"Джейн Ейр" Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання\nГлавная Коллекция "Otherreferats" Литература "Джейн Ейр" Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання\nз дисципліни «Зарубіжна література XIX - XX ст.»\nна тему: «Джейн Ейр» Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання\nСтудентки ІІІ курсу групи ФА-31\nКерівник ст. викладач Габовда А. М.\nм. Мукачево - 2014 рік\nЖiнoчa темa в усій її повноті (положення жінки в сім'ї і суспільстві, ідея жіночої емансипації, тема полегшення розлучення для жінок, їх права на цивільний шлюб), характерна для соціокультурної свідомості Західної Європи XIX ст. Як одна з домінуючих тем англійської літератури середини XIX століття вона дає ключ до розуміння місця жінки в суспільстві, її ролі в розвитку громадського прогресy, з'ясуванню типовості або специфіки питання про її права і cвобoди.\nBиявляючи значну цікавість до долі англійки, досліджуючи особливості жіночого начала, жіночого погляду на світ, жіночих цінностей, вивчаючи роль жінки в різних сферах громадського життя, вікторіанська письменниця Ш. Бронте у своїх творах прагнула об'єктивно відбити життя сучасниць, проблеми жіночої емансипації і фемінізму, що зароджується, а також показати розвиток нового пріоритету і громадської цінності, що дозволяє розглядати її літературну творчість як своєрідну реакцію на зміну духовного змісту усієї вікторіанської eпохи.\nХудожній твір Ш. Бронте свідчить про те, що письменниця відчувала необхідність показати процес становлення "нової жінки", еволюцію її життєвих установок зображуючи життєвий шлях своєї героїні, вона фокусує увагу на зміні ролевих функцій жінки в англійському суспільстві середини XIX століття, оскільки саме в цей період найяскравіше проявилася зміна в різних сферах соціуму: на культурний (зміна норм і цінностей, пов'язаних з образом жінки і її поведінкою), інституціональний (у сфері сім'ї, роботи, освіти), міжособовий (у області взаємовідносин чоловіка і жінки) рівні.\nТемою для курсової роботи є «Джейн Ейр» Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання».\nБезумовний інтерес у світлі заявленої теми представляють видані останніми роками збірки статей "Жінки і британський естетизм", "Жінки і письменництво у Британії XIX в"., "Жіноча віра у вікторіанську культуру", ці дуже цікаві матеріали, стосуються різних аспектів існування жінки в соціумі (жінка і сім'я, жінка і проблема розлучення, жінка і чоловік).\nЖіноча тема є однією з домінуючих в літературному процесі Англії епохи вікторіанства (1837 - 1901 рр.). І хоча певні кроки в розробці і науковому осмисленні цієї проблеми зарубіжними і вітчизняними літературознавцями вже зроблені, з'ясування характерних особливостей відображення жіночої теми в творчості жінки-письменниці заслуговує спеціального розгляду. Саме у необхідності багатоаспектного розгляду художньої інтерпретації жіночої теми в русі літератури, зміни місця в сім'ї і в суспільстві в літературно-художній практиці письменниці, на мій погляд, і становить актуальність обраної теми, що розкривається ще й тим, що в наш час погляди на місце жінки в суспільному житті значно видозмінилися і потребують більш глибокого аналізу та вивчення. Що цікаво, погляди Шарлоти Бронте у час її життя виглядали більш радикальними і революційними, ніж сьогодні, але, в якійсь мірі сприяли становленню феміністичних позицій не тільки в Англії, але і по всій Європі.\nНоваторський характер роману «Джейн Ейр» полягає в тому, що в ньому зображена героїня, яка сміливо відстоює свою людську гідність, право на самостійне трудове життя і любов. Письменницею створений образ волелюбної і бунтівної жінки, що серйозно розмірковує про життя, глибоко відчуває і в повний голос заявляє про свої прагнення і погляди.\nВ романі осмислюється і демонструється те несправедливе відношення, яке жінка випробовувала в умовах вікторіанської Англії з боку суспільства. «Джейн Ейр» поєднує в собі реалістичний і романтичний методи зображення дійсності. Реальні люди Англії середини 19 віків і їх типові характери - фон, на якому розгортається історія життя і любові головної героїні. При цьому не можна говорити, що романтизм домінує над реалізмом. Вони нерозривно пов'язані, взаємно переплетені. Проте, малюючи образ Джейн, Бронте наділяє її рисами істинно романтичної героїні: незвичайною і важкою долею, гордою і величною душею. Тим не менш, як відмічають дослідники, у будь-якому літературному персонажі завжди переважають думки, що виникають під впливом того, що відбувається навколо нього. З цієї позиції дивиться Бронте-реаліст, коли вибудовує «Джейн Ейр» за законами "роману виховання". Його епізоди є етапами життєвої еволюції героїні, що проходить через боротьбу, страждання і труднощі до досягнення обов'язку, а від нього до щастя.\nОб'єктом роботи став твір Шарлотти Бронте «Джейн Ейр», як соціально-психологічний роман виховання.\nПредметом дослідження є жіночий образ головної героїні Джейн Ейр, як носія основних ідей роману.\nМета даної роботи полягає в тому, щоб проаналізувати творчий та біографічний шлях Шарлотти Бронте, його відображення у долі Джейн Ейр; розкрити глибокий соціальний та психологічний аналіз головної героїні, етапів її виховання та духовної еволюції в діючому середовищі.\nВиходячи з теми та мети роботи поставлено наступні завдання:\n1. Розглянути творчій і життєвий шлях Ш. Бронте в умовах вікторіанського суспільства; становлення її світоглядних, естетичних та літературно-критичних позицій.\n2. Визначити особливості створення нової людини в новий час у романі.\n3. Дослідити особливості характерології образів Джейн та Рочестера.\n4. Розкрити конфлікт, сюжет та систему образів роману «Джейн Ейр».\n5. Дати розгорнутий аналіз етапів життя Джейн Ейр, виховання героїні в умовах діючого середовища.\nТеоретико-методологічною основою роботи були принципи порівняльно-історичного літературознавства. Методологічну значимість для нашого дослідження мали роботи загальнотеоретичного характеру в галузі літературознавства, що належать провідним вітчизняними та зарубіжним історикам літератури Великобританії, що насамперед займаються літературним процесом XIX ст. (Є. Ю. Генієва, 3. Т. Гражданська, В. В. Івашова, Є. Г. Хайченко, Е. Гаскелл, В. Вульф, М. Спарк, М. П. Тугушева).\nТеоретична значущість роботи полягає в тому, що її результати можуть послужити основою для подальшого вивчення процесу еволюції жіночої теми в англійському романі XX століття.\nПрактична значущість курсової роботи полягає в тому, що її матеріали та основні положення і висновки можуть бути використані при читанні лекційних курсів по історії англійської літератури, зарубіжної літератури XIX ст. в спецкурсах і семінарах, присвячених поглибленому вивченню вікторіанського роману творчості Ш. Бронте.\nСтруктура даної курсової роботи. Дана курсова робота складається зі вступу, двох розділі, висновку та списку використаних джерел і налічує сторінок.\nУ ВСТУПІ подано актуальність обраної теми, розкрито об'єкт, предмет та мету роботи; висвітлено основні завдання дослідження; показано теоретико-методологічну основу; теоретичну та практичну значущість роботи та її структурні елементи.\nУ РОЗДІЛІ І розглянутий творчій і життєвий шлях Шарлотти Бронте; становлення її світоглядних, естетичних та літературно-критичних позицій, подана таблиця1.1 «Порівняльний життєпис».\nРОЗДІЛ ІІ присвячений сюжету та системі образів роману «Джейн Ейр», подано розгорнутий аналіз етапів життя головної героїні, її виховання в умовах діючого середовища, подана таблиця 2.1 «Соціальний статус жінки»\nУ ВИСНОВКАХ подано узагальнення всієї роботи, висвітлено підсумки дослідження з даної теми. У кінці роботи подається СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ, що включає назв.\nРОЗДІЛ І. Життєвий і творчий шлях Шарлотти Бронте\nТворчість Шарлотти Бронте отримала високу оцінку Карла Маркса. Він писав в 1854 р., характеризуючи на сторінках американської газети "Нью-Йорк дейлі трибюн" англійську літературу того періоду: «Блискуча плеяда сучасних англійських романістів, які в яскравих і красномовних книгах розкрили світу більше політичних і соціальних істин, чим усі професійні політики, публіцисти і моралісти, разом узяті, дали характеристику усього шару буржуазії. Якими зображували їх Діккенс, Теккерей, міс Бронте і місіс Гаскелл, як людей повних самовпевненості, лицемірства, деспотизму і неуцтва; а цивілізований світ підтвердив цей вирок убивчою епіграмою: «Вони раболіпствують перед тими, хто вище їх, і поводяться, як тирани, по відношенню до тих, хто нижче їх» [7, с. 3].\nШарлота Бронте народилася 22 червня 1816 р., в сім'ї сільського священика в Йоркширі. Її батько, Патрік Бронте, ірландець за походженням, син бідного християнина, був змолоду простим ткачем. Він мав рідкісні здібності і працьовитість, мріяв вчитися. Були в нього і багаті природні таланти, що допомогли йому вибратися в люди і навіть закінчити Кембридж, що, нажаль, не вирішило його соціальні можливості. Для простої людини, що вирішила опанувати знання, у Британії того часу був один шлях - стати священиком і забути про бажану славу і доблесть солдатської справи. Патрік Бронте вивчив богослов'я, одружився, отримав церковний прихід на півночі Англії. Там і народилися його діти - п'ять дочок і син.\nПісля народження молодшої, Ганни, померла мати, яку Патрік Бронте дуже любив, що була йому близькою по духу. Діточки залишилися під опікою старої служниці. Сім'я була дуже бідна, але Патрік Бронте не приймав ні від кого допомоги. Фанатичний і суворий, він відкидав подарунки, схожі на милостиню. Злидні він сприймав, як благо послане небесами, - адже злиденному легше увійти в Царство Боже.\nІ все ж роль цієї дивнуватої, але обдарованої людини величезна в духовному та інтелектуальному розвитку його талановитих дітей. У нього була зібрана величезна бібліотека. Він, що було у вищій степені нехарактерним для англійського пастора його часу - високо цінив Байрона, відмінно знав кельтські перекази, які розповідав дітям у всіх подробицях. Він давав дітям повну свободу у виборі книг, які з ними відверто обговорював. Про те, яка інтелектуальна атмосфера царювала в будинку Бронте, можна судити по тому, що батько серйозно обговорював політичні новини з десятилітньою Шарлоттою.\nУ 1824 р. Шарлотта і три її сестри були віддані батьком в сирітський притулок для дочок духовенства. Тут їх повинні були підготувати до професії гувернанток; не випадково пансіонат «Clergy Daughters» в містечку Кован-Бридж став праобразом для Ловудского притулку в романі «Джейн Ейр». Недоїдання, холод і бруд в приміщеннях, виснажливі церковні служби, знущальне поводження руйнували здоров'я дітей. Від епідемії тифу, що спалахнула в 1825 р., захворіло сорок п'ять учениць з вісімдесяти. Загинули дві старші сестри Шарлоти, Марія і Єлизавета. Це були лагідні і виключно обдаровані дівчатка. Загибель багатьох вихованок притулку притягнула до нього загальну увагу: були змінені його начальники і опікуни. Образ засновника школи, містера Броклгерста, створений завдяки його реальному прототипу - преподобному Вільяму Керусу Вілсону (1791-1859), а прототипом подруги Джейн Ейр Елен Бернс - послужила Марія Бронте, старша сестра письменниці. Патрік Бронте приїхав, щоб поховати двох старших дочок і забрати тих, що залишилися в живих, але абсолютно хворих дівчаток - Шарлотту і Емілію. Більше він вже не намагався дати їм освіту у безкоштовному учбовому закладі. Шарлотта пізніше вчилася в хорошому платному пансіонаті.\n1831 року сестри Бронте - Шарлотта, Емілі та Енн - вступають до школи в Ро-Геді. Тиха, сором'язлива Шарлотта невдовзі стає улюбленицею всієї школи. Шарлотта захоплювалась Байроном і Шекспіром і сама почала писати вірші. Всі три сестри та їхній брат Бренуелл були здібними дітьми і рано прилучились до літератури, музики. Ще 1826 року діти придумали своєрідну гру, якою розважалися довгі роки. Шарлотта і Бренуелл писали історію Енгрії, вигаданої країни, що лежала десь у Західній Африці, в екзотичній дельті Нігеру; Емілі та Енн вигадали собі іншу державу - Ангору. Бурхливі події в Енгрії та Ангорі свідчили не тільки про багату уяву дітей Бронте, а й про їхні широкі знання з історії, літератури та про дивовижну для їхнього віку обізнаність з політичним життям Англії.\nЧисленні покоління вчених, біографів, літературознавців роздумують над феноменом цієї сім'ї, проводять наукові симпозіуми в Лондоні і на їхній батьківщині в Йоркширі, будують гіпотези, по крупинках збирають все, що хоч якось може пояснити загадкову і трагічну долю сестер. Честерсон писав про те «що яскравий факел біографів навряд чи залишив у спокої хоч один темний куток старого йоркширського будинку»[6, с. 5].\nПро професійне зайняття мистецтвом і літературою три дівчата з бідної сім'ї не сміли і мріяти. Вони вели домашнє господарство, працювали гувернантками. Але Різдво 1836 року не полишало надій, зухвалих сподівань. Всі три сестри намагались писати ще у дитячому домашньому журналі, всі три безперестанку щось складали - «вигадували небилиці», всі три пробували свої сили в поезії і мали скромну надію, що щось у них виходить. Врешті решт в 1837 році Шарлотта наважилась відправити свої вірші разом з боязким листом відомому поетові Роберту Сауті. «Судячи по недомовці в одному із листів, вона, здається, писала також і Колріджу, але мені не довелося побачити жодного рядка із цієї переписки» [13, c. 39]. Двадцять дев'ятого жовтня вона відправила лист Сауті. Пройшов січень, потім лютий 1837 року, а відповіді від Сауті ще не було. Шарлотта вже й перестала чекати, коли на початку березня отримала таку очікувану відповідь. «Ви без сумлінно, і не в малому ступені обдаровані здатністю до віршування… Проте, зовсім не з поглядів на популярність…вам потрібно розвивати свій поетичний талант…я вважаю своїм обов'язком остерегти будь-якого юнака, який просить у мене поради або заохочення…Жінки не створені для літератури і не повинні їй себе присвячувати. Чим більше вони зайняті своїми невідкладними обов'язками, тим менше часу вони знаходять для літератури, нехай навіть в якості приємного заняття чи способу саморозвитку» [13, с. 45]. Отримавши листа від містера Кадберта Сауті вона сказала: «Містер Сауті прислав мені добрий, чудесний лист, щоправда, трохи суворий, але мені він пішов на користь» [13, c. 46].\n«Суворий» лист Сауті заставив її на час відкласти літературні заняття і всю свою енергію зосередити на безпосередніх обов'язках, що дали надто мало поживи для її сильного розуму, що волав, молився про щось більше. Тим часом одноманітне, мляве життя в Дьюсбері-Мурі згубно діяло на її здоров'я і дух. На Різдвяні канікули Шарлотта почала запідозрювати хворобу, що тихо прокрадається до її молодшої сестри Енн. Вона пообіцяла, що покине роботу у міс Вулер, а Енн не буде більше там навчатись. Проте через обставини, що склалися вона змушена була знову звалити на себе важкі тяготи учіння і повернутись до попередньої роботи. Здоров'я її все більше погіршувалось. Після довгих вмовлянь міс Вулер вона все таки звернулась до лікаря, який порадив їй забути про малорухливий спосіб життя і повернутися в рідні краї, щоб відпочити і набратись сил, що вона і зробила.\nУ 1842 р. Шарлотта і Емілія поїхали у Брюссель і поступили у бельгійський пансіон, сподіваючись досконало опанувати французьку мову. У них не було грошей, щоб платити за навчання, але вони взялися викладати англійську мову ученицям пансіону. Навчання в пансіоні очолював Костянтин Егер, чоловік керівника, дуже освічена людина, знавець літератури. Він по першому ж французькому твору, написаному молодими англійками, зрозумів їх обдарованість і передбачив їм письменницьку славу. Його поради Шарлотті і віра в її талант стали для неї величезною підтримкою. Їй випало нещастя полюбити містер Егер - одружену людину. Звичайно, це було високе кохання, більше схоже на дружбу. Але мадам Егер влаштувала грандіозний скандал чоловікові і молодій вчительці, зажадала її від'їзду.\nУ дуже заломленому виді ця трагічна любов відбилася в романі «Джейн Ейр», в історії містера Рочестера, прикованого навік до неврівноваженої і злої істоти. Навіть сама його зовнішність - масивний квадратний лоб, жорсткі контури губ і підборіддя - повторювала в якійсь мірі риси містера Егра.\n1845 року сестри Бронте намагалися відкрити свій пансіон для дівчаток у своєму рідному домі в Геворті. Саме для цього вони отримали освіту у Брюсселі. Своїх майбутніх вихованок вони мали намір навчати письма, арифметики, історії, граматики, географії, французької, німецької, латинської мов, музики, малювання тощо. Їм також хотілося не розлучатися більше, не працювати гувернантками в різних кінцях Англії, а жити і працювати разом. У них були усі дані для задуманого підприємства: педагогічний досвід, освіта, бездоганне знання французької мови. Але у них не було ні грошей, ні зв'язків, і ніхто не приїхав вчитися в похмурий і бідно обставлений пасторський будинок на кладовищі. «Мені важко сказати вам, як проходить у Геворті час, - пише Шарлотта до своєї подруги навесні 1845 року. - Жодна подія не позначається тут його поступального руху… Мені вже скоро буде тридцять років, а я нічого ще не зробила…Мені здається ніби всі ми тут поховані…»[13, с. 53]\nУ 1846 р. сестрам Бронте вдалося нарешті видати збірку своїх віршів. Вони виступили під псевдонімом братів Белл. У 1847 р. вони послали (під тим же псевдонімом) лондонським видавцям свої романи. Романи Емілії («Буремний перевал») і Ганни («Агнес Грей») були прийняті в друк, роману Шарлотти «Учитель» - відмовлено. Але вона вже працювала над другою книгою, і у кінці 1847 р. роман «Джен Ейр» побачив світ і мав великий успіх. Творчість Шарлотти була «земна», вона мала яскраво виражений анти-буржуазний характер. Саме це і настроювало проти неї буржуазну критику. Її творчість - це зразок того, що може статися з романтизмом, коли він повинен існувати на пуританському ґрунті.\nДоля інших 3-ох романів Ш. Бронте інакша. «Джейн Ейр» (1847), «Ширлі» (1849), «Містечко» (1853) викликали величезний інтерес читачів та критиків, серед яких, потрібно відмітити, був вельми шанований цінував, знаменитий автор «Ярмарки марнославства», іронічний Теккерей. «Хто автор, - писав Теккерей, - Я догадатися не можу. Якщо це жінка, вона володіє мовою краще, ніж будь-хто із живих письменниць, або отримала класичну освіту. Все ж таки, це прекрасна книга! І чоловіки, і жінки зображені чудово. Передайте автору мою подяку і повагу. Цей роман - перша із сучасних книг, яку я зміг прочитати за останній час.»[6, с.10]. По суті всі романи Шарлотти Бронте - це розтягнута автобіографія, в якій герої та героїні, розкривають почуття, переживання їхнього творця.\nЩе за життя Шарлотти Бронте критиків бентежило посвята другого видання «Джейн Ейр» відомому письменнику Вільяму Теккерею, у зв'язку з чим в пресі з'явилися в'їдливі натяки на те, що, можливо, Теккерей і є прототипом містера Рочестера, а героїня роману Теккерея «Ярмарок марнославства» Беккі Шарп - ніхто інший, як Каррер Белл (Шарлотта Бронте, яка видала «Джейн Ейр» під цим псевдонімом). Такому висновку сприяло також і те, що трагічна історія містера Рочестера в деякому сенсі збігалася із зовнішніми фактами особистого життя Теккерея, у якого, як і у героя «Джейн Ейр», була божевільна дружина.\nДілячись своїми враженнями про зустріч із Шарлоттою Бронте, Теккерей писав у листі до приятеля: «Я згадую схвильовану, збентежену постать…Новачок у лондонському світі, вона увійшла до нього із своїм власним, незалежним і невгамовним духом і розмірковувала про сучасників, викривала невігластво і претензійність з надзвичайною гостротою. Мені вона здавалась маленькою Жанною д'Арк, яка з'являється перед нами і таврує наш легкий спосіб життя, нашу легковажну мораль. Вона справила на мене враження дуже чистої істоти, людини високих помислів» [9, с. 10].\nАле слава не принесла трьом дівчатам щастя. Їх сили були вже надломлені поневіряннями і непосильною працею. Улюблений брат Бренуель гинув від туберкульозу, пиячив. Від нього заразилася спочатку Емілія, що віддано його доглядала, потім - Енн. Усі вони померли впродовж 1849 року. Шарлотта залишилася одна з дратівливим сліпим батьком, без милих супутниць, з якими звикла ділитися кожною думкою.\nВона працювала над своїми новими книгами. У кінці 1849 р. вийшов роман «Ширлі» - про рух луддитів. Він був навіяний живими враженнями від руху чартиста, що розгорався. У 1853 р. був опублікований роман «Вільєтт», найбільш автобіографічний: в ньому відтворена обстановка бельгійського пансіону, з яким було пов'язано стільки спогадів.\n1839 року у будинку Патріка Бронте з'явився новий мешканець - молодий священик Артур Белл Ніколас, брат її близької подруги. Його призначили помічником осліплого батька Шарлотти. Новий пастор закохався в прославлену романістку, просив її руки. Але Патрік Бронте не хотів і чути про цей шлюб. Він не заважав своїм дочкам писати, пишався їх літературною популярністю, але не допускав і думки про їх заміжжя. Тим не менш, Шарлотта відповідала закоханому взаємністю. «Я відчуваю до нього дружню прихильність, бо він привітна, доброзичлива людина, але не відчуваю, та й не можу відчувати тої полум'яної прив'язаності, яка б породжувала бажання піти на смерть заради нього, але якщо я коли-небудь і вийду заміж, то буду відчувати такий самий захват своїм чоловіком» [13, c. 55]. І так вона м'яко відхилила першу отриману нею пропозицію руки і серця. Заміжжя не входило в її життєві плани, тоді як труд, осмислений і серйозний - входив.\nМістер Бронте розсердився на цей вчинок вікарія, і зробив його життя таким нестерпним, що Артуру залишалося тільки покинути село. Він обійняв посаду священнослужителя в сусідньому поселенні і переписувався з Шарлоттою.\nЗалишилось незрозумілим куди письменниці вкладати зусилля: літературні її заняття піддавалися осуду, а від малювання у неї зіпсувався зір. Викладання здавалося їй одним єдиним способом забезпечити собі незалежність і здатність до існування. Лиш справа в тому, що ні в Шарлотти, ні в її сестер не було вродженої любові до дітей. Вона пішла служити гувернанткою в сім'ю багатого йоркширського промисловця. Витримка із її тодішніх листів дають розуміння того, як важко їй було втиснути себе в жорстокі рамки нового життя.\nУ кінці 1853 року вони з Артуром в таємниці зустрілися біля Геворту, і на Різдво Шарлотта погодилася стати його дружиною, і сказала, що умовить батька прийняти цей факт. Вони одружилися 29 червня 1854 року і провели медовий місяць в Ірландії. Ніколас, що був досить гідною людиною, напевно, щиро любив Шарлотту, але доволі ревниво ставився до всього, що забирало у нього увагу дружини - її творчості. Зовсім незадовго до своєї смерті, в останні дні 1854 року, Шарлотта і Ніколас грілися біля каміну, коли вона сказала чоловікові: «Якби ми не сиділи тут удвох, я б, напевно, зараз писала» [6, с. 9]. Їх сімейне щастя було величезним, але трагічно коротким. Через рік Шарлотта отримала хронічну хворобу, і стала слабкою, виснаженою. 31 березня 1855 року вона померла під час передчасних пологів.\nПатрік Бронте просив подругу дочки, відому романістку Е. Гаскелл, написати про Шарлотту книгу. Вона взялася за це з властивою їй сумлінністю: відвідала усі місця, де довелося жити і працювати Шарлотті, побувала і у Брюсселі, де бачилася з сімейством Егрів. У 1857 р. з'явилася її правдива і сильна книга «Життя Шарлотти Бронте». Згодом в Англії вийшло багато праць, присвячених Бронте. Але всі вони скидалися більше на життєпис родини, ніж на літературні дослідження.\nУ кожного письменника є своя книга, в якій його талант, розум, душа втілюються найбільш точно. У Шарлотти Бронте - це «Джейн Ейр». В Англії «Джейн Ейр» вивчають у школі; про цей роман написано сотні статтей, досліджень, дисертацій. Але головне - йому повністю віддане серце читачів у самих різних країнах світу. Рецензати журналів «Критик», «Атенаум», «Фрезерз мегезін», «Християнський оглядач», критики, літературознавці та письменники Дж. Г. Льюїс, О. У. Фонбланк, Теккерей, Гаскелл та інші, заговорили не тільки про індивідуальну манеру та оригінальний підхід до художнього світобачення, але і про етапність цього роману. Не буде перебільшенням сказати, що з творчістю Бронте англійський реалізм вступив у ньому для нього область - внутрішнє життя. Якщо Теккерей був першим англійським письменником, що використав роман для усвідомленої критики суспільства, то Ш. Бронте перша перетворила його в засіб саморозкриття та самоаналізу особистості.\nРоман «Джейн Ейр» побачив світ 16 жовтня 1847 р. І зразу ж викликав лавину відгуків у періодиці. Цей великий інтерес до роману виник ще й через явне неспівпадіння жіночого погляду на світ, що так виразно проявляється в розповіді і в акцентах, і чоловічого псевдоніма «Карерр Белл». Сучасники стверджують (про це згадує і Е. Гаскелл), що всю осінь та зиму 1847 - 1848 рр. одна за другою виникали гіпотези, версії, догадки про істинне авторство, що неймовірно підігрівало цікавість до роману, хоча він і без цієї таємничості викликав підвищений інтерес актуальністю, сміливістю і новизною. Не випадково один із оглядачів назвав цю книгу «абсолютно англійською в моральному сенсі цього слова» [25, 17].