої школи протягом місяця. У Вербну неділю діти роздавали нарциси парафіянам церков: Благовіщення Пречистої Діви Марії, Церква Всіх Святих Українського Народу, Катетдральний Храм Успіння Пречистої Богородиці та у с. Добряни Церква Святого Великомученика Дмитрія і у с. Добрівляни Церква Петра і Павла.\nЗібрані кошти будуть передані хворому Шведу Максимку.\nВіримо у його виздоровлення.\nПрапор нашої пошани і подяки воїнам АТО\nСьогодні продовжилась робота над проектом «Прапор нашої пошани і подяки воїнам АТО». , ініціатором якого стала Львівська організація учнівського самоврядування. У місто Стрий прапор прибув в суботу 23 квітня зі Сколівщини. Передача прапору відбулась на території меморіального комплексу. А сьогодні 26 квітня о 8.30 учні 6 школи передали прапор Стрийській ЗШ І-ІІІ ст. № 5 ім. В. Стасюка. Події останніх років додали нову сторінку в історії України. Так з'явилися сучасні герої - воїни АТО та загиблі герої – воїни Небесної Сотні. Тому ми віддаємо шану тим, хто боронить суверенітет нашої Держави. Вся школа вишикувалась на урочисту лінійку . В почесній варті учні які мають приймати прапор на чолі з учасником бойових дій АТО Марковим Сергійом Олексійовичем. Фанфарами та козацьким маршем зустріла Школа № 5 прапор України. Президент школи Данів Олегспільно з Кукуян Настею, Коверданом Олегом, Гутнікевмч Мартою, Марковою Ольгою перейняли прапор та під звуки фанфари вшанували перед строєм учнів. Урочисто звучав вірш у виконанні Ковердана Олега «Внесіте прапор України…». Доповнила дійство пісня «Про Україну « у виконанні учениці 10 класу Кузьмяк Юлії. Влучним та актуальним був виступ Маркова Сергія, для якого роль цього прапора дуже значуща. Ніщо так не об’єднає як спільна молитва, якою саме і була завершена урочиста лінійка. В 10.30 почесна варта передала прапор ЗШ № 8.\nУже на протязі п'яти років у Великий піст учні нашої школи проводять Великодній Ярмарок. Метою якого є допомога і підтримка людей з особливими потребами. До цього ярмарку виготовляються писанки, печуться кекси, пряники з великоднім декором, пасочки, баранчики. Виготовляються різноманітні композиції, віночки, листівки.\n21 квітня такий Ярмарок ми провели на подвір'ї нашої школи. Діти жваво виставляли товар на столи і ще жвавіше торгували і запрошували перехожих завітати до нас на Ярмарок і щось придбати.\nВиторгувані кошти будуть передані спільноті «Віра і Світло», яка утворилась у м. Стрию в червні 2002 року.\nІ пам'ятаймо, що з кожною людиною у цьому світі народжується щось унікальне, неповторне, чого не було до цього.\n26 квітня 1986 року… Ця дата назавжди залишиться в пам'яті людства. Почався новий відлік українського часу. Болісний. Гіркий. Печальний…Чорнобиль… Раніше це слово асоціювалося зі спокоєм і красою, а тепер - зі смертю, скаліченими долями, з табличками: «Зона».\n«Пити воду - заборонено», «Радіація»\nХоч минуло 30 років з того трагічного дня, наслідки Чорнобильської трагедії відчуваються сьогодні. Збільшились захворювання та смертності людей, поширились дитячі захворювання. Страшне Чорнобильське лихо і досі продовжується, забираючи все нові й нові жертви.\nАле ми віримо, що пісня у лузі ще озветься і доля сонечком зійде, з'явиться радісна веселка після чистого дощу над тобою, мій краю.\n26.04.2016 році у нашій школі учнями 10 класу разом із класним керівником Драбик О.В. було проведено вечір-реквієм до вшанування пам'яті жертв Чорнобильської трагедії. Цього дня діти поіменно згадали ліквідаторів Чорнобильської катастрофи, які загинули в перші дні трагедії та героїв стрийщини, які перебували у Чорнобильській зоні.\nЗавершився вечір символічними свічками пам'яті, запаленими учнями 10 класу.\nЗагальношкільна свята Сповідь\n20 травня у 1-А класі відбулося свято «Прощавай, Букварику!». Всі учні були активними учасниками свята. До виступу готувалися старанно і наполегливо. Окрім веселих пісень і віршів, діти чудово зіграли свої ролі в сценці «Як це було». По закінченню свята учні виконали запальний танок, після якого відбулося вручення дипломів. Підготовкою свята займались: класний керівник - Курітник О.