Як Левко малюком поборов енцефаліт, але й у 12 років залишився великим немовлям | Історії | ЛІГА.Life\nІсторія | Як Левко малюком поборов енцефаліт, але й у 12 років залишився великим немовлям\nМаріанна Маріанна Онуфрик з сином Левом. Фото – Анастасія Некипіла\n"Деколи складно пояснити, як це, – коли у 12 років ти ще вкладаєш сина спати. Він – велике немовля, хоча зростом вже вищий за мене", – каже Маріанна.\nУ Маріанни Онуфрик – 4 дітей. Її історія розпочалася 12 років тому, коли народилася третя дитина, син Лев. Спочатку все було гаразд: вагітність була легкою, пологи минули найлегше, порівняно з рештою.\nДо 10 місяців Лев добре розвивався, почав ходити й говорити. Але у хлопчика тяжко росли зуби. За кожним – температура під 39, яку неможливо збити. А коли лізли ікла, то так спухли щоки, що очей майже не було видно. Через постійну високу температуру організм був ослабленим. Тож Левко захворів на вірусний енцефаліт…\n"Ми тиждень пролежали в обласній лікарні, не знаючи, що відбувається. Лікарі не могли встановити діагноз. І, як потім нам пояснили, за цей час мозок сина помирав. Вже коли розпочалися судоми, самовільно поїхали в Охматдит, бо зрозуміли, що все дуже погано", – пригадує Маріанна.\nКоли мама з сином лежали в лікарні, ніхто не давав шансів на життя. Маріанна була на межі зриву.\nЧоловікові сказали: "Приготуйтеся. Ми нічого не можемо зробити. Він помре".\nВже потім Маріанна прочитала інструкцію від ліків, які давали Леву. Виявилося, що ліки, які кололи хлопчику 24 дні, не можна було давати дітям до 12 років. А максимальний термін прийняття – 14 днів. Втім, Левкові вдалося вижити. Утім, хвороба вразила ділянки мозку, які відповідають за зір, інтелект і розвиток. Хоча фізично Лев повністю здоровий.\n"Деякі лікарі давали надію, деякі радили віддати в інтернат"\nПісля реанімації син Маріанни був слабким і хворобливим, приймав багато ліків, переживав усі побічні ефекти, про які йшлося в інструкціях.\n"Ми з чоловіком сподівалися, що лікування виправить ситуацію. Нам казали, що мозок малодосліджений, і, можливо, уражені ділянки відновляться чи інші візьмуть на себе ці функції. Загалом було дві протилежні думки серед лікарів: деякі давали надію, а деякі радили віддати дитину в інтернат. Мовляв, не біда, у вас є й інші діти".\nЗ часом подружжя зрозуміло, що ліки не працюють і ніяк не впливають на загальний стан дитини. Тому шукали варіанти, що ще можна зробити.\n"Ситуація здавалася мені дивною. Ми ж побували у стількох лікарів, спробували стільки ліків! Мають бути якісь результати, мають знайтися хороші спеціалісти! Але нам ніхто не міг стовідсотково сказати, що з ним. Наприклад, звертаєшся до спеціаліста по зору, він каже, що нам не до нього, бо в сина уражений мозок. Звертаєшся до невролога, а він – вам до психіатра, бо в сина поведінкові порушення. Замкнене коло", – каже Маріанна.\nВона зверталася до знайомих, писала листи в інститути мозку у Великій Британії, Німеччині, США, Ізраїлі й Росії. Одні не відповіли, інші казали, що це не лікується, і вони можуть прийняти Лева тільки на реабілітацію.\n"Це обурювало. Думала: "Яка реабілітація? Він має одужати". Тільки лікарі з Санкт-Петербурга відповіли, що готові прийняти нас на лікування. Може, це була маніпуляція, чи вони знали, що на цьому етапі я не розбираюся, що таке лікування, а що – реабілітація. Це коштувало 7000$. Ми не мали таких грошей. Але випадково в нашому житті з'явився благодійник, який профінансував 5 000. Решту позичили".\nУ лікарні в Петербурзі лікарі не розуміли, як Лев вижив, як ходить, якщо був паралізований.\nВони багато досліджували й запропонували запатентовану процедуру "електростимуляція мозку". Під час процедури на дитину одягають так звану шапку, і через неї пропускають безпечний заряд струму, щоб активувати різні ділянки мозку.\nЛевові ввели у чотири рази більший заряд струму, ніж треба, бо шансів, мовляв, зовсім не було. З Маріанною не радилися.\nТільки потім вона зрозуміла, як усе було. Однак після другого сеансу мама з сином йшли сходами (Маріанна завжди вголос рахувала сходинки). І син неочікувано почав рахувати: "Один, два, три…".\n"Це була якась казка. Розумієте, дитина, яка ходила по стінах, ходила в туалет, де хотіла, пищала, билася головою об підлогу, раптом почала говорити! Далі ми знайшли в Україні таку процедуру, й син загалом пройшов сім курсів. Чому я не рекомендую це робити? Бо у багатьох дітей після цього почалася епілепсія. Нам про це, звісно, також ніхто не говорив. На щастя, в Лева немає цього наслідку", – пояснює Маріанна.\nПісля кожної процедури Леву ставало краще, запускалися можливості для розвитку, він почав цікавитися чимось, краще говорити. На якомусь етапі краще вже не ставало, тому лікування припинили. Зір так і не відновився. Хлопець інколи мружиться – наче щось бачить, але незрозуміло що, він не може пояснити.\n"Найбільше "порвало" те, що він ніколи не знатиме фізику"\nМаріанна опікується тим, аби її діти добре вчилися і мали хорошу освіту.\n"В один момент я зрозуміла, що Лев не піде до школи. І чомусь найбільше "порвало", коли зрозуміла, що він ніколи не знатиме фізику. Зараз це смішно виглядає, але чомусь на той час саме це було великим потрясінням".\nМаріанна намагалася зробити все можливе, щоб Лев навчався. Сім'я мешкала в Ірпені, а в Бучі був садок зі спецгрупою для дітей з порушеннями зору. Коли Левкові ще не було двох, стали в чергу. За рік змінилася директорка, і матері з сином сказали пройти психолого-медико-педагогічну консультацію. Там Лева обстежили і сказали, що в садок не візьмуть.\n"У висновку пише: "Консультація олігофренопедагога". Але ні куди мені йти, ні де отримати послуги, ні хто такий олігофренопедагог, не сказали. Просто відмовили".\nТоді ж знайомі Маріанни, які жили біля цього садка, зробили фіктивну довідку про те, що в дитини є порушення зору – й дитину прийняли. Маріанна пояснює, що в спецгрупи й садки з покращеними умовами для дітей, наприклад, 12 у групі, більше персоналу, який отримує надбавку, беруть дітей, які не мають там бути. Тобто створюють такі собі елітні групи.\n"Це – звична практика для України. А такі діти, як мій син, ніде не навчаються. Бо з ними важко".\nТоді Маріанні порадили будинок дитини для дітей з ураженням нервової системи у Ворзелі. При ньому створили розвиткову групу, таку, як в садку, де дітей вчили навичкам самообслуговування й доглядали за ними. Але, щоб потрапити в групу, треба мати прописку в Києві. Тому Леву не могли дати там місце.\nМаріанна писала багато листів з проханнями. І тоді Азаров дозволив службам надати Левкові направлення. Це вважалося реабілітацією, яка триває максимум пів року. Далі треба було поновлюватися. Тому чоловік Маріанни знайшов знайомого, який прописав його у квартирі в Києві. Так Левко був в садку тричі по пів року, до шести років.\nПеред Маріанною знову постало питання: що робити далі? В інтернеті вона знайшла організацію "Родина". На той час там не було послуги денного догляду, але була можливість денного перебування дітей до обіду й з батьками.\n"ГО "Родина" орендує приміщення в дитсадку, а діти з інвалідністю, які вчаться там, вже старші й бувають шумні. Наприклад, Лев поведінково складний, вже зараз йому ставлять аутизм. У нього бувають мелтдауни, коли він може "виключитися" на 15-20 хвилин і потім не пам'ятає, що відбувалося. А в цей час може кричати, бити себе й навколишніх".\nЗрештою, хлопчика прийняли. Батьки возили його туди щодня – 25 км туди й назад. Це важко.\nЛев не дуже добре поводиться в авто. За чоловіком Маріанни неодноразово їхала поліція, бо думали, що батьки мало не вбивають сина. А вони заспокоювали Лева.\n"З ним можна поговорити, він може сказати, що йому треба, є багато навичок для соціалізації. Він любить музику. Оскільки не бачить, йому подобається все, що ритмічне й звучить. Спочатку йому подобалася класична музика, потім – метал і поп. Нині – латиноамериканська музика. Він танцює під неї! Також любить вчитися, розповідати, й слухати вірші. Обожнює, щоби з ним займалися, розповідали йому щось, готували з ним їсти. Я бачу розвиток, є сенс в нього вкладатися. Це в радянській моделі було про те, що є діти "необучаемые". Тепер такого немає. Головне – працювати з дитиною", – говорить Маріанна.\nПодружжя мусило переїхати до Києва, орендувати квартиру та перевести дітей в інші школи. Коли "Родину" довели до стану розвалу, Маріанна шукала інші варіанти, щоб прилаштувати Лева, але їх не було. Або не було спеціалістів в комунальних закладах, або надто дорого у приватних (наприклад, 2000$ на місяць).\nТому в лютому 2020 року жінці довелося очолити ГО "Родина" (зараз – ГО "Родина для осіб з інвалідністю") і залучати донорів, спонсорів, благодійників, аби організувати послугу денного догляду, яка, не враховуючи харчування, коштує 15-16 000 грн для однієї дитини щомісяця.\nЗ часом розвинулася послуга денного догляду для дітей з комплексними порушеннями розвитку. Нині там працює повноцінна міждисциплінарна команда, де є спецпедагог, логопед, фізичний терапевт, відбуваються заняття.\nОрганізація орієнтована на дітей, від яких всі відмовляються. Тут багато сімей, які мають двох дітей з інвалідністю, інколи з тяжкими порушеннями розвитку. Лев до цього часу там.\n"Я хотіла, щоб у Лева була освіта. Процес прийняття, що це йому важко дається, був довгим. Пам'ятаю, як три дні плакала, бо усвідомила, що донька, яка на два роки молодша від Лева, перегнала його в розвитку. Йому – 4, а їй – 2".\nПро страхи й перешкоди\nМаріанна пройшла звичний шлях для батьків, які мають дітей з інвалідністю: він заперечення й депресії до прийняття. Пригадує, коли ходила на зустрічі з батьками дітей з інвалідністю, аби працювати з травмою, відчувала розрив у ситуації, яка сталася з нею і з ними.