\nСама історія, яка лягла в основу роману сталася в дійсності. Цей факт описаний в книзі англійської письменниці, подруги Шарлотти Елізабет Гаскелл «Життя Шарлотти Бронте» (1857). Шарлотта Бронте вперше почула цю історію в той час, коли сама вона викладала в школі Маргарет Вулер в Роу-Хеді. Ця сумна історія свого часу захопила вразливу Шарлотту до глибини душі. Шарлотта щиро співчувала нещасній жінці. Створюючи свій роман «Джейн Ейр», письменниця намагалася підкреслити, що безправне становище жінок - ганебне клеймо громадського ладу її часу. Шарлотта Бронте, у що б то не стало, прагнула донести до читача своє непохитне переконання, що прекрасні дами повинні відстоювати свої права, захищати свої дії, свої прагнення, свої нахили і, звичайно ж, свої почуття.\n«Джейн Ейр» демонструє величезні соціальні зміни, які відбувалися в англійській реальності. Саме в цьому необхідно шукати причини незвичної адекватності роману своєму часові, соціально-психологічної «чуйності» автора до епохи, а отже, і неймовірного успіху серед читацької публіки, причому незалежно від статі.\nВ історію англійської літератури письменниця увійшла, як творець живих і переконливих характерів, головна гідність яких зосереджувалась на тому, що вони були «із плоті і крові, з дуже живими недоліками і дуже життєвими чеснотами» [24, 54].\nПроаналізувавши біографію Ш. Бронте, я визначила місце письменниці у вікторіанському суспільстві і виявила ті риси характеру, які могли сформуватися за допомогою тих або інших подій життя. Ці спостереження послужили матеріалом до дослідження можливості збігу фактів біографії письменниці і її героїні.\nПри роботі мене зацікавило питання, наскільки відображена біографія письменниці (таблиця 1.1) у долі її героїні. Це змусило мене провести додатковий аналіз тексту, який підтвердив точку зору про тісний зв'язок біографії Шарлотти Бронте і долі Джейн Ейр.\nТаблиця 1.1 «Порівняльний життєпис»\nФакти із біографії Шарлотти Бронте\nРання смерть матері\n« - Хто ваші батьки?\n- У мене немає батьків.\n- Я зрозумів, що ви сирота. А ви пам'ятаєте своїх батьків?\n- Ні.» (Розділ XІІІ) [5, с. 138].\n«Я була б щаслива, якби в дев'ятнадцять років мала фунт в місяць на витрати; якось одного разу я попросила про це батька, але він сказав, що жінкам гроші ні до чого».\n«Ви думаєте, я не можу відчувати, думаєте мені не потрібна любов і ласка; але правда в тому, що я не можу жити так, а вам бракує жалощів. Я пам'ятатиму до кінця днів своїх, як ви грубо і жорстоко кинули мене до кімнати і замкнули там, хоча я була у відчаї, хоча я благала...» (Розділ IV).\nПуританський: «...дівчат він не навчав нічому, писати і читати вони навчилися у служниці. Дівчата самі про себе попіклувалися: дванадцятилітня Шарлотта звернулася до батька з проханням відправити їх в школу...Місіс Б. Каже, що голод страшно мучив її в школі...»[13, 29].\n«Шановна, коли ви кладете в рот цих дітей хліб із сиром замість пригорілої каші, ви й справді даєте поживу їхній грішній смертній плоті, але ви мало думаєте про те, якою голодною залишається їхня безсмертна душа. Кожна така ситуація повинна служити для того, щоб зміцнити дух учениць і навчити їх стійко зносити прикрощі та незручності» (Розділ VІІ).\n«Вона називає себе "недорозвинененою" - дуже худа і на півголови або більше нижче мене ростом; у неї м'яке каштанове волосся більш світлого, ніж у мене, відтінку і прекрасні карі очі, близькі до волосся по тону, їх погляд, прямий, відкритий, виразний, звернений на співрозмовника; обличчя ледь червонувате, рот великий, багатьох зубів бракує; прямий, широкий, наскільки нависше чоло - вона рішуче некрасива собою» [13, c. 28].\n«Іноді я шкодувала, що не красуня; мені хотілося мати рожеві щічки, прямий ніс, маленький ротик із червоними губками; я хотіла бути високою, стрункою, і мати гарну, розвинуту фігуру» (Розділ XI)\n«Прошу вас лиш уявити собі, які муки терпить злощасна істота як я, що несподівано опинилася в крузі великого сімейства - надутого, як павліни, багатого, як крези, - та ще й в ту пору, коли воно особливо ожевлене приїздом багатьох гостей, людей мені зовсім не знайомих...».\n«Іноді місіс Рід суворо дивилася на мене, та ніколи не заговорювала зі мною: з того часу, як я захворіла, вона провела ще суворішу межу між мною і своїми дітьми, і тепер я спала сама у малесенькій комірчині, їла також на самоті...Отак, з лялькою на колінах, я сиділа сама у дитячій, допоки не згасне вогонь, і час від часу зиркала довкола, щоб переконатись, що в темній кімнаті більше нікого немає» (Розділ ІV)\n«Вона зізналася, що залишилась зовсім без коштів, після того як купила одяг собі та Енн...»[13, c. 33].\n«…я хутенько одягнула свою найкращу сукню (сріблясто сіру, ту, що я придбала на весілля міс Темпл і з того часу не одягала ще жодного разу); гладко зачесала волосся і причепила свою єдину прикрасу- брошку з перлинами»» (Розділ XVII) [5, c. 192 ].\n1824 р. - сирітський притулок Кован-Брідж\nФормат отримання освіти\nДжейн Ейр. Ловудський притулок\n1825 р. Епідемія тифу в Кован-Бриджі\nЕпідемія тифу в Ловудському притулку на початку травня (Розділ ІX) [5, c. 84]\nШарлотта захоплювалась малюванням\nДжейн Ейр захоплювалась малюванням (Розділ XІІІ)[5, c. 140]\nШарлотта працювала гувернанткою\nДжейн Ейр працювала гувернанткою (Розділ ІХ)[5, c. 98]\nШарлотта володіла французько\nДжейн Ейр володіла французькою (Розділ ХІ)[5, c. 113]\nШарлотта закохалась в одруженого міс'є Еже\nДжейн Ейр полюбила одруженого чоловіка містера Рочерстера (Розділ ХVІІІ)[5, c. 210]\nЩасливий (Розділ ХХХVІІІ)[5, c. 523]\nАртур Белл Ніколе -- священник - просить руки Шарлотти\nПретенденти на руку і серце\nСент-Джон пропонує Джейн Ейр стати жінкою місіонера (Розділ ХХХІІІ) [5, c. 451]\nОтримана інформація дозволяє зробити висновок про високий ступінь ідентифікації Шарлотти Бронте зі своєю героїнею. Переносячи свої біографічні дані в художню реальність, письменниця підсилює об'єктивність твору, так як Шарлотта Бронте є прямою носійкою соціокультурних ознак епохи.\nвікторіанський жіночий літературний роман\nРОЗДІЛ ІІ. «Джейн Ейр» Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання\n«Перед тобою, читачу, постане просте буденне життя в усій його неприкрашеній правдивості», - писала Шарлотта Бронте на початку свого роману. Ці слова з повним правом можуть бути епіграфом до всієї творчості англійської письменницi.\n«Джейн Ейр» - соціально-психологічний роман виховання, що послідовно розкриває духовну еволюцію героїні оповідаючи про формування цілісного гордого і сильного характеру Джейн. Роман часто називають автобіографічним хоча зображені в ньому особи і події не мають прямого відношення до життя автора. Історія життя Джен Ейр - плід художньої вигадки, але світ її внутрішніх переживань безумовно близький Ш. Бронтe.\n«Пам'ятаю трепетне крихке створіння, маленьку долоню великі чорні очі. Напевне головною рисою її вдачі була палка чесність, - писав про Шарлотту Бронте її улюблений автор У. М. Теккерей якому вона присвятила друге видання свого роману. - Вона творила суд над сучасниками з особливою чуйністю, уловлюючи в них зарозумілість і фальш. У її душі завжди жила велика свята повага до правди і справедливості» [12, с. 121].\nУ цьому портреті вгадуються риси не лише Ш.Бронте але і створеної нею героїні. У Джейн Ейр ми знаходимо ту ж непохитність, чесність, моральний ригоризм. Слова героїні: «Жінки відчувають те ж що і чоловіки; у них та ж потреба проявляти свої здібності і шукати для себе поле діяльності, як і у їх побратимів чоловіків; вимушені жити під суворим гнітом традицій у відсталому середовищі вони страждають абсолютно так само як страждали б на їхньому місці чоловіки» [5, с.123] - звучать як авторське кредо і ключ до прочитання роману.\n«Шарлотта Бронте проявила себе майстром літературного портрета. Її творчість відрізняє ретельність у виборі слів і оборотів використовуваних для зовнішньої характеристики образів але головне завдання яке вона з блиском вирішила було все ж в тому щоб показати і внутрішній світ людей яких вона малювала: цьому завданню вона підпорядковувала усе інше» - відмічав Ерл Найс.\nРоман «Джен Ейр» притягнув і уразив читачів образом головної героїні - сміливої і чистої дівчини, що самотньо веде тяжку боротьбу за існування і за свою людську гідність.\nРоман став важливою віхою в історії боротьби за жіноче рівноправ'я. Це поки що не політичне рівноправ'я - виборчих прав для жінок не вимагали навіть чартисти, - але рівність жінки з чоловіком в трудовій діяльності і сім'ї.\nРозкриваючи духовну еволюцію героїні, оповідаючи про формування цілісного, гордого і сильного характеру Джейн, про її прагнення жити незалежним трудовим життям, Бронте стикається з представниками різних соціальних верств Англії початку століття. Беззахисна дівчинка, виживає в цьому світі, бореться і тим самим розкриває нам сильні риси характеру.\nІсторія створення роману починалася в довгі, нудні вечори, коли весь будинок Гаворті відходив до сну і рівно о дев'ятій Патрік Бронте замикав вхідні двері. В таку годину сестри читали одна одній написане за день, обговорюючи всі перипетії життя, боротьби і любові своїх персонажів. Одного разу Шарлотта замітила: чому героїні романів не по-людськи прекрасні. «Але ж інакше читача не привернеш», - заперечили Емілі і Енн. «Ви помиляєтеся, - сказала Шарлотта. - Хочете, моя героїня буде негарною зовні, але по-людськи настільки цікавою, гідною і привабливою, що її полюблять?».\nОбраз Джейн Ейр, так само як і більшість інших образів побудований за принципом контрасту, який полягає в даному разі в тому, що письменниця протиставляє зовнішність героїні її внутрішньому образові. Створюючи образ героїні, Бронте поставила перед собою мету - на противагу загальноприйнятій «красуні», яка зазвичай зображувалася в літературних творах, зобразити непоказну, але привабливу завдяки своєму внутрішньому благородству героїню.\nХарактеристику Джейн, так само як і її зовнішності, ми зустрічаємо в мові інших героїв і у внутрішньому монолозі. При описі зовнішності героїні Бронте використовує лексику різного емоційного забарвлення. Так, говорячи про перше враження, яке справила Джейн на Ріверсів, вона вживає образні виражальні засоби і лексику, підкреслюючи важкий стан героїні: порівняння «бліда як крейда або смерть», такі вирази як «просто привид», «змарніле, виснажене обличчя ... зовсім безкровне». З іншого боку, в описі зовнішності Джейн, після того як вона дізнається, що кохана, переважає лексика оціночного порядку: «квітуча», «усміхнена», «воістину гарненька», «сяюча дівчина», «щоки з ямочками», «променисті карі очі». Можна відзначити, що Бронте постійно пов'язує опис зовнішності героїні з її внутрішнім станом і досягає цього використанням відповідної лексики і образних виразів.\nРозповідь в романі ведеться від першої особи. Традиція такого оповідання зароджується ще в ХVІІІ столітті у той час коли увагу письменників починає притягати психологія героя. У аналізованому романі ця форма оповідання так само як і інші риси художнього методу сприяє глибшому розкриттю психології героїв.\nУ формі внутрішнього монологу дані роздуми Джейн з приводу устоїв людей, норм поведінки, власних прагнень і переживань, що оточують її. Слід зазначити що у внутрішньому монолозі часто виражені думки самої Шарлотти Бонте.\nОповідання йде від імені героїні носить яскраво виражене ліричне забарвлення. У романі «Джейн Ейр» внутрішня мова служить одним з основних засобів характеристики героїні. Внутрішній монолог в романі дуже емоційний. Найбільш характерними є роздуми героїні у формі бесіди двох голосів. Так наприклад після її одруження, що не відбулося, з Рочестером автор детально описує переживання Джейн. Її коливання, тяжкі роздуми про своє подальше життя дані у формі діалогу розуму і почуття.\nПри всій конкретності соціально-побутового окреслення Джейн Ейр, ця «романтична героїня в неромантичних шарах суспільства» (Е. Генієва), являє собою чергову, настільки популярну в англійській літературі XIX в. модифікацію образу Попелюшки. Поряд з позитивними героїнями Д. Остін, Ч. Діккенса, У.М. Теккерея Джейн Ейр уособлює думку про те, що душевне благородство, скромність, працьовитість і віра в кінцевому рахунку обов'язково будуть винагородженні. І хоча наприкінці роману героїню не очікують палац і кришталеві туфельки, сімейний мир, душевний спокій і щасливе материнство їй гарантовані.\nХотілося б підкреслити, що центральною проблемою, яка самим природним способом охоплює і структурує все в романі, являється проблемою характеру і характерологічний зачин твору: про який елемент твору не йшла б мова, в любому випадку розмова буде вертатись до принципів характерології і структури характеру Джейн - головної героїні твору, носія основних ідей роману.\nКоли вдивляєшся у конфлікт роману «Джейн Ейр», абсолютно очевидною стає його хронологічність, оскільки він постає як конфлікт характерів, але одночасно як і конфлікт всередині характерів. В усіх трьох основних частинах твору, на які ми можемо подумки розчленувати сюжет: дитинство Джейн (сцени в Гейтсгед-Холі і Ловудській школі), її перше і єдине кохання (сцени в Тернфілд-Холі), поневіряння, знайомство з новими друзями і нелегкі випробування любові до Рочестера (Сцени в Мурхаузі і Мортонській школі та морально-релігійна суперечка із Сент-Джоном) - домінуючим є зіткнення головної героїні, що оберігає самостійність і незалежність свого внутрішнього світу, яка володіє дивовижною цілісністю характеру, з тіткою Рід, Рочестером, Сент-Джоном, Ріверсом. Вони теж досить своєрідні характери і теж, як і характер Джейн, втілюють ту чи іншу направленість соціальної адаптації особистості до суспільних умов.\nЗанурюючи читача в добре виписані внутрішні муки і вагання героїні, достатньо багатоаспектно зрозумілі - в синтезі традиційної для англійської свідомості (пуританської за походженням) боротьби душі і тіла, а також жіночого і загальнолюдського, психологічного і соціального, Ш. Бронте «експлікує радикалізм» [28, c. 45]. В цьому сенсі характер Джейн анти-догматичний та анти-консервативний, що навпаки посилює високоморальну позицію «бунтарки», бунт якої заклечається, перш за все в тому, що вона морально опередила свій час.\nУ «Джейн Ейр» уявне і реальне співіснує на одному рівні. Письменниця піддає героїню тим же знегодам які випробувала вона сама, навчаючись в Коуен-бриджі (у школі схожій на Ловуд), працюючи вчителькою і гувернанткою. Але бажання затвердити урочистість добра, показати суспільству приклад достовірно людських взаємовідносин спонукає Бронте створити образ Торнфільда - напівфантастичної моделі світу, що не має еквіваленту в дійсності.\nКрізь зовнішній сюжет проступає сюжет внутрішній, що й становить головний кістяк книжки: життєвий шлях Джейн Ейр, формування і становлення її характеру й життєвої позиції. І зовнішній сюжет в ньому слугує аріадниною ниткою, що веде читача від зустрічі до її наслідків, від опису обставин і ситуацій, до глибокої реакції на них у власному внутрішньому світі. Із маленької вразливої нещасної дівчинки формується сильна самостійна особистість, працьовита і мужня, освічена і розумна, благодійна і самовіддана, життєздатна і творча, - справжня хазяйка власної долі. І тут вибудовується глибинна історія внутрішнього духовного становлення особистості у її взаєминах із іншими, суспільством, вищим сенсом буття - Богом. Ми бачимо виховання і випробування душі героїні: народжена волелюбною і самодостатньою, пройшовши крізь численні випробування, фізичні і моральні, досягши зрілості і самопізнання, вона приходить до любові як до смислу і сутності людського життя, що тільки і може дати відчуття гармонії із цілим світом.\nДослідник В. В. Івашева виділяє 5 періодів «дорослішання» героїні:\n1. Дитинство, життя Джейн у будинку тітки.\n4. Життя в сім'ї Ріверсів.\n5. Повернення до містера Рочестера.\nЕтапи розвитку героїні можна простежити при зверненні до самого тексту. Так, маленька Джейн повстає проти деспотизму місіс Рід. Вона ще може змиритися з холодністю і відчуженістю, хоча й важкі вони для дитячої душі, але не з прямим насильством і образою. Коли юний Джон, гордість материнського серця, намагається принизити її, тому що вона бідна і залежна, а потім б'є, Джейн бунтує, відповідаючи ударом на удар. Замкнута в спальні, героїня гарячково згадує подробиці свого заколоту і всі випадки жорстокого, деспотичного ставлення до неї. «Несправедливо, несправедливо, твердив мій розум, - збуджений несамовитим, хоча і тимчасовим гнівом...». Щоб Джейн не подавала «поганий приклад», місіс Рід вирішує відправити непокірну дівчинку в благодійну школу - «Ловудський інститут». Місіс Рід рекомендує преподобному містеру Брокльхерсту Джейн як малолітню брехуху, що вимагає особливо суворого з нею поводження. Цього Джейн пробачити не може. З дитинства вихована на Біблії, вона відчуває, що думки її і дії не відповідають поняттям, які дитині прививали від самого народження, проте гордість, бунтарське єство героїні кипіло почуттями: «її потоптали і вона повинна помститися». Крихітна (вона дуже мала на свої роки) дівчинка кидає в обличчя місіс Рід гнівні слова: «Я не брехуха, якщо б я була нею, я б сказала, що люблю вас, але я прямо кажу: я вас не люблю, я вас ненавиджу більше, ніж будь-кого... Люди думають, що ви гарна, але ви погана, у вас жорстоке серце. Це ви брехуха» [5, с.37]. Висловивши правду, Джейн раптом відчула себе щасливою, вона звільнилася від залежності, гніту мовчання, прагнення догодити і цим викликати поблажливість. Так народилося відчуття самоповаги, так, захистивши свою гідність, Джейн відчула себе вільною людиною.\nЇй важко живеться і в Ловуді, але там живе нова Джейн, і вона користується повагою, хоча в школі теж можуть знущатися над беззахисними, як це відбувається з її кращою подругою Елен Бернс. Але саме тут, де Джейн стала з пригнобленого боку свідком незаслужених страждань іншого, остаточно склалася її філософія життя людини незалежної, гордої і непокірної. У Джейн, що подорослішала, протест набуває більше осмисленого характеру: прояву зла, несправедливості протистоять її воля і розум. Вона намагається заслужити любов і повагу хороших людей: «Я так намагалася бути слухняною, я хотіла так багато зробити в Ловуді: знайти друзів, заслужити повагу і любов! І я вже досягла певних успіхів: товаришки по навчанню ставилися до мене доброзичливо, однолітки зверталися як з рівною, і ніхто не ображав мене» [5, c. 74]. Ловудський притулок можна розглядати як певну «міні-модель світу», в якому особливо яскраво викреслюються взаємини «поводирів» і «ведених». Тому основним змістом душевних розмов дівчаток у притулку стають їхні взаємини зі світом - ставлення до насильства, яке стає «домінантою» виховання, якому всіляко чинить супротив Джейн, всім досвідом свого ще короткого, але вже гіркого життя налаштована на боротьбу за себе. Така ситуація нівечить, деформує особистість, позбавляє її повноти власного світосприйняття й самовиявлення. Елен навчає Джейн терпимості, доброті, готовності потамувати себе у дрібнішому аби зберегти у чистоті й повноті власне «Я», створене за подобою Божою. Джейн провела в Ловуді вісім років - шість як вихованка. Два як учителька.\nНаступний етап «росту» героїні починається у її вісімнадцять років, коли вона розуміє, що не може й не хоче провести все своє життя за стінами школи. З хорошими рекомендаціями вона знаходить нове місце роботи гувернанткою в Тернфільдському маєтку. Так, з приїздом Джейн до маєтку, починається третій і основний етап формування героїні - тернфільдський. У Тернфільді Джейн спостерігає блискуче світське товариство, що з'їжджається до маєтку її господаря. Але й тут за зовнішнім блиском криється лиш спустошеність і холодний розрахунок. «Я бачила, як вони посміхаються - і що з того сміху? Світло свічі гріє набагато більше, ніж їх посмішки, а дзенькіт дзвоника розкаже більше, ніж їхній сміх.» [5, с. 199]. Всі вісімнадцять розділів майже цілковито вписані в картину романтичного роману. Наростаючі почуття між Джейн і Рочестером просякнуті романтичним пафосом. Власне і трагедійність сюжету випливає з того, що героїня понад усе ставить свою людську гідність - без цього почуття для неї просто не може бути «жіночого щастя». Їй здаються принизливими дарунки, що ними її засипає Рочестер, якому подобається бути благодійником, а точніше - обдаровувати кохану, - адже вона не може йому відповісти адекватно.\nЕмансипація жінки, боротьба за її рівність з чоловіком - лише один із аспектів цієї теми. Взагалі-то навряд чи можна визначити лінію Джейн - Рочестер у параметрах «боротьби». Дух протесту і незалежності дається взнаки й у відносинах Джейн Ейр із коханою людиною. Змучена дивною химерною грою, яку веде з нею її хазяїн, Джейн, по суті, перша говорить йому про свою любов, що було нечувано і неприпустимо у вікторіанському романі. Саме пояснення Джейн в любові приймає характер сміливої декларації про рівність: «Ви думаєте, що я залізна? Якась машина без почуттів?... Ви думаєте, якщо я бідна, непоказна, проста і маленька, то в мене немає ані душі, ані серця? Ви помиляєтеся! Я маю таку ж саму душу, як ви, і таке ж саме серце! І якби Господь наділив мене симпатичнішим личком і більшими статками, вам би було так само важко розлучитися зі мною… Зараз мій дух звертається до вашого духу, ніби ми обоє, переживши смерть, стали перед Божим судом, ніби ми рівні - а такими ми й є!» [5, с.290]. Це - всупереч фемінізму - майже біблійське потрактування жінки, що вийшла з ребра Адама і, природно, має становити з ним єдиний організм.\nПоєднання з Рочестером дає героїні почуття власної повної розкутості, самореалізації, що й становить передумову повного гармонійного щастя. І тут письменниця певною мірою відступає від догми протестантства, в якій виховані і авторка, і її героїня, наближаючи до позицій загально-гуманістичних. Образ Едварда Рочестера набуває, як то не парадоксально, статусу, парного до образу Джейн. І якщо Рочестре виступає як носій мужності, то відповідно Джейн можна розглядати як втілення справжньої жіночності - непоказної, щирої, ніжної, природної. Для обох образів духовне, суттєве значно важливіше зовнішньої оболонки, хоча для тямущого читача, ця оболонка також є дуже промовистою і характерною.\nДжейн повертається до свого коханого тільки тоді, коли остаточно, не тільки в суто особистісному і психологічному, але і в соціальному плані, отримала повну самостійність: для неї заміжжя питання «не тільки захвату, але й рівності». Письменниця, провівши свою героїню через важкі випробування, драматизуючи і сценізуючи чимало епізодів, навіть концентруючи обставини і всякий раз ставлячи героїню в нелегку ситуацію морального вибору, стверджує ідею обов'язку - перед собою, перед своїм призначенням у світі, перед людьми і вищою справедливістю.\nДійсно, роман будується як розповідь героїні, яка уже десять років перебуває у щасливому шлюбі з Рочестером, про своє дитинство, юність і важке досягнення щастя без втрати своєї внутрішньої цілісності і незалежності. Як і в драмі, тут небагато дійових осіб, але Ш. Бронте прагне в них втілити найбільш примітні соціальні якості, інакше кажучи, зіштовхнути совою героїню із найбільш характерними явищами реальності. Образи тітки Рід, містера Броклгерста, міс Темпл, Елен Бернс, Сент-Бжона відтворюють певні соціально-психологічні типи, що узагальнюють певне світовідчуття.\nВиділивши соціальні компоненти аналізу, я зіткнулася з необхідністю їх деталізації. Наприклад, такий компонент, як «статус жінки», для роботи з текстом виявився занадто узагальненою характеристикою. Тому для отримання якісного результату я позначила наступні основні позиції, що відносяться до компонента «статус жінки»: функції в сім'ї, характер виховання дітей, міра і характер залежності, вимоги до зовнішнього вигляду і т. д. Підбір прикладів був достатній. У таблиці 2.1 «Соціальний статус жінки» я занесла найбільш характерні з них.\nТаблиця 2.1 «Соціальний статус жінки»\nСоціальний статус жінки y вікторіанському суспільстві\nСтатус жінки в романі\n1. Головна функція - бути осново сім'ї\n«Я одружена вже десять років. Я знаю, що таке жити з людиною і для людини, яку любиш понад усе на світі. Я вважаю себе найщасливішою - такою щасливою, що важко словами передати, тому що мій чоловік живе мною, а я - ним. Жодна жінка не була дорожча своєму чоловікові, ніж я йому, - ми одна душа й одне тіло. Я ніколи не втомлююся від Едварда, а він від мене, так само як нас не втомлює стук серця, що постійно б'ється в його і моїх грудях, - виходить ми завжди разом... Ми говоримо цілісінькі дні: говорити одне з одним - наче думати вголос» (Розділ XXXVIII) [5, с. 523].\n«Ви знаєте: виховуючи цих дівчат, я не бажаю, щоб вони привикали до розкоші та привілеїв, я хочу виростити їх витривалими, терплячими та самостійними» (Розділ VІI) [5, с. 68].\n«Ти ж не забув про маленьку Адель, правда, читачу? Я не забула: незабаром я попросила у містера Рочестера дозволу навідати її в школі, де вона зараз училася... Вона була бліда й худенька і сказала, що їй тут недобре. Я й сама побачила, що правила в тій школі занадто суворі, а методи навчання занадто складні для дитини її віку, і я забрала її додому... Коли вона підросла, здорове англійське виховання виправило певною мірою її французькі вади; і коли вона закінчила школу, стала мені приємною і корисною помічницею: відповідальною, слухняною і скромною» (Розділ XXXVІII) [5, с. 522].\nкурсовая работа ""Джейн Ейр" Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання" скачать\nДругие документы, подобные ""Джейн Ейр" Ш. Бронте як соціально-психологічний роман виховання"