С., музичний керівник - Піта В.Я., вчитель хореографії - Юрків Ю.О., а також учні 6-Б класу Миньо Єлизавета та Громова Соня.\nДні Європи цього року проходили у ЗСШ № 5 і девізом стали слова “Vivat, Європе».\nУчні шкіл м. Стрия презентували обрані країни, а ми помандрували до Франції кінця ХІХ ст. Було вирішено відтворити паризькі вулички, де хвилююче звучить музика, метеликом злітає маленька танцівниця, із кошичком квітів проходить чарівна квітникарка, манить, закликає запахом кави ресторанчик і зустрічаються двоє…\n«Сентиментальна розмова» П. Верлена.\nГарячий погляд закоханого і байдуже стулені жіночі уста… Теплі руки Його - і холодні пальчики - Її. Останні слова і - прощання… Назавжди…\nСаме це відбувалося на сцені. А відтворили дійство учні 8-9 класів: Данів Олег і Кукуян Настя, Баран Юля і Марій Богдан; Гутнікевич Марта і Берещак Андрій, Дверій Богдан і Островська Христина, Глодан Марта.\nВишукані костюми, спокій та легке кокетування, шляхетність та який особливий шарм був властивий юним артистам.\nА Франція стала мрією!\n19 травня - День вишиванки, всеукраїнське свято, яке покликане зберегти споконвічні народні традиції створення та носіння етнічного вишитого одягу.\nЦього дня учні та вчителі прийшли до школи у вишиваному одязі. Усі були піднесені та усміхнені, адже у вишиванках закодовано багато символів сили, добробуту, краси та оберегів.\nПід час перерв діти малювали різноманітні візерунки, розказували вірші про вишиванку та співали українських пісень.\nСвято закінчилось флеш-мобом «Перлина - Україна» у виконанні учнів початкових класів та вчителя хореографії Юрків Юлії.\n25 травня у нашій школі відбулось відкриття міського етапу Всеукраїнської військово-патріотичної гри «Джура». Участь у грі брали команди усіх шкіл.\nЗ початком змагань всіх присутніх привітала зав. відділом освіти Матвіїв Оксана Яремівна та побажала всім командам отримати достойні результати.\nУ перший день було проведено 5 конкурсів, у яких рій «Соколи» нашої школи у складі учнів: Гойнець Юрія, Говреги Іри, Говгери Марти, Тимчишина Руслана, Гуляєва Влада, Кирилів Уляни, Марківа Марка, Петрика Андрія та Салапати Андрія отримали такі результати:\n- у конкурсі «Впоряд» (стройова підготовка) - І місце;\n- у конкурсі «Слава Героям» - ІІІ місце;\n- у конкурсі «Відун» (знання історії українського війська) - ІІ місце;\n- у конкурсі «Добра справа» (виготовлення листівки) - ІІ місце;\n- у конкурсі «Влучний стрілець» - ІІІ місце.\nДругий етап гри «Джура» проходив 27 травня на Станції юних натуралістів. У конкурсах «Аптечка» та «Рятівник» (надання першої долікарської допомоги) отримали - ІІ і ІІІ місця.\nЗа підсумками отриманих результатів рій «Соколи» нашої школи зайняв почесне І місце та отримав перехідний кубок переможця міського етапу Всеукраїнської військово-патріотичної гри «Джура».\nОстанній дзвоник вже став традиційним святом у школі. Він сповіщає про закінчення навчального року. Останній дзвоник веселе і водночас сумне свято. Одним він віщує канікули, а для випускників - путівку в доросле життя, з безліччю сюрпризів, подоланням різних життєвих роздоріж!\nОстанній дзвоник у нашій школі пролунав 31 травня. Особливий гість завітав до нашої школи - Ігор Стасюк, доктор фізико-математичних наук, професор, член-кореспондент Академії наук, син Василя Стасюка, чиє ім'я носить наша школа.\nІз рук іменитого гостя випускники отримали атестати. Він з приємністю згадував роки, проведені у стінах рідної школи. А також було обговорено створення фонду ім. В. Стасюка, щоб у майбутньому нагороджувати обдарованих дітей в галузі математики та фізики.\nУчні початкових класів влаштували флеш-моб «Нам потрібне мирне мирне небо».\nВипускники подарували своїм молодшим друзям першокласникам цікаві подарунки. Вже стало доброю традицією випускати в небо кольорові кульки.\nПо закінченню свята зазвичай дають останній дзвінок випускник та першокласниця.