\n"Бо мій син народився повністю здоровий! Я постійно переглядала відео, на яких йому до 10 місяців, до хвороби. Там він маленький усміхається, дивиться в камеру, починає ходити", – розповідає Маріанна.\nМама була впевнена, що її син має відновитися. Адже це не вроджена хвороба.\n"Якось моя старша донька, якій тоді було 6 років, підійшла, коли я мила посуд, каже: "Мамо, чому ти ніколи не усміхаєшся?". Мене це вбило. Я цього не помічала. Постійно була зосереджена й націлена на подолання ситуації".\nСвій випадок прийняття Маріанна називає індивідуальним. Поки шукала методи, як допомогти Левкові, завагітніла вчетверте. Каже, спочатку не повірила. Але саме завдяки маленькій Меланії їй вдалося відволіктися від постійного стану напруження і депресії. Дівчинка почала сміятися у місяць. Була найбільш невибагливою дитиною, завжди давала собі раду. І це дозволило прийняти ситуацію з Левом і рухатись далі.\nНайбільший бар'єр у сім'ї зараз – це непідготовленість спеціалістів і неготовність працювати з "важкими" дітьми, які мають поведінкові й комплексні порушення розвитку. Йдеться і про приватні заклади.\n"Якось мені порадили хорошу спеціалістку з АВА-терапії, адже у Лева складні поведінкові порушення. Сім років тому фахівчиня брала 800 грн за годину занять. І коли розповіла їй про нашу ситуацію, вона відмовилася працювати з сином. А коли син прийшов в "Родину", двоє людей звільнилося".\nМаріанна далі шукала можливості для освіти. Нині Лев індивідуально вчиться з педагогом зі спецшколи "Надія" у Києві.\nДослідження "Рівний доступ до освітніх і розвиткових послуг в Україні в контексті поширення COVID-19" показує:\nНа 2020 рік 79,6% дітей вчаться у денних школах. У садках – близько 70%.\nНаразі не вдалося з’ясувати інформацію про понад 828 500 дітей шкільного віку – де вчаться вони? Понад 8% з них складають діти з інвалідністю (близько 68 000).\nНайбільш доступною в Україні виявилася інклюзивна освіта для дітей із затримкою психічного розвитку та з аутизмом.\nНайбільш недоступна – з сенсорними та інтелектуальними порушеннями розвитку.\nНайдоступнішою формою навчання для дітей з порушеннями опорно-рухового апарату є індивідуальна.\nНайбільший страх батьків таких дітей – відкат дитини у навичках. Більшість батьків з усіх регіонів України розповіли, що їхні діти в пандемію пережили такий відкат, почали швидко втомлюватися і стали вразливими. Через це в тому числі погіршився їхній психоемоційний стан. Тому ще під час першого локдауну Маріанна написала два проєкти, щоби "Родина" працювала онлайн, як і всі. І аби її син та інші діти не забули все, чому навчилися. У "Родині" також організували для батьків дві психотерапевтичні групи.\nІсторія (не) про вибір\nЖиття сім'ї крутиться навколо Лева. Завдяки хлопцю змінили місце проживання, школи для дітей, роботу.\n"Найбільше психологічно "накриває" від того, що я не маю вибору. Не можу працювати за спеціальністю через те, що включилася в соціальну сферу й мусила взяти відповідальність за дві організації одночасно. Хоча я кандидатка економічних наук, й дуже люблю свою спеціальність".\nУ ГО "Соціальна синергія", якою також керує Маріанна, займаються тим, щоб забезпечити гідне життя таким дітям, як її син. Марінна каже, якби мала вибір, хотіла б, аби в місті були послуги й заклади, які би розвантажили її. Розповідає, що за кордоном є спецпослуги для підтримки батьків дітей з особливими освітніми потребами. І її мрія – аби так було в Україні.\n"Наприклад, я зі своєї кишені забезпечую дитині денний догляд, купую дорогі ліки. І держава має подбати, щоб я робила це якомога довше. А значить, підтримати сім'ю".\nСергій, тато Лева, також не має вибору, хоча має вищу освіту і працював у держорганах. Йому треба доглядати за хлопцем, часом фізично стримати його, щоб він не нашкодив собі та іншим. Буває, Сергій не може працювати чи шукає собі таку роботу, щоб не треба було їхати кудись, якщо Лев захворіє. Наприклад, водієм таксі. Бо розуміння в роботодавців також бракує.\nУ сім'ях, де є діти з важкою інвалідністю, може працювати тільки один з батьків. Наприклад, навесні й восени у дітей з психічними порушеннями розвитку загострюється стан, відбувається нейрозапалення мозку, вони практично не сплять. І батьки з ними. Добре, що інші діти навчилися спати в берушах.\n"Мої діти також позбавлені вибору. Наприклад, старший син Святослав відмінно здав ЗНО, вчиться в УКУ на історії, любить цю спеціальність і свідомо її обирав. Але він виріс з Левом, і так, як він вміє поводитися й працювати з Левом, ніхто не вміє. І от він вирішив після третього курсу перекваліфікуватися. Хоче піти працювати в соціальну сферу. І мені не радісно. Бо я хвилююся, що це не його свідомий вибір. Він зробив це, бо народився в цій ситуації. А може, він був би класним істориком? Нині він волонтерить в "Родині", подав заявку й виграв конкурс, тепер їде в Естонію як соцпрацівник. Усе тому, що він має такого брата".\nМаріанна додає: "На жаль, попри всі індивідуальні надзусилля, загальна ситуація в нашій сім’ї не змінилася: за ці роки нам не вдалося отримати від держави чи громади, де ми проживаємо, жодної допомоги, яка би допомогла нам мінімізувати наслідки або подолати складні життєві обставини. Все, чого вдалося досягти, – ліки, денний догляд, реабілітація, заняття зі спеціалістами – це без участі держави, а часто наперекір цій системі "захисту дитини".\nАнастасія Некипіла, фотографиня\nдіти з інвалідністю Сім'я інклюзія\nМарафон довжиною у 8 років: як 700-грамовий Вася втримався за життя і вже ходить до школи 10.06.2021Він – звичайна, не "особлива" дитина. Як 8-річний Андрій вчить батьків жити тут і зараз 01.06.2021Дитина – не її діагноз. Як батьки допомогли Софії з ДЦП ходити в садок, школу й училище 26.05.2021


Знімальна група ТК "Інтер" потрапила під обстріл на передовій | podrobnosti.ua\nЗнімальна група ТК "Інтер" потрапила під обстріл на передовій [ Редактировать ]\n15 сентября 2021 12:05 по материалам: Подробности-ТВ автор: Смєщук Руслан\nНа Донбасі спостерігають серйозне загострення\nУ тому, що нині на Донбасі - серйозне загострення, переконався і наш військовий кореспондент Руслан Смєщук. Знімальна група потрапила під обстріл. Ексклюзивний матеріал із фронту - далі.\nНавкруги свіжі вирви - від ворожих гаубичних снарядів, а на горизонті окупована Горлівка, з боку якої сюди й гатили. Осколки від снарядів ще навіть не встигли окислитися.\nВони вздовж посадки - орієнтир чітко знають. І можуть просто ну так взяти - тух тух тух і сюди накласти. І все - тому що клацає весь час тут.\nАле наразі саме в цих окопах тихо. Проте доки працюємо тут - чуємо як по позиціях в сусідньому Нью-Йорку - гатить ворожа артилерія.\nПеріодично на горизонті ми чуємо поодинокі потужні вибухи й серії вибухів. Це вже протягом декількох годин, як повідомляють військові, супротивник обстрілює їхні позиції з-під Горлівки із гармат.\nНаразі на цьому напрямку, та і взагалі майже по всій лінії фронту, суттєве загострення.\nКожен день прилітає - нема такого дня, щоб не прилітало. ми зараз з вами спілкуємося - і може прилетіти - так що так.\nНевдовзі переконуємося в цьому особисто. При переміщенні з однієї позиції на іншу - ворожий вогонь притискає нас до землі.\nта та та - в окоп - бігом! в траншею! бігом в окоп - та та та - Оце те, що я вам казав - на рівному місті.\nЯк тільки стрілянина вщухає, військові намагаються вивезти нас з передових окопів трохи далі в тил - там, де безпечніше. Але тільки-но починаємо рух - знову активізується ворожий кулемет.\nЛежать! Давай! Трішь. На позицію! Реб у них тут четенько працює. На позицію! Плюс!\nТож доводиться хутко перебігати у більш захищену частину окопів - адже в будь-яку мить може "прилетіти" і щось по важче.\nВот вам началось веселье. Бачите яке в нас хороше перемирря?\nРуслан Смещук, кореспондент:\nКоли ми вже виходили з позиції почалися поодинокі простріли, а потім і щільні досить обстріли з кулеметів, тому нам сказали сховатися в укриття. Така ситуація небезпечна тим, що часто от такі простріли - це прикриття для ворожого снайпера.\nПроте цього разу просто перечекати, коли ворог припине обстрілювати українські позиції, нам не вдається.\nВояки б'ють по вогневих точках супротивника. При цьому діють вкрай обережно: змінюють бійниці та не затримуються на одному місці довше декількох секунд. Аби не стати здобиччю для ворожих снайперів.\nНевдовзі українським солдатам вдається вгамувати ворога - і нас евакуюють у безпечне місце. І от саме в таких умовах, а часто і набагато гірших і небезпечних, для цих мужніх чоловіків проходить кожен день їхнього фронтового життя. Сьогодні вночі ворожий снайпер застрелив ще одного захисника...\n27 октября 2021 12:01 Смертельне поранення на фронті дістав майстер-сержант Георгій Халіков\nОкрім Гранітного, ворог відкривав вогонь з артилерії 122 калібру поблизу Новозванівки та Кримського. Також цілив із протитанкового ракетного комплексу, гранатометів і великокаліберних кулеметів.\n27 октября 2021 07:03 ЗСУ вперше застосували "Байрактар" на Донбасі\nВін керованою бомбою знищив одну гармату з розрахунком противника, водночас лінії зіткнення не перетинав. "Байрактар" - це турецький ударний оперативно-тактичний безпілотний літальний апарат із великою тривалістю польоту.\n27 октября 2021 07:01 Війна на Донбасі: минулої доби українське військо зазнало втрат\nЗагалом у штабі нарахували сім порушень режиму тиші. Біля Гранітного і Кримського ворог відкривав вогонь із важких мінометів.\n26 октября 2021 12:05 Війна на Донбасі: зафіксували чотири порушення тиші за минулу добу\nДвох українських військових поранено на сході минулої доби. Один боєць підірвався на вибухівці, інший постраждав під час ворожого обстрілу.