Гайморит у дітей: ознаки, симптоми і лікування | Застуда - народні засоби лікування\nНежить 23 Серпня 2018 742 Коментарі Вимкнено до Гайморит у дітей: ознаки, симптоми і лікування\nГоловна › Нежить › Гайморит у дітей: ознаки, симптоми і лікування\nДуже важливо знати, як виявляється гайморит у дітей, щоб вчасно почати лікування і не допустити переходу в хронічну стадію. Крім цього, хвороба небезпечна ускладненнями, тому не можна займатися самолікуванням.\nЗапальні вогнища, які локалізуються в придаткових верхньощелепних пазухах носа, викликають таке захворювання, як гайморит. Ця хвороба є однією з форм синуситів. Дитячий вигляд синуситу до 12 років має деякі відмінності від протікання хвороби у дорослому віці. Це пов’язано з фізіологічними особливостями розвитку носових структур.\nБагатьох батьків турбує питання, з якого віку може розвиватися синусит і буває він у новонароджених. У дітей до трирічного віку гайморові пазухи знаходяться трохи вище звичайного положення, та являють собою невелику щілину. Саме до цього віку гайморит у дітей може розвиватися дуже рідко. По мірі дорослішання, отвори збільшуються і в 12 років набувають майже такі ж розміри, що і у дорослих.\nВерхнещелепними пазух належить багато важливих функцій. Вони захищають особу від травм при ударі, беруть участь у формуванні мовного тембру, не допускають охолодження сусідніх структур обличчя (очей, зубів).\nБудь-які запальні процеси, що протікають в порожнині носа, можуть викликати гайморит. У маленьких дітей, вік яких віком до шести років, поширення інфекції відбувається швидше, тому обов’язково потрібно лікувати навіть простий нежить.\nОсновною причиною виникнення хвороби до 10 років є проникнення вірусу в носоглотку. Інші причини гаймориту, це алергічний нежить, розростання і запалення аденоїдів, наявність поліпів, дефекти в будові носа. Рідше запалення виникає через травми носа, інфекцій ротової порожнини і порушень у роботі внутрішніх органів.\nУ дитини 4 років частіше зустрічається катаральна форма синуситу, коли хвороба протікає без утворення гнійного секрету. У дошкільнят старше п’яти років може бути діагностована гнійна форма. Хвороба може тривати до 2 місяців.\nЯк проявляється гайморит, гостра стадія\nЗвичайну застуду в дітей молодше 8 років легко сплутати з синуситом. Перші ознаки гаймориту у дітей з’являються на 6 добу після захворювання. В цей час стан різко погіршується, температура при гаймориті підвищується повторно, знову утруднюється дихання.\nМоже синусит бути у немовлят? Незважаючи на те, що пазухи не розвинені у немовлят, все-таки може бути запалення. Симптоми гаймориту у дітей до 1 року:\nу новонароджених температура при гаймориті може підніматися до невисоких відміток на градуснику;\nдитина відмовляється смоктати молоко, часто відригує;\nу грудничка можна спостерігати набряк і почервоніння щоки, носа, повік;\nновонароджені стають примхливими, погано сплять, постійно проситься на ручки;\nпри гнійному гаймориті у дітей спостерігаються виділення з носової порожнини гнійного характеру.\nЩоб розпізнати гайморит у дітей у перші 9 місяців життя, а також у дітей до 2 років, досить незначно натиснути на будь-яку область біля носа. При наявності запального вогнища в гайморових пазухах малюк починає плакати, відчуваючи біль.\nГайморит у дитини 2 років з’являється внаслідок важко протікають інфекційних захворювань (грипу, скарлатини). На тлі температури можуть з’явитися гнійні виділення з носа, набряк щека і віки з ураженої сторони, постійно закладений ніс\nСимптоми гаймориту у дітей 3 років нічим не відрізняються від інших вікових груп. Гайморит у дитини 3 років проявляється утрудненим диханням, сильними болями в голові, підвищується температура тіла. Хвороба в 3 роки стає результатом затяжної нежитю. Виділення з носа можуть бути густими, зеленого або коричневого кольору.\nОзнаки гаймориту у дітей 4 років більш різноманітні. У дітей симптоми можуть виникнути раптово. Підвищується температура тіла, закладає ніс, голос стає гугнявим, сильно болить голова.\nВизначити гайморит у дитини старше 6 років допоможуть наступні розвиваються симптоми.\nУ пацієнта піднімається температура при гаймориті, він виглядає млявим, сонливим, спостерігається озноб.\nПроявляються біль у переніссі, між бровами, в зоні лоба, які посилюються при ходьбі, нахилі вперед, чханні або кашлі, а також при натисканні на перенісся і куточки очей. У положенні лежачи біль трохи вщухає.\nГострий гайморит проявляється сильними больовими відчуттями в носі, які віддають в область верхньої частини щелепи. Тому дитина відмовляється від їжі, так як біль посилюється при жуванні.\nГолос стає гугнявим, сиплим. Дихання через ніс утруднене. Під час сну турбує хропіння, може виникнути кашель.\nГайморит у дитини 7 років може супроводжуватися виділенням густого слизу з носа, коричневого кольору.\nНабряк може призвести до зниження нюху.\nПри яскравому світлі з’являється сльозотеча.\nПоява синуситу у дітей 11 років зустрічається частіше. До цього віку пазухи майже закінчують своє формування. При будь-якому респіраторному захворюванні в пазусі може накопичуватися слиз і підвищується ризик розвитку запалення.\nЯк визначити гайморит в хронічному перебігу\nРозвиток хронічного гаймориту пов’язане зі зниженням імунітету, браком вітамінів. До інших причин, від чого розвивається хронічна стадія, можна віднести:\nнедоліковані інфекції в носоглотці;\nтривалість нежитю довше 10 днів;\nпорушення відтоку слизу з пазух через аденоїдів, викривлення хрящової пластини.\nХронічний гайморит у дітей протікає так само, як гостра форма хвороби. При цьому ознаки гаймориту у дитини виражені менше. Температура при гаймориті даної форми рідко підвищується до високих цифр, околоносовая біль тупа і не постійна, часто турбує головний біль. Виділення з носа можуть бути різного кольору і консистенції.\nХронічна стадія небезпечна появою ускладнень.\nУтворюються поліпи, кісти, доброякісні пухлини. Тому, як тільки були виявлені перші симптоми і лікування слід починати якомога швидше.\nЛікування гаймориту у дітей залежить від віку і стану, а також від стадії перебігу хвороби. Скільки триває лікування, залежить від своєчасної постановки діагнозу і початку лікування. У середньому терміни знаходяться в проміжку від 2,5 до 4 тижнів.\nВ першу чергу, що робити при синуситах, це обов’язково зволожувати і промивати носові проходи. Відновити дихання допоможуть наступні методи:\nПри запаленні в пазухах у 3 роки підійде звичайна морська сіль без зайвих добавок. Разова доза дорівнює 150 мл солоної води. Промивання слід проводити шприцом без голки.\nПри гаймориті у дитини 5 років добре допомагають зволожити внутрішню поверхню носа, зменшити набряк і вивести назовні хвороботворні мікроби такі препарати, як Салін, Аквалор, Аквамаріс.\nУ пацієнтів старше 8 років допомагає промивання антисептичними ліками, такими як Мірамістин, Фурацилін. Їх використання не рекомендується під час гнійного перебігу хвороби, щоб уникнути попадання інфекції в сусідні органи.\nПроцедура промивання носа проводиться під керівництвом дорослого. Дитина встає над раковиною, нахиляє голову вбік і вливає розчин в одну ніздрю, а з іншої ніздрі склад має виливатися. Разом з ліками будуть очищатися пазухи від накопичилася слизу і гною. В результаті усувається набряк і полегшується носове дихання.\nЄ ще один спосіб, як лікувати гайморит – промивання носа методом переміщення рідини (у народі цей метод називають Зозуля). Проводиться тільки в кабінеті лікаря, починаючи з трирічного віку. Дитину просять лягти на кушетку, в одну ніздрю вливається підготовлений розчин, а з іншого з допомогою спеціального насоса витягується рідина. Щоб розчин не потрапив в рот, пацієнт повинен весь час повторювати «ку-ку».\nУ маленьких дітей до двох років, які не можуть самі висякувати соплі, пазухи очищають з допомогою аспіратора. Його можна купити в аптеці. Аспіратор являє собою гумову грушу з м’яким наконечником. Перед процедурою рекомендується закапати сольові розчини.\nЯкщо у дитини гайморит, то лікуючий лікар на основі додаткових обстежень призначає комплексне лікування. Від збудника хвороби буде залежати, які ліки будуть виписані.\nДля закапування можуть бути використані антисептичні ліки Протаргол або Хлорофіліпт.\nСудинозвужувальні краплі (Називин, Назол Бебі, Виброцил, Ринонорм) знімають набряк, усувають запалення. Але їх не можна капати більше 5 днів.\nУ дітей лікування супроводжується прийомом антигістамінних препаратів. Вони допомагають знизити набряк, позбавити від сверблячки, дискомфорту в носовій порожнині. Можуть бути призначені такі препарати, як Фенистил, Цетрин, Лоратадин, Супрастин.\nГайморит бактеріального течії обов’язково лікують із застосуванням антибіотиків. Для місцевого застосування підходять краплі Изофра, Биопарокс, Альбуцид, Полидекса. Можуть бути виписані ліки в таблетках системної дії: Амоксиклав, Аугментин, Азитроміцин.\nЯкщо поява гаймориту викликане вірусами, то призначають противірусні препарати: Віферон, Цитовир, Циклоферон.\nЩоб слиз виходила швидше лікарі призначають муколітичні ліки: Амброксол, Бромгексин.\nЯкщо температура при гаймориті вище 38,5 градуса, то потрібно дати дитині жарознижуючий засіб: Нурофен, Ібупрофен.\nЛікування можна супроводжувати складами, пропонованими народною медициною. Добре допомагає сік алое або каланхое. Сік цих рослин знезаражує поверхню, запобігає поширенню інфекції, очищає пазухи, знімає набряк. Перед закапуванням обов’язково потрібно розвести водою. Допомагає також морквяний, буряковий і цибульний сік.\nЯк довго лікується гайморит хронічної форми, залежить від супутніх ускладнень. Можливо, буде потрібно видалення аденоїдів, проведення операції по виправленню перегородки. Часто, лікування супроводжується прийомом антибіотиків. В період ремісії ефективними виявляються фізіотерапевтичні процедури і масаж.


