Цивільний подвиг Василя Стуса - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Нові твори ⇒ Цивільний подвиг Василя Стуса\nЦивільний подвиг Василя Стуса\nПісля Шевченко, напевно, не знала Україна такого поета з такою чесною й відкритою цивільною позицією, яким був Василь Стус. Він з’явився в той період, коли особливо гостро встала проблема вибору перед кожним інтелігентом: або ти граєш за правилами, продиктованими системою, і вчасно одержуєш свою “пайку” у вигляді заробітної платні, або свідомо говориш “ні”, і висловлюєш свої думки вголос, а не десь на кухні, і тоді ти точно знаєш, що може зробити з тобою державна система. Важко бути таким, як Василь Стус, важко от так виважено прийняти\nрішення не коритися системі, що зневажала людиною, і більше ніколи не змінювати цього рішення. І щоб згодом написати:\nЯк добре те, що смерті не боюся я\nИ не запитаю, важкий ль мій хрест,\nЩо перед вами, судді, не хилюся я\nУ передчутті безвісних верст\nОдин раз ми їхали з мамою в поїзді в одній купі із чоловіком (дуже високої посади), і він зізнався, що вчився разом зі Стусом, тільки на рік пізніше. Отож цей уже літній чоловік сказав, що він не розуміє Василя, не розуміє, чого той почав виступати: “Ну й жив би, як всі, ні, йому не потрібно, як всі, він чогось хотів більшого. Ну й одержав те, до чого йшов. Його\nж не один раз попереджали, не захотів слухати, а дарма…” Я щось таке несміливо сказав. Сказав, що він же був поетом, на що цей чоловік (директор солідного підприємства з Донецька) цілком справедливо, як йому здавалося, помітив: “Ну й писав би собі вірші. Для чого писати щось проти влади? Влада – вона на те й потрібна, щоб нас у покірності тримати. Інакше ж анархія почнеться…” Розмова перервалася, а я зрозумів, що такому Стус – “без потреби”. Звичайно, цьому чоловікові з його керівного крісла видніше. Українською мовою говорив і писав? А для чого?\nДонеччина, що під час розвитку вугільної промисловості заповнилася пришедшими на заробітки з Росії, здебільшого розмовляє на російському, ну не дуже російському, а “суржиком”, але все-таки мало розмовляє на українському! От і Василь, мов, розмовляв би й писав росіянином. У нього ж була сім’я, син ріс, а він їх не пошкодував. Мене в глибині душі вразили слова Стусового “земляка”, тому що для мене Стус – це Людина, що навіть в умовах табірного життя зберегла почуття людського достоїнства, зберегла віру у свій народ:\nНарод мій, до тебе я відвертаю,\nЯк у смерті обернуся я кжизни.\nВін розумів, що приніс жертву заради порятунку наших душ, щоб ми колись прочитали й задумалися над своїм життям, над долею України\n“Мама, це що ж виходить? Це заради таких Василь Стус був у радянських таборах?” – звернувся я до матері. “Ні, син, – сказала мама, – заради тебе, щоб не тільки шматком ковбаси ти був удоволений, а хотів би бути вільною людиною на своїй землі”.\nГромадянський подвиг Василя Стуса Після Шевченка, мабуть, не знала Україна такого поета з такою чесною та відкритою громадянською позицією, яким був Василь Стус. Він з’явився в той період, коли особливо гостро стала проблема вибору перед кожним інтелігентом: або ти граєш за правилами, продиктованими системою, і вчасно отримуєш свою “пайку” у вигляді заробітної платні, або...\nЖиттєвий і творчий подвиг Василя Стуса Ці слова належати Василеві Семеновичеві Стусові. Його поезія – те сама правда в її істотних і трагічних ознаках, живий нерв України, її безталанна частка. Щедро обдарований, чесний і наполегливий, він міг би статі не лише великим поетом, а й глибоким літературознавцем, алі його виключили з аспірантури, бо разом з критиком...\nПодвиг Василя Стуса Стус народився 6 січня 1938 р. на Вінниччині с. Рахнівка Гайсинсь кого району. Дитинство і юність на Донбасі. Після закінчення філологічного факультету Донецького (тоді ще Сталінського) педінституту вчителював, відбув армію, працював у газеті. 1959 р. в “Літературній газеті” було надруковано добірку його поезій з напутнім словом Андрія Малишка. 1963 р....\nГромадянський подвиг Стуса Життя Василя Стуса схоже на спалах – короткий і яскравий. Воно сповнене пекучого болю і трагізму. Тривалий час поезія Василя Стуса була недоступною читачеві. Сьогодні її повернули народові, задля якого він боровся і віддав своє життя, Перша збірка поета з передмовою Андрія Малишка побачила світ у 1959 році. Його вірші...\nЖиттєвий подвиг В. Стуса Є в нашого народу улюбленці, яких він носить у серці, до яких звертається в скруті. Здебільшого це не воїни, не герої. Ім’я їм – легіон. Професія – мученики. Люди не забувають тих, хто життя віддав за други своя. Може, тому ім’я Василя Стуса повернулося до українців не тільки як ім’я...\nМотиви любові до рідного краю в поезії Василя Стуса “А де ж Україна? Все далі, все далі, все далі”, – писав Стус у поезії “За літописом Самовидця”. Але Україна ніколи не була далеко від поета, вона завжди жила у душі митця. Любов до рідної країни була метою його існування. У своїх творах Василь Стус порушував багато різноманітних тем, але...\nОсобливості індивідуального стилю Василя Стуса І. Василь Стус – оригінальний поет-імажиніст (своєрідне світосприймання, багатство тематики, глибина філософських міркувань, різноманітність лексики і фразеології). ІІ. Особливості індивідуального стилю поета. 1. Найкращі здобутки поета (виникнення найкращих віршів поета на гребені зіткнення, з’єднання протилежностей: з одного боку – несамовита пристрасність (“Ярій, душе”), з другого – філософська заглибленість, розважливість (“ваговита...\nМотиви жертовності в поезії Василя Стуса Листопадової неділі 1989 року в рідній українській землі впокоївся вимучений тюрмами й таборами поет Василь Стус. Поруч на Байковому кладовищі було поховано побратимів поета – Олексу Тихого і Юрія Литвина. Вони повернулися в рідну землю, щоб хоча цим запізнілим трагічним поверненням розбудити громадську совість, показати неминучість гіркого каяття за вчинену...\nЖиття Василя Стуса – це дорога через терни до зірок Давайте доторкнемося серцем до великої людської трагедії. Творчість В. Стуса справедливо вважається помітним явищем не тільки української й світової літератури, а й всього нашого громадського життя. Кожний його стих – суперечка снеправдой. Але найбільше вражає його відвага в боротьбі за справедливість, національне достоїнство й незалежність українського народу. Особливо болісно Стус...\nЦивільний подвиг М. Г. Чернишевського Після селянської реформи 1861 року, коли у російських селах почалися хвилювання, викликані грабіжницьким характером реформи, одержала ходіння прокламація “До панських селян”. Її авторство влада вирішили приписати Чернишевському. Однак не так-то просто було розправитися зі знаменитим літературним критиком, статті якого пропускалися царською цензурою і широко друкувалися в “Сучаснику” і “Вітчизняних записках”....\nБіографія Василя Стуса Василь Семенович Стус народився 6 січня 1938 року в селі Рахнівка Гайсинського району на Вінничині в селянській родині. Навчався спочатку в місцевій школі, потім – у Донбасі, куди переїхала його сім’я. Після закінчення історико-філологічного факультету Донецького (тоді ще – Сталінського) педагогічного інституту 1959 року В. Стус два місяці відпрацював учителем...\nРелігійні мотиви в поезії Василя Стуса Василь Стус жив у світі, гаслом якого були слова німецького філософа Фрідріха Ніцше “Бог мертвий”. Український поет описує цю світоглядну катастрофу в такий спосіб: Немає Господа на цій землі: Не стерпів Бог, з-перед очей тікає, Аби не бачити нелюдських кривд, Диявольських тортур і окрутенства. Новий бог “почвар і люті” прагне...\nЖиттєвий і творчий подвиг Стуса Ці слова належать Василеві Семеновичу Стусові. Його поезія – то сама правда в її істотних і трагічних ознаках, живий нерв України, її безталанна доля. Щедро обдарований, чесний і наполегливий, він міг би стати не лише великим поетом, а й глибоким літературознавцем, але його виключили з аспірантури, бо разом з критиком...\nОсобливості поетичної мови Василя Стуса Василь Стус – один із найбільших українських поетів нашого століття. Це світлий образ людини, що стала символом незламності духу, людської і національної гідності. Це самобутній поет, схильний до філософського,; заглиблення поетичного слова і водночас – до синтезу глибинних джерел традиційного українського образотворення й поетичної мови XX ст. Поезія Стуса прийшла...\nІнтимна лірика Василя Стуса Василь Стус по праву вважається одним із найвизначніших українських поетів XX століття. Він був людиною, яка сміливо, самозречено боролася за високі ідеали добра, правди, справедливості, гуманізму, за національну гідність і самосвідомість народу. Тому він більше відомий читацькому загалу як поет-борець. Але його перу належать і самобутні, сильні поезії інтимної лірики,...\nФілософічність у творах Василя Стуса Василь Стус – поет лірико-філософського складу. Філософічність його поезії виявляється не на рівні теоретизування, а є властивістю світовідчування, світобачення. “Один з найкращих друзів – Сковорода”,- так напівжартома написав він у 1969 році. Якщо на початку у віршах часто зустрічається ім’я філософа – поет намагається відтворити якісь біографічні моменти (“Вмовкали голоси...\nВасильченко Степан Авіаційний гурток (скорочено)\n“Народе мій, до тебе я ще верну…” (В. Стус)


Зам прокурора області, якого підозрюють у хабарництві, звільнився із роботи - 33 Канал\nГоловна Новини Зам прокурора області, якого підозрюють у хабарництві, звільнився із роботи\nЗам прокурора області, якого підозрюють у хабарництві, звільнився із роботи\n10 квітня співробітники Антикорупційного бюро та Служби безпеки України затримали заступника прокурора Вінницької області Олександра Попеска.\nЗа їхніми даними, він вимагав 6000 доларів за вирішення питання стосовно закриття кримінального провадження щодо самовільного захоплення 50 гектарів земель сільськогосподарського призначення у Калинівському районі. При цьому гроші необхідно було передати через адвоката, замаскувавши під винагороду за нібито надану правову допомогу юриста в цій справі. Гроші давали двома траншами: у 1500 доларів та 4500.\nФігуранта справи та двох посередників правоохоронці затримали за місцями їх проживання після отримання всієї суми хабара. Досудове розслідування триває у рамках відкритого кримінального провадження — одержання хабара в особливо великому розмірі або службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище, — заявили тоді у прес-службі СБУ у Вінницькій області.\nЦікаво, що на фото із місця затримання заступник прокурора зустрічав гостей у своєму розкішному маєтку неподалік Вишенського озера. Щоправда, босим та одягненим у банний халат. Кажуть, що тоді у будинку силовики знайшли велику суму валюти, яка не була вказана у декларації посадовця. І це додало прокурору ще більше проблем.\nНа затримання свого підлеглого відреагував і прокурор Вінницької області В’ячеслав Соколовий. Мовляв, йому шкода, що людина, якій він довіряв, так вчинила. І якщо вина працівника прокуратури буде доведена, його буде покарано відповідно до закону.\nВідомо, що міру запобіжного заходу Олександру Попеску обирали у столиці — цілодобовий домашній арешт. Суд тоді також зобов’язав Попеска носити електронний браслет контролю. Наприкінці травня заступник прокурора Вінниччини звільнився із роботи за власним бажанням.\nА днями стали відомі нові подробиці його справи. За інформацією Судової палати України, разом із Олександром Попеском на лаві підсудних опинились досить одіозні постаті. Це адвокат Валерій Сувалов, який очолює юридичну контору, яка займається питанням автівок на арештмайданчиках, та його екс-заступник Вадим Кабішев.\nЦікавим є факт, що 14 років тому Валерій Сувалов заснував у Вінниці на Стеценка, 50 релігійну громаду євангельських християн-баптистів «Дванадцять апостолів». У графі «власники» на 26.06.2018 значаться і родичі Олександра Попеска — дружина Ірина Петрівна та батько Петро Анатолійович…


