Види орхідей і їх назви, які можуть рости в кімнаті: різновиди фаленопсис і догляд - Tam.com.ua догляд, поради, форум, відео, рекомендації, розмноження\nTam.com.ua > Кімнатні квіти > Види орхідей і їх назви, які можуть рости в кімнаті: різновиди фаленопсис і догляд\nВиди орхідей і їх назви, які можуть рости в кімнаті: різновиди фаленопсис і догляд\nТа чи інша людина, який помітив унікальну за своєю красою орхідею, безсумнівно, зупиниться, щоб помилуватися їй, будучи засліпленим красою цієї квітки. Варіацій орхідей налічується близько 750 видів, а гібридних моделей приблизно 30 000. Причому всі без винятку, мають свої особливості. Орхідеї відомі своєю витонченістю по всьому світу. Їх приваблює спекотна атмосфера з її значною вогкістю і перепадами температур.\nОрхідея Фаленопсис. фото рослини знаходиться нижче, відноситься до роду орхідних. Орхідея, як самостійний вид був вперше вивчений ботаніком Карлом Ріттер фон Блюменом в далекому 19 столітті. Ці рослини живуть в сирих рівнинах і високих лісах Північної Австралії, Філіппінах і Південної Азії. Відмінні риси цих квітів можна розкрити за їх довгому стеблу з чотирма великими листками, розташованими двома рядами.\nСвоє найменування рослина набула від двох старовинних слів phalania opsis. означають нічних метеликів, так як квіти власного типу схожі на бархатистих метеликів. Існує два основних типи фаленопсис:\nпрості (мають довжину до одного метра).\nмініатюрні – не долають бар’єр в 30 сантиметрів.\nСтовбур рослини перпендикулярний. найчастіше, укорочений, листя – великі блискучі і шкірясті. У рослин, які мають властивість часто галузитися, квітконоси великі, з величезною кількістю листя.\nУ хороших умовах, тривалість життя квітки зазвичай до 4 місяців, тут в залежності від типу і виду Фаленопсис, а присутність відповідних умов, дозволяє розпускатися і 2-3 рази в рік.\nНайбільш унікальні і шикарні різновиди орхідей:\nіснують наступні види орхідей:\nЕпіфітниє – цвітуть високо над землею в гілках. Харчування отримують у вигляді найдрібніших частинок мінеральних і органічних речовин, які присутні в повітрі або скупчуються в тріщинах кори.\nЛітофітние – ростуть в гірській місцевості на каменях. Зовнішні коріння не переносять надмірного зволоження.\nНаземні – аналогічно більшій кількості домашніх рослин, фіксуються корінням в грунті забирають з неї необхідні елементи і воду.\nФаленопсис Шиллера (Phalaenopsis chilleriana). Єдиний з найбільш відомих Фаленопсис, який за власним типу попросту поєднує всіх «фанатів любові» до орхідей. Фаленопсис Шиллера містить вельми захоплюючі багатобарвні листя, які розрізняються напиленням зверху. Вельми несподіване відмінність цього сімейства полягає у великій кількості кольорів в одному квітконосі. Був навіть випадок, коли ця цифра доходила до 174. Цвітіння триває всього пару місяців, але зате по кілька разів на рік.\nФаленопсис Амабіліс (Phalaenopsis amabilis). інша назва – Фаленопсис Привабливий. Відрізняється від своїх побратимів тим, що у нього великі суцвіття, з извивающимися гілками, на яких, як правило, зростає 15-20 квітів, діаметр їх же досягає 11 см. Тон в більшості випадків білосніжний, з жовтим або рожево-пурпуровим забарвленням пелюсток квітки . Іноді ви зможете вловити незрівнянно привабливий запах від цього виду квітки.\nФаленопсис Стюарта (Phalaenopsis Stuartiana). Даний вид в одиночних рисах містить дуже великий кількість подібності з фаленопсис Шиллера. Квітка народився в країні семи тисяч островів. Квітконіс різниться тим, що має особливе зображення на квітах і вигнуті в різні боки гілки. Білосніжний колір з червоними цятками біля витоку чашолистків. Янтарно-золотий пурпурний колір губи. Розміри квітів – невнушітельние. Ця рослина розпускається восени і навесні.\nФаленопсис Люддемана (Phalaenopsis lueddemanniana). Цей прекрасний тип, квітучий в будь-який час року, але він має апогей в своєму цвітінні в зимовий період з грудня по березень. Квітконоси вважаються маленькими, так як вони розташовуються разом до 7 невеликих квіток, які цвітуть по черзі. Чим ближче до центру, тим яскравіше відтінки. Білосніжні квіточки з рожево-пурпуровим і жовтим відтінком важко переплутати. Є лише одна відмінність – вельми шикарний запах.\nФаленопсис рожевий (Phalaenopsis rosea). Єдиний з найменших типів. У тропіках подібна витонченість в цілому починає збільшуватися біля берегів річок. Невеликий цветонос, як правило, декорований 15-20 маленькими квітами, що розкриваються по черзі білосніжно-рожевим забарвленням. Чашолистки витягнуті і райдужні, з білосніжними стрімкими смугами, що володіють трьома лопатями, тон яких м’яко переливається від червоного аж до темнувато-рожево-пурпурного.\nФаленопсис Сандера (Phalaenopsis sanderiana). Є найбільш рідкісним і найбільш дорогий з фаленопсис. Найменування цього типу допоможуть згадати прізвище відомого садівника і великого любителя орхідей – Сандера. Листя у цього виду темнувато-зелені з різнобарвним візерунком. Квітконоси, як правило, великі, які дивляться на землю, в протилежних строях, які розташовуються зазвичай по 50 квіток, з діаметром 5-7 см.\nФаленопсис кінський (Phalaenopsis equestris). Найбільш оптимальний тип фаленопсис з метою популяризації даного типу, для тих, хто вважається шанувальниками темнувато-бузково і рожево-пурпурного тони, так як безпосередньо посилення контрасту одного тону зацікавлює різних цінителів даної рослини. Квітконіс з часом збільшується і подовжується з періодом.\nФаленопсис гігантський (Phalaenopsis gigantea). Вельми унікальний в своєму роді тип. Очевидно по найменуванню, він вважається найбільш великим з своїх товаришів з сімейства Фаленопсис. Періодично він іменується найбільш красивим. Назва гіганта він придбав за рахунок своїх потужних листя, обсяг яких сягав 90 см в довжину. Вид в більшості випадків використовується з метою схрещування. Тон – молочно-кремовий. жовтий і зеленувато-жовтий, з виступаючими темно-коричневим і цятками, або штрихами. З огляду на гігантський розмір квітки, можна сказати, що він не пристосований до домашніх умов, однак він відмінно прикрасить будь-яку оранжерею своєю особливістю.\nНаступні види орхідей фото, яких знаходиться нижче, можна вирощувати в домашніх умовах.\nЇї ниткоподібні пелюстки і чашолистки дають їй найбільш креативний з числа квітів зовнішній тип. Її ще називають павукової орхідеєю. Квіти тьмяний-зелені, розміру в межах 10 см, з вишуканими суцвіттями. Ця рослина має солодкий запах, або в зв’язку з індивідуальним присмаком він може здатися малоприємним. Основний час цвітіння – весна.\nЗростає тільки в домашніх умовах, тому її неможливо зустріти на природі. Квітка з’єднує родову домішка орхідей трьох сімейств, що має назву Vuylstekear. Її міцні квітки мають різну фігуру і обсяг, а великі квітконоси потребують допомоги. Оптимальним місцем для вирощування з метою цвітіння цієї рослини вважається підвіконня.\nУ каттлеї прекрасні прозоро-воскові квіти з хвилястою мальовничій губою. Ці гігантські рослини з абсолютно всіх видів домашніх орхідей, але бувають маленькі види. Різновидів безліч, також як їх різноманітної палітри фарб. Щоб вирощувати їх в кімнаті, найкраще підійдуть гібридні типи, так як їх простіше вирощувати, ніж інші види. Цвітіння триває приблизно три місяці з весни до осені.\nЦимбідіуми – досить великі рослини, проте з часом вони були заміщені маленькими різновидами з великої палітрою барв, плекати в домашніх умовах. Маленькі квітки найбільш терпимі до умов навколишнього середовища, ніж інші види.\nВ даний час вивчено велику кількість типів цього сімейства квітки, що мають різні обсяги, забарвлення і фігури квіток. Вони розквітають в будь-який час року. Певні підтипи можуть розквітати при температурі 10 ° С. в той час як іншим потрібно 16 ° С. Дендробіуми, як правило, вічнозелені, однак вони можуть скинути свої листя вже після цвітіння.\nЦвітіння цієї квітки збільшується в літній сезон, в цей час мають потребу в постійному температурному режимі, потрібно рясний полив. Її можна зберігати взимку, а коли квітка розпускається, необхідно його переставити в більш прохолодне місце. Квітконоси мають жовтуваті квітки, розташовані поодинці, маючи 20 см в діаметрі.\nДоглядати за цією рослиною досить важке завдання, і краще її вирощувати в оранжереях фахівцями. Вони не переносять зміни температури, і краще цвітуть в прохолодній атмосфері. На даний момент виведені гібридні мильтонии, які менш примхливі.\nЩоб виростити цю квітку потрібно докласти чимало зусиль. Так як вони ростуть в основному в горах, то і для їх нормального існування потрібно прохолодні умови. Найкраще їх вирощувати в віталень. Низька температура, буде тільки в плюс для гібридних видів, що мають смугасті пелюстки.\nЦі рослини виглядають дуже ефектно, і в чомусь вони нагадують метеликів. Щоб рослина почало цвісти, необхідно дотримуватися вологість приміщення, і позбавити їх від рясного сонячного світла. Квітки нагадують пятілістнік, від темно-бордового до зелених кольорів.\nЇх розміри доходять до метра, але також є види настільки маленькі, що не можуть досягти і десяти сантиметрів. Але найголовніше, це, звичайно ж, квітка. Форма його в той же час і незвичайна, і приваблива. Деякі люди навіть порівнюють її з казковим малюнком, який в цьому випадку схожий на пурхає метелика, маленьку колібрі або танцюючого чоловічка. Суцвіття складаються з двох-трьох квітконосів у більшості цих орхідей.\nДогляд за домашньою орхідеєю під час цвітіння\nДля тривалого і рясного цвітіння кімнатному квітці необхідно створити певні умови:\nРослині важливий інтенсивний вологий клімат. Полив необхідно здійснювати теплою водою 35 градусів.\nДля квітучої орхідеї температура вночі повинна бути вище на 5 градусів.\nНе можна пересаджувати кімнатну орхідею, коли вона вже почала своє цвітіння.\nЩоб рослина зберігало свою унікальну забарвлення, то необхідно збільшити підгодівлю під час цвітіння.\nВибір унікальною орхідеї займає досить тривалий час. Різноманітність моделей листя, назв, колірних забарвлень допоможе кожному підібрати квітку до душі. Не дарма ця рослина є символом аристократизму і мудрості. Орхідеї уособлюють собою душевний спокій, закоханість, красу і домашній затишок.\nВиди і назви орхідей\nКімнатні квітивиди, можуть, назви, орхідей\nАспидистра: різновиди з фото, вирощування і догляд в домашніх умовах, способи розмноження


Як відкрити валізу з кодом |ЯкПросто\nПрактично всі сучасні дорожні валізи випускаються з кодовими замками для попередження відкриття валізи чужими людьми, а, отже, і зменшення шансу розкрадання вашого майна. Проте, купивши такий чемодан, люди часто стикаються з проблемою: як встановити код на валізі, тобто змінити код, встановлений виробником, і як потім відкрити такий валізу з кодом.\nДля початку визначте, який тип замку знаходиться на вашому валізі. Їх може бути два: фіксований або навісний. Залежно від типу розрізняється і процедура установки коду та відкриття самого замку.\nПам’ятайте, що стандартні заводські настройки на всіх валізах однакові, і код відповідає числу «000». Спробуйте відкрити валізу перший раз за допомогою цього коду. Для цього перейдіть коліщатка коду до моменту, коли кожне з них буде показувати «0». Після цього блокування зніметься, і ви зможете відкрити валізу. Далі, щоб змінити код на валізі, дійте згідно наступних інструкцій, в залежності від типу замка.\nОтже, якщо у вас фіксований замок, то, відкривши валізу, знайдіть кнопку блокування (зазвичай вона розташовується на бічній стінці і виглядає як невелике поглиблення або важіль). Потім гострим предметом натисніть на кнопку блокування, або, якщо це важіль, перекладіть його з положення А в потрібне положення Б (вправо і вгору). Не відпускайте кнопку або важіль. У цей же момент введіть нові цифри кодової комбінації шляхом повертання набірних дисків. Після цього, запам’ятавши код, відпустіть кнопку і закрийте валізу.\nЯкщо у вас навісний замок, то відкрити його можна таким чином. Потягніть за металеву дугу і відверніть її, залежно від виробника, на 90 або на 180 градусів. Замок відкриється. Тепер, щоб встановити власний код, злегка втисніть металеву дугу всередину і потримайте в даному положенні. Поверніть набірні диски для установки необхідної комбінації. Відпустіть дугу, повернувши її у вихідне положення.\nЯкщо ви раптом забули код на валізі, відкрити його буде досить складно. Для початку спробуйте перебирати всі можливі комбінації, які ви могли встановити в якості коду. Або почніть повільно повертати набірні диски і прислухатися до звуків: коли почуєте легке клацання, зупиніть диск. Виконайте те ж саме з усіма коліщатками і спробуйте відкрити замок. Якщо ж ніякі варіанти не працюють, несіть валізу в майстерню.