Теплові Насоси. Проєктування та Монтаж | Адамсон\nПочаток співпраці зі шведським виробником теплових насосів Octopus UA.\nПочаток співпраці зі шведським виробником теплових насосів\nЦя компанія створює обладнання за технологіями, які не мають аналогів ще з 1980 року. Теплові насоси Octopus дозволяють скорочувати витрати на опалення на 70 %, не потребують дорогого технічного обслуговування та працюють безшумно. Термін роботи — до 50 років. Для їх встановлення не потрібно бурити свердловини, і їх можна змонтувати навіть на даху багатоповерхівки.


Брекети без видалення зубів | Медичний довідник Virgo\nВи тут: Головна Стоматологія Цікаве з стоматології Брекети без видалення зубів\nЩодня людина втрачає в середньому від 60 до 100 волосинок\nБрекети без видалення зубів\nОбов'язковою процедурою перед установкою брекетів є повна санація порожнини рота. Лікар-терапевт ретельно досліджує порожнину рота пацієнта, а потім заліковує каріозні зуби і можливі захворювання м'яких тканин (гінгівіт, стоматит, пародонтоз). Якщо потрібне видалення зубного нальоту і каменів, то цей процес також повинен бути проведений до установки брекетів.\nБувають випадки, коли у пацієнта є невелика щелепу, і стає зрозумілим, що всі 32 зуба, як не крути, не вмістяться в роті. У цьому випадку доводиться приймати рішення про те, що якісь зуби доведеться видалити.\nЧому доводиться видаляти зуби перед установкою брекетів?\nУ цій ситуації лікар може тільки порадити видалити зуби, але остаточне рішення в будь-якому випадку приймає тільки сам пацієнт. І тут починається найцікавіше - коли люди в пошуках рад шукають підтримки у друзів і знайомих, а також на форумах, де створені групи тих, хто носить брекети. Найголовніше питання, який у цьому випадку хвилює пацієнта - чи можна поставити брекети без видалення зубів?\nЗрозуміло, що процес видалення не є найприємнішим, але в таких випадках необхідно пояснити пацієнтові, чому було запропоновано таке рішення. Марно пояснювати йому, що на форумах часто відповідають на запитання далеко не компетентні в цьому питанні люди, а прості обивателі. Кращим рішенням для пацієнта і лікаря буде незалежна консультація іншого фахівця, який, швидше за все, також порадить видалити зуби.\nЯкщо здоровий глузд таки бере вгору, то можна почати процес видалення і установки зубів. Головними причинами, чому все-таки доводиться видаляти зуби, є:\n1. Зуби повинні належним чином встати в один ряд і повністю розміститися в зубному ряду. В іншому випадку за весь період носіння брекетів зуби так і не встануть в потрібне положення.\n2. Для ортодонта важливо, щоб після виправлення прикусу у пацієнта зберігся симетричний і правильний овал обличчя.\nЯк правило, при видаленні зубів необхідно дотримуватися симетричність. Наприклад, фахівець може порадити видалити вісімку в кожному ряду (зуби мудрості). Але в деяких випадках доводиться видаляти лише один зуб, але ортодонти роблять все можливе, щоб збереглася симетричність обличчя в цьому випадку.\nПрактика показує, що розлучатися з зубами мудрості доводиться дуже часто і без ортодонтичних проблем, тому що в процесі росту вони прикушують між собою ділянку ясен, який може нагноиться і викликати ускладнення (періостит). Тож рано чи пізно пацієнт може все одно опинитися в цій ситуації, де у нього не буде вибору.\nУ фахівців не існує однозначної думки з приводу видалення зубів до установки брекетів. У кожного пацієнта є свої особливості анатомічної будови, величина самих зубів відрізняється, і в кожному випадку лікар повинен вирішувати питання про видалення зубів тільки індивідуально.\nАле одне відомо точно - жоден фахівець, розуміє, що таке здоровий власний зуб, що не буде без причин його видаляти. Якщо на форумах вам кажуть, що видаляти зуби не потрібно, а решта фахівців, навіть у різних клініках, говорять зворотне, то кого з них слухати, не викликає сумнівів.