Фірташ купив «Стирол» - Економіка - dt.ua\nФірташ купив «Стирол»\nВАТ «Концерн «Стирол» (Горлівка, Донецька область) увійшов до складу хімічного холдингу Ostchem Group, підконтрольного Group DF, що належить українському бізнесменові Дмитру Фірташу.\nВАТ «Концерн «Стирол» (Горлівка, Донецька область) увійшов до складу хімічного холдингу Ostchem Group, підконтрольного Group DF, що належить українському бізнесменові Дмитру Фірташу. Згідно з повідомленням, кількість виробників мінеральних добрив азотної групи, що входять до складу холдингу, збільшується до чотирьох. До теперішнього часу до холдингу входили ВАТ «Рівнеазот» (Рівне, Україна), ЗАТ «Таджиказот» (Таджикистан) і АТ «Нітроферт» (Естонія). «Консолідація активів у хімічній галузі дозволить зберегти і згодом зміцнити позиції українських підприємств на зарубіжних ринках карбаміду та аміачної селітри. На даний час світовий ринок азотних добрив оцінюється в 102 млн. тонн на рік, при цьому щорічний приріст у 2010-2014 роках прогнозується на рівні 2,0-2,5%. Розширення ринку відбувається здебільшого за рахунок виробників Азії і Близького Сходу, внаслідок чого підприємства азотної хімії Європи втрачають свої експортні позиції», - відзначають у компанії. Окрім того, зазначає прес-служба, в рамках єдиної керуючої структури, що входять до складу холдингу Ostchem Group підприємства зможуть підвищити конкурентоспроможність виготовленої продукції. «Синергію буде досягнуто за рахунок централізації інвестиційної діяльності, стандартизації фінансових операцій і звітності, оптимізації закупівель обладнання і матеріалів, об`єднання ремонтно-монтажних і ремонтно-будівельних робіт», - йдеться в повідомленні. При цьому прогнозується, що річний обсяг інвестицій в азотні підприємства холдингу складе близько 100 млн. дол. OstChem Holding AG заснований у Відні (Австрія) в 2004 році. На даний час холдингова група OstChem володіє компаніями і підприємствами в Східній, Центральній Європі і Центральній Азії, а також в Україні, Естонії, Росії, Швейцарії, Італії і Таджикистані. 90% акцій OstChem Holding AG належать Group DF українського бізнесмена Дмитра Фірташа. Концерн «Стирол» заснований у 1933 році. Це найбільший в Україні виробник мінеральних добрив – постачає на ринок 3% світового експорту аміаку і карбаміду, найбільший в Україні виробник полімерних матеріалів і виробів з них. Підприємство є єдиним в Україні виробником спіненого полістиролу. Концерн виробляє лакофарбові матеріали, неорганічні кислоти і солі, біологічні кормові добавки для тваринництва, лікарські препарати. Станом на грудень 2006 року 50,01% акцій ВАТ «Концерн «Стирол» належало ТОВ ІК "СтиролХімІнвест" (м. Горлівка, Донецька обл.), 14,19% – фізичним особам. Раніше про те, що концерн «Стирол» залучив «українського інвестора», 20 серпня на сесії міськради Горлівки заявив голова правління концерну Сергій Павлючук . «По-перше, хотів би відкинути всі пересуди: проданий «Стирол» — не проданий. Отож, скажу так: зараз на ВАТ «Концерн «Стирол» заходить новий інвестор, український інвестор», — сказав Павлючук. За матеріалами УНІАН


Названо переможця конкурсу на посаду голови Нацслужби здоров’я | UA.NEWS\nНазвано переможця конкурсу на посаду голови Нацслужби здоров’я\n28 Лют 2018, 19:26\nНаціональна комісія з питань вищого корпусу державної служби назвала Олега Петренка переможцем конкурсу на голову Національної служби здоров’я. Тепер його кандидатуру мають затвердити на засіданні Уряду.\nЯк повідомляє сайт МОЗ, Олег Петренко має управлінський досвід у приватних клініках столиці. Він був замдиректора з питань стратегічного розвитку ТОВ «Isida-IVF», а перед цим – першим заступником гендиректора клініки «Оберіг».\n«Олег Петренко має великий позитивний досвід у сфері охорони здоров’я. Він є досвідченим менеджером та одним з експертів, котрі розробляли концепцію реформування системи охорони здоров’я, покладену в основу Закону щодо змін фінансуванні медицини. Водночас перед ним стоятиме великий виклик – розбудувати унікальну для системи охорони здоров’я України Службу», – прокоментувала рішення комісії в.о. міністра охорони здоров’я Уляна Супрун.\nРаніше повідомлялося про результати конкурсу на головлікаря Охматдиту, а МОЗ розповів подробиці медреформи.\nконкурс Нацслужба здоров’я Нацслужба здоровья Олег Петренко Супрун


У німецькій армії викрили 20 ісламістів\nсереда, 18 травня 2022, 03:43\nСлужба військової контррозвідки Німеччини виявила в лавах збройних сил країни близько 20 ісламістів.\nКрім того, підозрюються ще 60 осіб.\n«Бюро з набору новобранців отримувало заяви на проходження служби від таких кандидатів, які бажали отримати навички поводження зі зброєю та військовою технікою»,— наводить видання заяву контррозвідки.\nВідзначається, що перевірки складу збройних сил були розпочаті через терористичні атаки в Брюсселі і Парижі.\nЧитайте також: У Німеччині завели справу на Цукерберга з-за постів в Facebook\nНагадаємо, що єдиний, хто вижив з учасників терористичних атак в Парижі Салах Абдеслам був переведений в ніч на 27 квітня з в'язниці Беверена в Бельгії. Йому пред'явили офіційне звинувачення в тероризмі у справі про теракти в Парижі.


Політично пасивних мексиканців можуть позбавити сексу - портал новин LB.ua\nГоловна — Світ — 21 червня 2012, 03:30\nКандидат у президенти Мексики просить жінок підтримати її.\nХосефинат Васкес Мота\nКандидат у президенти Мексики від правлячої партії Хосефіна Васкес Мота закликала громадянок країни попрацювати на підвищення явки на майбутніх виборах. Як пише The Independent, вона попросила мексиканських жінок відмовити в сексі тим чоловікам і партнерам, які в день виборів (1 липня) полінуються йти на дільниці для голосування.\nВаскес Мота оголосила, що ті чоловіки, які 1 липня проведуть на дивані або в барі, не повинні розраховувати на "кучі-кучі" (секс) щонайменше місяць.\nЗгідно з опитуваннями громадської думки, кандидат від правлячої партії дуже відстає від опозиційного кандидата Енріке Пена Ньєто. Проте в штабі Васкес Моти вважають, що тільки висока явка виборців здатна дати їй шанси на перемогу.\nЯк саме відобразиться на рейтингах її заклик залишити мексиканців без "кучі-кучі" на цілий місяць наразі не повідомляється. Голосування в Мексиці відбудеться 1 липня.\nТемы: вибори, Мексика, політики


Чернівецька обласна рада | Документи ради | XXIII скликання, Сесія №18\nДокументи ради > XXIII скликання, Сесія №18\nПЕРЕЛІК документів, прийнятих на пленарному засіданні 18 сесії Чернівецької обласної ради XXIII скликання від 10.01.2002 року\nРішення. Про утворення територіальної виборчої комісії по виборах депутатів Чернівецької обласної ради\nРішення. Про депутатський запит депутатів обласної ради Божеску А.В., Постевки П.Г., Никифорюка І.В.\nРішення. Про депутатський запит депутатів обласної ради Божеску А.В., Постевки П.Г., Апетрі Г.І., Гочу С.С.\nРішення. Про депутатський запит депутатів обласної ради від Кіцманського району\nРішення. Про уточнення обласного бюджету на 2001 рік\nРішення. Про Програму економічного і соціального розвитку Чернівецької області на 2002 рік\nРішення. Про обласний бюджет на 2002 рік\nРішення. Про кошторис витрат обласного фонду охорони навколишнього природного середовища на 2002 рік\nРішення. Про звіт про надходження і використання коштів позабюджетного фонду обласної ради за 2001 рік\nРішення. Про хід виконання “Програми спільних заходів Чернівецької обласної ради та Чернівецької торгово-промислової палати на 1999 – 2002 роки\nРішення. Про затвердження переліку сільськогосподарських товаровиробників Путильського району, які підлягають переходу на сплату фіксованого сільсько-господарського податку\nРішення. Про стан дотримання фінансової дисципліни при використанні земель запасу та резервного фонду в області\nРішення. Про внесення змін до рішення 16 сесії обласної ради ХХІІІ скликання від 25.09.2001 року №134-16/01 „Про внесення змін та доповнень до рішення XVI сесії обласної ради народних депутатів ХХІІ скликання від 20.11.1997 року „Про встановлення місцевого збору за проїзд територією області автотранспорту, що прямує за кордон”\nРішення. Про створення комісії з передачі – приймання державного підприємства “Аеропорт “Чернівці” до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області\nРішення. Про виключення з процесу приватизації незавершеного будівництва дитячої лікарні по вул. Ровенській, 7 в м. Чернівці\nРішення. Про протокольне доручення 13-ої сесії обласної ради ХХІІІ скликання від 21.10.2000 р. “Про виключення з процесу приватизації частки майна обласної ради в незавершеному будівництві СП “Новоселицький м’ясокомбінат”\nРішення. Про хід виконання п.7 рішення обласної ради від 20.12.2001 № 169-17/01 “Про організацію виконання в області Закону України “Про загальну середню освіту” та перехід загальноосвітніх навчальних закладів на новий зміст, структуру і 12-річний термін навчання”\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Чепіля О.Г. до обласної державної адміністрації та обласної ради профспілок\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Апетрі Г.І. до обласної державної адміністрації\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Барилова В.О. до обласної державної адміністрації\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Шапки М.А. до дирекції ВАТ “Укртелеком”\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Івончі П.М. до обласної державної адміністрації\nРішення. Про депутатський запит депутатів обласної ради Дідика О.Т. та Жукотинської С.І. щодо механізму проведення виборів в поселенні Новий Киселів\nРішення. Про депутатський запит депутатів обласної ради Божеску А.В., Мунтяна І.М., Постевки П.Г., Товарницького Є.В., Шапки М.А. до обласного управління лісового господарства та державного управління екології і природних ресурсів у Чернівецькій області\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Мурараша М.М. до обласної державної адміністрації\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Апетрі Г.І. до адміністрації автомобільних доріг у Чернівецькій області\nРішення. Про депутатський запит депутата обласної ради Семенової В.Ф. до адміністрації автомобільних доріг у Чернівецькій області


Водограй, база відпочинку (село Чинадієво) - Закарпатська правда все Закарпаття разом\nМукачівський район 48.490707, 22.809755 Проживання\nадреса: Чинадієве, вул. Санаторна, 201\nРесторан/ харчування: в їдальні, сніданок включено у вартість. Ресторан на 120 місць з бенкетним залом (160 місць).\nПослуги: дитячий майданчик, відкритий басейн, Wi-Fi\nЗдоров'я/ велнес послуги: Соляна кімната, бесідка, cауна, спортивне поле.\nТуристичний комплекс «Водограй» розташований у селі Чинадієво за 15 км від Мукачева, в гирлі річок Синявка і Бистрянка, поруч з водоспадом «Скакало». Туркомплекс пропонує прекрасний відпочинок у будь-яку пору року та на будь-який смак. На території комплексу знаходиться готель європейського класу з номерами "напівлюкс" і "люкс", три спальні корпуси з 2-, 3-місними номерами з усіма зручностями, а також котедж з камінним залом для сімейного відпочинку.\nДва сучасних конференц-зали на 120 і 40 місць обладнані всім необхідним для проведення ділових зустрічей, семінарів, презентацій. Є банкетний зал на 160 місць, де можна провести будь-яке святкування. У туристичному комплексі є ресторан, бар, більярд, настільний теніс, відкритий басейн, російська баня з ароматними віниками, гарячим чаєм і басейном з проточною водою.\nБаза відпочинку: 6 корпусів на 280 місць, велика зелена впорядкована територія зі спортивними та дитячими майданчиками, лазня, відкритий басейн, їдальня.\nУ селі Чинадієво також можна відвідати замок Сент-Міклош.\nМукачівський районЧинадієве, вул. Санаторна, 201\nЖдимир, форелеве господарство (село Вовчий) Подобовець -2000, туристична база (село Подобовець)


Знижений авіа тариф на доставку посилок в Узбекистан | Новини компанії Meest США\nЗнижений авіа тариф на доставку посилок в Узбекистан\nЗ 29 квітня 2019 року вступає в дію знижений авіа тариф на доставку посилок в Узбекистан для осіб котрі проживають в США.\nДоставка в Ташкент: $2,89/lb + $5 від коробки;\nДоставка в інші регіони Узбекистану: $2,89/lb + $10 від коробки.\nУмови страхування, а також тариф Узбекистан (FedEx) залишаються без змін.\n24.03.2021 Сторінка відстеження 02.03.2021 Плата за реєстрацію номера відстеження 21.01.2021 Затримка морських контейнерів 28.08.2020 НОВИЙ МИТНИЙ ЛІМІТ В АЗЕРБАЙДЖАНІ 04.05.2020 Новий мобільний додаток 20.03.2020 Доставка посилок у період коронавірусної інфекції COVID-19


21 грудня сільськогосподарського ярмарку на Прибузькій не буде : 19:12:2019 - vsim.ua\nЯрмарок на Прибузькій. Фото з архіву редакції\nТрадиційний ярмарок мали провести у суботу зранку.\nЧи буде він цього року, наразі невідомо.\n21 грудня на вулиці Прибузькій мали провести ярмарок. Цей день припадає на суботу, проте є робочим через «святкові» перенесення. Тому ярмарок вирішили скасувати. Про це журналістам vsim.ua розповіла головний спеціаліст відділу у справах преси та інформації Хмельницької ОДА Лілія Комоса. Інформації про те, що ярмарок перенесуть, наразі немає. Якщо таке станеться, повідомлення про це пообіцяли розмістити на сайті ОДА.\nСільськогосподарський ярмарок на Прибузькій проводять по кілька разів на рік. Сюди з’їжджаються торгівці з усієї Хмельниччини. Продають і м’ясо, і сало, і овочі, і молочні продукти. Весь асортимент та ціни ви можете побачити у нашому попередньому матеріалі. Для проведення ярмарку Прибузьку перекривають від Кам’янецької до Свободи.\nНе всі хмельничани раді проведенню такого ярмарку. Такий висновок можна зробити з коментарів, які залишали на нашому сайті під матеріалом «Думка хмельничан: чи потрібний ярмарок на Прибузькій?» Ви також можете долучитися до обговорення.\nЧитайте також: «Врятуймо Дмитрика разом»: на майдані у Хмельницькому організували благодійний ярмарок (ФОТО)\nЛюди ви такі смішні який це ярмарок йдуть ті що торгують на базарі ціни ще більші правлять і ви думаєте шо то якийсь колгосп приїхав схаменіться .\nБаригам прикривають ринки.\nА за місце щоб там торгувати кошти збирають ? Якщо так, то зрозуміло чому так часто вони проходять...\nЗрозуміло, що 21 грудня проводити ярмарок недоцільно тому, що субота - робоча. Але є неділя.\nЗа всю історію ярмарку не було року, щоб у грудні його не було. Люди планували закупитися і на Різдво, і на Новий рік. А цього року "докерувалися"! Навіть соромно їм причину назвати. Розвиток с/г та економіки має бути плановим. А за останні десятиліття державні мужі взагалі забули це слово. Навіть людина, яка живе одна, планує свої справи і на рік, і на місяць, і на тиждень. Наші "ке\nрОвники" живуть одним днем. І якщо міський голова постійно звітує про свою роботу, відповідає в телеефірі на питання хмельничан, то обласне сільське господарство пішло в далекн підпілля.