October 2021 – Реабилитация бесплатно\n“Мене звати Лена. Мені 45 років. 18 з них я вживала ін’єкційні наркотики. Прийшла розбита та спустошенна в реабілітаційний центр і там мене знайшов Христос. Моє життя змінилося. Зараз у мене чудова сім’я, багато друзів, улюблена робота, на якій я можу служити сім’ям у яких є діти з інвалідністю. Господь відновив стосунки з рідними.\nТвердо переконана, що якби Бог мене не знайшов, я б давно померла як фізично, так і духовно.\nДякую Богові за Його милість і благодать, яка оновлюється для нас кожного дня.»\nЯкщо не знаєте, ЯК перемогти залежність — телефонуйте нам!\nМи знаємо, як тобі допомогти — тому що, були в таких самих обставин, як зараз і ти\nКатегорії Реальні історії Позначки лікування безкоштовно, лікування наркоманії, наркоманія, Реабілітація безкоштовно. Залишити коментар\nКатегорії Реальні історії Позначки лікування алкоголізму, лікування безкоштовно, лікування від ігроманії, лікування наркоманії, наркоманія, реабілітація, Реабілітація безкоштовно. Залишити коментар


Органічна хімія, конспект лекцій\nНазвание работы: Органічна хімія, конспект лекцій\nОписание: Значення органічної хімії. Вивчення основних теоретичних положень органічної хімії сприяє формуванню, розширенню і поглибленню фундаментальних, загальнопрофесійних, спеціальних знань, а також активному формуванню предметних і професійних компетенцій, спрямованих на виконання виробничих функцій.\nЗмістовий модуль 1 Вуглеводні\nПРЕДМЕТ ОРГАНІЧНОЇ ХМІЇ. ОСНОВНІ ПОНЯТТЯ ОРГАНЧНОЇ ХІМІЇ\nЛекція №1 (2 години)\n1. Предмет органічної хімії.\n2. Розвиток теоретичних уявлень в органічній хімії.\n3. Хімічний звязок в органічних сполуках.\n4. Класифікація органічних сполук та реакцій за напрямком та механізмом.\n5. Номенклатура органічних сполук.\nКлючові слова:ятеорія віталізму,теорія радикалів, теорія типів, теорія хімічної будови органічних сполук,хімічний зв'язок, ковалентний звязок, гібридизація, атомна орбіталь, гібридизована орбіталь, - та - звязки, номенклатура.\nЛітература:  с.4 - 20;  с. 5 - 19\n1. Предмет органічної хімії\nНа початку XIX ст. поняття «органічна хімія» використовувалося стосовно хімії сполук, із яких складаються рослинні та тваринні організми. Виникнення теорії віталізму (від латинського vitalis  життєвий).\nОрганічна хімія  хімія вуглеводнів та їх похідних, до складу яких можуть входити майже всі елементи періодичної системи.\n2. Розвиток теоретичних уявлень в органічній хімії\nТеорія радикалів (20\n30 рр. XIX ст.  Гей-Люсак, Велер, Лібіх).\nТеорія типів (40\n50 рр. XIX ст.  Жерар, Дюма, Кекуле).\nТеорія хімічної будови органічних сполук О.М. Бутлерова (1861 р.) та її значення. Суть теорії будови можна сформувати у вигляді наступних положень:\n1. Атоми в молекулах розташовані не безладно. У молекулах існує певний порядок звязку атомів, який називають хімічною будовою (або просто “будовою”).\n2. Властивості речовин залежать не лише від того, які атоми та в якій кількості входять до складу молекул, а й від того, в якому порядку вони сполучені між собою, тобто від хімічної будови молекул.\n3. Атоми або групи атомів у молекулах взаємно впливають один на одного безпосередньо або через інші атоми. Найбільше впливають безпосередньо звязані атоми. Взаємний вплив атомів, безпосередньо не звязаних, значно слабший.\n4. Відмінність у будові за однакового складу та молекулярної маси зумовлює явище ізомерії.\n5. Хімічну будову можна встановити, вивчаючи властивості та перетворення речовин, і виразити її певною формулою.\nТеорія О.М.Бутлерова не тільки пояснювала будову молекул усіх відомих органічних сполук та їх властивості, а й дала можливість теоретично передбачувати існування невідомих і нових сполук, знаходити шляхи їх синтезу. Подальшим розвитком теорії будови стало вчення про просторову будову молекул органічних сполук.\nРозвиток теорії хімічної будови, стереохімічна гіпотеза Вант-Гофа та Ле-Беля. Гіпотеза О.М. Бутлерова (1862 р.) про тетраедричну будову атому Карбону.\n3. Хімічний зв'язок в органічних сполуках\nТипи хімічних зв'язків на ( іонні, ковалентні, водневі, металічні й вандерваальсівські).\nВ молекулах органічних сполук атомами сполучаються, як правило, ковалентний звязок. Ковалентний звязок характеризується енергією, довжиною, полярністю і поляризованістю звязку та просторовою направленістю.\nКвантово-механічні уявлення про природу ковалентного звязку. Електронна будова атому Карбону. Поняття про гібридизацію. Електронна будова простих, подвійних та потрійних карбон-карбонових звязків, - та - звязки.\nДля атома Карбону розрізняють три валентні стани, які визначаються типом гібридизації.\nПерший валентний стан  -гібридизація. У цьому випадку утворюються чотири гібридних орбіталі за рахунок гібридизації -орбіталі із трьома -орбіталями, які між собою утворюють кут 10928 і орієнтовані до вершин тетраедра. Ці орбіталі приймають участь в утворенін - звязків.\nДругий валентний стан атому Карбону  -гібридизація, за умов якої відбувається гібридизація однієї - і двох -орбіталей. Утворюються три однакові гібридизовані орбіталі, які розміщені в одній площині під кутом 120. Негібридизована -орбіталь розташована перпендикулярно до цієї площини. Така гібридизація характерна для сполук із подвійним звязком, наприклад етену . Подвійний зв'язок є сполученням , - та - звязків.\nТретій валентний стан атому Карбону -гібридизація. Цей тип гібридизації здійснюється внаслідок гібридизації однієї - і однієї -орбіталі. Гібридизовані орбіталі розміщені лінійно під кутом 180. Дві негібридизовані -орбіталі розташовані у взаємно перпендикулярних площинах і, перекриваючись бічними поверхнями, утворюють два -звязки. Потрійний звязок являє собою сполучення одного - і двох -звязків. Така гібридизація характерна для сполук із потрійним звязком, наприклад етину .\n4. Класифікація органічних сполук та реакцій за механізмом та напрямком\nВ основу класифікації положено уявлення про будову карбонового ланцюгу молекули.\nДля кожного із наведених класів органічних сполук прийнято окрему класифікацію залежно від наявності тих або інших функціональних груп, які визначають їх хімічні властивості.\nКласифікація реакцій органічних сполук за механізмом: радикальні (R) та іонні (N, E); за напрямком та результатом реакції: заміщення  S (substitution);\nприєднання  A (addition); відщеплення, елімінування  E (elimination).\n5. Поняття про первинний, вторинний, третинний та четвертинний атоми Карбону.\nАтом Карбону, що сполучений тільки з одним іншим атомом Карбону, називається первинним. Поняття вторинного, третинного та четвертинного атомів Карбону аналогічні.\n6. Номенклатура органічних сполук.\nХімічна номенклатура  це сукупність правил назвоутворення окремих сполук та їх класів. Відомі три основні різновиди номенклатур для органічних сполук: тривіальна, раціональна, систематична або міжнародна (IUPAC).\nСистематична (міжнародна) номенклатура утворює найбільш правильні, точні й індивідуальні назви органічних сполук. Основні принципи систематичної номенклатури були прийняті у 1892 р. на зїзді хіміків у Женеві (Женевська номенклатура). На наступних зїздах хіміків (Льєж, 1930 р., 1957 р.) до цієї номенклатури вносилися доповнення. Нині найповнішими є правила комісії із номенклатури органічних сполук при Міжнародній Спілці Чистої (теоретичної) і Прикладної (практичної) Хімії  скорочено називаються за першими літерами англійської назви цієї спілки  правилами IUPAC. “Правила IUPAC” були прийняті на конференції IUPAC у 1957 р. у Парижі і в 1965 р. Цю номенклатуру постійно вдосконалюють. В її основу положено назви насичених вуглеводнів. Клас сполук позначається функціональним закінченням.\nЛекція № 2 (2 години)\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду алканів.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура.\n3. Поширення у природі та способи добування.\n4. Фізичні та хімічні властивості алканів.\n5. Окремі представники, похідні, їх значення і використання.\nКлючові слова: карбоновий ланцюг, радикальний механізм реакцій, іонний механізм, номенклатура, ізомерія, структурні формули, алкани, гомологічний ряд, радикали, синтез Вюрца, інертність, реакція заміщення, крекінг, піроліз.\nЛітература:  с. 21 - 33;  с. 133  145\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду алканів\nАлкани - насичені вуглеводні, в молекулах яких атоми Карбону сполучені між собою   звязками.\nАлкани утворюють гомологічний ряд сполук, який відповідає загальній формулі . Першим членом цього ряду є метан . Кожен наступний член ряду відрізняється від попереднього на групу , яка називається гомологічною різницею.\n2. Будова, ізомерія та номенклатура алканів\nБудова (стан гібридизації, тип звязків, їх напрямленність). Структурні формули. Ізомерія алканів: структурна ізомерія, а саме ізомерія карбонового ланцюга, що обумовлена різноманітним порядком звязку атомів в молекулі.\nНоменклатура. Уявлення про радикали  структура та назва радикалів для перших чотирьох членів гомологічного ряду.\n3. Поширення у природі та способи добування алканів\nАлкани широко розповсюджені в природі. Здебільшого вони знаходяться у певних видах нафти, у природних та супутніх газах. Тверді насичені вуглеводні є головною складовою частиною бітумів, асфальтів, озокериту (гірський віск).\nОсновними способами промислового добування алканів із природних джерел є виділення їх у вигляді сумішей (фракцій) або індивідуальних сполук за допомогою, як правило, розгонки або ректифікації.\nНайважливішим синтетичним методом одержання алканів є синтез Вюрца (1855р.)  взаємодія галогеналкілів з металічним натрієм:\nАлкани також можна добути із солей карбонових кислот, гідруванням ненасичених вуглеводнів, відновленням галогенопохідних.\n4. Фізичні та хімічні властивості алканів\nЗакономірності зміни фізичних властивостей в гомологічному ряду і залежно від структури ізомерів.\nІнертність у хімічному відношенні  за звичайних температур не окиснюються, не взаємодіють із концентрованою сульфатною кислотою та деякими іншими реагентами. Якісна реакція  алкани не знебарвлюють бромну воду та розчин калій перманганату. За певними умовами алкани вступають у реакції заміщення, окиснюються, за високих температур без доступу повітря відбувається крекінг і піроліз.\nВідбуваються за радикальним механізмом .\nЗа таким же механізмом відбуваються реакції нітрування, сульфування та сульфохлорування.\n2. Нітрування  реакція Коновалова, 1889 р.:\n3. Сульфування  при взаємодії з димлячою сульфатною кислотою:\n4. Сульфохлорування  дія на алкани сумішшю сірчистого газу та хлору:\nСульфохлориди можна розглядати як хлорангідриди сульфокислоти, тому вони легко гідролізуються до сульфокислот ().\nНатрієві солі цих кислот називаються сульфонатами. Практичне значення мають сульфонати з числом атомів Карбону вони входять до складу синтетичних миючих засобів.\nЗа звичайних умов алкани стійкі до дії окисників, а в умовах нагрівання окиснюються з розривом карбонового ланцюга і утворенням різноманітних кисневмісних продуктів. Розроблено метод окиснення вищих насичених вуглеводнів під дією кисню повітря з метою добування вищих жирних кислот для миловаріння. Реакція відбувається з розривом карбонового ланцюга (реакція Намьоткіна):\nПовне окиснення  горіння. Підпалені на повітрі, вуглеводні горять, перетворюючись на і із виділенням великої кількості тепла. Реакція широко застосовується в енергетичних, а не в хімічних цілях. Таке згоряння палива відбувається у двигунах всіх типів.\nНагрівання вуглеводнів до високих температур (300С 700С, 1000С) без доступу повітря призводить до їх розкладу, що супроводжується розривом карбонових ланцюгів і утворенням значно простіших насичених та ненасичених вуглеводнів. У цьому випадку відбувається гомолітичний розрив звязків С-Н і С-С. Може відбуватись також дегідрування, ізомеризація, циклізація та ароматизація вуглеводнів.\nКрекінг має велике практичне значення. Реакція крекінгу важких фракцій нафти широко використовується для одержання алканів збагачених більш легкими фракціями - бензинів та газоподібних продуктів.\n5. Окремі представники, їх значення та використання\nМетан, етан, бутан. Використання насичених вуглеводнів в органічному синтезі.\nШироке використання знаходять суміші насичених вуглеводнів. Вазелінове масло (у молекулах вуглеводнів міститься до 15 атомів Карбону)  прозора рідина без запаху і смаку, яку використовують у медицині, парфюмерії, косметиці. Вазелін (суміш рідких і твердих насичених вуглеводнів із кількістю Карбону до 25) застосовують як основу для виготовлення лікувальних мазей.\nПарафін (суміш твердих вуглеводнів )  біла тверда маса без запаху і смаку (). Його застосовують для теплових процедур при лікуванні нефритів, артритів та інших хвороб. Із парафіну виготовляють свічки, ним просочують папір, який використовують для пакування продуктів тощо.\nОзокерит, або гірський віск  суміш твердих вуглеводнів. Використовується для лікувальних теплових процедур.\nЛекція № 3 (2 години)\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду алкенів.