Гомілка куряча з картоплею рецепт, інгредієнти та як готувати\nСтрави та рецепти з фото до них » Салати » Гомілка куряча з картоплею\nХочете, я відкрию вам невеличкий секрет? Зробити відмінний вечерю для всієї родини дуже просто і необов'язково для цього готувати якісь делікатеси, адже немає нічого смачнішого, ніж курка і картопля.\nНу, вже від такої страви, я думаю, мало хто відмовиться, адже курочка за цим рецептом приготування гомілки курячої з картоплею виходить дивовижна, соковита і дуже смачна. Хоч рецептик цей простий, але все ж він так часто виручав мене, що я просто не могла не поділитися ним з вами. Якщо подумати, то для ситного сімейної вечері або обіду більше то нічого і не потрібно, готуєте таку курочку, робите овочевий салатик, ось вам і чудове частування. Не потрібно винаходити велосипед, щоб порадувати свою сім'ю чудовою вечерею, вам треба просто приготувати гомілку курячу з картоплею в домашніх умовах, впевнена, ваші рідні залишаться задоволені.\nОсновний інгредієнт: Овочі/Птах/Курка/Картопля/Курячі гомілки\nГомілка куряча - 4 Штуки\nПриправа для курки - 1 Чайна ложка\nЯк приготувати Гомілка куряча з картоплею Для початку промиваємо гомілки під водою, висушуємо їх і посипаємо спеціями. Гарненько все перемішуємо, щоб спеції рівномірно покривали гомілки. Наливаємо в розігріту сковороду олію і викладаємо на неї курку. Обсмажуємо гомілки з усіх боків до золотистого кольору (5-7 хвилин). Тепер змащуємо форму для випікання маслом і перекладаємо в неї курку разом зі спеціями. Картоплю чистимо і нарізаємо на дольки, солимо і перчимо його. Потім викладаємо картоплю на сковороду з маслом і також обсмажуємо його до золотистого кольору на сильному вогні. Перекладаємо обсмажену картоплю до курячим гомілках і ставимо все в розігріту до 180 градусів духовку приблизно на 25-30 хвилин. Оскільки ми проводили попередню обжарку, то цього часу має вистачити, щоб курка і картопля приготувалися. Приємного всім апетиту!\nВи не випадково забрели на сторінку, де знаходиться опис того, як готувати Гомілка куряча з картоплею в домашніх умовах. Хочете спробувати це неповторне блюдо? Тоді вперед! Прослідкуйте, які продукти містить вищеописаний список інгредієнтів, і купіть все потрібне в магазині. Якщо не подобається класичний склад - можете спробувати приготування на свій розсуд, але за відсутності досвіду в кулінарії, краще нічого не міняти. Потім розгляньте рецепт приготування по кроках, вивчаючи фото кожної окремої дії. У вас вийде смачний Гомілка куряча з картоплею, якщо будете дотримуватися всі описані правила. Вивчивши рецепт, приступайте до справи, але завжди підглядайте в записі, щоб не забути, як зробити той чи інший крок. Тепер ви знаєте, простий спосіб здивувати близьких своїм кулінарним мистецтвом! Але не забувайте враховувати калорійність всіх вхідних у виріб продуктів, щоб уникнути проблем зі здоров'ям і зайвою вагою.\nКатегорія: Салати Переглядів: 226