В роботі представлено конспект уроку для 1 класу "Добре тим, хто вміє дружити" з використанням інтерактивних вправ в якому розкриваються поняття "школа", "друг", "дружба" за програмою на основі нового Державного стандарту початкової освіти НУШ\nТема. Добре тим, хто вміє дружити.\nМета: Розкрити учням поняття слів «школа», «учень», «дружба», «спілкування», сприяти формуванню добрих відносин між дітьми в класі, знаходити спільну мову з однокласниками, сприяти створенню дружнього колективу. Розвивати уяву, мислення, пам'ять, увагу, усне мовлення. Розвивати почуття людяності.\nВиховувати інтерес до навчання, товариськість. Створити святковий мікроклімат в класі для знайомства дітей.\nКомп’ютер, доступ до інтернету, магнітофон\nКлубочок, кольорові олівці або фломастери, клей, ватман.\nРоздруковані та заламіновані правила класу\nРоздрукований малюнок Барбоскіних\nЛисточки та квіточки, метелики\nНавчальний матеріал, іграшки\nМедалі, посвідчення першокласників\nІ. Діти стають у спільне коло для привітання і знайомства. Організація класу\nДіти стоять у колі, кожен з учнів називає своє ім’я так, як йому подобається, щоб його називали; говорить слова-вітання, «ввічливі слова».\n- Діти, давайте сьогоднішню зустріч розпочнемо з побажань, передаючи клубочок тому, до кого ви звертаєтесь.\n- Доброго ранку, Надійко, я бажаю тобі веселого дня!\n- Доброго ранку, Софіє, я дуже радий тебе бачити!\n- Вітаю тебе, Нікодім, я хочу щоб день у тебе був щасливим!...\n- Діти, дивіться, яка гарна павутинка в нас вийшла. Тепер ми всі пов’язані однією ниткою…\n-Давайте познайомимось ближче. Я буду задавати питання, а ви вставати, якщо відповідь стосується саме вас.\n- Хто народився влітку?\n- У кого вдома є собачка? А кішка?\n- У кого є старша сестра?\n- Хто вміє грати на барабані?\n- Тепер ми набагато більше знаємо один про одного. Любі діти! Я щиро вітаю вас із сьогоднішнім святом — Днем Знань.\n-А чому це свято так називається ? Сьогодні для вас пролунав дзвоник на перший урок в у вашому житті. Від щирого серця бажаю всім успіхів у навчанні та здійснення всіх мрій.\n— Яке ж сьогодні число? Місяць? Рік? (1 вересня 2018 року)\n- А яка сьогодні погода ?\n— Запамятайте цей день. Сьогодні ви стали школярами, учнями першого класу. Я вітаю вас у нашій школі! Деякі люди думають, що школа – це просто приміщення, у якому знаходяться діти. Але, насправді, це не так. Школа – це величезна Країна знань. Усі її мешканці носять звання «Учень». За свою працю отримують подарунки, але це не солодощі, не іграшки, а знання!\nІІ. Руховий( математичний диктант)\n- Як ви вважаєте, навіщо діти йдуть до школи?\n- Школа – це місце, де дітей навчають писати, читати, рахувати, малювати, спілкуватися, товаришувати. А давайте прямо зараз відправимося до казкової школи\nДорога до Казкової школи: 3 кроки прямо, два кроки ліворуч, 1 крок назад, 3 кроки праворуч…Вузенька стежечка. Ви маєте правою рукою торкнутися плеча сусіда попереду, пройти 3 кроки вперед і 1 праворуч…\nДорогою учні можуть знаходити різні речі (камінці, іграшки, набір крейди, кольоровий папір) і забирати ті, які знадобляться у школі, пояснюючи: «Я візьму (називає річ), бо…\nПрослуховування пісні «Перший раз»\nІІІ. Визначення емоційного стану «Мій настрій»\nПо закінченні музичного твору, учитель пропонує дітям визначити настрій, за допомогою прищіпок і висловити свою думку чому так….\n-Скажіть мені, а які ви знаєте правила? Отже правила підказують вам що робити можна, а чого робити не можна. У школі ви щодня будете зустрічати багато людей: однокласників, вчителів, прибиральниць та учнів з інших класів. Щоб усім було добре, треба виконувати особливі шкільні правила.\n- А які правила ви вже знаєте?\n-До нас сьогодні завітали гості, у яких теж були проблеми зі спілкуванням\n-Уважно подивіться про них мультфільм і скажіть мені, чому ж Гена розмовляв із кактусом.\nПерегляд мультфільму Барбоскіни «Опыт общения».\n-Так чому Гєна розмовляв з кактусом?\n-Що зрозуміли Дружок, Роза та Ліза?\nV. Гра «Складання правил»\n-Щоб ви не потрапляли в таку халепу, давайте розробимо правила поведінки у класі та школі.\nУчитель пропонує правила, а діти вирішують які їм потрібні та наклеюють на ватман.\nПравила для учнів складають разом з вчителем.\n- ти мені – я тобі;\n- говорити по одному;\n- прибирати за собою;\nVІ. Гра «Дерево дружби»\n- Наша Батьківщина квітуча, мальовнича, красива. В нашому класі теж є куточок природи. Подивіться, яке гарне дерево в нас є, але чогось не вистачає. Як ви вважаєте, чого саме?\n- Правильно, листочків та квіточок. У кожного з вас на парті лежать листочки у середині яких надруковане ваше ім’я. Розмалюйте і прикріпіть листочки на наше дерево дружби. (Додаток 1)\n-Подивіться, яке гарне дерево у нас утворилося! Воно буде нам нагадувати про сьогоднішній день.\nА тепер давайте вивчимо вірш.\nЯк ви розумієте слово «друг», «дружба»?\nОтже, дружба — це стосунки між людьми на основі взаємної довіри, взаєморозуміння, спільних інтересів, прив'язаності.\n-Скажіть, а ви любите слухати казки? А які казки про дружбу вам вже читали матусі? Книг про дружбу дуже багато. Перед вами різні герої, подивіться уважно, подумайте «Хто з ким дружить» та об’єднайте у пари.\nЩоб закріпити дружні стосунки пропоную вам разом скласти пазл і сказати мені герої якого мультфільму зображені на ньому.\nІнтерактивна гра «Додай слово»\nА тепер давайте підсумуємо все і складемо вірш про дружбу. Я буду говорити початок речення, а ви будете добирати слова в риму.\nПодивіться на куточок настрою. Чи є в нашому класі діти, в кого змінився настрій? Якщо так, то поміняйте прищіпку на відповідну квітку, та висловіть свою думку\nВчителька: У багатьох країнах метелик є символом кохання, щастя і благополуччя і вважається, що він може допомогти виконати найзаповітніші бажання. Згідно з давньою легендою - метелики передають наші бажання небесам, і якщо нашептати метелику своє бажання і потім випустити його, то воно неодмінно здійсниться. У кожного з вас на парті лежать метелики, по черзі кожен візьме свого метелика й скаже свою мрію про навчання, Україну й все те про, що мріє. Ми випустимо наших метеликів прикрасимо наш паркан і дерево. (Додаток 3)\nТепер із превеликим задоволенням я можу вручити вам медалі та посвідчення першокласників.\nТомашевська Ганна Михайлівна 29.08.2019 в 19:08\nЛеп-бук на тему "Тварини" (матеріали для наповнення)


Реферат Відносини академічної й прикладної науки. Типи соціальних психологів Проблема методу, І в першу чергу лабораторного експерименту, навряд чи знайшла б настільки голосне звучання, якби мова йшла тільки про внутрішні справи соціально-психологічної науки.\nПлан Телефон “Довіри. Пункти екстреної психологічної допомоги. Діяльність клубів для інвалідів\nМіністерство освіти І науки україни сумський державний університет соціально-гуманітарні аспекти\nДо питання про військові втрати україни у роки другої світової війни\nПроблема методу, і в першу чергу лабораторного експерименту, навряд чи знайшла б настільки голосне звучання, якби мова йшла тільки про внутрішні справи соціально-психологічної науки. У дискусіях про лабораторний експеримент чітко "чутний" підтекст, суть якого в питанні про практичну значимість академічних (тобто знову ж виконуваних переважно в лабораторіях) досліджень, про правдивість отриманих даних, про межі їх можливої генералізації, екстраполяції на соціальну дійсність, про соціальну доцільність академічної науки.\nЦі питання були поставлені самим реальним життям, в іншому випадку університетська наука могла б рухатися по колишньому шляху нескінченно довго.\nСвоєрідність сформованої в цей час ситуації в тім, що критиці за схоластичність, схематичність, відірваність від практики піддається експериментальний метод, що був затверджений в американській соціальній психології Куртом Левиним, що вважав, що саме цей строго науковий метод дозволить глибше проникнути в таємниці людського поводження й тому забезпечить більше ефективне рішення соціальних проблем.\nДля Левина, однак, експериментальний метод був аж ніяк не самоціллю, а всього лише засобом, способом, інструментом пізнання, тобто займав належному методу місце. Він уписувався в більше широку концепцію "дослідження в дії", або практичного дослідження. Переважна більшість робіт Левина по вивченню расових забобонів, поводження підлітків, типів лідерства, відносини домогосподарок до нових продуктів і т.