\n3. Поширення у природі та способи добування алкенів.\n4. Фізичні та хімічні властивості алкенів.\n6. Загальна характеристика та будова алкадієнів.\n7. Хімічні властивості алкадієнів, їх значення та використання.\nКлючові слова: ненасичені вуглеводні, алкени, подвійний зв'язок, просторова ізомерія, реакція відщеплення, реакція приєднання, електрофільне приєднання, правилоВ.В. Марковникова, реакція Вагнера, озонування, полімеризація.\nЛітература:  с. 34 - 53;  с.145  167\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду алкенів\nАлкени - ненасичені вуглеводні, в молекулах яких атоми Карбону сполучені подвійним звязком. Алкени утворюють гомологічний ряд, сполуки якого мають загальну формулу СnН2n. Найпростішим представником акенів є етен С2Н4.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура алкенів\nБудова (стан гібридизації). Подвійний ковалентний звязок - сполучення σ- та π - звязків. Ізомерія алкенів обумовлена будовою карбонового ланцюга та положенням подвійного звязку. Просторова  цис-транс-ізомерія. Номенклатура. Ненасичені радикали.\n3. Поширення у природі та способи добування алкенів\nОсновний промисловий спосіб добування  крекінг та піроліз алканів.\nМетоди синтезу, як правило, основані на реакції відщеплення (елімінування) атомів або груп від сусідніх атомів Карбону:\nСпособи одержання алкенів: дегідратація спиртів; дегідрогалогенування галогенопохідних алканів; дегалогенування віцинальних дигалогенопохідних алканів та ін. Правило Зайцева.\n4. Фізичні та хімічні властивості алкенів\nХімічні властивості алкенів обумовлені наявністю в їх молекулах подвійного звязку.\nОскільки подвійний зв'язок виявляє електронодонорні властивості, алкени переважно вступають у реакції електрофільного приєднання за двостадійним механізмом.\nМеханізм реакції електрофільного приєднання :\nЗа таким механізмом приєднується: водень, галогени, галогеноводні, вода, кислоти тощо. Знебарвлення бромної води  якісна реакція на кратний звязок.\nПравило В.В. Марковникова. Взаємний вплив атомів у молекулах. Індукційний ефект.\nАлкени легко окиснюються за звичайних умов під дією кисню повітря та окисників. Наприклад, алкени знебарвлюють водний розчин (реакція Вагнера)  це якісна реакція на алкени:\nСильні окисники окиснюють алкени до кислот та кетонів, що супроводжується розривом карбонового ланцюга за місцем подвійного зв'язку. Реакція їх горіння перебігає з утворенням кінцевих продуктів  води та вуглекислого газу (карбон (IV) оксиду).\nЯк специфічний окисник використовують озон. За продуктами гідролізу озонідів встановлюється місце розташування подвійного звязку у вихідному алкені.\nВажлива реакція, яка перебігає з утворенням цінних полімерних матеріалів. Відбувається за рахунок розриву подвійних звязків:\nПолімер (п  від 10 до кількох тисяч)\nЛінійна та ступінчаста полімеризація. Радикальна та іонна полімеризація.\nЕтилен, пропілен, бутилен, їх промислові джерела та шляхи їх хімічної переробки. Поліетилен, поліпропілен, їх значення.\n6. Загальна характеристика та будова алкадієнів\nВуглеводні, що містять у карбоновому ланцюгу два подвійних звязки, називають дієновими. Загальна формула сполук гомологічного ряду дієнових вуглеводнів - .\nДієни з кумульованими, супряженими та ізольованими подвійними звязками. Ізомерія алкадієнів обумовлена будовою карбонового ланцюгу та положенням подвійних звязків. Номенклатура.\n7. Хімічні властивості алкадієнів, їх значення та використання\nХімічні властивості алкадієнів обумовлені наявністю подвійних зв'язків.\nДієни з кумульованими та ізольованими подвійними звязками мають властивості близькі до властивостей олефінів. Важливою особливістю сполук із спряженими звязками є їх значно вища реакційна здатність, порівняно зі сполуками, що мають ізольовані звязки. Крім того, вони здатні вступати в реакції приєднання таким чином, що приєднання відбувається до першого та четвертого атомів Карбону, а між другим та третім атомами Карбону утворюється подвійний зв'язок.\nТака взаємодія двох сусідніх -звязків називається спряженням (-спряженням), а його прояв  ефектом спряження. У молекулі утворюється єдина, спільна для усієї молекули -електронна хмара з найбільшою електронною густиною між 1-2 та 3-4 атомами.\n→ СН2(СІ) - СН=СН - СН2(СІ) - 1,4 дихлорбутен-2\nСН2 = СН - СН = СН2 + СІ2 \n→ СН2(СІ) - СН(СІ) - СН =СН2 - 1,2 дихлорбутен-3\nОкремі представники. Дивініл (1,4-бутадієн), ізопрен (2-метил-1,3-бутадієн).\nПоняття про високомолекулярні сполуки, натуральні та синтетичні каучуки.\nПродукти полімеризації спряжених дієнів називають синтетичними каучуками. Натуральний каучук - природний ненасичений стереорегулярний полімер ізопрену в цис-формі з молекулярною масою від 15000 до 500000, який добувається з соку тропічних дерев. Вперше синтетичний каучук у промисловому масштабі добуто в Росії за способом С.В. Лебедєва, який запропонував одержання бутадієнового каучуку за допомогою р-ції полімеризації бутадієну за наявності каталізатора - металевого натрію.\nЛекція № 4 (2 години)\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду алкінів.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура алкінів.\n3. Способи добування алкінів.\n4. Фізичні властивості.\n6. Окремі представники, похідні, їх значення і використання.\nКлючові слова: алкіни, потрійний зв'язок, етин, алкініли, реакція Кучерова, реакція А.Е. Фаворського, поляризація звязку, ацетиленіди, димеризація, купрен, полімеризація, вінілацетилен, синтетичний каучук, штучна шкіра.\nЛітература:  с. 54 - 62;  с. 167  175\n1.Загальна характеристика гомологічного ряду алкінів\nАлкіни  ненасичені вуглеводні, в молекулах яких атоми Карбону сполучені потрійним звязком. Загальна формула сполук .\n2. Будова, ізомерія та номенклатура алкінів\nБудова (стан sp- гібридизації). Потрійний ковалентний звязок  сполучення σ- та двох π - звязків. Ізомерія алкінів обумовлена будовою карбонового ланцюгу та положенням потрійного звязку. Номенклатура. Ненасичені радикали  алкініли.\n3. Способи добування алкінів\nОдержання етину з карбіду кальцію:\nСпособи одержання алкінів: дегідрогалогенування дигалогенопохідних алканів; алкілування ацетиленідів.\n4. Фізичні властивості алкінів\n5. Хімічні властивості алкінів\nХімічні властивості алкінів обумовлені наявністю в їх молекулах потрійного звязку.\nРеакції електрофільного приєднання : водню, галогенів, галогеноводнів, води (реакція Кучерова), спиртів (реакція А.Е. Фаворського). Для алкінів реакції приєднання перебігають у дві стадії.\nРеакція знебарвлення бромної води  якісна реакція на потрійний звязок.\nВ результаті окиснення етину під дією водного розчину калій перманганату утворюється калієва сіль етандіової кислоти:\nНаведену реакцію використовують як якісну реакцію на потрійний звязок.\nПід дією сильних окисників в молекулі алкінів відбувається розрив карбонового ланцюга за місцем потрійного звязку, в результаті чого утворюються карбонові кислоти.\nНа повітрі ацетилен горить кіптявим полумям, під дією кисню  сліпучим полумям із виділенням великої кількості тепла.\nДля алкінів характерні реакції заміщення, що обумовлено значною поляризацією ≡С-Н звязку.\nУтворення металевих похідних  ацетиленідів:\nЦе якісні р-ції на атом Гідрогену, що знаходиться біля Карбону з потрійним звязком. Їх використовують для виділення алкінів з суміші. Після осадження і виділення ацетиленідів під дією мінеральних кислот знову утворюються алкіни.\nПолімеризація ацетилену: утворення вінілацетилену, бензолу, циклооктатетраєну, купрену.\n6. Окремі представники, їх значення та використання\nПромислове застосування ацетилену: добування оцтового альдегіду, синтетичного каучуку, штучної шкіри тощо. Використання ацетилену для різання і зварювання металів.\nАЛІЦИКЛІЧНІ ВУГЛЕВОДНІ. ТЕРПЕНИ\n(На самостійне опрацювання)\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду циклоалканів.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура циклоалканів.\n3. Поширення у природі, способи добування циклоалканів.\n4. Фізичні та хімічні властивості циклоалканів.\n5. Теорія напруження А.Байєра.\n6. Окремі представники, їх значення та використання.\nКлючові слова: циклоалкани, стійкість циклів, теорія напруження А.Байєра, конформаційна ізомерія, кутове напруження, форма «ванни», форма «крісла», терпени, ефірна олія, моноциклічних терпени, біциклічні терпени.\nЛітература:  с. 176 - 185;  с. 63  74\n1. Загальна характеристика гомологічного ряду циклоалканів\nЦиклоалкани  вуглеводні циклічної будови, молекули яких містять замкнені цикли (кільця) з атомів Карбону, сполучених між собою ординарними звязками. Загальна формула циклопарафінів . За властивостями вони близькі до аліфатичних вуглеводнів, тому в назві мають аналогічний префікс .\nАліциклічні сполуки можуть бути насиченими (циклоалкани) чи ненасиченими (циклоалкени і циклоалкадієни) залежно від відсутності або наявності подвійного звязку.\n2. Будова, ізомерія та номенклатура циклоалканів\nБудова (стан гібридизації, тип звязків, їх напрямленність). Структурна ізомерія обумовлена розміром циклу; ізомерією радикалів в циклі; ізомерією за положенням радикалів в циклі. Просторова ізомерія обумовлена різним просторовим розміщенням замісників відносно площини кільця.\nЗа міжнародною номенклатурою назви циклопарафінів утворюють від назв відповідних (за числом атомів Карбону) насичених вуглеводнів, додаючи префікс  -: циклопропан, циклобутан і т.д. Нумерацію проводять таким чином, щоб замісники отримували найменші номери. Із метою спрощення написання формул циклічні сполуки умовно зображують у вигляді геометричних фігур, в яких число кутів відповідає числу атомів Карбону в циклі (трикутник, пятикутник тощо).\n3. Поширення у природі, способи добування циклоалканів\nЦиклоалкани розповсюджені в природі - вони є головною складовою частиною деяких видів нафти, а також зустрічаються в ефірних оліях.\nСпособи добування: одержання із дигалогенопохідних алканів, гідрування ароматичних вуглеводнів, піроліз солей двохосновних кислот.\n4.Фізичні та хімічні властивості циклоалканів\nДля циклоалканів спостерігаються тіж самі закономірності в зміні фізичних властивостей як і для інших вуглеводнів.\nНайпростіші циклоалкани  гази (циклопропан, циклобутан), а вищі  рідини або тверді речовини. Температура кипіння і густина у циклоалканів декілька вищі, ніж у їх аліфатичних аналогів із відповідним числом атомів Карбону. Циклоалкани малополярні і практично нерозчинні у воді.\nХімічні властивості циклоалканів значною мірою залежать від стійкості їх циклів. Так, циклопропану і циклобутану характерна підвищена реакційна здатність, вони легко вступають в реакції приєднання з розривом циклу і за властивостями нагадують алкени. Але вони не знебарвлюють бромну воду й розчин калій перманганату.\nВуглеводні з циклами з пяти й більше атомами Карбону більш стійкі, для них подібно насиченим алканам характерні реакції заміщення.\n1. Реакції приєднання\nДо реакцій приєднання у першу чергу схильні циклопропан і циклобутан.\nРеакції заміщення більше характерні для пяти-, шестичленних і вищих циклів, які подібно алканам вступають до реакції заміщення в основному за радикальним механізмом.\n3. Гідрування циклоалканів\nНа прикладі реакції гідрування нижчих моноциклоалканів за однакових умов, крім температури, наочно спостерігається відносна стійкість циклів та їх здатність до реакцій приєднання:\n4. Реакції окиснення\nЦиклоалкани досить стійкі до дії окисників, а умови перебігу, напрямок і результат окиснення визначаються їх будовою. Із наведених реакцій видно, що хімічна поведінка циклоалканів тісно повязана з розмірами циклів.\n5. Теорія напруження А.Байєра (1885 р.)\nПередумовою сучасного трактування будови циклічних сполук була теорія напруження А.Байєра, який виходив із їх плоскої будови і пояснював стійкість циклів відхиленням їх валентних кутів від тетраедричного кута 10928 у метані.\nІз посилки  всі атоми в циклі розміщені в одній площині слідувало, що валентні кути в 3-членному циклі дорівнюють 60, в 4-членному  90, в 5-членному  108, в 6-членному  120 і т.д.\nЧим більше відхилення валентного кута у циклі від кута в тетраедрі, тим більше напруження і менша стійкість циклу. Мірою напруження Байєр запропонував вважати половину різниці між кутом в тетраедрі і валентним кутом того чи іншого циклу ():\nЯк видно з наведених розрахунків найменше відхилення валентних звязків спостерігається у циклопентану, тому його кільце має незначну напругу. Воно міцніше, ніж кільця 3- та 4-членних циклів. Таким чином, теорія напруження пояснювала причину нестійкості 3- та 4-членних циклів, але не допускала можливості існування стійких вищих циклів, в яких напруження повинно бути великим. Ружечка добув стійкий циклогептадекан , який витримував нагрівання до 400С. Пояснення цей факт отримав після відкриття конформаційної  поворотної ізомерії органічних сполук.