День народження Волинського архіпастиря + ВІДЕО\nГлавная Волынская День народження Волинського архіпастиря + ВІДЕО\n5 жовтня свій 67-й день народження відзначив митрополит Волинський і Луцький Ніфонт. Владика є архіпастирем Волинського краю, який зробив визначний внесок у історію Православ’я на Волині, у його збереження в роки панування безбожництва, та відродження і торжества вже у наш час\nОсоблива заслуга владики Ніфонта є і у збереженні та, попри усі труднощі, торжестві канонічної Української Православної Церкви на Волині у 90-ті роки. Багато православних волинян є духовними чадами волинського архіпастиря, і багато людей, за роки свого пастирського і архіпастирського служіння, владика Ніфонт привів до Бога і Православної Церкви.\nІз днем народження митрополита Волинського і Луцького привітали архіпастирі Української Православної Церкви, учасники Координаційної ради Волинської єпархії на чолі із секретарем Волинської єпархії протоієреєм Миколаєм Бондаруком. До привітань приєднуються священнослужителі, православна молодь і віряни Волинської єпархії.\nМолодіжний відділ разом із головою –ієром.Іллею(Вишневським) також вітає нашого дорогого архіпастиря . Божої вам помочі на ниві архіпастирського служіння Церкві Христовій, дорогий владико, і міцного здоров’я.


Опозиційна активістка Ліза Богуцька насмерть збила людину | Новинарня\nHome / Україна / Опозиційна активістка Ліза Богуцька насмерть збила людину\nОпозиційна активістка Ліза Богуцька насмерть збила людину\nЛіза Богуцька. Фото з ФБ\nЛікар із Криму Єлизавета Богуцька, яка після переїзду в Київ стала відома як блогер і прибічниця “Руху” Михеїла Саакашвілі, спричинила ДТП зі смертельним наслідком.\nЯк передає “Новинарня“, про це Ліза Богуцька сама повідомила у вівторок, 9 жовтня, у своєму “Фейсбуці”.\nЗа її словами, потерпілий перебігав дорогу на червоне світло і був п’яний.\n“Дуже часто випадок міняє наше життя. Такий випадок стався зі мною вчора ввечері (8 жовтня – “Н”), коли вже стемніло. Проїжджаючи по своїй смузі на зелений сигнал світлофора, я збила чоловіка, який вирішив перейти дорогу на червоний сигнал світлофора. Перед моєю машиною він побіг. Я побачила його пізно”, – розповіла Богуцька.\n“Він був сильно напідпитку, це видно навіть на відео, знятому з реєстратора свідка ДТП. Слідом за мною їхав лікар-реаніматолог. Він негайно почав проводити реанімаційні заходи, поки я викликала швидку. Через хвилину підбіг ще один лікар. Серце потерпілого вони завели. А вночі він помер в лікарні.\nПоки проходить як непізнаний”, – зазначила блогерка.\nЗа її словами, вона “не збирається уникати правосуддя і мажорних родичів не має”.\n“Чи могла я уникнути зіткнення? Теоретично могла. Якби не… обставини.\nПроводитиметься автотехнічна експертиза. Є кілька свідків події, запис з відеореєстратора”, – додала Богуцька.\nВона також зазначила, що співпрацює зі слідством і розшукує родичів загиблого.\nВодночас інший блогер, близький до пропрезидентських сил Серж Марко, нагадує, як опозиціонерка Ліза Богуцька звинувачувала Петра Порошенка, коли його кортеж збив людину.\n“Коли ми обговорюємо когось – ми судді, коли себе – адвокати”, – зауважив Серж Марко.


З початку листопада обсяг ОВДП у обігу зріс на 7,9 млрд гривень – НБУ. Читайте на UKR.NET\nЗ початку листопада обсяг ОВДП у обігу зріс на 7,9 млрд гривень – НБУ\nНа відміну від нерезидентів, банки та юрособи активно нарощують свої ОВДП-портфелі: з початку місяця обсяг облігацій у власності фінустанов збільшився на 4,16 млрд гривень, тоді як вкладення бізнесу в держпапери протягом трьох тижнів зросли на 3,08 млрд грн.\nПро це свідчать матеріали Finbalance.\nЧитайте також: Куди вкласти гроші – поради експертів\nЗ початку місяця обсяг облігацій внутрішньої держпозики в обігу збільшився майже на 8 млрд гривень або на 0,81% і склав 978,9 млрд гривень, повідомляють у Нацбанку. При цьому за підсумками попереднього місяця було зафіксовано зменшення показника на 8 млрд гривень або на 0,82%.\nТак, з початку листопада банки встигли наростити ОВДП-портфель на 4,16 млрд гривень (+0,85%): станом на 19 листопада обсяг облігацій внутрішньої держпозики у власності представників цієї категорії власників ОВДП зріс до 496 млрд грн.\nПомітно збільшили в цей період вкладення в держпапери – до 53,7 млрд гривень – і юрособи: ОВДП-портфель бізнесу за три тижні листопада зріс на 3,08 млрд гривень або 6,07%.\nОбсяг облігацій у власності фізичних осіб з початку місяця збільшився на 935,5 млн гривень (+4,22%): станом на 19 листопада показник склав до 23,1 млрд грн.\nУ той же час, ОВДП-портфель іноземних інвесторів у цей період скоротився до 93,4 млрд гривень: нерезиденти зменшили вкладення в облігації внутрішньої держпозики на 282,3 млн гривень (-0,3%).\nОбсяг держпаперів у власності НБУ з початку листопада залишився на рівні 312,6 млрд грн.


На Уманщині двоє переселенців обікрали пенсіонера\nУ Монастирищі поліцейські затримали чоловіків, які обікрали пенсіонера. Подія сталася 22 червня.\nДвоє чоловіків, які прибули на Уманщину з Херсонської області, викрали у 72-річного пенсіонера банківську картку. Також скориставшись мобільним телефоном потерпілого, вони зателефонували на гарячу лінію банку й змінили до картки пароль. Так, 17-річний та 23-річний чоловіки незаконно заволоділи грошовими коштами пенсіонера у сумі 5000 гривень.\nЧастину коштів зловмисники витратили на особисті потреби. Ще частину грошей та інші речові докази слідчі вилучили. Як з’ясували поліцейські, 23-річний чоловік вже мав судимість за крадіжку. Його затримали у процесуальному порядку ст. 208 КПК України та помістили до ізолятора тимчасового тримання.\nЗа скоєне зловмисникам загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п'яти до восьми років. Досудове розслідування триває.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Черкащанин ошукав пенсіонерку на понад півтори тисячі гривень.\n#пенсіонер #поліція #банківська картка #гроші