д. ставиться саме до цього виду. Принципи такого роду досліджень лягли в основу діяльності створеного їм в 1945 р. Дослідницького центра по вивченню групової динаміки при Масачусетському технологічному інституті, з якого згодом вийшло більшість робіт з динаміки групових процесів.\nЛевин був глибоко переконаний, що соціальний психолог як громадянин не тільки повинен сприяти рішенню проблем того суспільства, у якому він живе, не тільки як учений, що володіє спеціальними знаннями, може це робити, але, що більше важливо, він не може пізнати свій об'єкт - соціальне поводження інакше, як намагаючись змінити його.\nСаме ця орієнтація на реальний мир і позиція активного втручання забезпечили роботам К. Левина неминуще значення. Важливо також відзначити, що він, чітко усвідомлюючи обмеженість повноважень соціального психолога в процесі соціального перетворення, був далекий від ілюзій про те, що соціальний психолог може по своїй волі розв'язувати соціальних проблеми, будучи сам повністю залежним від вартих над ним інститутів влади. Однак навіть при цих обмеженнях практичне дослідження представлялося йому більше перспективним, хоча б тому, що воно вирішувало неподоланну й понині проблему контингенту випробуваних, котрими зараз, як ми вже говорили, є в переважній більшості студентів.\nСоціально відповідальна позиція Левина глибоко імпонувала американським дослідникам. Однак вони досить своєрідно неї трансформували. Вихолостивши з її ціннісний, глибоко гуманістичний пафос, що зложився в кращих традиціях європейської соціально-філософської думки, вони, з одного боку, розвили прагматичну, утилітарну спрямованість підходу Левина, з інший же - канонізували експериментальний метод. У підсумку теорія й практика виявилися розірваними на дві відособлені області: мало практичну, тобто погану теорію (точніше, набір теорій) і поверхневу, еклектичну практику. У цей час розрив між цими двома аспектами науки усе більше підсилюється, незважаючи на спроби звертання до соціально релевантних проблем.\nНерівномірно йшло і їхній розвиток. На думку Мак Девіда й Херери, нерівномірний розвиток відбивається на нагромадженні екстенсивного, описового знання про організовані малі групи, про установки й процеси міжособистісної перцепції й атракції при недостатньо розвитий теорії. У той же час, незважаючи на більшу соціальну значимість, відчувається серйозна недостача знань про такі феномени, як масові соціальні рухи, неорганізовані юрби й складні політичні системи.\nПо суті після смерті Левина до кінця 60-х років, тобто протягом 20 років, "дослідження в дії" практично не проводилися, хоча зовнішні показники, у тому числі такі важливі, як розміри асигнувань, на перший погляд, говорять про зворотний. Так, наприклад, за даними А. Каплана й Нельсона, федеральні витрати на соціальну психологію в 1968-1971 р. зросли з 116 млн. дол. усього до 141 млн. дол. в області так званих фундаментальних досліджень, але з 134 до 257 млн. дол. - в області прикладних досліджень. Однак при ближчому розгляді виявляється, що ці прикладні дослідження лише вважаються в більшості випадків такими, тобто вони аж ніяк не можуть претендувати на статус "дослідження в дії". Це, зрозуміло, не означає, що соціальні психологи не знаходили свого застосування в практичній сфері.\nМова йде про іншому: про зовнішню правдивість академічних досліджень, про їхній внесок у практику. Образно говорячи, якщо провести аналогію з теоретичною фізикою, чи були зроблені в області соціальної психології за 20 років які-небудь відкриття, які настільки ж революціонізували практику, як відкриття властивостей напівпровідників, лазера й т.д.? Відповідь на це питання може бути тільки негативним.\nЯкщо врахувати, що саме з такими претензіями протягом тривалого часу виступала соціальна психологія, обіцяючи зрівнятися із природничими науками, і що в ряді випадків дійсно давалися рекомендації, що приносили відчутні результати, то стане зрозумілим тиск суспільної думки й претензії суспільства до соціальної психології наприкінці 60-х років, коли американське суспільство вступило в смугу більших випробувань.\nНе випадково тому, що в ці роки на перший план висунулася проблема соціальної доцільності. Вона обговорювалася в різних аспектах: як проблема зв'язку фундаментальних і прикладних досліджень, як проблема зв'язку теорії й практики, як проблема підготовки спеціальних кадрів, що можуть забезпечити трансляцію теоретичних знань у практичні рекомендації, і т.п.\nВелика кількість статей, книг, семінарів і конференцій, присвячених цим темам. У ході цього колективного самоаналізу було висловлено багато цікавих і глибоких думок. Більшість із них можна згрупувати навколо наступних питань: чому зложилося таке положення, що потрібно зробити для його виправлення, що може й чого не може зробити соціальний психолог у цьому плані.\nЗавдання, що ми спробуємо вирішити надалі викладі, формулюється так: з'ясувати, у якому ступені аналіз проблеми соціальної релевантності соціальної психології в США, зроблений самими американськими критиками, розкриває об'єктивні причини її виникнення й відповідно які перспективи її дозволу.\nТреба визнати, що значна кількість цих об'єктивних причин не представляє в цей час секрету для американських учених. Цілком виразно й чітко вони виявили й перелічили багато методологічних вад розвитку соціальної психології в США, у ряді випадків торкнулися досить гострі проблеми, фактично створили яскраві колективні автопортрети американських соціальних психологів-теоретиків і практиків як продукту конкретного соціокультурного контексту. Якщо підсумувати в певному порядку всі ці об'єктивні фактори, то зложиться наступна картина.\nМетодологічні вади. Більшість із них (відсутність єдиної теорії, перекручена розуміння соціального, абсолютизація лабораторного експерименту й т.п.) уже відомо з попереднього аналізу, тому обмежимося коротким перерахуванням їхніх наслідків для рішення проблеми соціальної психології.\nПрактику важко орієнтуватися в теоретичному матеріалі, оскільки в цьому плані соціальна психологія являє собою, по вираженню Синджера й Гласса, "теоретичний базар". Тому практик у своїй роботі змушений комбінувати найрізноманітніші теоретичні концепції. Коли ж сам теоретик береться показувати, на що здатна психологічна наука, доводити практичну значимість своїх теорій і досліджень, він виявляє, що "усього цього не так вуж і багато".\nОсновне джерело даних для соціального психолога, "його робоче місце-лабораторія"; знання, які він одержує, - це знання про поводження "абстрактних людей в абстрактних ситуаціях". Цілком зрозуміло, що "психологія гомогенних індивідів" мало що може повідомити про складності реального життя. Інакше кажучи, зовнішня вірність експериментальних даних не витримує критики.\nОднак у силу ряду відомих обставин метод лабораторного експерименту перетворився в самоціль. На думку Каплана, тут набув свою дію закон, названа їм "Законом інструмента". "Якщо, - говорив він, - хлопчикові дати молоток, він негайно почне бити їм по всьому, що попасеться. Так і соціальний психолог, опанувавши тим або іншому методу, наївно думає, що, застосовуючи його до будь-якої проблеми, він може її цілком ефективно вирішити способом, що полюбилися йому,".\nВипробувані в лабораторії й звичайних людях - це різні контингенти. Вони відрізняються тим, що перші, як правило, студенти, вихідці з "середнього" класу, в експерименті вони пасивні, готові виконати будь-які вказівки експериментатора, вони - жертви підходу, "вони вільні діяти, але не вільні не діяти", у той час як другі в польовому, "проблемному" дослідженні - це представники пригноблених груп (расових, економічних і т.п.), вони активні, ставляться до психологів з підозрою й ворожнечею, вільні діяти або не діяти.\nДалі, ідеал фізичного експерименту, до якого прагнуть академічно орієнтовані соціальні психологи, настільки бажаний і настільки для них недосяжний, що виявляється не тільки безпомічним, але й непотрібним у реальному житті.\nІ нарешті, загальна логіка побудови соціально-психологічного знання (нагромадження даних в експериментах і їхній перевірці в реальному житті - "стратегія відвертого емпіризму") виявилася неспроможною. "Головне, - говорить Г. Хорнштейн, - що соціальні психологи відкинули сумнівні достоїнства експериментів, які зовні схожі на події повсякденного життя".\nЧи можливо, однак, виправити перераховані й багато інших методологічних вад, чи досить цього для перетворення академічної науки в соціально-релевантну або, перефразовуючи наведену вище цитату Аргириса, "чи вільні вони ліквідувати ці вади"?