Вилазка в шахту Львівсько-Волинського вугільного басейну - 2\nАвтор Тема: Вилазка в шахту Львівсько-Волинського вугільного басейну - 2 (Прочитано 16735 разів)\n« : 25.05.2011 22:56:17 »\nМалюється можливість організувати вилазку в шахту. Потрібні дійсні студенти таких напрямків:\n- гірнича справа, корисні копалини\n- інженери енергетики (електротехніка)\nбуло б добре:\nІнші технічні спеціальності теж вітаються, але вони повинні мати стосунок до того, що є на шахті, а саме її підземної частини.\nСтуденти потрібні для організації профільного дослідження, тобто треба домовитись з викладачем про написання реферата чи іншої роботи по шахті і взяти лист від кафедри з печаткою до керівництва шахти для проведення дослідження. Дивіденди будуть: гарантований респект від рідного ВУЗу і Експлорера + вилазка в шахту як бонус. Хто хоче зголоситись пишіть мені в приват.\nRe: Вилазка в шахту Львівсько-Волинського вугільного басейну - 2\n« Відповідь #1 : 25.05.2011 23:18:44 »\n- інженери енергетики\nШмайл, шмайл - накастайся тут у потрібний момент, що вже настав. Від себе хіба можу надумати когось із радіотех'у . Як вам тема реферату? = GSM-нода шахтного базування яко альтернатива провідному зв'язку\n« Відповідь #2 : 25.05.2011 23:20:31 »\nЦитата: inkognito від 25.05.2011 23:18:44\nШмайл, шмайл - накастайся тут у потрібний момент, що вже настав. Від себе хіба можу надумати когось із радіотех'у . Як вам тема = GSM-вузол шахтного базування яко альтернатива провідному зв'язку\nВ шахті заборонені радіопристрої, крім радіомаячка в коногонці\n« Відповідь #3 : 25.05.2011 23:23:14 »\nТема курсової :\n1. Можливість зустрічі з гномами і міжнародна співпраця з ними\n2. Копаєм тунель до Китаю і налагоджуємо дружні звязки\n« Відповідь #4 : 25.05.2011 23:25:44 »\nМаячок у коногонці? Дуже цікаво, направду чую перший раз. Мабуть дійсно заборонені радіопристрої, якщо ти так кажеш.\n« Відповідь #5 : 25.05.2011 23:28:46 »\nЦитата: inkognito від 25.05.2011 23:25:44\nМаячок у коногонці? Дуже цікаво, направду чую перший раз. Мабуть дійсно заборонені раз ти так кажеш.\nМаячків, взагалі то, нема на наших шахтах. Але в особливо-небезпечних шахтах вони є. І, вроді, в нових світлодіодних коногонках теж вже є.\nЦитата: Цезар від 25.05.2011 23:23:14\nГномів в шахті нема, це міф, а до Китаю докопатись можна, але тоді є ризик завалу шахти продукцією їх промисловості.\n« Відповідь #6 : 25.05.2011 23:46:03 »\nШановне Панство! Прошу конструктивно підійти до сабжа = Linux'oid старається для благородної справи, тому далі прошу дописи коректно і по-суті. Дякую!\n« Відповідь #7 : 26.05.2011 00:06:58 »\nНа якій шахті буде проводитись "розборка по нотам"?\nRe: Вилазка в шахту Львівсько-Волинського ву&\n« Відповідь #8 : 26.05.2011 00:11:22 »\nЦитата: Alter від 26.05.2011 00:06:58\n« Відповідь #9 : 26.05.2011 11:30:02 »\nЦитата: :-) від 26.05.2011 10:39:19\nПрофільне дослідження можна, але у вільний від роботи час, а робочий час у мене не нормований. І терикони Донбасу наразі у мене за вікном.\nЯкщо щось про спалювання вугілля чи може підземну газифікацію, я б подумав, тобто не лише щоб втрапити до шахти, а цілком серйозно.\nШахтні гази це добре, але та шахта, про котру йде річ є газобезпечною, тобто метану там дуже мало. Інша справа шахти такі як "Лісова" там декілька років тому був вибух газової камери, от там щось можна. В мене є знайомі по газовому котролю в шахтах, але на Межирічанській шахті, а вона ще закрита...\n« Відповідь #10 : 26.05.2011 12:38:53 »\nЦитата: linuxoid від 26.05.2011 11:30:02\nШахтні гази це зосім інше, от для прикладу із Вікіпедії про газифікацію.\nRe: Вилазка в шахту Львівсько-Волинського вуk\n« Відповідь #11 : 26.05.2011 13:45:37 »\nА дослідження "Економічне обгрунтування роботи шахти" від економічного факултету не підійде, печатнка без проблем буде)\n« Відповідь #12 : 06.06.2011 13:01:11 »\nСкерування вже не треба, так поїдемо. Керівництво на шахті вже стале, осталось навести контакт з головним інженером.\n« Відповідь #13 : 27.06.2011 19:08:41 »\nНарив дуже показне відео з групи _ Ш_А_Х_Т_Ь_О_Р_И _ на контактах (я його перелив в Youtube). Ось як люди працюють. Чесно кажучи, якби я побачив підвал в подібному то 10 раз би подумав, щоб туди влізти, о то на глубині 500 м., що буду говорити, дивіться:\nП.С. Скоро і ми там будем . Звісно, не іменно там і не в таких місцях (проте... все можливо), але гострих вражень буде вистачати. На шахті зараз тихо, а тишина для нашої екскурсії то позитив.\n« Відповідь #14 : 05.07.2011 13:11:59 »\nВ четвер на 8-му годину відбудеться екскурсія в шахту!!! Приїхати треба буде в середу, можливо ще якусь вилазку зробим. Автобус на шахту відправляється в 7:20 ранку, доїхати зі Львова в четвер не вийде. Перша п’ятірка мельдуйтесь якомога швидше, бо треба ще забронювати готель. Остання версія п’ятірки:\nЯкщо в кого якісь зміни, пишіть!!!\n« Відповідь #15 : 05.07.2011 13:17:08 »\n« Відповідь #16 : 05.07.2011 13:21:02 »\n« Відповідь #17 : 05.07.2011 13:30:42 »\nВиходить мені трохи не добре, але поїду. +1\n« Відповідь #18 : 05.07.2011 13:58:17 »\nнаразі 50/50 скажу ввечері\n« Відповідь #19 : 05.07.2011 14:01:39 »\nЩе наразі Цезар 50/50, подзвонить мені за 2 год, скаже їде чи ні.


ГОЛОВНА // Різне // Обрано голову Володимирецького районного суду\nУ Володимирецькому районі відбулись чергові збори суддів районного суду. Новим головою Володимирецького районного суду став суддя Закревський Леонід Володимирович, - повідомляє сайт "Колона".\nБіографія новообраного судді\nНародився Закревський Леонід Володимирович 30 березня 1965 року, освіта вища; в 1990 році закінчив Горьківську вищу школу МВД СРСР; спеціальність «Правознавство», кваліфікація «Юрист»; з 9 жовтня 2010 року до 8 серпня 2017 року займав посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області.\nДекларація про доходи судді\nУ декларації за 2016 рік суддя зазначив дружину — Закревську Оксану Степанівну, дочку — Закревську Катерину Леонідівну, сина — Закревського Віталія Леонідовича і тестя — Каразія Степана Федоровича. Із нерухомого майна суддя володіє лише одною земельною ділянкою площею 25 метрів квадратних. Право на цю ділянку отримав суддя у 2016 році. Дружина судді має у власності квартиру у місті Вараш, колишня назва Кузнецовськ. Закревська Оксана набула права власності на квартиру 26 травня 2009 року. Вартість на дату набуття квартири в декларації не вказана.\nНайбільше нерухомого майна має тесть судді. Каразій Степан має у власності житловий будинок площею 317,07 кв. м, набуття власності з 29 грудня 2012 року. Ціна в момент набуття прав на майно не зазначена у декларації. Будинок розташований у місті Вараш. Ще тесть судді Закревського Леоніда Володимировича має дві земельних ділянки площею 1000 метрів квадратних та 500 метрів квадратних відповідно. Ці земельні ділянки також знаходяться у місті Вараш Рівненської області.\nАвтомобілі сім’ї судді\nЩодо рухомого майна, тут суддя вказав ціну автомобілів на дату набуття у власність. Дружина судді Закревська Оксана їздить на автомобілі Volkswagen Passat 2013 року випуску. Вартість на момент набуття авто становила 405 640 гривень. Сам суддя їздить на скромнішому автомобілі марки Mercedes A-140 2003 року випуску. У власність цей автомобіль придбав декларант 10 жовтня 2015 за 140 тисяч 908 гривень.\nДоходи сім’ї судді\nДохід самого судді складається із кількох джерел. Заробітна плата судді за 2016 рік склала трохи більше 192 тисяч гривень. Ще суддя отримує пенсію, яка за декларований рік склала більше 117 тисяч гривень. Зауважимо, що суддя вніс у декларацію свою пенсію через 9 днів після оприлюднення декларації. Можна припустити, що суддя думав, що пенсію не потрібно декларувати. Ще майже півмільйона гривень, а саме — 450 тисяч гривень суддя, отримав у 2016 році, продавши нерухоме майно, що саме — у декларації не зазначено.\nЩе суддя задекларував пенсію свого тестя, яка склала у сумі — 27 646 гривень, і у кілька разів менша ніж пенсія у судді. Декларант вказав заробітну плату своєї дружини, яка менша у три рази від заробітної плати судді — 60 тисяч 746 гривень. Також, суддя задекларував у своїй декларації стипендію свого сина, яка у сумі склала 3 800 гривень.\nТеги: суддя, володимирець, Суд, Закревський Леонід


Трактор Булат 354.4 — багатоцільовий колісний пристрій, призначений для виконання сельсткохозяйственних, комунальних і транспортних робіт. Він має колісну формулу 4×4. Дизельний трициліндровий двигун (потужністю 35 к.с.), яким обладнаний трактор, надає йому відмінне тягове зусилля по класу 0,6. Повний привід і блокування заднього диференціала значно підвищують прохідність трактора, роблячи його більш маневреним.\nТрактор Булат 354.4 обладнаний безліччю корисних функцій: гідропідсилювач керма, дозволяє легко управляти трактором; розблокування диференціала, значно скорочує радіус повороту; повний привід, що підвищує прохідність; регульована колія. Крісло водія на амортизаторах робить роботу оператора комфортною. Важелі управління зручно розташовані біля водія.


Футбольне поле зі штучним покриттям відкрили в ЧНУ | Відділення НОК України в Черкаській області\nУ Черкаському національному університеті ім. Б.Хмельницького відкрили нове сучасне футбольне поле зі штучним покриттям. Таке поле – перше в навчальному закладі. Його будівництво стало можливим завдяки реалізації програми співфінансування із державного бюджету та інших джерел для створення таких майданчиків.\nНа урочисте відкриття футбольного поля запросили голову відділення Національного оліміпйського комітету України в Черкаській області Андрія Більду. Він разом із ректором ЧНУ ім. Б.Хмельницького Олександром Черевком та начальником управління у справах сім’ї, молоді та спорту Максимом Зеленським відкрили поле.\nЗ 07.01.2016 на сайтi було - 255108 користувачiв.