\nКонформаційна (поворотна) ізомерія є результатом не досить вільного (обмежено вільного) обертання груп атомів молекули навколо -звязків і зумовлює існування конформаційних ізомерів. Конформаційні ізомери  стереоізомери, які мають неоднакове просторове розміщення атомів або атомних груп, зумовлене обертанням навколо ординарного карбон-карбонового звязку. Ці ізомери називають ще конформірами або конформаціями. Конформація  різне просторове розташування атомів або груп атомів в молекулах певної конфігурації, зумовлене обертанням навколо -звязків. Конформації мають різний запас вільної енергії, і звідси, є неоднакова вірогідність існування молекули у вигляді тої чи іншої конформації.\nГ.Закс (1890 р.) і Е.Мор (1918 р.) припустили існування в циклах певних просторових неплоских побудов, що нині підтверджено різними фізичними методами. На поведінку складних циклів значний вплив має будова поворотних ізомерів.\nРозглянемо поворотну ізомерію циклів на прикладі циклогексану. Атоми Карбону в циклогексані можуть розміщуватися в різних площинах у просторі і не змінюють валентних кутів атома Карбону. Для циклогексану можливе існування двох просторових форм (конформацій) без кутового напруження  форми “C”  [це] або “ванни” (човна) і форми “Z”  [зет] або “крісла”. Більш енергетично вигідною є форма “Z”  “крісла”, вона на 28,9 кДж/моль (5 ккал/моль) менша.\nФорма “C”  “ванни”\nФорма “Z”  “крісла”\nУ конформації “ванна” чотири атоми Карбону (2,3,5,6) лежать в одній площині, а два (1,4)  піднімаються над нею. А в конформації “крісло” атоми 1 або 4 опущені вниз, за площину, де знаходяться чотири (2,3,5,6) атоми Карбону.\nУявлення про циклоалкени, циклоалкадієни.\nТерпени складають значну частину рослинних речовин, що входять до складу ефірних олій. Ефірні олії  рідини, що мають специфічний запах, нерозчинні у воді, але леткі з водяною парою. До ефірних олій відносяться: мятна, лимонна, гвоздична, трояндова та інші олії; скипидар  соснова ефірна олія. Їм притаманний специфічний запах, вони широко використовуються в парфумерній і харчовій промисловості.\nВ основі будови моноциклічних терпенів лежить вуглеводень С10 Н20 - ментан (1-метил-4-ізопропілциклогексан). В лимонній олії та скипидарі міститься один з простіших моноциклічних терпенів лимонен. Ментол належить до числа важливих кисневих моноциклічних терпенів. Має слабкі антисептичні властивості. Використовується в медицині.\nСеред біциклічних похідних особливе значення має α-пінен і камфора. α-Пінен - рідина, tкип.=156оС. Він є основною складовою частиною скипидару, має запах соснової хвої. Використовується як розчинник лаків і фарб. Камфора використовується як ліки, а також як пластифікатор при одержанні целюлози.\nЛекція №5 (2 години)\n1. Загальна характеристика класу аренів.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура одноядерних аренів.\n3. Природні джерела та способи добування аренів.\n4. Фізичні властивості ароматичних вуглеводнів.\nКлючові слова: ароматичні вуглеводні, одноядерні арени, бензол, ароматичний зв'язок, бензольне ядро, шестиелектронний π-звязок, орто-, мета-, пара- ізомери, ароматизація нафти, канцерогенні речовини.\nЛітература:  с. 75 - 83;  с. 185  192\n1. Загальна характеристика класу аренів\nАрени  вуглеводні, в молекулах яких міститься циклічне угрупування (бензольне кільце), атоми Карбону якого сполучені між собою ароматичним звязком. Найпростішим представником аренів є бензол С6Н6.\nКласифікація аренів: одноядерні та багатоядерні ароматичні вуглеводні, які мають два або більше бензольних кілець.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура одноядерних аренів\nБудова бензолу в світі сучасних уявлень про природу хімічних звязків. Сучасна структурна формула бензолу.\nМолекула бензолу має форму правильного плоского шестикутника. Усі атоми Карбону в бензольному циклі знаходяться в стані sp2-гібридизації. Кожний з них утворює три звичайних σ-звязки (за рахунок трьох гібридних орбіталей), які розташовані у просторі під кутом 120о. Негібридизовані р-орбіталі кожного атома Карбону орієнтовані перпендикулярно до площини бензольного кільця і перекриваються між собою над і під кільцем. В результаті виникає спільна електронна хмара і утворюється єдиний хімічний π-звязок для всіх атомів Карбону. Таким чином, шість π-електронів не локалізовані в пари, а утворюють єдину π-систему.\nТаким чином, молекула бензолу - стійкий симетричний шестичленний цикл з однаковими СН-групами, які знаходяться в одній площині і звязані ароматичною системою звязків.\nГомологи бензолу. Ізомери двозаміщених аренів: орто-, мета-, пара- ізомери).\n3. Природні джерела та способи добування аренів\nПриродні джерела ароматичних сполук: камяновугільна смола, коксовий газ. Арени також одержують ароматизацією нафти (каталітичне дегідрування циклоалканів, дегідроциклізація алканів).\nСинтез гомологів бензолу можна здійснювати за реакціями Вюрца-Фіттіга, Фріделя-Крафтса, тримеризації ацетилену, лужного сплавлення солей ароматичних кислот.\nСинтез Вюрца-Фіттіга (1864 р.):\nСплавлення солей ароматичних кислот з лугами\n4. Фізичні властивості ароматичних вуглеводнів\nАрени  малополярні сполуки і їхні фізичні властивості аналогічні властивостям аліфатичних вуглеводнів, які залежать від розміру та ізомерії замісників. Бензол та його найближчі гомологи  безбарвні рідини з характерним запахом, вищі гомологи  тверді речовини. Вони нерозчинні у воді, але добре розчиняються в органічних розчинниках. Легко загоряються і горять світним, сильно кіптявим полумям. Рідкі арени самі є гарними розчинниками органічних сполук. Пари та рідини токсичні, деякі речовини  канцерогенні.\nВЛАСТИВОСТІ АРЕНВ. БАГАТОЯДЕРНІ АРОМАТИЧНІ СПОЛУКИ\nЛекція №6 (2 години)\n1. Хімічні властивості аренів.\n2. Окремі представники, похідні, їх значення і використання.\n3. Арени з конденсованими циклами, їх будова, хімічні властивості.\n4. Багатоядерні сполуки з неконденсованими циклами, їх будова , хімічні властивості.\nКлючові слова: реакції електрофільного заміщення, замісники першого роду, замісники другого роду, орієнтуюча дія, багатоядерні арени, конденсовані цикли, нафталін, антрацен, фенатрен, ізольовані бензольні цикли, дифеніл.\nЛітература: 1 с 75  110; 3 с. 185 - 209; 13\n1. Хімічні властивості аренів\nРеакції електрофільного заміщення (алкілування, галогенування, нітрування, сульфування та ацилування) та їх механізм.\nПравила заміщення в бензольному кільці. Якщо в бензольному ядрі є замісник, тоді інший замісник займає положення, яке залежить від характеру першого. Всі замісники за характером їх орієнтуючої дії поділяють на дві групи.\nЗамісники першого роду  галогени, вуглеводневі радикали, гідроксильна і заміщена гідроксильна група, аміно- і заміщена аміногрупа  є орто-, та пара-орієнтантами. Замісники другого роду  карбоксильна група, альдегідна, сульфо-, нітро- групи та інші  мета-орієнтанти.\nОрієнтуюча дія замісників пояснюється їх різним впливом на реакційну здатність бензольного ядра. Замісники першого роду (крім галогенів) збільшують електронну густину бензольного ядра і таким чином активізують й поляризують його, в результаті чого на атомах Карбону в орто- і пара-положеннях виникає частково відємний заряд. Реакції заміщення прискорюються. Замісники другого роду зменшують електронну густину ядра і менше за все на атомах Карбону в мета-положеннях, внаслідок чого це положення стає найбільш реакційно здатним.\nВплив замісників на бензольне кільце.\nНеобхідно відмітити, що ці правила не мають абсолютного значення. У більшості\nреакцій поряд з переважною кількістю основного продукту реакції (згідно з правилами) утворюються й інші ізомери, в значно меншій кількості.\nРеакції приєднання: гідрування, фотохімічне хлорування.\nОкиснення бензолу та його гомологів\nБензол дуже стійкий до окисників. За звичайних умов він не знебарвлює розчин калій перманганату .\nВ умовах дії окисників на гомологи бензолу окисненню піддається боковий ланцюг, який під час окиснення «згоряє», за виключенням найближчого до ядра атому Карбону, що окиснюється до карбоксильної групи:\n2. Окремі представники, їх значення та використання\nБензол, толуол, ксилоли, кумол та стирол.\n3. Багатоядерні арени з конденсованими циклами, їх будова, хімічні властивості.\nНафталін, фенантрен, антрацен. Їх будова, хімічні властивості\n(гідрування, електрофільне зміщення, окиснення).\nПоложення 1, 4, 5, 8  -положення; положення 2, 3, 6, 7 -положення.\nНафталін виявляє ароматичний характер у реакціях заміщення (галогенується, нітрується, сульфується ), які відбуваються як правило в -положенні.\nГідрування нафталіну з утворенням тетраліну і декаліну.\nОкиснення нафталіну відбувається легше, ніж бензолу. У цьому випадку одне з бензольних ядер руйнується, а його -карбонові атоми перетворюються на карбоксильні групи. Проміжним продуктом є -нафтохінон.\nАнтрацен, фенантрен виявляють ароматичний характер, легко вступають також у реакції приєднання. Надактивними є положення 9, 10 (мезо-).\nАльфа  (1, 4, 5, 8), бета  (2, 3, 6, 7), мезо  (9, 10)\nСам фенантрен не становить практичного інтересу, але багато складних природних сполук, які мають фізіологічне значення, містять фенантренове кільце. Це стероїди, полові гормони, вітамін D, алкалоїди тощо.\nВуглеводні з багатьма конденсованими бензольними ядрами. Поняття про канцерогенні вуглеводні.\n4. Багатоядерні арени з ізольованими бензольними ядрами, їх будова, хімічні властивості.\nНайпростішою сполукою цієї групи є дифеніл:\nДифеніл  речовина ароматичного характеру, легко нітрується, сульфується (реакції ) з утворенням головним чином пара-ізомерів.\nПрикладами аренів з ізольованими ядрами є дифенілметан і трифенілметан.\nДифенілметан має приємний запах, подібний запаху апельсину, внаслідок чого його використовують в парфумерії. Аміно- й оксипохідні трифенілметану є відомими барвниками - малахітовий зелений, кристалічний фіолетовий тощо.\nЗмістовий модуль 2 Основні класи органічних сполук\nЛекцїя № 7 (2 години)\n1. Загальна характеристика гідроксисполук.\n2.Будова, ізомерія, номенклатура одноатомних спиртів.\n3.Способи добування одноатомних спиртів.\n4. Фізичні властивості спиртів.\n5. Хімічні властивості одноатомних спиртів.\n6. Окремі представники, їх значення і використання.\nКлючові слова: гідроксисполуки, одноатомні спирти, функціональна група, гідроксильна група, водневий зв'язок, асоціація, контракція спирту, алкоголяти, етери, естери, дегідрування, багатоатомні спирти, дегідратація.\nЛітература: 1 с. 111 - 123; 3 с. 227  246\nЗагальна характеристика гідроксисполук\nСпирти - похідні вуглеводнів, в молекулах яких один або декілька атомів Гідрогену заміщені гідроксильними групами. Класифікація спиртів залежно від природи радикала та кількості гідроксильних груп. Насичені одноатомні спирти.\n2. Будова, ізомерія, номенклатура одноатомних спиртів\nАлканоли  одноатомні спирти. Первинні, вторинні, третинні спирти.\n3. Способи добування одноатомних спиртів\nСпособи добування: приєднання води до алкенів (гідратація); гідроліз галогенопохідних вуглеводнів; відновлення карбонільних сполук; бродіння вуглеводів та ін.\n4. Фізичні властивості одноатомних спиртів\nЗагальні зміни фізичних властивостей (густина, температури кипіння й плавлення тощо), характерні для вуглеводнів, проявляються і в спиртах. Але їх температури кипіння суттєво вищі, ніж алканів і галогеналканів з тією самою кількістю атомів Карбону. Це пояснюється наявністю водневих звязків, які сприяють існуванню асоціатів між молекулами спирту (так само, як і для води):\nЗалежно від будови первинні спирти мають вищу температуру кипіння, ніж вторинні, які, у свою чергу, характеризуються більшою температурою кипіння порівняно з третинними.\n5. Хімічні властивості одноатомних спиртів\nХімічні властивості спиртів обумовлені наявністю функціональної групи ОН. Електронний характер гідроксильної групи визначає її здатність до реакцій гетеролітичного типу, внаслідок яких може розриватися або звязок С-О, або О-Н.\nОтже, спирти, як і вода, виявляють амфотерні властивості, хоча і дуже слабкі. Спирти  нейтральні речовини, не змінюють забарвлення лакмусу, не реагують ні з розведеними кислотами, ні з розведеними основами.\nВизначаються легкістю відриву Н+ від гідроксигрупи. Спирти активно реагують із лужними металами, менш активно  із лужноземельними, магнієм і алюмінієм. Ці реакції відносяться до реакцій заміщення виділяється водень і утворюються солі  алкоголяти (алканоати):\nЯк солі слабких кислот і сильних основ, алкоголяти гідролізуються у розчині, створюючи лужне середовище:\nСпирти взаємодіють із сильними кислотами:\nТакі солі нестійкі.\nРеакції заміщення гідроксигрупи на галоген\nДія галогеноводнів на спирти  одна з найважливіших реакцій нуклеофільного заміщення:\nЗаміщення гідроксилу на галоген відбувається і в умовах дії наступних сполук: , , , . Найлегше реагують третинні спирти.\nУтворення етерів (простих ефірів) відбувається за рахунок відщеплення молекули води від двох молекул спирту в умовах нагрівання і у присутності водовіднімаючих засобів:\nЗа більш мякими умовами реакція утворення етерів перебігає внаслідок взаємодії алкоголята з галогеналканом.