\nІдеологічні проблеми. За свідченням американського психолога Дж. Міллера, термін "поведінкові науки" був прийнятий у США замість "соціальних наук" для того, щоб не дратувати конгресменів при голосуванні за асигнування на розвиток соціальних наук. "Поведінкові науки" не викликали асоціацій з похідними: "соціалізм", "соціальний критик" і т.п., термін звучав нейтрально. Цей малоцікавий на перший погляд факт проте досить показовий.\nКоли під тиском суспільної думки деякі соціальні психологи спробували розгорнути дослідження з гострих соціальних проблем, вони виявили щось, що не укладається в стереотип "вільного соціального вченого". З'ясувалося, що для досліджень доступні лише такі проблеми, як порнографія, агресивність підлітків, боротьба з наркоманією й т.п. Такої ж теми, як безробіття, відношення до війни, виявилися під забороною. Це дало підставу одному із соціальних психологів Л. Рапопорту, який намагався з'ясувати для себе, що є й що не є соціальною проблемою, викликнути: "Якщо те, що в нас зараз є - це всі, те ми у великому лиху!".\nУчені добре розуміють, що визначення проблеми для соціально релевантної науки - ключовий момент, оскільки, як говорять Нельсон і Каплан, визначення проблеми детермінує стратегію зміни суспільства. Виникає питання, хто ж визначає ці проблеми, тому що сам соціальний учений рідко бере під сумнів доцільність поставлених перед ним завдань. Не задає він і питання про те, чиїм цілям служить той або інший вибір проблем і яким повинне бути його особиста участь у ньому. Замість цього він сумирно чекає, поки йому ці проблеми виберуть ті, хто "займає високий ранг і статус". Оцінюючи вибір проблем, вони справедливо запитують: "Чому один тип бідності нас стосується, а інший немає? Чому ми постійно вивчаємо скоріше бідних, чим не бідних, щоб зрозуміти причини бідності? Чому ми вивчаємо відсутність прагнення до досягнення в членів групи як небажане поводження, але не вивчаємо надмірну погоню за прибутками в процвітаючих бізнесменів, як поводження, що відхиляється?"\nОчевидно, що питання ці для більшості соціальних психологів у США звучать риторично й відповідь їм відомий: для збереження статус-кво, щоб тримати бідних і багатих на своїх місцях.\nІдеологічна функція, соціальної психології, дивно добре виконується нею на основах методологічного індивідуалізму. Це об'єднання методологічних і ідеологічних установок була розкрита Нельсоном і Капланом. Проаналізувавши матеріали ряду досліджень із причин поводження, що відхиляється, вони прийшли до висновку, що в більшості з них провина за тяжке становище індивіда покладає на нього самого, а не на соціальне середовище, систему й т.п.\nК. Арчибальд назвала це клінічним підходом до використання даних соціальної науки. За її словами, відповідно до цього підходу "якщо черевик тисне, то щось не в порядку з ногою". Ця позиція вигідна ще й тим, що як тільки мова йде про індивіда і його психічну неповноцінність, те, природно, перший, хто покликаний допомогти усунути цю мниму першопричину бідності й злочинності як соціальних проблем, - це, зрозуміло, психологи й соціальні психологи. Вони, таким чином, стають жертвою власної методологічної позиції.\nБільше того, в очах суспільної думки вони виглядають винуватцями, які не рахуються з потребами суспільства.\nІ цей можливий поворот цілком усвідомлюється вченими. Одними з перших Каплан і Нельсон попередили про "небезпеку використання соціальної науки й соціальних учених для перекладання на них провини за колишні політичні й економічні провали. Ці провали часто являють собою кінцевий результат ряду заходів, для яких уже не існує більше ні короткострокових, ні довгострокових економічних або соціальних рішень. Але, оскільки зриви в політико-економічній системі викликають серйозні соціальні наслідки, учених призивають зайнятися цими соціальними проблемами. Їхнє підключення означає тим самим, що соціально небажане поводження саме і являє собою проблему, а аж ніяк не є неминучим побічним продуктом політичних витрат і технологічних труднощів, тим самим відволікаючи увагу від реальних причин".\nУ цих винятково проникливих словах вірно схоплена основна "зручна" ідея для реальних винуватців: зробити вчених козлами відпущення, а самим виступити в ролі борців за загальне благо. Замаскований під повагу до заслуг соціальної науки, що досить імпонувало й лестило вченим, цей маневр спочатку не викликав дорікань. Згодом, однак, він був викритий самою дійсністю. "Не так багато років тому, - говорить Р. Аткинсон, - деякі соціальні вчені заявляли, що в них є відповіді на проблеми, що коштують перед суспільством і що єдина перешкода полягала в тім, щоб умовити політиків дати гроші для втілення їхніх ідей. Кінець 60-х і початок 70-х років показали, що це не так".\nСамі вчені теж зрозуміли, що в ряді випадків їх використовують як ширму для інших цілей, що часто "у замовника немає серйозних намірів змінити, але він використовує дані дослідження соціального психолога-практика для того, щоб здатися (курсив мій. - П. Ш.) стурбованим, прогресивним, науково мислячим і т.п.". Лицемірна апеляція до соціальної відповідальності вчених з боку офіційних кіл має в США й інші завдання: заспокоїти найбіднішу частину населення тим, що от-от вчені щось придумають, але оскільки ті не в змозі принципово зробити що-небудь без зміни системи, крім паліативних рекомендацій, - дискредитувати згодом тих учених, які виступають із позицій соціальної критики. Логіка тут проста: от проблеми, от гроші, от межі повноважень - вирішуйте!\nВідмовитися від спокуси в такій ситуації важко, тим більше що дійсно є приклади ефективної участі соціальної науки в рішенні ряду проблем, досить для цього послатися на знаменитий Хоторнський експеримент. Але саме на практиці й з'ясовується ще один зв'язок ідеології й методології. Виявляється, що ефективними стають ті прикладні заходи, у яких зберігається модель лабораторного експерименту, де експериментатор виступає як маніпулятор.\nУ її основі стратегія поводження, що має метою однобічне підпорядкування індивідом собі інших людей і захист себе від собі подібних. Одним із самих могутніх способів такого підпорядкування служить контроль над інформацією, володіння правом інтерпретації значимих подій, що відбуваються.\nНа думку К. Аргириса, одним з перших, який звернув увагу на збіг аспекту експерименту й прикладних досліджень, ця стратегія поводження базується на чотирьох ціннісних принципах: досягати цілей так, як я їх бачу; максимально вигравати й мінімально програвати; викликати (в об'єкта впливу) якнайменше негативних емоцій; бути максимально раціональним і мінімально емоційним.\nОскільки в основі стратегії контролю лежить контроль над інформацією, то завданням першорядної важливості при маніпуляції об'єктом впливу стає перекручування, потрібна інтерпретація інформації, а найчастіше її приховання, попросту говорячи, неправда й обман. Цей підхід ідентичний в експерименті й у реальному житті.\nВ експерименті дослідник як би говорить випробуваному: "Я хочу створити таку обстановку, щоб, поставивши вас у неї, мені максимально вдалося змусити вас поводитися так, як я пророкував. Я, однак, повинен бути впевнений, що якщо ви надійшли так, як я пророкував, то це тому, що ви так захотіли, що це вам здалося розумним, що саме ви зробили такий вибір. Для того щоб якнайкраще домогтися цього, я повинен дуже ретельно й строго поставити весь експеримент і зберегти від вас у таємниці всі його ключові моменти доти, поки він не закінчиться. Я також не можу дозволити вам або заохочувати спроби довідатися (до закінчення або під час експерименту) що-небудь про експеримент; я не можу заохочувати спроб пручатися або змінювати експеримент. Єдине знання, що я допускаю - це знання в рамках ідеї експерименту.\nЕкспериментальні умови можна підсумувати в такий спосіб: більша чіткість і стійкість моєї позиції (тобто міцність теоретичної платформи й точність гіпотези) у сполученні із сильним однобічним контролем над вами (як випробуваним) і збереженням у таємниці цілей, завдань і плану експерименту...".\nВзявши як ілюстрації ряд досліджень, Аргирис доводить, що вони дають потрібний ефект у реальній дійсності тільки в тому випадку, якщо маніпулятору вдається дотримати перерахованих умов і в першу чергу зберегти в таємниці щирі цілі й задум всієї операції.