POSTUP/BRAMA - Тадеуш Івінський: Візи для українців повинні бути дешеві й багаторазові\nТадеуш Івінський: Візи для українців повинні бути дешеві й багаторазові\nГолова комісії Парламентської асамблеї Ради Європи не виключає, що Україна може позбутися членства в цій організації, якщо наша влада не змінить ставлення до мас-медіа\n– Пане Тадеуше, ви – перший гість нашого Клубу, своєрідний дебют його діяльності. Можливо, на початку нашої розмови ви трохи розкажете про свою теперішню діяльність і дасте оцінку сучасним українсько-польським відносинам.\n– Я дуже люблю старе польське прислів’я, у якому сказано, що людина дебютує аж до смерті й сама смерть теж є дебютом. Якщо говорити про українсько-польські відносини в значенні львівсько-ряшівських, то наша зустріч теж є дебютом. Ініціатива “Поступу” і радіо “Rzeszow” у цьому плані є дуже корисною.\nСтосунки з Україною мають для Польщі особливе значення, оскільки вашу країну ми вважаємо своїм стратегічним партнером. Хочу також сказати, що з трьох основних партнерів Польщі (а це Україна, Німеччина й Росія) найкраще справи йдуть з Німеччиною, хоча ще не можна говорити про добрий фінал у наших відносинах. З Україною, на жаль, справи просуваються найважче і найповільніше, бо якщо говорити про кривду, яку пам’ятають наші народи, то доведеться якийсь час плідно попрацювати, аби позбутися негативних стереотипів.\nУ Польщі раніше був популярним такий дотеп: коли приймали до ПОРПу, кандидат ставав перед комісією і його просили розповісти про ситуацію на Близькому Сході, оскільки це був рік 1967-1968. І кандидат запитував: “Хочете, аби я щиро сказав?”. – “Так, звичайно, щиро”. – “Якщо щиро, то Львів можемо віддати, але Вільно – ніколи!”. З такої перспективи для багатьох поляків Близький Схід є саме близьким сходом тут, на східному кордоні Польщі.\nВідносини України й Польщі повинні щодня зміцнюватися, й скажу навіть таке, що в деяких польських колах добрі контакти з Україною трактуються як послаблення зв’язків з Росією, як альтернатива польсько-російській співпраці. Але додам, що Польща мусить мати добрі стосунки як із Україною, так і з Росією.\nЯкщо говорити про економічну співпрацю, то тут мало втішного. В останні роки суттєво зменшився товарообіг між нашими країнами. Ніколи раніше він не був меншим, ніж півтора мільярда доларів США, зараз – ледь доходить до мільярда, а при сучасних можливостях це дуже мало.\n– А що ви думаєте про зовнішню політику Польщі?\n– Польська зовнішня політика з 1989 року пріоритетним визначає євроатлантичний напрям. Це річ очевидна й жодна політична орієнтація в Польщі не в змозі змінити цього. Але ми також переконані, що наша країна повинна бути в добрих стосунках із усіма своїми сусідами на сході: Україною, Білоруссю, Росією, Литвою. Бо саме цього від нас очікують наші партнери із Заходу та ЄС. І не секрет, що зараз Польща з-поміж 19 членів НАТО має найгірші стосунки з Росією і це не є добрим показником для нашої країни.\nБез сумніву, важливим для нас залишається й момент вступу нашої країни до Європейського Союзу, що, очевидно, вплине насамперед на польсько-українські відносини. У Польщі розуміють наслідки вступу до ЄС, але це не означає, що має з”явитися нова “залізна завіса” на кордоні України й Польщі. Візи повинні бути, це всім зрозуміло, але візи дешеві й багаторазові, та й рух на кордоні має бути цивілізованим і врегульованим.\nВідносини між Польщею та Україною повинні бути добросусідськими, незалежно від різних якостей чи характерів лідерів наших держав. Я високо ціную роль нашого президента Александра Кваснєвского, який особисто зробив великий внесок у розвиток польсько-українських стосунків. Кількість зустрічей з президентом Леонідом Кучмою і постійна підтримка України в різних міжнародних організаціях гідна визнання і поваги. Але прошу мене зрозуміти правильно, відносини наших народів повинні бути добрими, незалежно від того, хто стоїть на чолі держави, та незалежно від того, якої політичної орієнтації дотримується влада в Польщі та в Україні. Цього вимагають інтереси народу, а не якихось політичних груп. Як казав Вінстон Черчілль, Англія не має вічних друзів, вона має лише вічні інтереси.\n– Чи потерпає Польща від надмірного потоку нелегальних мігрантів з України та країн Сходу?\n– Щороку до Польщі приїжджає 5 мільйонів українців. Більша частина з них – це туристи. Хоча є й такі, яких цікавлять якісні медичні послуги, зокрема у сфері стоматології, про що детальніше на сайті http://dynastystom.kiev.ua. Я відразу хочу зауважити, що саме означає “турист”. Це особа, яка проводить хоча б одну ніч у цій країні. Статистика подає різні дані, але статистика, як бікіні – показує багато, але найцікавіше приховує. Ці туристи повертаються назад. Крім того, Польща є транзитною територією для багатьох людей, які їдуть до Німеччини. Другою країною, куди їдуть через Польщу, є Австрія. Це я говорю про слов’янські країни. Але є ще значний потік людей з Індійського півострова - з Пакистану, Непалу, Шрі-Ланки і Бангладеш. Міграція з цих країн відбувається просто в драматичний спосіб. В сучасній Європі дуже гостро стоїть питання міграції. Крім того, хочу сказати, що Польща має безвізовий в’їзд в інші країни. Тому польські паспорти часто крадуть, оскільки достатньо лише змінити фотографію і можна подорожувати багатьма країнами.\n– Колись один відомий польський професор сказав, що такого поняття, як зовнішня політика Польщі на схід не існує. Чи ви теж дотримуєтеся цієї думки, чи вважаєте інакше?\n– Мені незручно коментувати подібні висловлювання, перебуваючи за кордоном. Але, на мою думку, потенціал зовнішньої політики Польщі на схід досить великий. Невдовзі SLD (найпотужніша парламентська лівоцентристська партія Польщі, до якої належить Т.Івінський - ред.) представить нову програму зовнішньої політики Польщі. Ми вважаємо, що має бути нова зовнішня політика, спрямована на схід. Потрібний перелом у відносинах з Росією - це, зокрема, стосується Калінінградської області. Існує потреба також інтенсифікувати співпрацю з Україною. Є два т.зв. “єврорегіони” – “Буг” і “Карпати”, і тим, що там відбувається зараз, ніхто не задоволений. Польща має особливе ставлення до Білорусі. Ми розуміємо, що в цій державі сильно порушуються права людини. Мені довелося бути головою ПАРЄ у період з 1994 по 1998 рік. І саме коли в 1996 році в Білорусі відбувалися вибори й референдум, наша делегація, перебуваючи там, не визнала результатів цього плебісциту. Але зараз я говорю про дещо інше. Ми маємо кордон з Білоруссю і треба створити можливість діалогу між поляками й білорусами, між нашими суспільствами для того, аби демократичні процеси доходили й до Білорусі. Чим кращі стосунки Польща матиме на сході, тим міцнішою буде її позиція в ЄС.\n– На останньому засіданні ПАРЄ активно обговорювалося українське питання. Тоді лунало багато припущень, що в випадку, якщо офіційний Київ не змінить свого ставлення до мас-медіа, слід буде запроваджувати проти нашої держави серйозні санкції?\n– У резолюції, яку прийняла ПАРЄ в січні цього року, немає погрози, що Україну можуть виключити з Ради Європи. Натомість треба нагадати, що в Україні є багато випадків обмеження свободи преси. Така ситуація потребує змін і в цьому контексті була представлена справа Георгія Ґонґадзе. Дебати навколо цієї теми тривали кілька годин. Поки що ніхто не говорить про виключення України з ПАРЄ чи про зміну повноважень української делегації. Але я хочу наголосити, що в ПАРЄ ставлення до всіх країн однакове, до України ніхто не ставиться упереджено. Ми маємо також приклади порушення прав людини у Великобританії, не кажу вже про Туреччину, де це є звичною справою.\n– Ви багато контактуєте з українськими громадськими діячами, з народними депутатами. Хто, на вашу думку, виявляє найбільше сприяння зміцненню українсько-польських відносин, а хто – гальмує їх?\n– Питання досить делікатне і я не хотів би в жоден спосіб втручатися у ваші внутрішні справи. Я не хочу це аналізувати, але скажу, що кожен народ має своїх вар’ятів, навіть у політичному сенсі. Мені важко говорити про можливу зміну влади, але, якби націоналістичні сили прийшли до влади в Україні, це був би найгірший сценарій. Я думаю, що є дуже багато реалістів по два боки, але мені особисто найближча ваша Соціал-демократична партія. Я знаю Олександра Мороза особисто впродовж багатьох років, і пана Буздугана (лідер СДПУ - ред.), і пана Марчука. Нещодавно ми утворили українсько-польську соціал-демократичну робочу групу. З нашої сторони – це SLD, а з української – Соціалістична партія та Соціал-демократична партія України. Але ми не маємо контактів з партією Віктора Медведчука СДПУ(о).\n– Чи уявляють у Польщі, які перешкоди виникатимуть під час перетину українсько-польського кордону, коли Польща вступить до ЄС?\n– Очевидно, що Польща після вступу до ЄС творитиме його кордон – тобто, якщо хтось уже в’їхав до Польщі, то без жодного контролю зможе доїхати аж до Португалії. Ця система базується на тому, що існує лише одноразовий контроль.\nВідповідно до цього є й багато витрат на різні служби. Я ще раз наголошую, що в інтересах Польщі не створювати знову “залізної завіси”. Це справа, яка вимагає багатьох нововведень і з боку Польщі, і з боку ЄС. Питання будівництва інфраструктури, комунікацій, швидкісних трас теж дуже актуальне, воно має поширюватися й на Україну – аж до Росії. Адже найшвидкісніша траса в Франції повинна сполучити Брюссель з Берліном і йти далі на схід. Якщо Європа, яка відстає в інформаційному контексті на 10 років від Японії і на 20 років від США, не хоче програти історичної цивілізаційної реалізації із цими двома центрами, то вона мусить розширюватися.\n– Ви сказали, що Польща підтримуватиме з Україною добросусідські стосунки, не дивлячись навіть на існуючу владу. Тобто, Ви хочете сказати, що Польща підтримувати з Україною добрі стосунки, навіть якщо раптом у нас буде авторитарний лад або до влади прийдуть комуністи?\n– Я не знаю, хто може судити, що в Україні дійде до автократичної системи. І якщо я говорив, що потрібні добросусідські відносини Польщі з Україною, то мав трохи інше на думці. Самі добре розумієте, що найважче мати гарні стосунки саме з сусідами. Польща може бути в чудових відносинах з Австралією, Аргентиною чи Канадою. І Україна може мати з цими ж країнами гарні стосунки. Проте мистецтво політики полягає в тому, аби вміти полагодити з сусідами. А Польща – єдина країна з тих, що існували до розпаду СРСР, яка втратила всіх своїх сусідів. Мали ми трьох сусідів – Радянський Союз, Чехословаччину та НДР. І не маємо жодного з них зараз. Я завжди жартую зі шведами, що вони лишаються нашим єдиним сусідом за Балтикою, який не змінився. Я говорив, що Польща є в делікатній ситуації, якщо говорити про стосунки з Білоруссю. Ми не можемо не пам’ятати, що там порушуються права людини, але ми мусимо мати мережу суспільних зв’язків, локальних контактів на рівні самоврядування і підтримувати стосунки, а не ізолюватися від них. Американці звертають увагу на порушення прав людини в Китаї, але мають з цією країною справи і значний економічний інтерес. Я все ж надіюся, що в Україні не дійде до регресу.\n– Ви напевно знаєте про нещодавню трагедію, яка сталася в Польщі, коли польський поліцейський застрелив українця, який повертався автомобілем з Чехії. На вашу думку, якби це був мешканець ЄС, чи поліцейський теж би так квапливо застосовував зброю?\n– Я знаю, що цей випадок набув великого розголосу в Україні. Це була драматична справа. Але існують різні технології, я добре знаю Сполучені Штати Америки, і там поліція не дивиться, хто звідки. Справа реєстраційних номерів дещо ускладнює це питання. Наприклад, у Косово (я там часто буваю) адміністрація ухвалила рішення про те, аби реєстраційні номери були такими, що не можна зрозуміти, хто звідки є. Бо це відразу було б видно, хто яку етнічну групу представляє. Оце і є боротьба зі стереотипами. А ми хіба не маємо в Польщі стереотипів? Теж маємо.


Барбара Палвін показала, як виглядає без макіяжу і фільтрів - фото | РБК-Україна\nВона ідеальна: Барбара Палвін захопила натуральною красою на фото без макіяжу і фільтрів\nНью-Йорк, П'ятниця 19 лютого 2021 20:18\nБарбара Палвін - одна з найбільш привабливих дівчат планети. І вона не боїться показати себе без макіяжу і фільтрів. Милуємося, як виглядає популярна модель в домашній обстановці, а не на подіумі і зйомках.\nФото дівчини абсолютно без косметики з'явилося в сторіз Instagram.\n27-річна модель зібралася йти на вулицю, а оскільки в Нью-Йорку дуже холодно, то вона тепло одяглася. Барбара позує у чорній курточці, шарфі і шапці від Karl Lagerfeld. До речі, сьогодні, 19-го лютого, світ моди вшановує пам'ять Карла Лагерельда, який помер 2 роки тому. Як видно, вибір аксесуара з колекції легендарного дизайнера невипадковий.\nБарбара Палвін на домашньому фото (фото: instagram.com/realbarbarapalvin)\nМакіяж в повсякденному житті Барбара намагається робити по мінімуму: це чудова можливість для шкіри відпочити після зйомок. Фільтри Палвін також вирішила не використовувати цього разу. А тому виглядала дуже юною. Що ж, натуральну красу не приховаєш!\nРаніше Барбара зізнавалася, що надмірна обробка фото - це не її історія. "У мене дуже мало додатків в телефоні. І останнім часом я дуже рідко пишу в соцмережі, тому що сама вирішила тимчасово взяти паузу. А якщо щось пощу, то обходжуся без фільтрів: просто роблю фото і викладаю. Показую себе такою, яка я є".\nРаніше Барбара знялася в новій рекламній кампанії, захопивши жіночним образом на весну.