\nЕстери (складні ефіри) утворюються під час взаємодії кислоти і спирту. Наприклад,\nЯкщо спирт підпалити, він згоряє з утворенням води та вуглекислого газу:\nПід дією інших окисників (; ; ; ) спирти окиснюються і утворюють різні продукти: первинні спирти окиснюються до альдегідів, вторинні спирти - до кетонів, окиснення третинних спиртів супроводжується розривом карбонового ланцюга, як правило, біля атому Карбону, що має гідроксильну групу.\nДегідрування спиртів відбувається під час пропускання пари спирту над дегідруючим каталізатором (розжарена мідь, залізо, нікель). У цьому випадку первинні спирти перетворюються на альдегіди, вторинні  на кетони.\nДегідратація спиртів у залежності від умов може бути внутрішньомолекулярною (утворення олефінів) і міжмолекулярною (утворення етерів).\n6. Окремі представники, їх значення і використання\nМетанол, етанол, пропілові, бутилові, вищі жирні спирти.\nНЕНАСИЧЕНІ СПИРТИ. БАГАТОАТОМНІ СПИРТИ\nЛекцїя № 8 (2 години)\n1. Ненасичені одноатомні спирти.\n2. Багатоатомні спирти, їх будова, ізомерія, номенклатура.\n3. Способи добування багатоатомних спиртів.\n4. Фізичні та хімічні властивості багатоатомних спиртів.\n5. Окремі представники багатоатомних спиртів, їх значення\nКлючові слова: ненасичені спирти, полімеризація, вініловий спирт, полівінілацетат,, багатоатомні спирти, гліцерати, дегідратація, діоксан, акролеїн.\nЛітература: 1 с. 123 - 135; 3 с. 246  256\nНенасичені одноатомні спирти\nНенасичені одноатомні спирти  можуть бути етиленового (алкеноли) або ацетиленового (алкіноли) ряду. Найважливіше значення мають спирти етиленового ряду. Одержання етерів та естерів вінілового спирту з ацетилену:\nТакі сполуки мають подвійний звязок і легко полімеризуються:\n2. Багатоатомні спирти, їх будова, ізомерія, номенклатура\nБагатоатомні спирти  гідроксисполуки, молекулах яких містять дві та більш гідроксильні групи: двоатомні (діоли); триатомні (триоли) тощо. Спирти, які б мали дві або три гідроксигрупи біля одного атому Карбону нестійкі, виділити їх неможливо.\n3. Способи добування багатоатомних спиртів\nгідроліз відповідних дигалогенопохідних;\n4. Фізичні та хімічні властивості багатоатомних спиртів\nБагатоатомним спиртам характерні властивості одноатомних спиртів, але відповідні реакції відбуваються як за однією, так і за іншими гідроксигрупами. Взаємний вплив гідроксигруп посилює рухливість їх атомів Гідрогену, внаслідок чого багатоатомні спирти мають більш виражені кислотні властивості ніж одноатомні спирти. Вони реагують не тільки з металічним натрієм, а й з лугами, розчиняють осад , утворюючи комплексну сполуку Купруму  Купрум(ІІ) гліколят  розчин темно-синього кольору.\nЦе якісна реакція на багатоатомні спирти:\nДегідратація спиртів залежить від будови гліколю та умов реакції:\nДією на гліцерин водовіднімаючих засобів або нагріванням добувають ненасичений альдегід  акролеїн із характерним запахом горілого жиру:\nЕтиленгліколь утворює незамерзаючі за низьких температур водні й спиртові розчини  антифрізи, що заміняють воду в радіаторах двигунів; використовується для синтезу лавсану тощо.\nГліцерин утворює естери як з мінеральними кисневмісними кислотами, так і з органічними. Важливим продуктом є азотнокислий ефір гліцерину (нітрогліцерин), який використовується в медицині, для виготовлення динаміту. Використання гліцерину: у медицині, текстильній, харчовій промисловості, для виробництва пластмас (гліфталеві смоли).\nПоняття про спирти вищої атомності. Ксиліт. Сорбіт.\nЛекція №9 (2 години)\n1. Будова, ізомерія, номенклатура фенолів.\n2. Поширення у природі та способи добування.\n3. Фізичні та хімічні властивості фенолів.\n4. Окремі представники, їх значення і використання.\nКлючові слова: одноядерні феноли, крезол, кумольний спосіб, антисептичні властивості, поліконденсація, феноло-формальдегідна смола, хінон, перекисний радикал, антиоксиданти, поліфенольні сполуки, нафтоли.\nЛітература: 1 с. 135 - 149; 3 с. 256 - 271\nБудова, ізомерія, номенклатура фенолів\nФеноли  похідні ароматичних вуглеводнів, у молекулах яких один або декілька атомів Гідрогену ароматичного ядра заміщені на гідроксильні групи, наприклад:\nнафтол (1-нафтол або гідроксинафталін)\nнафтол (2-нафтол або гідроксинафталін)\nЗалежно від кількості гідроксильних груп розрізняють одно-, дво-, триатомні тощо феноли.\nІзомерія фенолів зумовлена розташуванням гідроксигруп в ароматичній сполуці, будовою і положенням замісників. Назви фенолів утворюють із назв відповідних аренів, додаючи закінчення . Нумерацію атомів Карбону в ароматичному ядрі починають з атома, біля якого знаходиться гідроксигрупа. Та поряд із зазначеними багато фенолів зберегли тривіальні назви, які досі широко використовуються.\n2. Поширення у природі та способи добування\nСпособи добування: із камяновугільної смоли; лужне сплавлення солей бензолсульфокислот; кумольний спосіб.\n3. Фізичні та хімічні властивості фенолів\nОдноатомні феноли  прозорі рідини або кристалічні речовини. У разі попаданні на шкіру викликають опіки. Фенол  отруйна речовина, має сильні антисептичні властивості.\nХімічні властивості фенолів та нафтолів обумовлені наявністю в їх молекулах гідроксигрупи та ароматичного ядра. Вони вступають у численні реакції, характерні для цих груп, а також у реакції, що зумовлені їх взаємним впливом. Але фенолам характерні більш виражені кислотні властивості, ніж спиртам. Це пояснюється тим, що шість електронів бензольного ядра, які утворюють єдину електронну систему, відтягують на себе електрони атому Оксигену гідроксильної групи, внаслідок чого електронна густина звязку зміщується від атома Гідрогену до атома Оксигену, звязок стає більш полярним, зростає можливість відщеплення атома Гідрогену у вигляді протона.\nТому феноли утворюють феноляти не тільки під дією металів, але і під дією лугів, а також ферум (ІІІ) хлориду:\nДля фенолів характерні реакції заміщення в бензольному кільці. В результаті взаємодії фенолу з бромною водою утворюється 2,4,6-трибромфенол  осад білого кольору. Це якісна реакція на феноли.\nФеноли вступають в реакцію конденсації з альдегідами як в кислому, так і в лужному середовищі за рахунок атомів Гідрогену в орто- та пара- положеннях. Однією з найважливіших реакцій є реакція поліконденсації фенолу з формальдегідом з утворенням фенолоспиртів із подальшим утворенням феноло-формальдегідної смоли.\nФенол добре гідрується в присутності нікелевого каталізатору за температури 150С з утворенням циклогексанолу. Феноли легко окиснюються із утворенням суміші різних продуктів окиснення.\nЯкісною реакцією на феноли є реакція з ферум(ІІІ) хлоридом: фенол дає фіолетове забарвлення; крезоли  синьо-блакитне; багатоатомні феноли  забарвлення різних відтінків.\n4. Окремі представники, їх значення і використання\nФенол, крезоли. Двоатомні та триатомні феноли.\nПоширення фенольних сполук у природі та вміст у харчових продуктах. Фенольні антиоксиданти. Здатність фенолів до окиснення є важливою властивістю, тому що дає можливість використовувати їх як антиоксиданти (антиокисники). Феноли взаємодіють з перекисними радикалами, що утворюються під час окиснення, внаслідок чого утворюються малоактивні радикали, які не здатні продовжувати ланцюг окислення.\nІз гідроксильних похідних нафталіну найважливішими є - та - нафтоли:\nНафтоли виявляють властивості фенолів: розчиняються в лугах, дають забарвлення з ферум(ІІІ) хлоридом (-нафтол  фіолетове; -нафтол зелене).\nУ промисловості їх одержують лужним плавленням натрієвих солей відповідних сульфокислот.\n14266. Доклад Отличия либретто музыкально-драматического произведения (структура, язык) от словесной драмы 13.08 KB\nОтличия либретто музыкальнодраматического произведения структура язык от словесной драмы. Специфика муз. Д. учитывается уже при построении сценария и далее при разработке либретто. В тех случаях когда основой для создания либретто является готовое лит.драм. сочине


У IBM визначають майбутні досягнення працівників та дають за них премії наперед — Tokar.ua У IBM визначають майбутні досягнення працівників та дають за них премії наперед — Tokar.ua\nсша у світі штучний інтелект\nЗдається, IBM вирішила докорінно змінити гру на ринку праці — якщо зазвичай працівника оцінюють за його попередні досягнення, то компанія робить ставку саме на майбутні. Як? За допомогою системи Watson, що прогнозує, наскільки той чи інший працівник буде корисним надалі.\n«Згідно з традиційною моделлю, отримати підвищення можна лише за колишні заслуги. Та це актуально лише тоді, коли робочі механізми залишаються майже незмінними. Наразі період напіврозпаду навичок стає дедалі коротшим», — зауважила Ніклє ЛаМоро, віце-президент компанії з питань компенсацій та пільг.\nІншими словами — те, що працівник робив вчора, значить менше, ніж те, що він зможе зробити завтра.\nІ ось тут на сцену виходить система Watson Analytics зі штучним інтелектом, яку створила сама ж таки IBM. Коефіцієнт точності — 96%, якщо порівнювати з традиційним аналізом та HR-спеціалістами. Таку цифру компанія отримала, коли порівняла прогнози з результатами праці окремих працівників.\nWatson Analytics звертає увагу на досвід та проекти співробітника, щоб визначити його потенційні навички та якості, які можуть знадобитися IBM у майбутньому. Також у полі зору — чи відвідував працівник внутрішні тренінги та семінари. Оцінку Watson враховують, коли виникає питання премій, гонорарів та підвищення.\nЩоб мотивувати співробітників до професійного зростання, дедалі більше роботодавців звертають увагу на подібну систему оцінювання, зазначають журналісти Bloomberg. За результатами опитування, проведеного консалтинговою фірмою Willis Towers Watson, 40% організацій планують прогнозування ефективності працівників або розглядають таку можливість. Респондентами були понад 2 тис. компаній.\nтепер чекаємо, поки хтось зі співробітників Айбіем зрозуміє алгоритм і регулярно отримуватиме премії\nПрацюй добре — головний секрет :)\nВстановили FaceApp, берете участь у флешмобах, маєте однаковий пароль на всіх ґаджетах і боїтеся, що вас зламають — правильно робите! Бо в бій ідуть квантові та постквантові комп’ютери.\nІлон Маск покидає пост голови ради директорів Tesla\nЕпоха завершилась: Ілон Маск залишить пост голови ради директорів Tesla і заплатить 20 млн $ штрафу. Розбираємось в ситуації і пояснюємо чому так сталось


Як приборкати агресивного підлітка | Моя Школа | MedOboz\nЯк приборкати агресивного підлітка\nПідлітковий вік - це завжди складно. Гормональне дозрівання, перше кохання, перше розчарування, випускні іспити, вступ до вузу. Все це тисне на підлітка з такою силою, що він починає зриватися. Ясна річ, що першими під гарячу руку потрапляють батьки, а якщо точніше, то мами. Матері прощають все і вся, закривають очі на хамство, допомагають розв'язати проблеми із запущеним навчанням і роблять все, щоб хоч якось виправдати свинську поведінку нащадка.\nАле що робити, якщо підліток, який вчора просто бунтував і хамив раптом почав проявляти відверту агресію? Як вплинути на ситуацію і чи реально приборкати такого підлітка?\nВ першу чергу, згадайте про те, що наші діти - це наше дзеркальне відображення. Підліток вам хамить, ображає вас і вже давно переступив усі дозволені межі? Тоді зупиніться на мить біля дзеркала і подивіться з боку на себе. А як ви говорите з підлітком? Чим ви відповідаєте на його грубість і хамство? Хіба не таким же хамством? Тільки у вас є ще й залізний аргумент, який ви дістаєте з рукава, щоб добити противника - фінансова залежність підлітка від вас.\nЗрозуміло, коли підліток кричить на вас, грубіянить і кидає слухававку, якщо ви телефонуєте, у васаж ніяк не виникне бажання лагідно і ніжно з ним спілкуватися. Але з іншого боку, а на яку реакцію ви сподівалися? Давайте начистоту, втомившись від підліткового егоїзму ви починаєте спілкуватися з дитиною точно так само, як вона спілкується з вами. Ви теж починаєте хамити і кричати. Складно уявити, що батьки, які до третьої години ночі чекають на чадо, яке десь загуляло і не бере трубку, зможуть утриматися від чергового розбору польотів. Але тоді питання: чому ви можете на його хамство відповідати хамством і знаходите цьому тисячу виправдань із серії "вже ніяких нервів на нього не вистачає", але при цьому не розумієте, чому на ваше хамство підліток не відповідає нападом любові і не біжить до вас з розпростертими обіймами?\nНавіть якщо ви тисячу разів праві в своєму праведному гніві, навіть якщо у вас дійсно вичерпалися всі запаси терпіння, давайте будемо чесні: розмовляючи з некерованим підлітком ви так само як і він переходите межу і починаєте хамити і кричати.\nХочете щоб з вами говорили - почніть говорити самі. Говорити, а не кричати, ображати і зачитувати давно заготовлений список всіх гріхів підлітка. Це все він вже сотні разів чув. Він розуміє, що ви втомилися від нього, але повірте, від постійних сімейних скандалів він втомився не менше. Зняти агресію в хаті можна тільки одним способом - тишею. Не бойком, не демонстративним мовчанням, а звичайною тихою розмовою по душам. Спробуйте просто поговорити.\nЯкщо не вийде - не тисніть і не починайте сварку, просто вийдіть з кімнати дитини. Значить ще не час, поговорите завтра або післязавтра.