Купить Косарка-подрібнювач садова 1,6 м - Косилки-измельчители польские от Агротехника Львов\nСадовый инструмент та техника\n> Косарка-подрібнювач садова 1,6 м\nКосарка-подрібнювач садова 1,6 м\n35 011,99 грн/шт\n1410 UAH Под заказ\nУкладка травы: С измельчением\nПодрібнювачі RG   призначені  для різання та подрібнення низькорослих чагарників, гілок, тощо, головним чином для рекультивації пустирів, ділянок після вирубування лісів або садів. Також підходить для різання трав і бур'янів та не потрібних рослин. Подрібнений матеріал залишається на землі як органічне добриво.\nДля роботи подрібнювачів, в залежності від ширини захвату, необхідно використовувати трактори з зусиллям  від 24 К/С до 80 К/С.\nПодрібнювач необхідно використовувати в місцях, які не забиті каменями, на рівній або злегка хвилястій місцевості з нахилом 12 °.\nВикористання його в інших умовах буде розумітися як використання не за призначенням. Виконання вимог щодо використання машини, експлуатації та ремонту відповідно до інструкцій виробника та їх суворе дотримання є умовою використання машини відповідно до призначення.\nПодрібнювач повинен використовуватися, експлуатуватися і ремонтуватися тільки особами, які знайомі з її детальними характеристиками і ознайомлені з правилами поведінки в галузі охорони праці.\nПри експлуатації машини необхідно дотримуватись основних правил з охорони праці та техніки безпеки, правил дорожнього руху.\nПодрібнювачі є різної ширини захвату, тому можуть експлуатуватися з тракторами різної потужності, а саме:\nКосарка-подрібнювач садова 1,2 м. Міні.\nКосарка-подрібнювач садова 1,2 м\nКосарка-подрібнювач садова 1,4 м\nКосарка-подрібнювач садова 1,8 м\nКосарка-подрібнювач садова 2,0 м\n35 011,99 грн /шт Под заказ\nУкраина, Львовская обл., Львов, смт. Куликів, вул. Львівська, 37


Ніж складний Skif Plus Flippy (довжина: 213мм, лезо: 88мм), сірий купити за 307 грн в інтернет магазині з доставкою в Київ та по Україні - 070.com.ua\nНіж складний Skif Plus Flippy (довжина: 213мм, лезо: 88мм), сірий\nКомпанія Skif Plus виробляє ножі на будь-які види активного відпочинку і туризму. Асортимент на будь-який смак і вимоги. Високоякісні матеріали роблять ножі довговічними, а інноваційні розробки вносять свій акцент на стилістиці виконання, тим самим роблячи ніж приємним оку.\nSkif Plus Flippy - це тактичний складаний ніж має міцне лезо і міцну рукоять з алюмінію. Він здатний вижити навіть в найсуворіших умовах. Легко управляється завдяки наявності точних і зручних насічок. Рукоятка сидить в руці дуже впевнено і чіпко. Широкі можливості так само дає фіксація Liner-lock, що не дає ножу розкритися під час роботи з інструментом. В зберіганні і транспортуванні так же все просто - є кліпса, за допомогою якої можна закріпити ніж, а можна доповнити ніж підвіскою, щоб вилучити ніж з кишені можна було миттєво.\nПриємним бонусом в даній моделі для тактика є наявність склобою. Поставляється ніж у фірмовій упаковці.\nЗробити покупку ножа від компанії Skif Plus ви можете на сайті нашого інтернет магазину 070. Ми є офіційними дилерами продукції, можемо відповісти на всі ваші запитання.\nВідгуки на Ніж складний Skif Plus Flippy (довжина: 213мм, лезо: 88мм), сірий\nНіж фіксований Skif Plus Scout Tanto SF (довжина: 220мм, лезо: 102мм), чорний\nМультитул SKIF Plus Machine Tool (104мм, 10 функцій), чорний\nНіж АиР Ікло, рукоять дерево (довжина: 28.0см, лезо: 15.5см), піхви шкіра