\nОднак тут і виникає одна із самих складних проблем, якщо не для самого маніпулятора, то для соціального психолога, що виступає в ролі соціального інженера, технолога, що пропонує свої знання для рішення проблем, які не він формулює й не він ставить. Якщо навіть у дискусіях про етику експерименту ця проблема обговорювалася винятково гостро й болісно, те, цілком природно, її масштаби виросли в дискусіях про роль соціального психолога в процесі перетворення дійсності. У цих дискусіях поступово кристалізувалася самосвідомість соціальних психологів, складався своєрідний автопортрет.\nСтереотипи соціального психолога\nСоціальні психологи в цей час переживають кризу професійної самосвідомості. стереотип, що домінував раніше, академічного вченого, для якого, як пише М. Дойч, "головним було інтелектуальне досягнення і його висока оцінка колегами, що виражався в присвоєнні ступенів, академічних звань, посад, усе більше йде в минуле в результаті зміни загального соціокультурного контексту, нових вимог до професії соціального психолога".\nM. Дойчу належить один з найбільш узагальнених образів американського академічного соціального психолога 70-х років.\nВін, як правило, виходець із середнього класу. По переконаннях ліберал, розташовується десь у лівій частині політичного спектра. Неохоче йде на співробітництво із владою й інститутами, якщо вони проводять політику, з якої він не згодний. Однак тільки в них він може одержати гроші на прикладні дослідження. Його матеріальне становище залежить від замовників. Він почуває антипатію до даної соціальної системи в цілому, мало зацікавлений у підвищеній ефективності підприємств, що роблять напалмові бомби або яку-небудь іншу руйнівну зброю. У той же час він мало що може зробити для зміни системи. Смутно усвідомлює необхідність створення теорії соціальної зміни. Крім того, він, як правило, не має необхідної професійної підготовки для того, щоб брати участь у розробці конкретних варіантів рішення соціальних проблем.\nСтереотип соціального психолога, описаний M. Дойчем, відповідає найбільш численному типу - молодого, ліберального, критично настроєного, соціального психолога, що лише недавно одержав утворення й ще не "остиглого" від участі в студентських демонстраціях.\nУ міру придбання реального соціального досвіду міняється і його відношення до самого себе й дійсності. На наш погляд, до соціальних психологів цілком застосовна класифікація Г. Хорнштейна, що він запропонував у результаті дослідження відносини соціальних учених до участі в соціальній зміні. Він ділить їх на чотири типи.\n1. Тип, що використовує зовнішній тиск. Він прагне змінити соціальні системи (організації, інститути й т.п.) шляхом тиску ззовні, використовуючи масові демонстрації, насильство й непокору владі. Політично визначає себе як "лівий".\n2. Тип, що використовує модифікацію поводження. Впливає на організації зсередини шляхом зміни індивідів, застосовуючи різні методики: Т-Групи, модифікації поводження й т.п. Політично відносить себе до "лібералів".\n3. Тип, що використовує розвиток організації. Прагне поліпшити функціонування системи, оптимізуючи процес ухвалення рішення шляхом зміни різного роду норм і правил, що регламентують поводження людей в організації.\n4. Тип експерта. Працює на рівні керівників державних установ і корпорацій. Основне завдання - підвищення ефективності системи в результаті застосування різних методів аналізу. Політично відносить себе до "помірних".\nДосить показово (і не дивно), що в міру зростання доходу й інтеграції в "істеблішмент" падає рівень соціального критицизму. Якщо в першій групі вищий показник по цій шкалі - 52%, то в другий і третьої - близько 25%, а в четвертої - усього 4%. Таким же виявився й відсоток виступаючих за радикальні зміни.\nНеважко догадатися, що перший тип виявляється самим масовим, оскільки в Американській асоціації психологів її члени молодші 30 років становлять близько 65 %, але настільки ж природно, що найбільшим впливом, авторитетом і благами користується четвертий тип.\nЗ огляду на, що методи першого типу - це скоріше загальногромадянські, а не спеціалізовані методи, а також визначеність позиції четвертого типу, не можна не помітити, що основний тягар рішення дилеми "теоретична або прикладна наука" лягає на середні дві групи.\nСаме цим групам доводиться вирішувати проблеми, пов'язані з якісним розходженням діяльності "теоретика" і "практика". Узагальнюючи результати дискусії із проблем прикладної соціальної психології, що пройшла в 1973 р., М. Дойч виділив наступні параметри цього розходження.\nТеоретик прагне аналізувати свій об'єкт, розкладаючи його на змінні, прагнучи їх ізолювати для точного встановлення причинно-наслідкового зв'язку. Практик (соціальний технолог), навпроти, комбінує різні змінні. По вираженню С. Московичи, практик робить комбінацію ("колаж") з теорій замість того, щоб покладатися на яку-небудь одну з них. Також він ставиться й до методів.\nДалі, існує розходження в галузі впевненості у власній правоті.\nТеоретик, як правило, більше скептично й самокритично ставиться до своїх досягнень, добре усвідомлюючи їхню неповноту й відносність істини, що втримується в них. Він розуміє, що повинен (по вираженню Г. Теджфела) пишатися своєю скромністю. Соціальний психолог, хоча б для досягнення психотерапевтичного ефекту у відносинах із клієнтом, зобов'язаний демонструвати повну впевненість у своїх проектах і їхній ефективності. Він задовольняється тим, що вони "працюють".\nТеоретик тяжіє до відкриття цікавих і неочевидних фактів, високо цінує теорію, здатну пророчити раніше. Практична цінність теоретичного відкриття може спочатку бути неочевидної. Але для практика саме ця сторона здобуває першорядне значення, так само як і вартість практичного впровадження відкриття.\nУ той час як для теоретика вміння підтримувати гарні відносини з людьми відходить на другий план, хоча й не втрачає значення, для практика здатність установити контакт (сподобатися, зробити гарне враження) з людьми, що найчастіше сильно відрізняються від нього по своїй підготовці, рівню утворення, поглядам і т.п., висувається на перше місце. Він повинен уміти переконувати, "продавати свій товар". На відміну від теоретика практик повинен уміти розбиратися в самому собі, своїх мотивах, почуттях, оскільки часто вони можуть (так само як і в психотерапевта, психолога-клініциста) бути індикатором тієї або іншої проблеми в тій мережі соціальних зв'язків, у яку він включається при рішенні своїх завдань. Досить істотно різняться соціальні ролі теоретика й практика. Якщо для теоретика головне - це знання про соціальні інститути, то для практика - підвищення їхньої ефективності. Ці ролі, зрозуміло, не існують у чистій формі, але розходження між ними проявляється чітко. Практику ціль задається ззовні. За її реалізацію він одержує винагороду, звичайно більше високе, ніж теоретик за свою роботу. Критерієм істинності для нього служить ефективність, причому віддалені, нехай навіть необоротні ефекти його не цікавлять.\nВиконуючи різні соціальні ролі, теоретик і практик часто вступають у конфлікт. Практик називає теоретика непрактичним, теоретик практика дурнем. До цього пункту М. Дойча варто додати, що теоретики дивляться на практика або як на паразита, що використовує плоди чужої роботи, чужих досліджень, або ще більш презирливо, "як на повію, що продає себе тому, хто дорожче заплатить". Скептично теоретики ставляться й до популяризації своїх знань, у той час як практики зацікавлені в пропаганді своїх досягнень.\nНарешті, істотно різне місце в діяльності теоретика й практика займають етичні проблеми. Вони виникають і в лабораторному експерименті, хоча в них є можливість після дослідження зняти деякі негативні наслідки, вони неминучі й у практичній діяльності, де часто від приховання щирих цілей проведеного заходу залежить його ефективність. Перед практиком гостро встають такі питання, як брати участь чи в примусі, чи застосовувати насильство, брехати або говорити правду, кому на шкоду й кому на користь іде його діяльність і т.п. Не менше значення (а на сучасному етапі, можливо, навіть більше) здобувають для соціального психолога проблеми, нерозривно зв'язані майже з кожним з перерахованих М. Дойчем пунктів, оскільки вони стосуються того, як сам учений визначає свою позицію у континуумі "теорія-практика". Це залежить уже від його системи цінностей, мотивації й багатьох інших факторів, що впливають на прийняття принципових життєвих рішень.\n2. Брушлинський О.В., Тихомиров O.K. Психологія мислення // Тенденції розвитку психологічної науки. - К., 1989.\n3. Василюк Ф.Є. Психологія переживання. - К., 1999.\n5. Лебедева Н.М. Введение в этническую и кросс-культурную психологию. - М, 1998.\nСкачати 163.41 Kb.\nДата конвертації 10.01.2013\nРозмір 163.41 Kb.