Журналістські розслідування » Розслідування » Ексклюзив » Як не хотіли порушувати кримінальну справу щодо геноциду кримськотатарського народу. Частина 2\n(Веб-портал «Аналітика» уміщує другу частину із Заяви Григорія Омельченка про кримінальне правопорушення, що має ознаки злочину,\nорганізованого і вчиненого керівництвом комуністичного тоталітарного режиму в СРСР на чолі зі Сталіним. Заяву було направлено на адресу голови СБУ Валентина Наливайченка).\nНа основі архівних матеріалів, статистичних даних, переписі населення і майна, залишеного кримськими татарами після виселення, експертна Комісія Національного руху Кримськотатарського народу зробила розрахунки про матеріальні, моральні збитки, нанесені насильницькою депортацією.\nЗа оцінками експертної Комісії (Абдуллаєв Р.А., д.е.н., професор, Дагджи Т.Ш., заслужений працівник культури Узбекистану, Джемілєв Н.І., к.ф.м.н., доцент, Новіков Ю.М., д.е.н., професор, заслужений діяч науки і техніки України, Османов І.Х., д.е.н., професор, академік Академії економічних наук України, Сохтаєв М.К., к.с.м., член кореспондент КАН) загальний ущерб, нанесений депортацією кримським татарам оцінюється в сумі 37 927 958 000 доларів США.\nНагадаю зміст фактичних даних (доказів), які ще шість років тому (!), були викладені у моїх депутатських зверненнях і запитах на Ваше ім’я, пане Наливайченко, що підтверджують акт геноциду Кримськотатарського народу та національних груп, які проживали в Криму у 1944 році та наведу нові, які, сподіваюсь, Вам, в силу займаної посади - відомі.\nРішення про депортації за національною ознакою окремих етнічних груп і, навіть, цілих народів в роки Другої світової війни приймалися вищим політичним керівництвом комуністичного тоталітарного режиму СРСР на чолі зі Й.Сталіним та керівниками каральних органів НКВС - НКДБ СРСР.\nКолегіальним органом, який приймав або затверджував ці рішення, був Комітет Державної оборони СРСР (на далі - ДКО), утворений 30 червня 1941 року спільною постановою Президії Верховної Ради СРСР, РНК СРСР і ЦК ВКП (б), – як найвищий надзвичайний воєнно-політичний орган державного управління країною.\nПостанова зобов’язувала «усіх громадян, усі партійні, радянські, комсомольські і воєнні органи незаперечно виконувати рішення і розпорядження ДКО».\nПостанови ДКО мали силу законів воєнного часу і за їх невиконання, як правило, була одна міра покарання – розстріл.\nНайважливішим підрозділом ДКО було Оперативне Бюро, створене 8 грудня 1942 року постановою ДКО № 2615т, до складу якого входили Берія Л.П.(керівник), Маленков Г.М., Мікоян А.І., Молотов В.М.\nДля контролю за виконанням постанов ДКО про депортацію народів була створена Державна Комісія РНК СРСР з питань спец переселення.\nДКО був створений у такому складі:\n-\tСТАЛІН (Джугашвілі) Йосип Віссаріонович, 31 грудня 1879 року народження, уродженець м. Горі, Грузія, грузин – секретар ЦК ВКП(б), голова ДКО, голова РНК СРСР, Народний комісар оборони, Верховний головнокомандувач;\n-\tМОЛОТОВ (Скрябін) В’ячеслав Михайлович, 9 березня (25 лютого) 1890 року народження, уродженець м. Нолінська В’ятської губернії (тепер м. Совєтськ Кіровоградської області, Росія), росіянин – Народний комісар закордонних справ (травень 1939 року - березень 1946 року), заступник голови ДКО;\n-\tКАГАНОВИЧ Лазар Мойсеевич, 10 (22 ) листопада 1893 року народження, уродженець с.Кабани (нині смт. Поліське Київської області, Україна), єврей – член політбюро ЦК ВКП (б), заступник голови РНК СРСР, член ДКО з 20 лютого 1942 року, відповідальний за депортацію кримських татар в Узбецьку РСР, (Брав активну участь у масових репресіях 1937 – 1938 рр., зокрема завізував списки 36 000 осіб засуджених до розстрілу. Був керівником від СРСР в акції «Вісла» - депортації 1947 році більш ніж 140 000 українців. У березні 1947 році призначений першим секретарем ЦК КП (б) України для організації і проведення операції «Вісла», керував боротьбою проти УПА. У грудні 1947 році відряджений до Москви);\n-\tВОРОШИЛОВ Климент Єфремович (Охрімович), 23 січня (4 лютого) 1881 року народження, уродженець с. Верхне (нині Лисичанськ, Росія) росіянин – член Політбюро ЦК ВКП (б), заступник голови РНК СРСР, голова Комітету оборони при РНК СРСР, голова Комісії з питань перемир’я (вересень 1943- червень 1944), депутат Верховної Ради УРСР (1938-1947рр.), виведений зі складу ДКО 22 листопада 1944 року(Підписи К.Ворошилова стоять на 180-ти списках, за якими було засуджено і розстріляно понад 18 000 осіб із них 26 вищих командирів Червоної Армії);\n-\tБЕРІЯ Лаврентій Павлович, 17 (29) березня 1899 року народження, уродженець с. Мерхеулі Сухумського району, Грузія, грузин – Народний Комісар НКВС, Генеральний Комісар Державної Безпеки СРСР, заступник Голови Ради РНК СРСР, кандидат у члени Політбюро ЦК ВКПБ, заступник голови ДКО з 16 травня 1944 року ( до цього був його членом), розстріляний у 1953 році;\n-\tМАЛЕНКОВ Георгій Максиміліанович, 8 січня 1902 року народження, уродженець м. Оренбург, Росія, росіянин – кандидат у члени Політбюро ЦК ВКП (б), член Оргбюро ЦК ВКП (б), секретар ЦК ВКП (б), депутат Верховної Ради СРСР;\n-\tВОЗНЕСЕНСЬКИЙ Микола Олексійович, 18 листопада (1 грудня) 1903 року народження, уродженець с.Тупле Тульської області, Росія, росіянин - перший заступник голови РНК СРСР, кандидат у члени Політбюро ЦК ВКП (б), голова Держплану СРСР, член ДКО з 3 лютого 1942 року(Репресований. Розстріляний 1 жовтня 1950 року у так званій «Ленінградській справі». Реабілітований у 1954 році.);\n-\tМІКОЯН Анастас Іванович, 13 (25) листопада 1895 року народження, уродженець с. Санаїн Тифліська губернія (нині м. Лорі Вірменія), вірменин – член Політбюро ЦК ВКП(б), голова Комітету продовольчого і речового постачання Армії, член ДКО з 3 лютого 1942 року, відповідальний за депортацію народів північного Кавказу і Криму.\nДКО був розформований після закінчення війни постановою Президії Верховної Ради СРСР від 4 вересня 1945 року.\nЗгідно з переписом населення в 1939 році в СРСР проживало 560 тисяч кримських татар, з яких у Кримській Автономній РСР –\n218 879 осіб.\nВ Криму на той час проживало 1 126 429 чоловік, в тому числі:\nкримських татар - 218 879 (19,43%);\nросіян - 558 481 (49,58%);\nукраїнців - 154 123 (13,68%);\nєвреїв - 65 452 (5,81%);\nвірмен - 12 923 (1,15%);\nгреків - 20 652 (1,83%);\nболгар - 15 344 (1,36%);\nнімців - 51 299 (4,55%);\nта інші національні групи: поляки, білоруси, естонці, турки, азербайджанці, цигани, молдовани, чехи (2,61%).\nЗа даними Кримського державного архіву чисельність кримських татар перед на початок червня 1941 року становила 251 000 осіб.\nЗгідно з архівними документами, із загальної кількості кримських татар (560 тисяч), які проживали в СРСР, 137 тисяч були мобілізовані до лав Червоної Армії (де проходили військову службу також кадрові офіцери і старшини), з яких безпосередньо з Криму було призвано 40 тисяч осіб, з яких близько 10 тисяч, призваних у липні-серпні 1941 року, обороняли Крим у складі 51-ї Армії.\nВідповідно до наказів Наркома Оборони СРСР призваним на строкову службу до лав Червоної Армії заборонялось служити у рідних місцях, так як у випадку залучення армії для придушення народних виступів, вони могли масово перейти на захист свого народу (такі випадки були не поодинокими). Тому, майже всі мобілізовані перед війною і на її початку кримські татари проходили військову службу і воювали на інших фронтах далеко за межами Криму.\nНа фронтах війни, у партизанських загонах, підпіллі - загинуло 55 592 кримських татарина, з них - 16 тисяч, призваних в Армію з Кримської Автономної РСР. Окрім того, в окупованому Криму фашистами було розстріляно 12 тисяч кримських татар за зв’язки з партизанами.\nУ зверненні представників Кримськотатарського народу (здебільшого ветеранів війни) до ХХІІІ з’їзду КПРС наголошувалось, що у боротьбі з німецько-фашистськими загарбниками тільки вбитими кримські татари втратили 26,4% всього дорослого населення.\nВ Червоній Армії під час війни служили 4 генерали, 85 полковників і 100 підполковників – синів Кримськотатарського народу.\nПонад 50 тисяч кримських татар були удостоєні державних бойових нагород. Серед них було 8 Героїв Радянського Союзу (а льотчик-ас Аметхан Султан удостоєний цього звання двічі), 35 кавалерів ордена Слави, 8 із яких – трьох ступенів, що прирівнювалось до звання Героя Радянського Союзу. Кримському татарину Умеру Акмолла Адамову було присвоєно звання Героя Польської Народної Республіки.\nЗа два з половиною роки окупації Криму в партизанському русі брало участь в цілому близько 17 000 кримських татар, а в підпільних організаціях – майже 7 000.\nТак, за даними архіву Кримського Обкому КПУ в листопаді 1941 року в Криму вже діяло 27 партизанських загонів загальною чисельністю 3 400 осіб, з яких близько тисячі – військових і понад 50% - етнічних кримських татар.\nКомандирами Східного і Північного партизанських з’єднань були кримські татари - комуністи Рефат Мустафаєв і Селімов.\nВ Південному з’єднанні партизанських загонів, в складі якого налічувалось 2 300 бійців, майже третина була кримські татари.\nНа 15 січня 1944 року в цьому Об’єднанні нараховувалось 3 733 партизанів, з них росіян – 1944, кримських татар – 598, українців - 348 та інших національностей.\nІз 32–х керівників підпільних організацій, 25 були кримськими татарами.\nЗа час окупації за зв’язки з партизанами фашисти спалили 127 сіл, із яких – 105 кримськотатарських. Окремі села були спалені разом з дітьми, жінками і людьми похилого віку.\nДо Німеччини насильно було вивезено понад 20 тисяч кримськотатарської молоді.\nСекретар Кримського Обкому ВКП(б) В.Булатов свого часу наголошував: «Переважна більшість кримськотатарського населення лояльно ставилася до Радянської влади і після нацистської окупації півострова - підтримувала партизанів. Багато кримськотатарських селищ було спалено німецьким загарбниками за надання підтримки партизанам».\nАналіз партійних, радянських та архівних документів НКВС СРСР засвідчує, що «остаточне вирішення кримськотатарського питання» Сталін задумав задовго до травня 1944 року. Війна з нацисткою Німеччиною ним була використана для реалізації його тези «Крим – без кримських татар», подібно тому, як Гітлер вирішував «єврейське питання».\nКоротко наведу хронологію подій підтвердження цьому.\nТак, в наслідок голодомору 1921-1922 рр., організованого більшовиками, в Криму було знищено понад 100 тисяч кримських татар.\nПоказово є те, що близько 75% тих, хто загинув від голоду в Криму, були кримські татари, хоча вони складали лише чверть населення півострова.\nНадіслана голодуючим продовольча допомога з Туреччини не була передана помираючим кримським татарам. Ця допомога перевантажувалась у вагони і відправлялась до Москви.\nЄ всі підстави вважати, що цей голод мав цілеспрямований характер подібно до Голодомору в Україні в 1932-1933 роках, який забрав життя мільйонів українців.\nУ 1928 році за сфальшованою НКВС СРСР справою проти кримськотатарської організації «Міллі Фірка» у так званому «буржуазному націоналізму» була репресована і розстріляна вся духовна еліта Кримськотатарського народу.\nДореволюційна інтелігенція кримських татар, яку більшовики вважали «антисоціальним елементом», була депортована з Криму.\nПід час колективізації на початку 1930-х років з Криму було вислано близько 30 тисяч кримських татар до Середньої Азії і Уралу.\nУ травні 1941 року кримські татари, які проживали в Білорусії і Литві, були депортовані до Казахської РСР.\nНаприкінці 1941 року з частин Червоної 51-ї Армії, що висадилася на Керченському півострові, до Грузії було перекинуто\n2000 військовослужбовців – кримських татар. За кілька днів їх чисельність зросла до 2 500 осіб (за рахунок мобілізації), які ешелонами були відправлені на найважчі ділянки Карельського фронту і були кинуті в бій без зброї (одна гвинтівка на трьох) подібно «штрафним батальйонам». Майже всі вони загинули.\nЗгодом агентура НКВС поширила чутки, що ніби то після війни кримських татар вишлють з Криму.