Бучацька Єпархія УГКЦ - «Сопричастя і єдність у житті та служінні УГКЦ», — Послання Синоду Єпископів УГКЦ 2019 року\nЯк плід тисячолітньої історії пошуків, радості та страждань нашого українського народу, його сини і доньки розлетілися по всьому світу. Різні були причини такого розселення. Одні наші люди шукали кращої долі на чужині, інші були змушені покинути рідний край через лихоліття кривавих воєн і спустошень. Багатьох було насильно вигнано, депортовано, вивезено чи ув’язнено далеко на чужині. Сучасне життя нашої держави позначене новою потужною хвилею еміграції, внаслідок якої мільйони українців формують нові громади в тих країнах, про які ми навіть часом і не чули. У всіх цих складних, іноді трагічних, обставинах Церква йшла разом зі своїми дітьми...\nВих. ВА 19/248\nУ всіх цих складних, іноді трагічних, обставинах Церква йшла разом зі своїми дітьми. А її сини і доньки поширили її присутність на всіх континентах земної кулі. На заклик і доручення своїх владик, за нашими вірними по світу йшли священники, монахи і монахині, щоб нести людям Боже Слово і благодать Святого Духа у Святих Таїнствах, даючи свідчення діяльного харитативного служіння. Наші вірні будували своє буття на нових землях, зберігаючи питому духовну спадщину та плекаючи християнську культуру. Не випадково перше, що вони робили, коли опинялися у країнах нових поселень, – це будували свої храми. Сьогодні вони засвідчують, що храм, місце зустрічі людини з Богом, був і є для нашого люду простором, де б’ється серце української громади. Церква є центром, довкола якого гуртується світова українська спільнота. Довгими століттями саме Українська Греко-Католицька Церква була простором єдності для нашого народу, – єдності, яка ріднила українців Канади і США зі своїми братами у Латинській Америці та Австралії, Західній Європі та Казахстані і далекому Сибіру, а всім їм, за словами патріарха Йосифа, давала можливість далеко на чужині «бути собою», бо творила силою Святого Духа таїнственний і животворчий зв’язок зі своїм корінням на рідній землі, з витоками християнського життя у водах Дніпра.\nСлово «Церква» (з грецького εκκλησια) означає «скликання», «спільнота покликаних». У контексті книг Нового Завіту йдеться передусім про спільноту віруючих, тих осіб, котрих сам Господь збирає з усіх сторін світу (пор. Катехизм Католицької Церкви, 751–752). Отже, за своєю сутністю церковна спільнота – це єдність і сопричастя тих, що «належать Богові».\nМи часто говоримо, що бути членом Східної Католицької Церкви – це особливий спосіб бути християнином. Такий спосіб християнського благочестя Київської Церкви має специфічні вияви і рівні, як, наприклад, її помісність, синодальність, глобальність у єдності-сопричасті з Наступником апостола Петра. Папа Римський є найвищим служителем та живим осердям єдності й сопричастя всієї Вселенської Церкви. Завдяки цій вселенській єдності, завдяки опіці над нашою Церквою Вселенського Архиєрея наша помісна Церкви успішно розвивається у своїй глобальності.\nВершиною і найглибшим виявом єдності Христової Церкви та її природи є Пресвята Євхаристія. Євхаристійний хліб є видимим знаком і символом церковної єдності. Вже апостол Павло писав: «Тому що один хліб, - нас багато становить одне тіло, бо всі ми беремо участь в одному хлібі» (1 Кор. 10, 16–17). Подібні слова читаємо у відомій євхаристійній молитві однієї з найдавніших пам’яток ранньохристиянського письменства, знаної під назвою «Дідахе»: «Як цей розламаний хліб був розсіяний над горами і зібраний в єдине, так нехай буде зібрана і Церква Твоя від країв землі в Царство Твоє, бо Твоя слава і сила через Ісуса Христа навіки» (9, 4).\nСопричастя-єдність Христової Церкви, що становить саму її суть, виявляється в її пастирському служінні. Наше свідчення Церкві правдиве, коли пріоритетом нашого служіння є спасіння душ, тобто поєднання людини з Богом у єдності спільноти дітей Божих. Всяка дія чи вчинок члена Церкви, що суперечить цій меті, як-от намагання відмежуватися від спільноти, закритися на власних потребах або потребах своєї парафії, єпархії чи країни, намагання підкреслити якусь вищість одного її члена над іншим, буде завжди засуджуватися як щось нецерковне, протиприродне і несумісне із церковним буттям. На цьому наголошує апостол Павло: «Усі бо ми христилися в одному Дусі, щоб бути одним тілом, чи то юдеї, чи греки, чи раби, чи вільні, і всі ми були напоєні одним лише Духом. Тіло бо складається не з одного тільки члена, а з багатьох… Не може око руці сказати: «Ти мені непотрібна!» Чи голова ногам: «Ви мені непотрібні… І як страждає один член, страждають усі з ним члени; і як один член у славі, радіють з ним усі члени. Ви ж — Христове тіло, і члени кожний зокрема» (1 Кор. 12, 13–27).\nЯкщо б апостол народів був сьогодні між нами, він поставив би ті самі запитання до нас, але, мабуть, в інший спосіб. Кажучи про те, що коли страждає один член, то хворіє все тіло, і коли радіє один член – то з ним радіють усі, він, можливо, б запитав нас: «Чи може сказати Едмонтонська єпархія до Донецького екзархату – ти мені не потрібний? Чи може заявити Чернівецька єпархія Куритибській митрополії – твої проблеми мене не обходять? Чи може сказати Мельбурнська єпархія до Кримського екзархату – я тебе не знаю?» Таких запитань ми можемо поставити собі, у своєму сумлінні, багато, але на кожне з них повинна бути одна рішуча відповідь «ні»!\nМи сьогодні можемо пересвідчитися, що коли Україна спливає кров’ю, коли наші кращі сини і доньки віддають за неї своє життя, коли мільйони людей змушені покинути власні домівки, коли багато українців караються в полоні та, як в’язні сумління, страждають у ворожих катівнях, коли є тисячі загиблих і десятки тисяч поранених, коли уражене війною майже все українське суспільство, – то з нами страждає наша Церква в усьому світі. Коли нашим пріоритетом є проголошення Христового Євангелія та спасіння і освячення людських душ в ім’я Божої істини, коли потрібно захищати гідність людини, права українського заробітчанина в будь-якій країні світу, – то вся наша Церква-мати, наші єпископи, духовенство та миряни покликані бути голосом тих, котрих його позбавили. Коли потрібно запевнити пастирські потреби наших вірних в Австралії чи Великій Британії, Польщі чи Канаді, Аргентині чи Казахстані – духовенство і монашество вирушає в апостольські подорожі проголошувати Євангеліє Христове аж до краю Землі.\nЖодна парафія не може існувати як самодостатня, відокремлена у власній зоні комфорту структура. Парафія є базовою клітиною єпархіальної спільноти, яку будує і особисто очолює місцевий єпископ. В єпархії служителем сопричастя-єдності є правлячий архиєрей, який своєю чергою перебуває у повній єдності з Главою власної помісної Церкви, із Вселенським Архиєреєм та всією колегією католицьких єпископів, котрі виконують своє апостольське служіння у всіх куточках світу. Якщо єпархія роз’єднана і між єпископом та духовенством бракує спілкування, довіри і братерського єднання, то таку єпархію можна вважати глибоко зраненою. Тому перші і найважливіші зусилля архиєрея повинні бути скеровані на згуртування єпархіальної спільноти в усіх вимірах її життя, а саме: на поглиблення духовного життя на зразок сопричастя в любові Осіб Пресвятої Тройці та за прикладом першої християнської спільноти Христових учнів у Єрусалимі (пор. Ді. 2, 46–47; 4, 32); на вироблення одностайного бачення місії єпархії, координування людських, духовних та матеріальних дарів для цієї місії, а відтак втілення її в життя спільними зусиллями духовенства і мирян разом зі своїм пастирем.\nПатріарший Собор, який ми скликаємо кожних п’ять років, – це ще один важливий всецерковний простір сопричастя всього нашого церковного тіла. Це особливий момент глобального слухання, коли єпархіальні спільноти можуть взяти участь у соборуванні всієї нашої Церкви безпосередньо, через належно обраних делегатів, які спільно з пастирями здійснюють у питомий спосіб та на своєму рівні відповідальність за життя своєї Церкви в різних частинах світу. Незважаючи на те, що резолюції Патріаршого Собору мають дорадчий характер, вони є цінним голосом одного тіла нашої Церкви.\nВнутрішня єдність УГКЦ є синонімом її сили і розвитку, необхідною умовою її життя та здійсненням її місії. «В єдності сила народу, Боже, нам єдність подай», – звучать слова народної пісні-молитви.\nОтцям-душпастирям доручаємо зачитати вірним це Послання трьома частинами (відповідно до підрозділів) після кожної Божественної Літургії в неділі 6, 13 і 20 жовтня 2019 року Божого.


У Дніпрі патрульні повернули 5-річного мандрівника батькам - 9 Телеканал\nБлизько 10-ї ранку мешканка одного з будинків по вулиці Тверській виявила у пiд’їзді маленького хлопчика. Той плакав, бо загубив маму. Жінка викликала поліціянтів.\nПатрульні поспілкувалися зі знайдою. Маленький мандрівник розповів їм свою версію, як так сталося, що він загубився й показав поліцейським майданчик, де він гуляв. Проте ані батька, ані мами дитини там не було. Та вже за кілька хвилин вони вибігли з одного з під’їздів того самого будинку, звідки було розпочато пошуки. За словами ж батьків, він самостійно вийшов із квартири. Відсутність дитини вони помітили не одразу.\nБатьків юного мандрівника притягнули до адміністративної відповідальності.\nПатрульні вкотре звернулися до дорослих.\n— Друзі, слідкуйте за своїми дітьми! Не залишайте їх без догляду! У разі виявлення дитини без супроводу дорослих телефонуйте, — наголосили охоронці правопорядку.