Політковська удостоєна нагороди США "За розвиток демократії" | Новини на Gazeta.ua\nПолітковська удостоєна нагороди США "За розвиток демократії"\nЧетвер, 20 вересня 2007 08:33\nРосійська журналістка Анна Політковська посмертно удостоєна щорічної американської нагороди "За розвиток демократії". Ця премія вручається журналістам, які ризикують життям заради того, щоб надати своїм читачам або слухачам правдиву інформацію. Нагороду Політковської отримала співробітниця "Нової газети" Олена Мілашина.\n"Це дуже високий ступінь визнання, ця нагорода дуже важлива для Анни і для нас в "Новій газеті", для якої Анна після своєї смерті стала кимось на зразок хранителя", - сказала вона. Крім Політковської були нагороджені журналісти з Єгипту і Таїланду.\nВбивство Анни Політковської осінню 2006 року викликало широкий резонанс за кордоном. Відразу після її смерті із заявами виступили лідери багатьох західних країн. Газета.Ru.\nЗараз ви читаєте новину «Політковська удостоєна нагороди США "За розвиток демократії"». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nВіктор Павлік зупинив збір коштів на лікування онкохворого сина Переглядів: 1035


Стрілянина на Льва Толстого - вбито дитину - новини Києва | СЬОГОДНІ\nУ центрі Києва розстріляли іномарку: вбито дитину, оголошено план "Сирена"\n1 грудня, 18:36\nІнцидент стався на перехресті вулиць Льва Толстого і Тарасівська\nПройшло лише кілька тижнів після розстрілу автомобіля в Оболонському районі Києва, як аналогічний злочин учинили в центрі столиці.\nЯк повідомляє "Інформатор", 1 грудня на перехресті вулиць Льва Толстого і Тарасівська невідомі обстріляли автомобіль Range Rover чорного кольору з іншої машини, за попередніми даними Lexus, і зникли з місця злочину.\nВ результаті нападу загинула дитина, що їхала в іномарці. У зв'язку з надзвичайною подією в Києві оголошено план "Сирена".\nВодій Range Rover також постраждав – на його тілі було видно краплі крові. Найімовірніше, це батько сімейства, зазначають у виданні.\nПро стать і вік загиблої дитини поки нічого не відомо, але станом на 17:45 вона все ще була у машині.\n"Правоохоронці оточили все навколо стрічкою і опитують свідків того, що сталося. Був це якийсь конфлікт чи умисний замах, допоки невідомо. Слідство триває", – повідомляє портал.\nНагадаємо, що в серпні в Дарницькому районі столиці невідомий із вікна багатоповерхівки обстріляв припаркований у дворі житлового будинку Daewoo Lanos.\nНа тлі того, що стрілянина на вулицях України трапляється мало не щодня і часто це відбувається в людних громадських місцях, новини "Сьогодні" з'ясовували, що робити, коли поруч із вами розгортається конфлікт із застосуванням вогнепальної зброї.\nдитина стрільба розстріл range rover льва толстого вбивство дітей


Від коронавірусу у Німеччині померло понад 100 тисяч людей - Новини Здоров’я\n25 листопада 2021, 11:15 Читать новость на русском\nНімеччина перевищила позначку у 100 тисяч смертей від COVID / Getty Images\nУ Німеччині станом на 25 листопада зареєстрували понад 100 тисяч смертей від коронавірусу. Крім того, країна побила рекорд кількості нових хворих за добу.\nНімеччина – п'ята країна, яка подолала позначку у 100 тисяч смертей\nЗа добу 24 листопада від коронавірусу померла 351 людина. Так, загальна кількість померлих від COVID-19 у Німеччині становить 100 119 осіб.\nЦікаво На Кіпрі маски та COVID-паспорт зобов'язали носити навіть 6-річних дітей\nУ Європі Німеччина стала п'ятою країною, у якій кількість жертв коронавірусу перевищує 100 тисяч. Перед тим сумний рекорд зафіксували:\nКрім того, Німеччина також встановила рекорд у кількості нових хворих за добу – 75 961 особа. Загалом з початку пандемії в країні зареєстрували понад 5,57 мільйона інфікувань.\nЗверніть увагу! Через погіршення ситуації із захворюваністю німецький уряд 24 листопада створив нову постійну експертну групу. Вона консультуватиме чиновників щодо того, як протидіяти пандемії.\nВільні ліжка в реанімації вже закінчуються. Деякі лікарні на півдні та сході країни почали пересилати пацієнтів в інші регіони.\nДо речі, на кожен щоденний випадок нових хворих у Німеччині припадає менше смертей, аніж це було під час сплеску пандемії взимку. Це пов'язують із вакцинацією, яка зменшує ризики серйозного перебігу хвороби.\nРеакція німецького уряду\nУрядовці закликали людей, які вакцинувалися понад 6 місяців тому, отримати бустерну дозу, а тих, хто ще не був вакцинований взагалі, зробити своє перше щеплення. За офіційними даними, 68,1% з 83 мільйонів німців повністю вакциновані.


» В Україні СНІД прогресує! » Інтернет видання “Влада і політики”\n« В провінції Ачех на заході Індонезії стався землетрус.\nЦентр уваги: збагачення урану на території Ісламської Республіки. »\nВ Україні СНІД прогресує!\nУкраїна рекордсмен з розповсюдження СНІДу.\nПоказники розповсюдження ВІЛ/СНІДу в Україні – найвищі в Європі, і це захворювання прогресує не тільки серед груп ризику, а й серед всього населення.\nПро це в Києві напередодні міжнародного дня боротьби зі СНІДом заявив спеціальний посланець ООН Ларс Коллінгс.\nЗа його словами, через 20 років після появи цього захворювання в Україні ситуація продовжує вражаюче погіршуватися. «Якщо розповсюдження вірусу не зупинити впродовж наступних трьох років, я боюся, що Україна матиме першу генералізовану епідемію СНІД в Європі», – сказав Коллінгс, передає «УНІАН».\nЗа даними ООН, тільки за перші десять місяців цього року в Україні офіційно зареєстровано 14 480 нових ВІЛ-інфікованих. За офіційними даними, на обліку стоять 119 тисяч інфікованих, проте реальна кількість хворих ВІЛ/СНІД в Україні майже 380 тисяч, стверджують фахівці.\nЦя стаття була додана в Sunday, December 2nd, 2007 at 11:56\tв категорію ЗМІ. Ви можете слідкувати за новими повідомленнями статті використовуючи RSS 2.0 стручку. Ви можете залишити коментар, або посилання зі свого сайту.


Щоб не "наврочити": Російський сайт «вбив» зірок Голлівуду - ASN\nЩоб не "наврочити": Російський сайт «вбив» зірок Голлівуду\nРосійський портал «Кинопоиск» вбив російських і зарубіжних зірок в своєму додатку. Користувачі минулого вечора вони почали публікувати в соцмережах фото профілів нібито померлих знаменитостей.\nСеред "відійшли в інший світ" - актор Володимир Машков, володар «Оскара» Леонардо Ді Капріо, виконавиця ролі «чудо-жінки» Галь Гадот, Джордж Клуні та інші.\nПри цьому "померли" всі ці актори нібито в Японської імперії в Південній Кореї. Представники порталу не прокоментували помилку, однак через добу воскресили всіх зірок.


Агрус - ціни та акції | Моя Акція\nВведення > ... > > Товари > Агрус\nАгрус - акції та ціни\nВи шукаєте акції та знижки на продукт агрус? Можливо, ви витрачаєте багато часу, міркуючи про те, як заощадити гроші під час покупки таких товарів, як агрус. На цій сторінці ви знайдете огляд усіх акцій з шаленими цінами на такий товар, як агрус.\nУ розділі Моя акція ми зібрали всі акції, каталоги, знижки та ціни, які наразі наявні для такого товару, як агрус. Ми знайдемо найвигідніші знижки і відразу повідомимо вас, коли почнеться розпродаж такого товару, як агрус. А це значить, що ви зможете суттєво заощадити на щотижневих покупках. Лишень погляньте, скільки грошей ви заощадите завдяки нашій добірці акцій та знижок на такий товар, як агрус, адже ми зібрали усі пропозиції з найсвіжіших каталогів.\nПеревірте ціну на такий товар, як агрус, в магазинах своїх улюблених роздрібних продавців\nОзнайомтеся з поточними каталогами и та акціями щодо ваших улюблених товарів, таких як айва, аккумуляторная батарея, абрикосовый джем, акумуляторний дриль, абрикосы. У розділі Моя акція уся інформація зібрана докупи, від вигідних пропозицій вас відділяє лише клік миші. Регулярно заходьте на наш сайт, адже ми постійно вдосконалюємо наш сервіс і щодня додаємо нові акції та каталоги, щоб ви могли обрати найвигідніші знижки!\nАгрус - продавці\nагрус Humble Bundle\nагрус Mary Kay\nагрус New Balance


Датчик положення дросельної заслінки є датчиком потенциометрического типу (див. Фото-1) і включає в себе однооборотний змінний і постійний резистори. Їх загальний опір становить близько 8кОм. На один з крайніх висновків потенціометра подається з контролера опорна напруга (5V), а інший крайній висновок з'єднаний з масою. Від середнього виведення потенціометра, через резистор, до контролера подається сигнал про поточний стан дросельної заслінки. Значення цього сигналу напругою менше 0.7V сприймається, як повністю закритою дросельної заслінки. Якщо ця напруга більш 4V, блок управління вважає, що дросельна заслінка відкрита повністю.\nДПДЗ встановлений на корпусі дросельної заслінки (див. Фото-2) і з'єднаний з її віссю обертання. Вісь дросельної заслінки має спеціальну проточку, яка і входить в хрестоподібне гніздо датчика положення дросельної заслінки (див. Фото-3 і 4). Кріпиться ДПДЗ двома гвинтами. Установка датчика на його посадочне місце має бути зі зміщенням (див. Фото-5) і через захисну прокладку у вигляді колечка. Після установки ДПДЗ, його необхідно повернути до сполучення кріпильних отворів самого датчика з отворами на корпусі заслінки і закріпити гвинтами. Настройку початкового положення датчика простіше виробляти прямо на автомобілі. Після монтажу ДПДЗ слід підключити роз'єм датчика (при вимкненому запаленні), включити запалювання і перевірити напругу на сигнальному виведення. Значення напруги повинно бути менше 0.7V. Якщо ж воно вище, зорієнтуйте датчик до потрібного значення, послабивши гвинти кріплення.\nЯкщо система самодіагностики зафіксує помилки датчика положення дросельної заслінки, в RAM-буфер помилок будуть записані коди "21" або "22", а за умови наявності постійної помилки, запалюється лампа "CHECK ENGINE". Слід враховувати, що дані коди вказують лише на помилки ланцюга датчика положення дросельної заслінки і далеко не завжди вказують на несправність самого датчика, а лише визначають напрямок пошуку несправності.\nПри зафіксованої помилку ДПДЗ, контролер переходить на управління уприскуванням по аварійної програмі і розраховує поточне положення дросельної заслінки по датчику положення коленвала і датчику масової витрати повітря.\nДо типовим несправностей ланцюги і датчика положення дросельної заслінки можна віднести наступні симптоми:\n1. Нерівномірні оберти двигуна на холостому ходу.\n2. Зупинка двигуна при різкому скиданні педалі акселератора.\n3. Обмеження максимальної потужності двигуна.\n4. Ривки при русі з постійним кутом відкриття дросельної заслінки.\nКорпус дросельної заслінки16-12-2014, 18:50


Що чекає нас в «Рівердейлі»: розбираємо трейлер 4 сезону\n2019-09-12 15:51 12 Sep 15:51\nПершу серію покажуть вже 9 жовтня.\nЦе офіційно! Трохи менше, ніж через місяць, наше життя заграє новими фарбами, тому що 9 жовтня на каналі CW стартує прем'єрний епізод четвертого сезону «Ривердейла»!\nМи уважно подивилися трейлер і зробили декілька висновків щодо подій, які розгортатимуться в нових серіях епічної підліткової драми.\nМи всі пам'ятаємо, що в кінці третього сезону Джага влип в не саму приємну ситуацію. Перше, ми бачимо в трейлері — це група людей на чолі з Бетті, які вирушають на його пошуки.\nБетті в біді\nЗвичайно, це не новина, але, схоже, що в майбутньому сезоні дівчина зіткнеться з ще більшою небезпекою. У трейлері є епізод, де хтось б'є Бетті чимось схожим на рушницю. Нападника не видно, але, враховуючи, що героїня нажила собі багато ворогів у минулому сезоні, ми ставимо на перемогу Евелін.\nФБР займуться Фермою\nВ кінці третього сезону ми познайомилися з Чарльзом, справжнім зведеним братом Джагхеда і Бетті. Виявилося, що він працює на ФБР і збирається розкрити плани Ферми. У трейлері ми бачимо початок цього розслідування.\nБуде багато танцювальних номерів\nТе, що Джозі покинула Ривердейл, ще не означає, що в серіалі не буде місця музиці і танцям. Ви так само продовжує відвідувати хореографічний гурток. Як кажуть, show must go on!\nВероніка вплутається в новий скандал\nЗвичайно, як казала сама Вероніка, її сім'я — не новачок у справах скандалів. Але після того, як її батько Ві все-таки сів у в'язницю, він продовжить завдавати їй неприємності. І, швидше за все, в нових проблемах Вероніки теж винен буде він.\nБільше еротичних сцен\nЗвичайно ж Варчи і Багхед опиняться в ліжку наодинці. І ми здогадуємося, чим вони там займуться.\nІ, звичайно ж, більше футболу\nНаші улюблені герої залишаються підлітками. Тому без тинейджерских хобі — нікуди. Як же без футболу?\nШоні буде правити школою\nА це когось дивує?\nДжагхед потрапив у пастку\nУ трейлері ми бачимо, що Джага знаходиться у вузькому просторі, звідки не може вибратися. Було це викрадення? Чи зможе він врятуватися?\nМи дізнаємося в новому сезоні зовсім скоро!


Гречка з грибами по-східному – смачне і оригінальне блюдо | Кулінарні рецепти\nГречка з грибами по-східному – смачне і оригінальне блюдо\nГоловна › Своїми руками › Кулінарні рецепти › Гречка з грибами по-східному – смачне і оригінальне блюдо\nПредставляємо вам ще один рецепт з гречки. Це блюдо має трохи незвичайний смак і аромат. Але саме це і робить її особливо смачною. Таку гречку можна сміливо готувати на кожен день. Ваші близькі будуть від неї в захваті.\nгречка – 180 гр\nцибуля – 50 гр\nГречку викладаємо в каструлю, промиваємо і заливаємо водою (360 мл). Ставимо на сильний вогонь і доводимо до кипіння. Додаємо сіль і варимо до готовності.\nЦибулю чистимо і подрібнюємо. Часник очищаємо і дрібно нарізаємо. Перець чилі подрібнюємо. Печериці промиваємо та нарізаємо на скибочки.\nУ сковороді розігріваємо рослинне масло і викладаємо в неї перець, кардамон і часник. Обсмажуємо 30 секунд і додаємо туди цибулю, гриби, лимонний сік і соєвий соус. Обсмажуємо всі продукти на невеликому вогні 3 хвилини.\nУ готовий соус додаємо гречку і все перемішуємо. Прикрашаємо листям м’яти.\nПодаємо з салатом з редьки з морквою. Рецепт приготування дивіться за посиланням.\nСама смачна закуска на святковий стіл: яскраво і доступно