Продовольчі ринки - збитки фермерів - ціна на продукти 2020 - 24 Канал\nРинки запрацювали, але збитки фермерів ростуть: як це вплине на ціну продуктів\n11 травня 2020, 22:33 Читать новость на русском\nПри вході на ринок мають перевіряти температуру / Буг\nКабмін України пом'якшив карантинні обмеження і дозволив відкривати продовольчі ринки. Але українські фермери продовжують нарощувати збитки через обмеження збуту продукції.\nПро це повідомила директор з розвитку Української плодоовочевої асоціації (УПОА) Катерина Звєрєва в коментарі "Інтерфакс-Україна".\nЯк це було: Кабмін дозволив відкрити ринки\nВітчизняні виробники мають проблеми з реалізацією плодоовочевої продукції, як торішньої, так і ранньої цього року. З огляду на те, що карантин в Україні продовжений до 22 травня, збитки фермерів можуть сягнути таких масштабів, що в наступному році частина виробників просто не почне новий сезон через брак коштів, – каже експерт.\nДе і як працюють ринки?\nНа сьогоднішній день, за словами Звєрєвої, ринки працюють лише в деяких областях і з жорсткими санітарними нормами.\n"Наприклад, на ринках у Києві, Одесі, Чернігові, Хмельницькому, Львові перевіряють температуру тіла відвідувачів на вході і контролюють кількість покупців у торгових павільйонах. Кожен ринок має бути оснащений антисептиками, а відстань між продавцями становити не менше 3-х метрів. За таких умов працювати можуть далеко не всі ринки. До того ж залишається відкритим питання з громадським, обласним і міським транспортом. Значна частина обслуговуючого персоналу, продавці і покупці фізічно не здатні потрапити на ринок", – пояснила Звєрєва.\nВ інших обласних центрах – в Сумах, Харкові, Полтаві, Тернополі, Луцьку, Черкасах і Херсоні – продовольчі ринки взагалі ще не працюють. І навряд чи їх робота буде відновлена до пом'якшення карантину 11 травня.\nВ Сумах планує відновити роботу тільки Центральний міський ринок. Зараз же навколо нього фермери влаштовують стихійний продаж... Схожа ситуація в Харкові та Черкасах, проте, за словами місцевих операторів, у більшості випадків представники правоохоронних органів закривають очі на стихійну торгівлю, – зазначила експерт.\nНа думку Звєрєвої, далеко не всі виробники в таких умовах здатні реалізувати хоча б частину своєї продукції, тому про повноцінне відновлення роботи ринків можна буде говорити тільки після повного зняття карантинних заходів. "Тим часом, більшість вітчизняних виробників продовжить нарощувати збитки", – додала вона.\nПродавців і покупців має відділяти екран / Фото Буг\nЯк змінилися ціни на продукти?\nЯк повідомила представниця УПОА, через таку ситуацію продажі замороженої та свіжої плодоовочевої продукції вже знизилися в середньому на 60-70% у порівнянні з показниками 2019 року.\nЗниження ціни на ранні овочі і ягоди також істотно позначилося на доходах фермерів. Станом на кінець квітня свіжа плодоовочева продукція подешевшала в середньому на 30-40% порівняно з показниками минулого сезону. Так, наприклад, ще кілька тижнів тому тепличний огірок відвантажували по 12-15 гривень за кілограм, що приблизно дорівнює рівню собівартості, а виробники суниці садової реалізовували ягоду по 50-80 гривень за кілограм – тобто на 40% дешевше, ніж минулого року, – зазначила Звєрєва.\nЕксперт помітила також, що зниження середньої температури повітря на території України спровокувало зростання цін на овочі та ягоди через істотне скорочення збору продукції у теплицях. "Подальше потепління сприятиме зростанню пропозицій тепличної плодоовочевої продукції, що в свою чергу, відіб'ється на ціні. Тому збитки фермерів у цьому сезоні навряд чи закінчилися, і це не кажучи про тих виробників, які просто викидали свою продукцію на смітник", – сказала вона.\nВимоги МОЗ щодо відновлення роботи ринків\nНа ринок допускатимуть працівників, продавців і відвідувачів лише, якщо ті будуть у масці або респіраторі, і їм безконтактно виміряють температуру.\nГоловний санітарний лікар України Віктор Ляшко уточнив:\nЯкщо ринок порушив вимоги МОЗ, то зможе відкритися не раніше ніж через 7 днів. Але це станеться за умови, що керівництво ринку усуне всі порушення. Контролюватиме за процесом Київ, натомість місцеві органи самоврядування не залучатимуться. Щодня інспектування здійснюватимуть представники Держслужби з питань безпеки харчових продуктів і щодня видаватимуть дозволи або заборону на відкриття ринку.\nЗверніть увагу! Послаблення карантину: яка ситуація на ринках міст України – відео


Чим дивували китайці, що знають про Україну та яка насправді освіта й зарплата в Китаї: доцент тернопільського педагогічного університету про найцікавіше | Освітній портал "Академія"\nГоловна » Чим дивували китайці, що знають про Україну та яка насправді освіта й зарплата в Китаї: доцент тернопільського педагогічного університету про найцікавіше\nОпубліковано Редактор пн, 08/06/2018 - 11:29\nНа Міжнародному семінарі для ректорів університетів-2018, який проходив з 4 до 24 липня 2018 року у м.Шеньян провінції Ляонін КНР за сприяння Міністерства комерції КНР, Україну представляли лише три заклади вищої освіти, один з яких – ТНПУ ім.В.Гнатюка.\nНа важливу освітню подію університет делегував начальника відділу у справах молоді, доцента Брославського Володимира Любомировича.\nВарто відзначити, що цьогоріч у червні на Міжнародному культурно-освітньому форумі «Шовковий шлях 2018: Україна-Китай» ТНПУ ім.В.Гнатюка вже підписав Меморандуми про співпрацю з 11 китайськими університетами.\nЧим дивували китайці, що знають про Україну та яка насправді освіта й зарплата освітян Китаю: погляд зсередини.\nДля чого уряду КНР подібні освітні заходи? Мета форуму?\nБрославський В.: Впродовж останніх років в українському суспільстві сформувався комплекс стереотипів про Китай: найбільший виробник товарів у світі; китайські товари не дорогі та низької якості; низька якість китайських товарів зумовлена низькою кваліфікацією та низькою заробітною платою. Цей список можна продовжувати.\nУряд КНР взяв курс на зміну стереотипів про Китай та формування позитивного іміджу країни. Тому вже декілька років на замовлення Міністерства комерції КНР проводяться заходи, які дають можливість представникам різних країн побачити сучасний Китай.\nХто ще з українських ВНЗ увійшов в українську делегацію?\nБрославський В.: У нашій делегації були представлені 3 університети: з Тернополя, Ніжина та Києва.\nВища освіта Китаю. Чим запам’яталися та дивували заклади вищої освіти?\nБрославський В.: Організатором нашого семінару виступив Шеньянський педагогічний університет, розташований у провінції Ляонін (Манджурія).\nПопри значну кількість студентів (24 тис.), потужну наукову та матеріально-технічну базу університет належить до університетів ІІ категорії і має провінційне фінансування.\nТакож ми відвідали філіал Далянського політехнічного університету в місті Паньцзинь, Північно-східний університет (належить до університетів І категорії), Східно-китайський педагогічний університет.\nУсі університети вражали своєю матеріально-технічною базою, адже для них є нормальним закупити обладнання для лабораторій за 5 чи 10 млн доларів чи продати старий кампус і за 8 місяців на «рисовому полі» збудувати новий кампус та почати навчання.\nШколи Китаю. Особливості середньої освіти.\nБрославський В.: В місті Дава нам показали експериментальну школу на 3 тис. учнів. Попри її потужне матеріально-технічне забезпечення, ми були вражені й кількістю учнів у класі. Адже для китайської школи нормальним є урок, коли вчитель займається з класом 50 учнів. Звичайно, у приватних школах кількість учнів менша.\nСлід відзначити, що навчання у старшій школі (10–12 класи) та у вищих навчальних закладах Китаю не є обов’язковим. Більше того, воно є платним. Попри такі умови більшість китайських учнів продовжують навчання у старших класах та університетах. Сучасне китайське суспільство дає хороші можливості для самореалізації та досягнення високого соціального статусу. Але для цього необхідна якісна освіта. Китайська молодь, яка не бажає працювати на низькооплачуваній роботі, посилено вчиться. Учні, як правило, займаються по 10-12 год.\nСтудентські гуртожитки, або Де живуть студенти китайських вишів?\nБрославський В.: Усі студенти зобов’язані проживати на території кампусу. Це, а також потужний розвиток вищої освіти Китаю, змушує університети відкривати філіали в інших містах або будувати нове студмістечко. Першим в Китаї продав свою нерухомість і побудував новий кампус за межами міста саме Шеньянський педагогічний університет. До речі чисельність жителів міста Шеньян понад 8 млн. осіб.\nФінансування навчальних закладів Китаю.\nБрославський В.: Фінансування навчальних закладів Китаю залежить від їхнього підпорядкування. Найкраще фінансуються університети І категорії, які підпорядковуються безпосередньо уряду Китаю. Університети ІІ категорії фінансуються за рахунок бюджету провінції. Університети ІІІ категорії утримуються за кошти місцевої громади.\nЗарплати китайських освітян.\nБрославський В.: Зарплата викладачів залежить від місця їх праці та може сягати декількох тисяч доларів США. Найвища в університетах І категорії. Як казали самі китайські викладачі, для них зараз дуже хороші часи. Китайський уряд взяв курс на максимальний розвиток вищої освіти й стимулює переїзд на викладання в китайських ВНЗ світил науки. Так, якщо в китайському університеті впродовж 3 років погоджується викладати академік наук, він має право на 100 тис. доларів допомоги для влаштування в Китаї та ще зарплату по 100 тис. доларів на рік.\nЯкі екскурсії, окрім освітніх закладів, влаштовував Китай своїм гостям?\nБрославський В.: Щоб у нас склалося комплексне враження про Китай, нам влаштували автобусний тур провінцією Ляонін. За нашими підрахунками, ми проїхали різними китайськими дорогами (автобам, польові дороги між рисовими полями) понад 700 кілометрів.\nЗ 13 до 18 липня організатори семінару влаштували нам ознайомчий тур містами: Шанхай, Сучжоу та Ханчжоу.\nПрограма семінару була побудова таким чином, щоб ми мали можливість оглянути Шеньянський педагогічний університет, поспілкуватися з керівництвом інститутів, прослухати курс лекцій про освітні традиції Китаю та нові тенденції розвитку китайської освіти, познайомитися з китайською культурою.\nЧи вдалось налагодити співпрацю з китайськими університетами?\nБрославський В.: Так, звісно. Університети Китаю зацікавлені у співпраці з Україною. Вони готові приймати наших студентів, реалізовувати програми обміну студентами, їм цікаві спільні наукові дослідження. Тому зараз активно обговорюємо можливості співпраці ТНПУ з провідними педагогічними вишами Китаю, готуємо відповідні документи.\nКитайські «делікатеси» припали до смаку? Ваші враження від поїздки.\nБрославський В.: Ця поїздка зруйнувала наші стереотипи про Китай: від освітніх до гастрономічних. Адже у нас вважають, що китайці їдять всяких смажених комах та іншу екзотичну їжу. Зараз смажені комахи та інші "делікатеси" – це страви для туристів.\nСпілкувалася Надія Раківська