Курдибанівка – село на краю ромашкової цивілізації. Репортаж | ДОБА\nКурдибанівка – село на краю ромашкової цивілізації. Репортаж\nТа яке то село, нас лише троє… Влітку приїжджає ще декілька, пасіку тримають. І нас би не було, кажуть місцеві, якби не фірма, що вирощує лікарські рослини. Ні води, ні світла, – ні села. Не один замерз колись, як додому добирався через поля. Колись церкви в Курдибанівці не було, а зараз, як віночок, та нема кому ходити…\nСело розташоване за 13 кілометрів на північний захід від Бучача, на пограниччі з Монастириським і Підгаєцьким районами. Курдибанівка невеличкий населений пункт, серед полів. Назву отримало від прізвища поляка-поміщика Курдвановського, власника земель довкола сусіднього села Старі Петликівці.\nДобратися можна з Бучача до села Переволока. А там, на горішній Переволоці, одразу біля сільради є дорожній знак з напрямом дороги до Курдибанівки. Попри автобусну зупинку та фігуру Пресвятої Богородиці виїжджаємо велосипедами на кам’янисту дорогу. По обидві сторони городи, по лівому боці видніється переволоцький ліс, далі – з одного боку поле з соняшниками, з іншого – з пшеницею. Зі сторони Курдибанівки назустріч нам мандрує чоловік, питаємо: До Курдибанівки далеко? – Далеко, – відповідає.\n– А людей там багато?\n– Яких? Робочих багато, а таких ні. Їдьте прямо, але через сто метрів звернете праворуч, каже, польовою дорогою легше крутити педалями.\nДійсно, за декілька хвилин, на велосипеді промчали приблизно три кілометри. Далі знову виїхали на кам’яну, з горба видніється в далечині село, а внизу – став. Зарослий весь осокою, навколо обгороджений чагарниками та старими похилими вербами. Там живуть чаплі, здалеку розгледіли.\nМинули ще декілька горбів, видно водонапірну башту з синьо-жовтим прапором, багато дерев, оглядаєшся назад чудові польові краєвиди. Під’їхавши ближче до села, чути настільки насичений запах ромашки, ніби купаєшся в ромашковому чаї. А там же ціле поле ромашок, спеціально насаджене підприємством, яке вирощує лікарські рослини. Ось чому чоловік казав, що робочих багато. Перше з чим познайомилися у Курдибанівці – це ТОВ «Чайка». Запитали людей, чи є корінні мешканці, де живуть.\n– Та є три бабці… Поверніть зараз і перейдете через місток, там побачите.\nСкільки хатів порожніх стоїт.., приходіт і жийти\nПовернули, – їхати далі не в змозі, густа трава, бур’яни… Високі дерева ховають старенькі напіврозвалені будиночки. Йдемо на собачій гавкіт. Перейшли через місток висохлого потічка. Велосипеди залишили біля трансформатора, думаємо, не вкраде ніхто, бо ж нема навіть кому.\nВнизу, за містком, крізь високі дерева і ялинки біля брами видніється хатина, підходимо ближче, – сидить чоловік. Можна зайти? Та чо ж не можна, каже. Виходить до нас і старенька, усміхається, починає розмову.\n– Яке колись село було… А тепер, нема кому в Курдибанівці жити, скільки хатів порожніх стоїт, приходіт і жийти. Йоой, а скільки городів позаростало… Лісу в нас не було, а зараз справжнісінькій. До церкви ще дійдете, а далі… Одні хащі й розвалиска.\n– Залишилося в селі троє і я, – каже чоловік. Приписано багато, десь півсотні.\nКоли так різко зменшилося ніхто й не пригадає… Старі повимирали, а молоді давно виїхали. Через Курдибанівку йшла лінія фронту в часи обох воєн, село неодноразово було знищене. Десять років тому Михайло Костів тримав ще двох биків і не мав де вкосити. Зараз чоловік живе з тещею Надією Спільчак, їй 82 роки, допомагає. Його жінка й діти – у Бучачі. Пригадує, у селі була школа, клуб, бібліотека, магазин. Як був ще пацаном, років 12, приганяли корови ввечері і до клубу на танці, щодня на гармошці грали, забави, весело. Закінчив лише третій клас, опісля, у 70-х роках школу закрили. Діти добиралися до сусідніх сіл Олеша, Переволока. Тоді ще було 98 хат в селі. З того часу минуло 47 років, зараз пану Михайлу 58.\n– Я колись жив у самому кінці, сам хату розібрав, на цьому обійсті накрив черепицею стайню. Цей будинок купили за копійки, звідси люди переїхали до Коломиї. Ще давно казали: люди з Курдибанівки по всьому світу розкидані – у Бучачі, Чорткові, Івано-Франківську, Коломиї, Тернополі, Америці, Канаді. Наше село, називали наймудрішим, вон там, ну хати вже немає, але ще за Радянського союзу чоловік родом з Курдибанівки був міністром по лісовому господарстві, Винницький писався, – розповідає Михайло Костів.\n– Нас би вже тоже не було, якби не фірма, – веде далі розмову дядько Михайло. Ні води, ні світла, – ні села. Одного разу згорів трансформатор, хто б його ремонтував. Два роки тому мали корову, а води взагалі не було в жодній криниці. Дощі випадали мало. Добре, що з фірми можна було возити на візку. Вони й зерно нам дають і городи наші зорять, скультивірюють, обмолотять.\nПродукти до Курдибанівки спеціально ніхто не возить. Просять фельдшерку Надію Гадз зі Старих Петликовець, або діти привозять. Обходяться усім своїм: і хліб печуть, і мед мають, і невеличку господарку. Обробляє зять з тещею 70 сотих землі.\n– Дівчата, ходіт сюда, – кличе бабуся Надія, – щось покажу. Дивіться, що я маю, – виносить старенька з хати маленьку квочку, яка висиджує курчат, двоє вилазять з-під неї. – Файні, – тішиться бабця, чуєте, як кличе їх…\nЗять Михайло пояснює, що це грецькі кури, тому такі маленькі, привезли їх з Коломиї. Мають ще півня такого, але він закритий. За хвилину кукурікає шість разів і так з самого ранку до шостої вечора, поки не захрипне.\nПитаємо бабці чи не хотіла б переїхати до дітей чи внуків, у неї вже й семеро правнуків є, а вона так дивиться на нас, не розуміє, як таке дурне можемо спитати… Потім починає сміятися: «Та деее, тут так файно, спокійно, тихонько такі пташки цвірінькають..., а во ялинки є, дикі голуби мають гніздо». Старенька звикла до землі, до природи, вона має свої клопоти, біжить поратись коло качок, а тут, – присяде біля паркану й милується…\nКурдибанівці – шляхта, женилися між собою\nПрощаємося з нею і йдемо навідати ще двох бабусь, казали одна родом з села Осівці живе недалеко та ще одна сестра Надії у кінці вулиці.\nПовертаємо ліворуч, знову переходимо місток, хвіртка відчинена, на подвір’ї висипані дрова, значить хтось таки живе. Заходимо на обійстя, а збоку біля хати сидить з двома паличками бабуся.\n– Слава Ісусу Христу! Приїхали подивитися на ваше село…\n– Та яке то село, – живе троє, на літо приїде декілька, а зимою немає нікого, – розповідає Марія.\n– А як вам живеться самій? – питаємо, а в бабусі на очах з’являються сльози, аж ніяково стало, тоді втирає і каже: «Я нікуди не хочу йти, бо старого ніхто не потребує. Мені тут добри, но коби ноги не боліли, бо ходити не можу. Не годин дати собі раду, всьо позаростало.\nУ Курдибанівці бабуся Марія живе двадцять років, з них тринадцять сама, лише сім років прожила з чоловіком у цьому селі. До того жила в Осівцях, мала сім’ю, її чоловік давно помер. А сини, – у кожного свої турботи. Старший Гриць в Осівцях живе, а молодший працює на крані в Бучачі. У Курдибанівці зійшлися двоє на старості, поралися коло хати. Кролів тримали, тепер каже, маю чотири качки і три курки.\n– Не годна більше, ходити не можу. У шістнадцять років пішла на яливки в Осівцях, мала їх двадцять. Всіх треба було напояти, носила воду зо Стрипи, далеко, важко на коромислі. Потому яливки породили телята і пішла дояти, так 25 років. І січку носила на плечах, і каші на коромислі – всьо вручну, добре треба було наробитися. А тепер вилази всьо боком. Ходжу з двома палицєма. Таблеток не п’ю, бо від них печінка болит, як кажуть одне лічиш, а друге калічиш. А село?.. Церква є, поремонтували, але хто буде ходити, – розповідає 72-річна бабуся.\nЗаходить в гості до бабці Марії Михайло, зять баби Надії, каже: «Ходіть ще свою пасіку вам покажу».\n– З цієї хати чоловік виїхав до Чорткова, – веде до пасіки дядько Михайло, – колись хтось хотів купити це обійстє, але чоловік не продав, най буде сказав, всіляко може бути. Один город тут все ще тримає. Цей садок я посадив. Це моя пасіка, якісь бджоли буйні, певно буде дощ. Тут я тримаю 15 сімей, мій брат тримає сорок, його син теж має бджоли, і ще двоє, окрім нас, мають пасіки в Курдибанівці. Трохи продаємо мед, але нема куди. Минулого року меду було дуже багато.\nХодіт ще хату покажу, – каже, – Тут тримаю все для викачування меду, рамки також сушаться. Аво, – показує на фотографії, – моя жінка і її сестра близнючка, за неї одружився мій двоюрідний брат. Це моя друга жінка, перша померла. Прожив з нею 23 дні, своєчасно не зробила операцію на апендицит. Родом вона з Білорусії, оженився в Латвії, ще за Союзу був там на роботі. Потому, десь за 4 роки повернувся до Курдибанівки, у 84-му році женився тут.\nКолись курдибанівці женилися переважно між собою, рідше обирали подружжя із-за меж села і то, як правило, із людей з ними споріднених. Ми були шляхта, – пояснив Михайло Костів. Ніхто не женився ні до Переволоки, ні до Осівець чи Бобулинців. А до Кидонова й Олеші йшли. У Курдибанівці через хату була родина, як не третій, то четвертий.\nСеред заростів села церква, як віночок\nОстання жителька Курдибанівки – найстарша, поза вісімдесят її, звати теж Марія. До неї йшли зарослою вулицею метрів зо двісті. По обидві сторони хащі, бур’яни, хатів навіть не видно. Біля її подвір’я трава покошене, а брама замаяна. Їхали ми до Курдибанівки по Івані, а тут традиція – букет квітів ставити в браму, або коло дверей. Відкриваємо хвіртку, – двері до хати відчинені, а за порогом сидить, згорбившись, старенька. Побачивши нас, насторожилася, питає:\n– То ти Марусє?\nПояснюю хто ми, бабуся погано чує.\n– Ти не лікарка? – здивувалася. А відки ви? Кажу, родом з села Нові Петликівці, хочемо подивитися на ваше село, бабця стала спокійніша, каже: «Ми маємо лікарку з Петликовиц».\n– Але ви потрапили так рано, тут роси є, я зранє в чоботьох ходжу, аж потому перезуваюсє.\n– Як живете?\n– Ааа біда, слабам та й всьо. Ше ми циганка обікрала. Я була в хаті. Єдна прийшла десь два місяці тому, мене закликала. Ходіт на двір, каже, я вийшла, а її нема, я кажу, а ви де. Я тут коло ловочки, ходіт сюда відповіла, та й я пішла, раз жінка кличе. Я сіла, а вона стоїт розглядаєтьсє, а дві з того обійстє заглядають. Сіла вона та й каже: я маю четверо дітей, така біда. А я кажу та тепер платєт, провда каже, платєт, але дитина слаба… Ми так говорили з півгодини. Тоди дивлюся вона встає і йде, з іншого подвіри вийшло ще дві і в трьох пішли. Я до хати, всьо втворено, як і було, тий мені байдуже, лягла собі поперек ліжка, потому щось мене дюгнуло, я до грошей, а їх нема.\nБабуся складала гроші на операцію на око. Її дочка приїжджала, рахувала, казала скільки бракує. Тепер бідкається, що ж буде, поліцію не викликала, сумнівається, закім приїхали б, ті втекли б, та й не розгледіла старенька циганок.\nБабця Марія розказує про своє життя. Колись працювала в ланці, сапала два гектари бурака, так, як всі люди тоді. Вже донька навчилася, то в РЕСІ працювала. Всього у бабусі троє дітей, два хлопці й дівчина. Внуки теж великі, дві доньчиних доньки вийшли заміж. Одна живе з мамою у Тернополі, а інша була на заробітках п’ять років, тепер повернулася і купила квартиру.\n– Чоловік?.. та шо то говорити помер, – він замерз. Був заготовщиком, добировсє в зимі ровером додому. Та вже давно, дітей подружили обоє. А я що, людині добре, як здорова, наробилася, зіла, води сє напила, відпочила, далі пішла робити. А село… кобисти в неділю приїхали, тут так файно, а церква, як віночок. Йдіть подивітьсє, отако вийдете прямо, а потому догори…\nКрізь зарості бузини можна помітити колишні сільські дороги, якими і ходять три бабусі одна до одної в гості і до церкви. Йдемо ніби лісовою дорогою, а то вулиця невеликого села. Церква здалеку виднілася ще на початку, а звідси її зовсім не видно, вже й почали хвилюватися чи правильно йдемо, бо вздовж одні зарості, хатів нема. Але ні, з-за повороту гарні будиночки, за деревами видно пасіку, певно приїжджають люди, а далі – церквиця.\nОсь до кого з’їжджаються усі курдибанівці. Дядько Михайло казав, чотири року тому приїхало чотириста людей. Празник мешканці Курдибанівки святкують 21 вересня на Різдво Пресвятої Богородиці, але приїжджають усі 28 серпня на свято Успіння Пресвятої Богородиці. Тоді село оживає, бабусі й дідусі, внуки, правнуки – усіх кличе рідна Курдибанівка й невеличкий храм з настоятелем отцем Ігорем Вовком з Переволоки.\nНавпроти церкви занедбана будівля, вікна забиті шифером, але, мабуть, саме тут колись була і школа, і клуб, і магазин. Далі вузенька вуличка прямує до кладовища. Багато нових пам’ятників, останні роки 2000-2003, тоді напевно багато повмирало. У Вікіпедії пише, що у 2001 році в селі проживало 23 особи. За кладовищем – ромашкові поля. Звідси також видно церкву, внизу – зелену пляму і подекуди ледь-ледь стріхи будинків. А з іншого боку фірма «Чайка». Повертаємося знову туди. Біля трансформатора лежать наші велосипеди, охороняє їх пес баби Наді, сидить і дивиться, ніби чекав коли прийдемо…


BLOG на нічку: «перш ніж гніватися, задумайтесь»\nСьогодні у постійній вечірній рубриці «BLOG на нічку» читайте коротку, але повчальну історію про те, чи кожна ситуація варта вашого гніву.\nМатеріал опублікували на сайті «ВСВІТІ».\nНіби прочитавши її думки, чоловік узяв печиво, розламав його навпіл і простягнув їй, не піднімаючи очей. Це було межею. Вона встала, зібрала свої речі і пішла. Пізніше, коли вона сіла в літак, і відкрила сумочку, щоб дістати свої окуляри і витягла коробку печива … Вона раптом згадала, що поклала свою покупку в сумочку. І людина, яку вона вважала нахабою, ділилася з нею печивом, не проявляючи ні краплі гніву, просто з доброти. Їй стало так соромно. Але вже не було можливості виправити свою провину.\nТеги: #BLOG на нічку, #Гнів, #Аеропорт, #Життєві історії\nЯк освячували воду на Теремнівських ставках. ФОТО 5914


Husky (HUSKY) Ціна, графік та новини | Binance: ціна Husky, ціна HUSKY, вартість Husky\nІнформація про ціну HUSKY\nІнформація про ринок HUSKY\nЦіна HUSKY в реальному часі\nНа сьогодні поточна ціна HUSKY складає $ <0.0000001 (HUSKY / USD), а поточна ринкова капіталізація – $ 0 USD. Об'єм торгів за 24 години складає $ 98.55 USD. Ціна HUSKY до USD оновлюється в режимі реального часу. Husky виріс/впав на +0.05% за останні 24 години. Циркулююча пропозиція складає $ 0 USD.\nЦіна Husky в реальному часі\nЦіна Husky\nДинаміка ціни HUSKY у USD\nСьогодні $ <0.0000001 +0.05%\n30 днів $ 0 -36.65%\n60 днів $ 0 -28.89%\n90 днів $ 0 -43.30%