\nПолітруки одночасно почали вести відповідну роз’яснювальну роботу з особовим складом Червоної армії, готуючи громадську думку до правомірності депортації кримських татар як «зрадників і дезертирів».\nЗ кінця травня 1942 року почалася депортація кримських татар з Причорноморських районів (Краснодар, Новоросійськ, Таманський півострів та інших місць), які на той час ще не були окуповані гітлерівцями.\nДепортація здійснювалась на підставі постанови ДКО № ГОКО-1828цт Про додаткове виселення із Краснодарського краю і Ростовської області греків – іноземних підданих і осіб визнаних соціально небезпечними» від 29 травня 1942 року, підписаної Сталіним.\nВ ній, зокрема зазначається, що «Виселенню в адміністративному порядку підлягають, окрім осіб, визнаних соціально небезпечними, також особи німецької і румунської національностей, кримські татари і іноземні піддані (греки)».\nДля виселення були задіяні, окрім військ НКВС, частини Червоної Армії, які знаходились в Північному Причорномор’ї.\nОперація була завершена до 14 липня 1942 року, в результаті якої були депортовані десятки тисяч в ні в чому не винних кримських татар - жінки, діти та чоловіки похилого віку (чоловіки призивного віку 18-50 років були мобілізовані).\nНа початку 1944 року, при плануванні операції по звільненню Криму від німецько-фашистських загарбників, політичне керівництво СРСР ухвалило рішення застосувати до кримських татар принцип колективної відповідальності і покарати весь Кримськотатарський народ, який був огульно оголошений «народом-зрадником».\nЙ.Сталін поставив перед Л.Берією завдання обґрунтувати правомочність виселення кримських татар з Криму.\nЗавдання успішно виконали підлеглі Л.Берії – заступник Наркома держбезпеки І.Сєров і першим заступником Наркома внутрішніх справ Б.Кобулов.\nВони вигадали брехню про «…масове дезертирство, зраду і участь кримських татар у військових формуваннях Вермахту», яку виклали у доповідній записці від 22 квітня 1944 року на ім’я Л.Берії.\nВ ній, зокрема було зазначено: «… усі призвані до Червоної Армії в Криму складали 90 000 осіб, зокрема й 20 000 кримських татар… Всі 20 тисяч кримських татар дезертирували в 1941 році з 51-ї армії при відступі з Криму…».\nЦя дезінформація була схвалена Л.Берією і масово розтиражована. Дивно, але до цього часу є послужливі історики і недолугі політики, які транслюють цю брехню.\nБільше того, знайшлися сучасні «дослідники», які стверджують, що з Червоної Армії, до захоплення німцями Криму в листопаді 1941 року, дезертирувало «30 000 кримських татар», які перейшли на службу до гітлерівців.\nАбсурдне твердження Сєрова і Кобулова суперечить архівним документам НКВС-НКВД і Червоної Армії. Воно було необхідним для інформаційного супроводу злочину, який готувався Й.Сталіним проти Кримськотатарського народу.\nОсобливо, як що згадати, що у 1941 році відступ Червоної Армії мав тотальний характер, набуваючи форм панічної втечі.\nТільки за період з початку війни і до кінця 1941 року органи НКВС затримали понад 710 000 дезертирів і більше ніж 71 000 ухильників від призову до Червоної Армії.\nЗгідно даних істориків число дезертирів за роки війни становило 1 700 000 червоноармійців (більше половини з них - росіяни), а ухильників – 2 500 000 осіб призивного віку (близько 70% з них теж були росіяни).\nТільки 1941 -1942 роках «за панікерство, боягузтво та самовільне залишення поля бою» воєнними трибуналами було засуджено майже 1 мільйон військовослужбовців, з яких 157 593 – розстріляні, що становить 16 повнокровних дивізій.\nВідповідно довідки заступника начальника відділення Відділу НКВС СРСР капітана Л.Забоєва за три роки війни, навіть, серед працівників і військовослужбовців внутрішніх військ НКВД було затримано 484 478 дезертирів.\nТому, дезертирство аж ніяк не можна вважати прерогативою виключно кримськотатарських солдатів.\nДезертирство тоді було присутнє у багатьох, навіть у командного складу, які здавали німцям в полон цілі дивізії і армії. До речі, командуючими цих армій і дивізій були генерали російської національності.\nЩоб стримати це масове дезертирство і добровільну здачу у полон, 26 вересня 1941 року заступник народного комісара оборони СРСР Жуков Г.К. затвердив «Положення про штрафні роти і батальйони діючої Армії».\nВсього за роки війни у «штрафні» частини було направлено 422700 військовослужбовців, засуджених трибуналами.\n12 вересня 1942 року Й.Сталін особисто продиктувати директиву Ставки № 002919, якою зобов’язувалось мати у кожній дивізії загороджувальний загін, з розрахунку 1 рота на стрілецький полк.\n24 червня 1942 року ДКО прийняв постанову № ГОКО -192 цт, згідно якої повнолітні члени сімей військових і цивільних, які «перейшли на бік ворога», «за службу у німецьких окупантах», «за зраду і зрадницькі наміри», «за шпигунство», або «заочно засуджені до розстрілу» - підлягали арешту і засланню у віддалені місцевості СРСР на 5 років.\nЧленами сім’ї таких військових і цивільних вважалися: батько, мати, чоловік, дружина, син, донька, брат.\nТаким чином, ні в чому не винні люди, стали об’єктом репресій і колективної відповідальності.\nНаведу лише деякі архівні дані, які спростовують брехню І.Сєрова і Л.Кобулова.\nПерш за все, привертає на себе увагу той факт, що інформація про « 20 тисяч дезертирів кримських татар» вперше керівниками НКВС була озвучена не в кінці 1941 року або 1942 році за «гарячими слідами» і, навіть, не в 1943 році, а менш ніж за місяць перед початком операції по депортації кримських татар.\nЗгідно архівних даних, напередодні війни у Криму проживало 542 211 чоловіків, із них 238 000 у віці від 18 до 45 років.\nВідомий також їх національний склад: росіян – 80 061, українців – 26 382, кримських татар – 15 938, євреїв – 8 480, місцевих німців – 3 959 (вони були депортовані з початком війни).\n20 серпня 1941 року, згідно з директивою Ставки Верховного Головнокомандувача, на базі 9-го стрілецького корпусу була сформована 51-а Окрема Армія (на правах фронту) для оборони Криму. На 1 вересня в ній нараховувалось 68 500 тисяч червоноармійців і командирів, із них кримських татар, призваних у липні-серпні того ж року, було близько 10 000 осіб.\nМайже 50 000 червоноармійців були новобранці, без відповідної військової підготовки, стрілецькою зброєю були забезпечені лише 40 000 солдат.\nВтрати 51-ї Армії у кримський оборонній операції (згідно вищезгаданої довідки капітана НКВС СРСР Л.Забоєва) склали 48 438 осіб або майже 70% від її особового складу, в тому числі - 3 271 кримських татар, зниклих безвісті – 1 290 і дезертирів – 479 осіб (без зазначення національності).\nЗаступник командувача 51-ї Армії генерал Павло Батов (двічі герой Радянського Союзу – звання присвоєні 30.10.1943 і 02.06.1945 рр.) так оцінив поразку армії: «Армію можна звинуватити у багатьох смертних гріхах: Крим ми не втримали.\nОднак потрібно сказати і наступне: ця армія створена наспіх, погано озброєна, у продовж 34-х днів стримувала одну з найкращих армій гітлерівського вермахту. Німецькі сили, техніка в кілька разів були сильніші за наші.\nБіда 51-ї Армії в тому, що по-перше, вона не мала бойового досвіду і не була, як слід технічно озброєна; по-друге, ті сили і можливості, які\nвона мала у своєму розпорядженні використовувалися не вміло, без врахування обставин, що склалися.\nКоли почалася мобілізація, у багатьох солдатів не було гвинтівок. Багато із солдатів не були навчені військовій справі, мало хто вмів стріляти. Німці зазнали великих втрат, та головне – був виграний час для евакуації до Криму Одеської групи військ, без чого навряд чи була б можлива тривала оборона Севастополя».\nЗа свідченням солдата 51-ї Армії Абдурама Барієва: «У всьому батальйоні було роздано лише 18 гвинтівок, придатних до бою, решта 700 солдатів стояли перед німцями з лопатою і киркою. Міномети і кулемети були зламані і не придатні для стрільби. Спротив був марним…\nНа Кримському фронті Червона Армія розсипалася. Солдати або загинули, або потрапили в полон, або втекли в бік Севастополя. Деякі бігли в Феодосію і Керч і через море – на Кавказ. Невелика частина перебігла до партизанів у ліс. Після того, як був наказ командирів: «нехай кожен йде куди хоче, рятує свою голову». Кожен піклувався лише про себе… ».\nЯк бачимо це той поодинокий випадок, коли оцінки рядового і генерала збіглися.\nПоразка 51-ї Армії для кримських татар стала фатальною. Незважаючи на багатонаціональний склад армії (у якій кримських татар було 14% від загальної чисельності, з яких третина загинула), її поразка пізніше стала основним із офіційних надуманих приводів для депортації Кримськотатарського народу.\nКоротко про полонених. За перші чотири місяці війни 1941 року, згідно даних архівів Генерального Штабу Сухопутних військ Вермахту, в полон потрапило 2 285 898 військовослужбовців Червоної Армії (солдатів, офіцерів, генералів).\nЗгідно донесень німецьких штабів за 6,5 місяців війни (з 22 червня 1941 р. по 10 січня 1942р.) в полон було взято 3 900 000 червоноармійців (від рядового до генерала).\nНа Нюрнберзькому процесі над воєнними злочинцями (1945-1946рр.) радянська сторона пред’явила документ із канцелярії уповноваженого Гітлера, рейхміністра східних окупованих територій Альфреда Розенберга (російського походження), у якому значилася ця цифра (3,9 мільйона) радянських військовополонених, із яких на початку 1942 року залишилось у наявності в таборах 1,1 мільйонів полонених.\nНа початок 1944 року в німецькому полоні, за різними радянським даними, знаходилося від 4 559 000 до 5 700 000 військовополонених Червоної Армії, з яких росіяни складали майже 60%.\nЗа архівним даним Німеччини, які були опубліковані у Франкфурте-на-Майне в 1985 році у книзі Д. Гернеса «Гітлерівський Вермахт у Радянському Союзі» кількість радянських військовополонених становила 5 754 000 осіб.\nВід голоду, хвороб, виснаження, розстрілів загинуло від 3,3 мільйона до 3,9 мільйона чоловік ( до 60%).\nЗа оцінками істориків і військових експертів, вини рядових червоноармійців і молодших командирів у дезертирстві та потраплянні у німецький полон такої кількості військовослужбовців, не було.\nГоловна провина лежала на бездарному політичному керівництві країни (в першу чергу, на Й.Сталіні) і в знищенні вищого командного складу та командирів середньої ланки Червоної Армії в період масових репресій 1936-1938 років, а також на стратегічних прорахунках вищого командування в перші два роки війни, що й призвело до деморалізації і панічних настроїв на фронтах.\nТак, в продовж 1937-1938 років із 733 вищих командирів і політпрацівників – 579 були знищенні.\nІз 5-ти маршалів розстріляно 3-х, з 10-ти командармів другого рангу – всі 10, з 57-и комкорів – 50, із 186 комдивів – 154.\nБуло репресовано або звільнено з Армії 91% командирів полків та їх заступників.\nУсього каральні органи НКВС – НКДБ знищили понад 47 000 офіцерів і 1800 генералів (з названої кількості третина припала на Київській військовий округ).\nЗагальна кількість репресованих по Наркомату оборони СРСР з 1937 по 1938 рр. склала майже 4 000 000 військовослужбовців.\nЦе призвело до того, що на початку 1941 року лише 7% командно начальницького складу мали вищу освіту, а 37% - в загалі не мали відповідної освіти.\nОкрім того, в 1936 – 1940 рр. були репресовані 5 начальників Головного розвідувального управління Генерального штабу Наркому оборони СРСР.\nМорально-психологічно солдати, офіцери і генерали були неготові до війни, так як керівництво комуністично-тоталітарного режиму на чолі зі Й.Сталіним до останнього дня демонструвало дружбу з гітлерівською Німеччиною. У Сталіна була хвороблива самовпевненість, що Гітлер у 1941 році на Радянський Союз не нападе (ця безпечність згодом вилилася у мільйони людських жертв).\nБудь-які розмови про війну і напад Німеччини на Радянський Союз, розцінювались як провокації, а тих, хто вів ці розмови - чекало сурове покарання.\nПісля початку війни Й.Сталін, за спогадами Г.Жукова, був розгублений, перебував у психологічному шоковому стані і майже, самоусунувся від керування країною. Лише на 13-й день - 3 липня 1941 року Сталін спромігся виступити по радіо зі зверненням до народу.