Велика трагедія і перемога — Телеканал I-UA.tv\nСьогодні в український кінопрокат виходить фільм про одну з найтрагічніших і, водночас, найславетніших сторінок української історії ХХ століття. Історичний екшн «Крути 1918» знятий за реальною історією на залізничній станції Крути взимку 1918 року.\nНа тлі доленосних подій в країні двоє братів Андрій і Олекса Савицькі закохуються у прекрасну Софію. Більшовики підступають до Києва, місто наповнене «червоними» агентами. Уряд УНР кидає на боротьбу з ворогом усі боєздатні частини армії, включно з юнкерами і студентами. Чотири сотні юнаків встають проти 4-тисячного добре озброєного війська…\nФільм «Крути» знімався з вересня 2017-го по січень 2018 року. У резиденції колишнього президента-втікача Межигір’ї знімали Францію і ставку генерала Фоша. Основні зйомки велися на вулицях Києва, в Косовому капонірі — Київській фортеці. Станцію Крути знімали на Черкащині, в селі Сигаївка — на самій станції Крути на Чернігівщині наразі зведено меморіал воїнам-крутянам. У Сингаївці залізнична станція, її давня вокзальна будівля (що побудована наприкінці ХІХ століття) майже на 100% відповідають і архітектурі, і епосі часів оборони станції Крути. А місцеві мешканці взяли участь у зйомках фільму в ролі акторів масових сцен.\nБій знімали під Києвом, біля села Підгірці. У зйомках взяло участь понад 150 військовослужбовців Президентської бригади Нацгвардії України. Усі вони вперше були на знімальному майданчику в ролі акторів. Саме завдяки нацгвардійцям українські військові початку ХХ сторіччя у фільмі майже нічим не відрізняються від сучасних вояків — такий самий вишкіл, навички, вміння поводитися зі зброєю.\nТакож у зйомках взяли участь реконструктори з Києва та Вінниці. Завдяки реконструкторам сцени виглядають точніше, оскільки вони володіють історичним матеріалом, знаються на речах та побуті минулих часів. Реконструктори грали юнкерів, воїнів-офіцерів, козаків загонів Вільного козацтва, які разом зі студентами брали участь у бою біля станції Крути. Всю амуніцію та зброю реконструктори принесли на зйомку самі.\nПід час зйомок використали близько 2 тисяч одиниць зброї початку ХХ століття, яка не тільки ефективно виглядала, а й по-справжньому стріляла холостими патронами. Майже вся зброя, в тому числі й унікальні зразки, з колекції Сотника 19 сотні Самооборони Майдану, бійця 2-ї афганської роти 24 ОШБ «Айдар» Володимира Правосуда, позивний «Штурм».\nУ зйомках фільму були задіяні хлопці, які про захист України знають не з чуток. Завдяки їм ми можемо сьогодні спокійно спати в наших мирних містах та знімати фільми. Вони пройшли Майдан та війну на Донбасі. А сотник 1-ї сотні Самооборони Майдану, нагороджений орденом «Народний герой України» Олександр Абаєв (позивний «Хан») зіграв контрозвідника УНР Набоку.\nНа станції Крути знімалися сучасні кадри за участю пластунів з Національної скаутської організації «Пласт».\nБатальні сцени запеклих боїв між крутянами та більшовиками знімали під час лютих морозів. Позначка термометру сягала температури 17−20 градусів морозу. Тоді актори на 100 відсотків синхронізувались зі своїми героями.\n«Крути 1918» — насамперед історичний фільм, а не реконструкція тих подій. І більшість героїв — збірні образи. Але є й історичні персонажі — Симон Петлюра (Дмитро Ступка), Михайло Грушевський (Сергій Дзялик), Аверкій Гончаренко (Олексій Тритенко), Михайло Муравйов (Віталій Салій).\nУ фільмі є персонаж — кондитер, прототипом якого став кондитер Соломон Бєлєнький — за однією з версій, саме він першим виготовив Київський торт та Київську сухе варення (цукати).\nМузику до фільму написав талановитий італійський композитор Marco Morini. А пісні у виконанні Христини Соловій та гуртку «Гайдамаки» стали санундтреком до стрічки.\nНапередодні всеукраїнської прем’єри відбулася зустріч творців фільму з представниками ЗМІ. Пропонуємо читачам «СП» уривки з виступів її учасників.\n«Ми з нетерпінням очікуємо виходу цієї стрічки в широкий прокат. Увага до цього фільму пов’язана, насамперед, з цікавістю його теми. В сьогоднішніх умовах непросто робити історичне кіно. Але це дуже важлива місія, через те, що історія крутянців дуже схожа на ті історії, ті події, які відбуваються сьогодні в нашому житті. Очевидно нам треба пам’ятати про це, постійно повертатися до нашої історії і робити багато висновків.\nХочу, аби ви не сприймали цей фільм як підручник історії. Кіно це не наука, не історична розвідка. У художній стрічці присутні авторські думки, які не обов’язково на 100 відсотків відображають все те, що було задокументовано. Там є політ фантазії. Але все ґрунтується на реальних подіях. Кінематограф повинен формувати міфи в хорошому сенсі цього слова. Сподіваюся, що фільм впорається з цим завданням. А для цього треба, щоб його передивилося якомога більше людей.\nМене часто запитують, чи не запізнилися ми з цим фільмом. Так, запізнилися. Він мав бути знятий ще 1919 року. Але тоді ми втратили державність, а коли відновили незалежність, то втратили кіно. І коли Україна почала відроджувати кінематограф, з’явилася можливість зняти цей фільм. Половину вартості — трохи більше 25 мільйонів гривень, взяла на себе держава. На сьогодні повернути ці кошти через кінопрокат навіть теоретично не можливо. В Україні лише трохи більше 500 кінозалів, відвідуваність одна й з найменших у Європі, а ціни на квитки одні з найнижчих. Та ми й не ставили собі за мету, аби фільм окупився.\nЄ сподівання, що згодом стрічку можливо покажуть в Італії та Польщі".\nАртем Бідненко, Державний секретар Міністерства інформаційної політики України:\n«Була проведена надзвичайно важлива робота. Вона потрібна особливо сьогодні, в умовах війни з Росією. Нам необхідно аналізувати і показувати сторінки історії. Закликаю глядачів прийти на фільм, підтримати режисера і акторів. Вірю в майбутнє українського кіно».\nОлексій Шапарєв, режисер:\n«Для мене було дуже важливо, щоб фільм викликав у глядачів емоції, щоб ми згадали цей урок історії. Хочу, аби ця стрічка допомогла у нашій сьогоднішній боротьбі з ворогом».\nЄвген Ламах, виконавець ролі Андрія:\n«Багатьом цей фільм допоможе дізнатися, що була така сторінка в історії України. А хто добре знає історію, зможе по-новому подивитися на ці події. Найважче було передати почуття тих хлопців, які боролися не на життя, а на смерть».\nНадія Коверська, виконавиця ролі Софії.\n«Кожен раз, коли я розповідаю про зйомки фільму, то переконуюсь, що багато хто нічого не знає цю історію. Немає однієї чіткої лінії на ці події. Сподіваюсь, що після виходу стрічки на екрани ситуація зміниться.\nДуже пишаюся, що знялася у цьому художньому фільмі. У нас часто запитують, чи складно передавати емоції героїв через 100 років. Думаю, що ми змогли зрозуміти своїх персонажів, адже вони тоді були такими молодими, як і ми зараз. А молодь завжди була і буде рушійною силою всіх змін.\nХочу, щоб люди всіх поколінь пам’ятали нашу історію, а цей урок ніколи не повторився.\nКостянтин Коновалов, автор сценарію:\n«Тема Крут хвилювала мене давно. Сценарій почав писати десять років тому. Вивчав архіви, читав діаспорну пресу, мемуари учасників тих подій. Але тоді нашу владу не цікавив такий фільм. І лише зараз, коли відбувся Майдан, змінилася інформаційна політика держави, сталася реалізація цього фільму.\nЦя дуже важка тема. І працювати над нею було надзвичайно складно. Адже це історія про людей, які ще не відчули повноти життя. Багатьом з героїв не виповнилося і 18 років, а наймолодшому було лише 14. Виникають асоціації з сучасними добровольчими батальйонами на сході України. Сьогоднішні студенти, футбольні фанати пішли захищати свою країну. Тому сьогодні ця історія дуже актуальна.\nУ крутівців було завдання утримати позиції і вони це зробили. Я б хотів, аби глядачі зрозуміли, що наш фільм — це висвітлення на екрані української перемоги".\nОлексій Тритенко, виконавець ролі Аверкія Гончаренко:\n«Здається, що під час зйомок фільму ми наблизилися до того відчуття, яке було у хлопців, коли вони сиділи в окопах і чекали битви. Ми не хотіли зайвого пафосу. Для нас було важливо, аби глядач разом з нами почав відчувати цю трагедію, а зрештою і отримати приклад мужності».\nВадим Голуб, голова прес-служби НГУ:\n«Пишаємося, що стали частиною відтворення української історії. 150 бійців Національної гвардії України були акторами в масових сценах фільму. Ми переживали всі ті самі емоції, що й захисники Крут у 1918 році. Цей фільм відображення правдивої української історії, яка проводить багато паралелей з 2014 роком. Тоді наші хлопці пішли проти такого самого російського агресора».\nХристина Соловей, авторка та виконавиця саундтерку:\n«Ми нарешті станемо вільною, свідомою нацією, коли навчимося поважати, пам’ятати, вшановувати своїх героїв. Багато людей не знають ні тільки про битву під Крутами, а й інші знакові події. Про це треба співати, знімати кіно. Хочу, аби ми закохували в українське перш за все якістю і щоб це було зроблено на найвищому рівні».


Аваков ініціював законопроект про зняття ввізних мит на бронежилети та каски - ZAXID.NET\nАваков ініціював законопроект про зняття ввізних мит на бронежилети та каски\nСуспільство — Роман Ганкевич, 17 червня 20142620\nПро це радник глави МВС Антон Геращенко заявив на брифінгу в МВС, повідомили у прес-службі міністерства.\nВін зазначив, що 17 червня за ініціативою Арсена Авакова у Верховну Раду України вноситься законопроект, яким буде знято будь-які мита на ввезення засобів індивідуального захисту для українських солдатів. Мова йде про бронежилети, кевларові каски тощо.\nЗа словами Геращенка, наразі існують труднощі з тим, щоб ввезти засоби захисту в Україну. Щоб перевезти їх на територію держави, громадяни навіть вдягали їх на себе.\n"Міністр внутрішніх справ Арсен Аваков ініціював внесення змін у закони для того, щоб повністю звільнити такого роду вироби від будь-яких імпортних мит і спростити їх ввіз", – зазначив Антон Геращенко.


Сiм мiсяцiв: початок спiлкування\nУ сім мiсяцiв дитина любить спілкуватися, навчається наслідувати звуки дорослих. Вона буде щаслива, якщо дорослі приєднаються до її гри в звуки. В цей період малюк розуміє значення багатьох слів. Він починає розбиратися, про що говорять дорослі, і показувати своє ставлення. Маленькі капризулі, які не люблять воду, будуть супитися при згадуванні слова «купатися», любителі водних процедур, навпаки, почнуть видавати радісні звукосполучення і посміхатися.\nВправи на вимову проходять набагато цікавіше, коли мама промовляє пестушки і лічилки. Одна з улюблених ігор дітей цього віку - ладушки. В ній поєднується і гра, де малюк чіпає себе ручками, і слова, які можна вчитися повторювати за мамою, і спілкування з самою головною людиною. Для малюка в цей період постійна присутність мами стає необхідністю.\nУлюбленою іграшкою 7-місячної дитини можуть бути формочки для пісочниці, які входять одна в іншу. Вона буде з цікавістю витягувати їх одну з іншої, а потім намагатися скласти так, як було. Це складне заняття з першого разу може не вийти, адже визначати «більше-менше» ще не вміє, але навик складання іграшки прийде дослідним шляхом.\nМалюк вчиться діяти обома ручками одночасно, бере іграшки і стукає ними одна об одну, а потім кидає. Також розвиток у 7 місяців припускає, що малюк вже може брати маленькі предмети своїми крихітними пальчиками просовувати їх до дірочки й щілинки, натискувати на кнопки i т.д. Це вміння спільно з цікавістю може виявитися шкідливим, тому небезпечні предмети слід прибрати з поля зору.\nСтояти біля опори дитина навчилася досконало, тепер вона може навіть переступати ніжками. Однак до перших кроків ще далеко, а пересуватися треба, тому розвиток у 7 місяців передбачає вміння повзати. Маленький дослідник може вивчати простір кімнати і всієї квартири (якщо йому це буде дозволено). У 7 місяців навчається сідати самостійно, робить це поки невміло, але спроби з кожним разом стають все більш вдалими.\nПрогресивні моменти, що обумовлюють розвиток у 7 місяців, стосуються не тільки фізичних навичок, а й соціальних. Внаслідок прикорму малюк починає вчитися їсти з ложечки. В цей період можна замінити кружку-непроливайку на звичайну, так вiн швидше навчиться користуватися нею. Активність на 7-му місяці життя росте, здібності розвиваються на радість щасливим батькам.\nЧотири місяці: успiхи в розвитку\nРозвиток дитини на третьому місяці\nРефлекси малюка в п'ять місяців\nМалюк гулить і посміхається\nПерехідний перiод другого мiсяця


Викладачі МДУ просять Путіна зупинити масові звільнення\nВикладачі та наукові співробітники Московського державного університету імені М.В. Ломоносова надіслали Володимиру Путіну відкритого листа з проханням зупинити хвилю масових звільнень у вузі.\nЗа їх словами, керівництво МДУ не отримало від уряду коштів на підвищення зарплат співробітникам, як це передбачалося президентським указом. Саме тому університет змушений звільняти викладачів, щоб у рамках виконання вимог указу підвищити зарплати залишилися.\nАвтори просять Путіна “повернути на роботу всіх співробітників, звільнених з червня 2013 року в рамках кампанії по” оптимізації “кадрового складу” і “розморозити” вільні ставки для прийому на роботу в університет молодих співробітників “.\nІз липня 2013 року року президент очолює опікунську раду МГУ.\n««« Сирійські бойовики розстріляли школу Творці шкільного підручника переплутали північ і південь »»»\nСтуденти поскаржилися в прокуратуру на примус мітингувати за Путіна »»»\nУчні підмосковного університету "Дубна" подали заяву в прокуратуру з проханням перевірити законність дій керівництва навчального закладу. Російським вузам виділять 5 мільярдів рублів на розвиток науки »»»\nУ найближчі два роки російські вузи отримають 5 мільярдів рублів на розвиток науки. У Таджикистані відкривається філія МДУ »»»\nУказ "Про філію Московського державного університету імені Ломоносова в місті Душанбе" підписав у четвер президент Таджикистану Емомалі Рахмон. Відкритий лист Путіну з філії МДУ в м. Севастополі. »»»\nПрезиденту Російської Федерації, Голові Опікунської ради МДУ ім. М.В.Ломоносова В.В. Італійські ліберальні кола: після професора Путіна в Університеті свободи настане черга викладати "генералу з М'янми" »»»


Кращі тарифи МТС Україна для Донецької області на 2018 рік | Поради\nКращі тарифи МТС Україна для Донецької області на 2018 рік\nГоловна › Поради › Кращі тарифи МТС Україна для Донецької області на 2018 рік\nЗараз ще тривають бойові дії на Україні і це жахає більшість громадян. Перебуваючи в подібній ситуації, з’являється страх за близьких і рідних людей і само собою виникає бажання підтримувати з ними зв’язок. Які ж тарифи МТС Україна для Донецької області 2018 очікують громадян?\nУ такій ситуації на допомогу приходять оператори мобільного зв’язку. Найбільшу популярність в зоні Донецької області зміг завоювати МТС. У зв’язку з цим відразу ж виникає питання про те, які тарифи може запропонувати цей оператор.\nОбщепонятно, що зв’язок в період бойових дій налагодити буває непросто. Основною причиною даної ситуації можна назвати обриви, що виникають в оптичних лініях.\nАле якщо порівняти цю компанію з іншими, то відразу ж відзначається оперативність її дій у ремонтних роботах та вирішенні проблем, що виникли. Зв’язок буде відновлено дуже швидко і в мінімальні терміни. В даний час МТС займається тим, що впроваджує тарифи виключно для тих зон України, де проводяться численні військові дії.\nЩо очікувати донеччанам?\nОстаннім часом з’явилися розмови про те, що збільшаться ціни на послуги мобільного оператора МТС. Для цього є кілька причин. Одна з них пов’язана з тим, що він всіляко намагається зробити все для того, щоб зв’язок був на вищому рівні.\nСпостерігається систематична установка нових вишок і подальшу модернізацію апаратури, яка вже зносилася з плином часу. Крім цього, є ще й інформація про те, що МТС йде слідом за світовими країнами і планує незабаром використовувати 4G Інтернет.\nЩо можна сказати про тарифи?\nRed Light – вважається досить примітивним планом. Його унікальність полягає у відсутності передоплати та вважається чудовим для тих громадян, які дуже рідко користуються мобільним зв’язком. Основний мінус – наявність грошей на балансі, в іншому випадку послуга виявиться недоступною. Які ж тарифи МТС Україна для Донецької області 2018 для дзвінків в Росію, чи дорого обійдеться це задоволення?\nRed XS потребує щомісячному поповненні пакету послуг у розмірі 40 гривень. Надається певна кількість смс і хвилин для розмов, але варто абоненту їх використовувати раніше часу, як йому доведеться вносити додаткову оплату за користування.\nСлідом йдуть ще такі пакети як Red S, M Red, Red Л. В цілому вони мають багато спільного, але також є ще й додаткові відмінності, які пов’язані зі спектром надаваних можливостей. Вищевказані пакети часто воліють купувати люди, що живуть зараз в Донецькій області.\nЯкі нововведення є в МТС\nКрім описаних пакетів є ще й різноманітні, додаткові послуги від оператора мобільного зв’язку. В якості прикладу можна дізнатися установку автовідповідача і приховування номера телефону при дзвінку стороннім особам.\nЯкщо закінчується інтернет, то надається можливість дозамовити відсутні мегабайти і далі займатися переглядом улюблених фільмів, відео і прослуховування музичних композицій в режимі онлайн. Для любителів всього унікального МТС може запропонувати додаткову програму, яка полягає в підключенні і надання бонусної програми, а також численних знижок, пропозицій та іншого. Теж хотілося б згадати так звані тарифні плани, розробка яких ведеться індивідуально для клієнтів, вони часто і багато користуються стільниковим зв’язком. МТС – оригінальний оператор стільникового зв’язку, який користується небувалим успіхом у всіх без винятку клієнтів, надає кращі тарифи МТС Україна для Донецької області на 2018 рік.


-Не думай повірити, не змінюються люди, змінюються обставини. Так, синівський обов’язок – доглядати матір на старості, але ми з тобою їй нічого не винні – Життя\n-20 років я заміжня, – каже Ліда, – і всі ці роки у мене немає світу з мамою Павла, мого чоловіка. Почалося все ще до весілля. Світлана Дмитрівна просто спробувала прогнути мене, тоді ще зовсім дівчисько, під себе, зіштовхувала нас лобами і з чоловіком, і з його братом. Багато було всякого, не розкажеш в двох словах.\nЛіда вийшла заміж за Павла зовсім юною, в 19 років. Чоловік був на 6 років старше. У Павла був брат, ровесник Ліди, мати та батько, якого не стало через пару років після їхнього весілля.\n– Піди туди, принеси те, – намагалася командувати свекруха молодою невісткою, коли вони після весілля спробували пожити з батьками чоловіка.\n– Вам треба переїхати, – сказав тоді молодим батько Павла, – інакше вона не дасть вам жити спокійно.\nМолоді послухалися поради, жили на знімних квартирах, збирали гроші, врешті-решт, впоралися, зараз живуть вже у власній квартирі, і борги виплачені. Трохи допомогли з покупкою житла батьки Ліди.\n– У мене і ще один син є, – обгрунтувала вона відмову, – мені й про нього думати треба. А в інших-то сім’ях повністю батьки молодої дружини грошей на квартиру молодим дали, ось у моєї куми так. Вона сама ні копійки не вклала, все батьки невістки самі зробили. Молодці.\n– І завжди так, – каже Ліда, – у кого невістка свекрусі мало не ноги цілує, у кого багате придане принесла, у кого свати весілля шикарну закотили, а ми з її Павликом просто розписалися. Постійні порівняння і докори. І головне, робила вона це тільки тоді, коли мого чоловіка поряд не було, а при Павлові – така любляча, прямо мама рідна. Він у мене довго не здогадувався, як Світлана Дмитрівна ставиться до мене насправді.\nЧерез 4 роки після весілля у Ліди з чоловіком народився єдина дитина, син. На наступний день після виписки з пологового будинку до них в гості завітала бабуся, Світлана Дмитрівна. Ліда тоді замученою була, дитина кричить, температура у самої піднялася, а мама Павла то одне вимагає, то інше: чаю подай, та цукру побільше поклади, та ще заварки підлий.\n– Адже бачить же, – згадує Ліда, – що мені ніколи, Павло на роботі, я, немов варена, а вона командує, та ще й претензії пред’являє.\nЧерез плач немовляти Світлана Дмитрівна не зрозуміла, як повернувся з роботи її син, останню фразу мами він почув. Ведена до дверей під білі рученьки, вона голосила, як змінився її син під впливом дружини.\n– Не спілкувалися ми довго, – каже Ліда, – року 4. А потім якось почали спілкуватися, тим більше, що брат Павла одружитися надумав.\nНа весіллі само собою все якось згладити. Світлана Дмитрівна на тому весіллі сяяла: дружина молодшого сина їй подобалася більше. І тато в начальників, і квартира є, і машина є, і на роботу зятя тесть прилаштував. Поглядала на мене з переможним виглядом. Тільки забезпечена молодша невістка швидко дала зрозуміти мамі чоловіка, що благодіяння її сім’ї на свекруху не поширюються, а у свої справи вона лізти не дозволить.\n– Злата рішуча, – каже Ліда, – на язик гостра. Швидко поставила Світлану Дмитрівну на місце. А з огляду на те, що дівер типовий підкаблучник, свекруху в сім’ю молодшого сина звуть рідко, внучку показують ще рідше.\nКілька років тому мама Павла почав хворіти. Нічого особливого, все, як у всіх: тиск скаче, суглоби до зміни погоди ломить. Але жінка всерйоз задумалася, а як вона буде далі жити. Страшно ж, дочок немає, внучка ще маленька, внук теж підліток, один син ображений на маму, другий син на все очима вольової дружини поглядає.\nПочала вона до Ліди походжати та починає дифірамби співати: і господиня зразкова, не те, що Злата, і син розумний, вчиться добре, по дому допомагає, і сама красуня, виглядає молодо. Так неприємно її слухати.\n– Тобі не догодиш, – каже чоловік, – мама тебе через роки розгледіла, визнала та оцінила. Радуйся, не треба пам’ятати образи. Все в минулому.\n– Невже ти не розумієш, – каже йому Ліда, – не мене вона розгледіла, а насувається неміч.\nСвітлана Дмитрівна недавно почала називати Ліду донечкою, а під цим соусом спробувала запросити її до себе додому, щоб жінка допомогла їй зробити генеральне прибирання.\n– Ось і відгадка «відлиги» у відносинах, – сказала Ліда чоловікові, – не любить вона мене, тільки тепер у неї проблеми почалися. Вік.\n– Не думай повірити, – попереджає Ліду Злата, – не змінюються люди, змінюються обставини. Так, синівський обов’язок – доглядати матір на старості, але ми з тобою Світлані Дмитрівні нічого не винні. Так що я вважатиму за краще грошима допомагати: наймати доглядальницю, помічницю по господарству і так далі.\nЛіда з Павлом не мають таких статків, як Злата, але і вони схиляються до думки, що простіше буде робити так, як озвучила Злата. Тоді не треба буде вислуховувати лицемірні слова подяки та любові, не треба буде робити над собою зусилля, щоб спілкуватися.\nМариновані помідори з виноградом: варто спробувати всім


Депутати-свободівці побували в зоні АТО - 0352.ua\nДепутати-свободівці побували в зоні АТО\n17:30, 6 лютого 2016 р.\nПобачити та відчути “атмосферу” першої лінії оборони, де за кілька сотень метрів ховаються ворожі снайпери довелось депутатам міської ради Тернополя Івану Сороколіту, Ігорю Турському та Роману Навроцькому протягом тижневої поїздки на Схід.\nДепутати побували у м.Слов’янськ, м.Артемівськ, м.Лисичанськ, м.Авдіївка, поблизу Донецького аеропорту (с.Водяне, с.Первомайське), села Нижнє й Кримське, м.Новоайдар та інших містах та селах зони АТО. Про це написав у своєму блозі на «Форумі Файного Міста» Іван Сороколіт.\n- Планували поїздку давно. Вирішили публічно не анонсувати і не афішувати до її завершення. Проїхали немалу відстань і побували в багатьох місцях поряд “лінії розмежування”. Незвично було проїжджати попри вказівники сіл та містечок, котрі регулярно звучать у інформаційних зведеннях штабу АТО. Везли збірний вантаж-допомогу у різні місця призначення: цибуля, цукор, мука, гречка, кава, чай, вареники, солодощі та інші харчі, одноразовий й керамічний посуд, зимові шкарпетки, термобілизну, елементи військової амуніції, військові канцелярське приладдя, модульна пічка-«буржуйка» та інше. У Лисичанську, в рамках вже раніше налагодженої співпраці Ігоря Турського, мали зустрічі у школі з дуже позитивними та ще й щиро проукраїнськими школярами й вчителями (вчителька української мови пані Віра – це справжня героїня!). Після спілкування з ними з’являється велика надія побудови й там України не лише юридично, але і духовно,- написав Іван Сороколіт.\nЗа словами депутата, бути патріотом та націоналістом в Тернополі – це одне, а ось відкрито заявляти про свої проукраїнські погляди там – це зовсім інше і потребує неабиякого внутрішнього стержня, сміливості.\n- У села Нижнє й Кримське, які знаходяться в так званій “нейтральній зоні” доставили благодійну допомогу, зібрану тернопільськими учнями й вчителями (особлива подяка директорці школи №19 Ганні Яремі). У селі Водяне, що поблизу Донецького аеропорту, провідали вояків-свободівців з “Карпатської січі” (бачились з Мар’яном Козбуром, Володимиром Стаюрою, Марією Чашкою, Русланом Беньком), котрим передали замовлену ними та зібрану Романом Навроцьким допомогу. Побачили та відчули “атмосферу” першої лінії оборони… де десь попереду за кілька сотень метрів ховаються ворожі снайпери. Коли переміщаючись по окопах й бліндажах, справжні солдати радять швидко рухатись та пригинатись,- написав Сороколіт.\nПовністю пустий широченний автобан на Донецьк, на котрому починають проростати бур’яни, за словами Івана Сороколіта, подекуди навіть створюється моторошне відчуття апокаліпсису…\n- Посеред поля між Новоайдаром і Щастям провідали вояку і багаторічного товариша Івана Трофімука, умови служби котрого, м’яко кажучи, непрості. Перебування близько півроку на безлюдному побудованому в полі ВОПі (військовий опорний пункт), як на мене, дуже складно як фізично, так і морально. Вражень багато. Враження різні. По кожному пункту перебування найближчим часом плануємо детальніше розповісти та поділитись враженнями,- резюмував Сороколіт.\nсвободівці побували в зоні АТО