1. Згідно зі ст.ст. 42, 51, 53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: скликати засідання виконавчого комітету Троїцької селищної ради 16 січня 2021 року о 10.00 год в сесійній залі Троїцької селищної ради за адресою вул. Центральна, 69 смт Троїцьке.\n2.1. Про підсумки роботи зі зверненнями громадян у 2020 році.\n2.2. Про затвердження мережі закладів освіти Троїцької селищної ради на 2020/2021навчальний рік у новій редакції\n2.3. Про затвердження прогнозованої мережі закладів освіти Троїцької селищної ради на2021рік.\n2.4. Про погодження цільової програми Троїцької селищної ради на 2021 рік\n« Поліцейський офіцер громади»\n2.5. Про погодження проєкту Програми фінансової підтримки та розвитку комунального некомерційного підприємства «Троїцьке ТМО» на 2021 рік\n2.6. Про утворення комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій та затвердження Положення про комісію з питань техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Троїцької селищної\n2.7. Про затвердження складу конкурсної комісії з проведення конкурсу щодо призначення управителя багатоквартирними будинками на території\nТроїцької селищної ради в новій редакції\n2.8. Про оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків на території Троїцької селищної ради\n2.9. Про визначення місця проживання малолітніх дітей\n2.10. Про надання дозволу на вчинення дій з державної реєстрації права власності\nна земельну частку (пай) на ім’я неповнолітньої дитини ПОЛЬНІКОВОЇ Діани Дмитрівни\n2.11. Про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів МАЛИШ Євгенії Миколаївні\n2.12. Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування МАЛИШ Олексію Олександровичу\n2.13. Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування ПУСТИННІКОВУ Нікіті Сергійовичу\n2.14. Про надання дозволу на укладення договору оренди земельних ділянок, які належать неповнолітній дитині ОВЧАРЕНКО Павлу Володимировичу\n2.15. Про надання дозволу на укладення договору оренди земельних ділянок, які належать неповнолітній дитині ОВЧАРЕНКО Роману Володимировичу\n2.16. Про дозвіл на видалення зелених насаджень КОВБАСЯР Раїсі Григорівні\n2.17. Про дозвіл на видалення зелених насаджень ГНОЄНКУ Борису Івановичу\n2.18. Про дозвіл на видалення зелених насаджень БАБИЧУ Володимиру Олексійовичу\n2.19. Про дозвіл на видалення зелених насаджень старості Тимонівського старостинського округу\n2.20. Про дозвіл на видалення зелених насаджень КОЛОМІЙЦЮ Сергію Олександровичу\n2.21. Про надання дозволу виконавчому комітету на санітарну обрізку зелених насаджень за заявою гр. ПУСТИННІКОВОЇ Лідії Іванівни\n2.22. Про дозвіл на видалення зелених насаджень СИРОТІ Людмилі Олексіївні\n2.23. Про надання дозволу виконавчому комітету на санітарну обрізку зелених насаджень за заявою гр. КАЛІНІЧЕНКО Любові Михайлівни\n2.24. Про подовження терміну виконання рішення виконавчого комітету Троїцької селищної ради «Про дозвіл КИРНОСЕНКУ О.А. на видалення зелених насаджень» № 119 від 09 липня 2020 року


20 квітня – день заснування руху вчених за мир та ядерне роззброєння\n20 квітня 1955 року заснований Пагвоський рух. 11 всесвітньовідомих вчених виступили з маніфестом, у якому закликали людство відмовитися від використання ядерних технологій у військових цілях. Серед маніфестантів були Альберт Ейнштейн, Фредерік Жоліо-Кюрі, Бертран Рассел, Макс Борн, Персі Уільямс Бріджмен, Леопольд Інфельд, Лайнус Карл Полінг, Герман Джозеф Мюллер, Сесиль Франк Пауелл, Джозеф Ротблат і Хідекі Юкава.\nДовідка: Перша Пагвоська конференція пройшла 7-11 липня 1957 року за активної підтримки канадського громадського діяча Сайруса Ітона на його батьківщині у Пагвоші (Нова Шотландія, Канада). На конференції були присутні вчені багатьох країн світу. З того часу Пагвоські конференції проводяться один-два рази на рік.


Про діяльність учасників Школи на IV Конгресі молодих дослідників релігії — Международная религиоведческая школа "Вайшнавская традиция сквозь века" अन्तर्जातीय वैष्णवधर्मालोचनासभा\nПро діяльність учасників Школи на IV Конгресі молодих дослідників релігії\nУчасники Міжнародної релігієзнавчої школи «Вайшнавська традиція крізь століття» взяли участь в круглому столі «Вайшнавізм у традиції та сучасності»,що присвячувався тисячоліттю з дня народження Рамануджачар’ї. Круглий стіл відбувався в рамках IV Конгресу молодих дослідників релігі «Релігія в сучасній культурі». Дякуємо організаторам, які створили тепле коло та приймають всіх хто проявляє цікавість до дослідження релігій. Дух конгресу задала Людмила Філіпович. Вона своєю промовою надихнула молодих дослідників шукати нові прояви реалізації себе як релігієзнавця, знаходити нові сфери діяльності на всю потужність, використовувати досягнення сучасного технологічно-інформаційного світу. Учасники Конгресу із задоволенням слухали Людмилу Олександрівну, вона ділилась досвідом та надихала нас діяти, досліджувати та пишатись званням релігієзнавець.\nКонгрес проводився 26-27 жовтня. Робота цих двох днів сформована була в декілька секцій та круглих столів, серед них був і наш круглий стіл, діяльність якого припала на другий день Конгресу в Українському католицькому університеті. На круглому столі свої доповіді представили дев’ять чоловік. Серед них були дослідники з великим досвідом дослідження вайшнавізму та юні початківці.\nАналізуючи діяльність на круглому столі, можна побачити, що більшість доповідей були продовженням тих робіт над якими дослідники працювали ще на VI Школі, або виникли після роботи Школи, як реакція на сформовані проблеми. І це не може не тішити, відбувається, так би мовити, безперервний процес, дослідники продовжують заглиблюватись чи розширюватись в рамках вивчення вайшнавізму.\nПершою виступала Пророченко Наталія, дослідниця, яка працює на межі «вайшнавізм та іслам», наводячи паралелі між, в чомусь і подібними, але й дуже різними, традиціями.\nНа Конгресі також розглядалась проблема, яку ми неодноразово зачіпали на літніх Школах та очевидно, що далі звертатимемось до неї, це проблема окреслення та формування одного стандарту перекладу термінів індуїзму на українську мову при максимальному збереженні санскритської фонетики. Дану проблематику висвітлював Володимир Партика. Далі тему перекладів продовжила Анна Грига: «Історія перекладів ведичної літератури на українську мову» Ця доповідь була дебютна для молодої дослідниці, в ній розглядалось дві гілки української індології. До першої належать ті котрі працювали з європейськими перекладами, тобто вони перекладали не оригінальні тексти, а напрацювання колег з Європи. Серед таких дослідників Іван Франко та Леся Українка. До другої гілки належать дослідники які безпосередньо володіли мовами оригіналу і працювали з першоджерелами. Серед них Павло Григорович Ріттер та Дмитро Овсянико-Куликовський. Дослідниця показала особливості саме українських досліджень індуїзму в ранні часи та їх специфіку в порівнянні з британськими та німецькими тогочасними тенденціями у вивченні індуїзму.\nЦього конгресу була ще одна дебютна доповідь Діани Славич, студентки третього курсу філософського факультету Прикарпатського університету імені Василя Стефаника з темою «Осмислення релігійно-філософських основ зображення божественного в гаудія-вайшнавізмі». Це було спільне дослідження Діани Славич та Ганни Ісаєвої. Дослідниці показали як вайшнавізм відноситься до практики поклоніння Богу у вигляді мурті та яким чином обґрунтовує власні позиції.\nДалі доповіді стосувались безпосередньо тематики круглого столу та розкривали філософські основи вчення Рамануджачар`ї. Бріджабасі Прабгу в доповіді розкрив суть полеміки між Шанкарою та Рамануджею, й навів ті аргументи які Рамануджа вивів спростовуючи філософську основу адвайти Шанкари. Далі тему продовжив Євген Іванович Смицький з доповіддю «Аналіз роботи Джона Пола Сіндора“Філософія Рамануджі щодо Божественності: від Брахмана до Нараяни”». В доповіді дослідник показує яким чином Рамануджа зображає та аргументує, що сагуна Брагман, тобто Нараяна, вищий за ніргуна Брагман, і цим самим руйнує філософську концепцію маявади. Наступною була неймовірно актуальна тема Олеся Кухарука «Теологія природи Рамануджачар`ї». Доповідь ілюструє те, що вайшнавізм в собі містить заклики бережного відношення до природи, так, як це прояв божественного. Автор дає зрозуміти, що для вайшнава цей світ є реальним, а не ілюзорним, як для деяких інших традицій індуїзму, і те що підтримання реального хоч і матеріального світу не нехтується в цій традиції.\nЗавершальною стала доповідь Дмитра Базика «Компаративний аналіз коментарів до текстів “Ішопанішад”вайшнавських ачар`їв Веданта Дешики та Бгактіведати Свамі Прабгупади». В дослідника ідея провести даний аналіз виникла після літньої Школи, де цього року розглядали «Ішопанішад» з коментарями Веданта Дешики, а на попередній Школі 2016 року розглядали коментар до даної упанішад Бгактіведанти Свамі Прабгупади.\nНа Конгресі учасники представляли нові видання в сфері вивчення релігії та загалом релігієзнавчих проблем. Дослідники вайшнавізму теж представили свої видання.\nЗагалом Конгрес був успішний і робота на круглому столі дала свої плоди у вигляді нових ідей, векторів розвитку та планів на подальшу наукову діяльність. Ще раз дякуємо організаторам Руслану Халікову та Молодіжній асоціації релігієзнавців за неймовірно дружню й теплу атмосферу на Конгресі.\nНазад Предыдущая запись: Українські вчені заглиблюються у вивчення вайшнавізму\nДалее Следующая запись: Просвітницько духовний тур 9.06 — 25.06.2018


Ціна на інсулін знизиться у всьому світі, – план ВООЗ - Новини здоров'я - Здоровʼя 24\n20:46, 25 листопада 288 Читать новость на русском\nВисокі ціни на інсулін / fitpedia\nВсесвітня організація охорони здоров'я 14 листопада запустила програму по зниженню цін на інсулін у всьому світі.\nЕксперти попереджають, що запуск програми може зайняти деякий час, проте вони вважають її життєво-необхідною через зростання захворюваності на діабет, повідомляє прес-центр ВООЗ.\nВажливо: Цукровий діабет: як виявити, групи ризику та профілактика\nСаме ціни на інсулін є перешкодою для лікування хворих в більшості країн з низьким і середнім рівнем доходу. Три виробники контролюють більшу частину світового ринку інсуліну і встановлюють ціни, які є занадто високими для багатьох людей і країн.\nАби знизити ціни на інсулін по всьому світу, ВООЗ буде використовувати підхід під назвою "перекваліфікація".\nКінцевий результат полягає у тому, що компаніям, які хочуть виробляти лікарські препарати, простіше випускати на ринок свої непатентовані версії цих ліків. Це дає їм більший стимул для інвестицій в виробництво.\nЧому ціни на інсулін такі високі\nОчікується, що прекваліфікація ВООЗ по інсуліну розширить доступ збільшенням потоку продукції гарантованої якості на міжнародному ринку, надаючи країнам більший вибір, а пацієнтам – нижчі ціни.\nВООЗ вже домагалася успіху завдяки цій системі, знижуючи ціни на ліки для лікування ВІЛ-інфекції. Загалом щорічні витрати на людину впали з 10 000 доларів США до 300 доларів.\nЗа даними ВООЗ, людський інсулін доступний лише в 61% медичних установ у 24 країнах, а аналогічний інсулін – в 13%.\nУ світі з діабетом живуть понад 420 мільйонів людей, й ця хвороба на сьомому місці серед причин смертності серед населення. Діабет призводить до таких ускладнень, як серцевий напад, інсульт, ниркова недостатність, сліпота та ампутації нижніх кінцівок.\nТеги: Здоров'я Здорове життя Новини Здоров'я Лікування Діабет ВООЗ\nОлександр Бевза 11560\nОлександр Бевза 903\nАнастасія Кушпіт 1970\nОлександр Бевза 12493