частин системи керування пам'яттю можливе виникнення конфліктів між ними.\n2.5.1. Віртуальна пам'ять\nКонцептуально модель пам'яті в Mach виглядає для користувацьких процесів у виді великого лінійного ВАП. Для більшості 32-х розрядних процесорів адресний простір займає діапазон від 0 до 232 - 1 (4 Гбайта). Адресний простір підтримується сторінковим механізмом.\nMach забезпечує дуже тонке керування механізмом використання віртуальних сторінок (для тих процесів, що цікавляться цим). Для початку скажемо про те, що адресний простір може використовуватися розрідженим способом. Наприклад, процес може мати дюжину секцій ВАП, кожна з який знаходиться на відстані сотень Мбайт від найближчого сусіда, з великими зазорами не використовуваного адресного простору між цими секціями.\nТеоретично будь-який ВАП може бути розрідженим, так що здатність використовувати велику кількість розкиданих секцій не є в дійсності властивістю архітектури ВП. Іншими словами, будь-яка 32-х бітна машина повинна дозволяти процесу мати 50 000 секцій даних, розділених проміжками по 100 Мбайт, у межах від 0 до 4 Гбайт. Однак, у багатьох реалізаціях лінійна сторінкова таблиця від 0 до самої старшої використовуваної сторінки зберігається в пам'яті ядра. На машині з розміром сторінки в 1 Kб ця конфігурація вимагає 4 мільйони елементів таблиці сторінок, роблячи таку схему дуже дорогою, якщо не неможливою. Навіть при багаторівневій організації сторінкової таблиці така розрідженість у кращому випадку неприйнятна. У ядрі Mach при його розробці споконвічно ставилася задача повної підтримки розріджених адресних просторів.\nДля того, щоб визначити, які ВА використовуються, а які ні, Mach забезпечує спосіб призначення і скасування секцій ВАП, називаних областями (regіons). У виклику для призначення області можна визначити базові адреса і розмір, і область виділяється там, де це зазначено. В іншому випадку може бути заданий тільки розмір області, а система сама знаходить придатний діапазон адрес і повертає базову адресу. ВА є дійсним тільки в тому випадку, коли він попадає в призначений діапазон. Спроба використовувати адресу з проміжків між призначеними областями викликає переривання, що може бути перехоплено самим процесом, якщо він цього побажає.\nКлючовим поняттям, зв'язаним з використанням ВАП, є об'єкт пам'яті (memory object). Об'єкт пам'яті може бути чи сторінкою набором сторінок, а також може бути файлом чи іншою, більш спеціальною, структурою даних, наприклад, записом бази даних. Об'єкт пам'яті може бути відображений у не використовувану частину ВАП, формуючи нову область. Коли файл відображений у ВАП, то його можна читати, в нього можна писати за допомогою звичайних машинних команд. Відображені (mapped) файли посторінково витісняються з пам'яті звичайним чином. Коли процес завершується, то його відображені в пам'ять файли автоматично повертаються у ФС разом із усіма змінами, що відбулися з їхнім змістом у той час, коли вони були відображені в пам'ять. Також можливо скасувати відображення файлу чи іншого об'єкта пам'яті, звільняючи його адресний простір і роблячи його доступним для послідовного його розподілу чи відображення.\nЗвичайно, відображення файлів у пам'ять не єдиний спосіб доступу до них. Їхній уміст можна читати і звичайним способом. Однак і в цьому випадку бібліотечні функції можуть відображати файли в пам'ять крім бажання користувача, а не використовувати систему в/в. Такий спосіб дозволяє сторінкам файлів використовувати систему ВП, а не спеціально виділені буфери де-небудь у системі.\n2.6. Комунікації в ядрі Mach\nОсновною метою, що ставили перед собою розроблювачі засобів комунікації ядра Mach, була підтримка різних стилів комунікацій у сполученні з надійністю і гнучкістю. Комунікаційні засоби ядра Mach можуть підтримувати асинхронну передачу повідомлень, RPC, потоки байт (streams), а також інші способи. Механізм взаємодії процесів Mach базується на відповідних механізмах своїх попередників - RІ і Accent. Через свій еволюційний розвиток цей механізм пристосований більше для локального використання, а не для розподілених систем.\nСпочатку розглянемо випадок одного вузла, а потім розширимо його для мережі. Слід зазначити, що мультипроцесор - це теж один вузол, тому взаємодія процесів, що працюють на різних процесорах багатопроцесорної машини, також відноситься до локального випадку.\nОсновою всіх комунікацій у Mach є структура даних ядра, яку називають портом. У сутності порт являє собою захищену поштову скриньку. Коли нитка одного процесу хоче взаємодіяти з ниткою іншого процесу, то нитка-відправник записує повідомлення в такий порт, а нитка-одержувач витягає його відтіля. Кожен порт має засоби захисту, що гарантують, що тільки процеси, що мають відповідні права, можуть передавати й одержувати через нього повідомлення.\nПорт підтримує взаємодію подібно конвеєрам (pіpes) у UNІХ. Порт, що може бути використаний для відправлення запиту від клієнта серверу, не може використовуватися для відправлення відповіді від сервера клієнту. Для цього потрібний другий порт. У кожного порту може бути тільки один процес, що читає з нього повідомлення, і кілька процесів, що пишуть у порт.\nПорти підтримують надійний і послідовний обмін повідомленнями. Якщо нитка посилає повідомлення в порт, то система гарантує, що воно буде доставлено. Повідомлення ніколи не губляться через помилки, переповнення або з інших причин (принаймні, якщо немає відмовлень апаратури). Також гарантується, що повідомлення, відправлені однією ниткою, будуть отримані в тому ж порядку. Якщо ж дві нитки пишуть у той самий порт позмінно, то система не дає ніяких гарантій про послідовність повідомлень, тому що в ядрі повідомлення буферизуются. На відміну від конвеєра, порти підтримують потік не байтів, а повідомлень. Кілька повідомлень ніколи не з'єднуються разом в одне повідомлення.\nКоли порт створюється, виділяється 64 байта з простору ядра і вони використовуються доти, поки порт не зруйнований, або явно, або побічно, при визначених обставинах, наприклад, коли не виявиться в наявності жодного процесу, що використовує цей порт.\nСамі повідомлення зберігаються не в порту, а в іншій структурі данихядра, названою чергою повідомлень. Порт містить лічильник, у якому зберігається поточна кількість повідомлень, що знаходяться в черзі, і максимально можливе число повідомлень у черзі. Якщо порт відноситься до якого-небудь набору портів, то порт зберігає покажчик на структуру даних набору портів. Процес може надати іншим процесам права на використання його портів. По різних причинах ядро повинне знати, скільки прав кожного типу надано, тому порт зберігає їхню кількість.\nЯкщо при використанні порту виникає помилка, то про неї повідомляється шляхом посилки повідомлень на інші порти, чиї права зберігаються тут. Нитки можуть бути заблоковані при читанні з порту, тому в структуру порту включений покажчик на список заблокованих ниток. Також важлива можливість прав на читання з порту (він може бути тільки один), тому така інформація теж зберігається в структурі даних порту. Якщо порт являє собою порт процесу, то


Дні науки розпочнуться у вихідні | Новини на Gazeta.ua\n2 Переглядів: 5220\nЗелена ГМО-миша, екскурсія у Червоному корпусі та лекція про нанотехнології - стартують Дні науки\nПʼятниця, 10 листопада 2017 15:42\nУ суботу в Україні стартують Дні науки. Вони триватимуть 11-12 листопада у багатьох наукових установах українських міст. Протягом цих днів читатимуть лекції, проводитимуть майстер-класи, екскурсії до музеїв, лабораторій та обсерваторій.\n11 листопада в Інституті молекулярної біології і генетики НАН України на вул. Заболотного, 150 відбудеться лекція "Радіоактивність у морському середовищі". Лектор розкаже про радіонукліди у Світовому океані та їхній вплив на людей, які вживають морепродукти.\n"Навколо живуть мільйони мікроскопічних живих організмів. Деякі з них для нас "друзі", деякі нейтральні, а частина – може викликати серйозні проблеми зі здоров'ям. Ми розкажемо, чому потрібно мити руки з милом, хто живе у йогуртах та кефірах, які ми п'ємо, та як виглядає світ бактерій у ґрунті, воді та повітрі", - кажуть організатори заходу.\nТакож проведуть майстер-клас зі створення полімерних іграшок та лабіринту, пов'язаного зі штучним інтелектом, у спеціальній комп'ютерній програмі. Організатори покажуть різні наукові досліди та ГМО-мишу. До її організму включили ген зеленої флюоресценції медузи. Тому у синьому та ультрафіолетовому діапазоні випромінювання тварина світиться зеленим.\nЦього ж дня в Інституті кібернетики на просп. Академіка Глушкова, 40 проведуть безкоштовні екскурсії. Покажуть розроблений в інституті 3D-принтер та процес друку на ньому.\nОрганізують екскурсію до комп'ютерного кластеру СКІТ (суперкомп'ютер для інформаційних технологій). Це кілька незалежних обчислювальних машин. Такий обчислювальний кластер дозволяє зменшити час розрахунків порівняно з одиночним комп'ютером, розбиваючи завдання на паралельно виконувані гілки. Вони обмінюються даними через мережу.\nА в Археологічному музеї і кафедрі археології та музеєзнавства КНУ ім. Шевченка на вул. Володимирській проведуть екскурсії "Коридорами Червоного корпусу". Вони розпочнуться об 11:00, 13:00 та 15:00. Учасники екскурсій також матимуть змогу спробувати себе у ролі дослідника.\n"Під керівництвом досвідчених науковців зробіть свої перші кроки у захопливий світ археології. На вас чекає справжнісінька робота на розкопці. За допомогою головного робочого інструменту - лопати - ви дізнаєтесь, де знаходять археологічні артефакти та що відбувається зі знахідками після розкопок", - повідомляють організатори.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: 12 найпопулярніших наукових міфів\nУ суботу в 1-му корпусі Києво-Могилянської Академії на лекціях розкажуть про наукову революцію, альтернативні джерела енергії, нанотехнології та термоядерну енергетику.\nВ Інституті математики НАН України на вул. Терещенківській можна буде випробувати себе у головоломках, математичних змаганнях та спробувати пояснити парадоксальні результати фізичних експериментів.\nО 13:20 прочитають лекцію "Ми те, що ми споживаємо". Лектор пояснить, чому важливо робити покупки свідомо та розкаже про товари для чоловіків і жінок, фаст-фуд і паперове пакування.\n11 листопада в Астрономічній обсерваторії та Астрономічному музеї КНУ ім.Т Шевченка об 18:00 та 19:30 проведуть оглядову екскурсію найстарішою обсерваторією Києва. Також прочитають лекції про зародження Всесвіту, гравітаційні хвилі та геоінформаційні технології.\nДні науки - науково-популярний захід. Його проводять у різних містах України. Вперше відбувся у листопаді 2003-го. Тоді захід провели науковці Інституту фізіології ім. Богомольця НАН України та популяризатори науки з порталу "Моя наука". Мета акції - познайомити з українськими науковцями, дослідницькими лабораторіями та досягненнями української науки.\nГокінг повідомив, коли зникне Земля 1 Переглядів: 3222\nВчені знайшли зв'язок між ожирінням і пластиковими упаковками Переглядів: 216\nВчені виявили на Енцеладі джерело життя Переглядів: 432\nВчені запропонували ввести універсальний календар Переглядів: 243\nЗараз ви читаєте новину «Зелена ГМО-миша, екскурсія у Червоному корпусі та лекція про нанотехнології - стартують Дні науки». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nВ Офісі Зеленського є кроти - розвідник назвав прізвища 8 Переглядів: 14373\n4 Переглядів: 10044\nБудуть атакувати з трьох напрямків: показали план нападу Росії на Україну 2 Переглядів: 6399\n2 Переглядів: 6012\nTesla почала продаж дитячих електроквадроциклів за $1900 Переглядів: 279\nУ США створили камеру розміром з крупинку солі: її здібності вражають Переглядів: 639\nВчені з'ясували походження мутації Covid-штаму Omicron Переглядів: 1323\nВизначили ТОП-10 найпопулярніших емодзі 2021 року Переглядів: 225\nУкраїнці зможуть побачити видовищний зорепад Переглядів: 288