Послідовно – комбіновані та паралельно – комбіновані виборчі системи - Bookster\nПослідовно – комбіновані та паралельно – комбіновані виборчі системи\nПоняття «виборча система» у вузькому значенні охоплює лише частину змісту поняття «виборчої системи» у широкому значенні і означає певний спосіб підбиття підсумків голосування та їх оцінки.\nВиборчі системи в країнах Європи складалися різного часу, видозмінювались, відображаючи особливості історичного розвитку кожної з них. І все ж існують певні загальні характеристики цього складного і суперечливого організму виборних владних структур. Однією з таких характеристик є основоположні демократичні принципи виборчого права, на яких будуються виборчі системи.\nПоняття «змішана виборча система» можна тлумачити у широкому і вузькому значенні. У першому значенні вона передбачає паралельне використання при формуванні представницького органу або його палати різних виборчих систем. У другому – передбачає схрещування елементів як пропорційної, так і мажоритарної систем. Знову ж-таки, існують два різновиди цієї системи. Перший грунтується на переважному використанні пропорційної системи.\nЇї застосовують, наприклад, для формування складу парламенту Греції і називають посиленою пропорційною системою або пропорційною системою з премією для більшості. Тут відповідно до закону від 27 квітня 1989 року 228 депутатів обираються в територіальних округах, а 12 – у загальнонаціональному окрузі.\nДругий різновид змішаної виборчої системи відзначається переважним використанням мажоритарної системи. Така система запроваджена, зокрема в Італії законом від 4 серпня 1993 року, в якому передбачено, що вибори до обох палат парламенту відбуваються із застосуванням правил і мажоритарної, і пропорційної систем.\nВиборчі система має бути бездоганною з юридичної точки зору, стабільною і відповідати інтересам усього суспільства. Однак, як свідчить практика прийняття виборчого законодавства у деяких країнах, політичні партії, які мають більшість мандатів у представницькому органі, намагаються зберегти або створити таку виборчу систему, яка надавала б їм найбільші переваги.\nДля них найкращою є та система, яка гарантує їм максимум місць. Тому для того, щоб уникнути безпідставних або суб’єктивних змін до чинної в країні виборчої системи, бажано основні положення про неї закріпити в Конституції або, принаймні, у виборчому кодексі держави, як це зроблено в Білорусі.\nВиборча система може вдосконалюватися лише за певними високими критеріями. Професор Страсбурзького університету Ж.-П. Жакке вважає, що такими критеріями є категорії «справедливість» і «ефективність», які виходять за рамки правових наук. Свою позицію він обстоює так.\nПропорційна система дає змогу, на його думку, найточніше репрезентувати громадську думку. Тому можна говорити, що вона справедливіша порівняно з іншими ситемами. Однак її застосування пов’язане з труднощами у формуванні уряду, яке відбувається в пошуках постійних компромісів і внутрішніх дискусіях. У цьому полягає недостатня ефективність цієї системи.\nBookster2020-01-31T14:35:22+02:00Політологія, Сучасні виборчі системи|


Ципрас: Афіни проведуть референдум щодо програми заощадження | Український Простір Прикарпаття\nДодано 27.06.2015, 10:34 в розділі Економіка, Світ, Суспільство 1 485\nГреки голосуватимуть щодо доцільності вимог міжнародних кредиторів з обмеження видаткової частини бюджету.\nЗа його словами, саме “народ має визначити без жодного шантажу”, чи варто вдаватися до політики заощаджень, чи ні. Як відомо, у суботу в Брюсселі пройдуть переговори міністрів фінансів країн-членів Єврозони щодо вирішення грецької боргової кризи.\nЦипрас пообіцяв змиритися з будь-яким результатом референдуму. За його запевненнями, уряд “одноголосно” ухвалив проведення голосування.\nЯк відомо, Афінам вкрай потрібні до кінця поточного місяця кредитні кошти, аби уникнути банкрутства та, можливо, навіть виходу з єврозони. На саміті ЄС в Брюсселі Афінам дали час до суботи для узгодження питань навколо кредитних програм та політики економії з представниками Міжнародного валютного фонду (МВФ), Європейського центробанку (ЄЦБ) та Єврокомісії. Такий тиск з боку міжнародних інституцій Ципрас назав “ультиматумом” і в черговий раз відхилив його, йдеться у повідомленні інформагенції AFP.\nМіж тим, за даними представників уряду ФРН, банкрутство Греції матиме безпосередні наслідки на німецький федеральний бюджет не раніше 2020 року, тож воно не становить істотної загрози для бюджетних планів нинішнього федерального уряду.\nПро це у п’ятницю, 26 червня, заявили джерела в уряді Німеччини, слова яких наводить агенція dpa. За їхніми словами, списання грецького боргу та кредитних гарантій, які надавав федеральний уряд Німеччини для Афін, будуть лише “незначно” відчутні у поточних виплатах, зазначає агенція.\nТеги: Афіни, заощадження, референдум\nІнформаційний портал "Український Простір Прикарпаття" © 2017 Загальний рейтинг 8 з 10. Всього 12671 переглядів


Клуб агроефективності: як виростити правильне яблуко - AgroPortal.ua\nБуковина по праву вважається краєм яблуневих садів: наприклад, у Хотинському районі Чернівецької області цей фрукт вирощують усі, в кого є земля. Тож на узбіччях місцевих доріг тягнуться безліч лотків із різноманітними, різнокольоровими яблуками.\n4 відра яблук за 100 тис. доларів\nМихайло Телешецький в яблучному бізнесі вже давно: спочатку займався продажем яблук за кордон, а 7 років тому заклав свій перший сад. І сьогодні має 11 га в селі Недобоївці, де вирощує 7 сортів яблук.\n«Зараз маю інтенсивний молодий сад, який саме вступає в активне плодоношення. З 7-річного саду торік з 1 га зібрали 70 т яблук; дещо менша врожайність була на ділянці, якій 5 років. Із власного досвіду можу сказати, що сад — довготривала інвестиція, і необхідно 5-6 років, щоб лише повернути вкладені кошти. Зараз це звучить дивно, але, вклавши в 5 га саду 100 тис. доларів, у перший рік плодоношення зібрав лише 4 відра яблук. Вже потім, з роками, йде вал, кількість, і якщо є гарна ціна, то сад окуповується. Але при закупівельній ціні в 3 грн/кг при курсі долара 27 грн процес повернення інвестицій значно сповільнився», — розповідає Михайло Телешецький.\nХочеш якість — не заощаджуй на обробітку\nОкрім фінансових питань, садівники мають дбати і про конкурентоспроможність вирощеної продукції на зовнішніх ринках. Для цього місцеві аграрії намагаються використовувати сучасні технології захисту, підживлення та зберігання.\nВсю зиму в саду Михайла проходить обрізка дерев, яку роблять вручну. Весною по міжряддю проходить спеціальна машина і перебиває зрізані гілки; за літо вони перегнивають і виконують функцію, по суті, органічних добрив.\n«Завдяки особливим кліматичним умовам на Буковині — найсмачніші яблука. Бо ту соковитість плодам дає сама земля. В інших країнах фермери витрачають дуже багато коштів на добрива, тому що в них бідний ґрунт. А в нас для отримання гарних врожаїв, за великим рахунком, нічого не потрібно додавати — лише робити доступними вже наявні елементи і вчасно застосовувати системи захисту та підживлення», — зазначає Михайло Телешецький.\nПан Михайло має агрономічну освіту, але, як сам вважає, всі знання отримав із практики. В перші роки було важко; допоки не було розуміння, вчився на власних помилках. Але тепер він усім радить не заощаджувати на обробітку та підживленні саду.\n«Здається, що це великі гроші, адже одне обприскування для мого саду обходиться в 15-20 тис. грн. Але якщо його не провести вчасно, то потім втрачаєш на якості й ціні. А це значно більші витрати», — запевняє Михайло Телешецький.\nБільше обробок — кращий результат\nЗагалом, за підрахунками Михайла, система захисту і підживлення 1 га саду обходиться приблизно в 1,0-1,5 тис. доларів. За сезон відбувається, як кажуть поляки, до 40 «забігів» — тобто сад обробляється різними препаратами і підживлюється. На середину квітня, коли ще тільки починався період бутонізації, він провів три обприскування.\nВже третій рік поспіль для захисту саду Михайло Телешецький використовує препарати UKRAVIT. Має дослідну ділянку площею 1 га, яка обробляється винятково препаратами цього виробника. Як розповідає сам Михайло, торік на базі садівничого господарства в серпні проходив семінар, де садівники з усієї України, оглянувши сад, не побачили різниці між тими ділянками, які оброблялися препаратами UKRAVIT, та засобами захисту від іноземних компаній.\n«Препарати з необхідними для захисту саду діючими речовинами (ДР) має велика кількість компаній, але UKRAVIT пропонує оптимальне співвідношення «ціна — якість». Ці продукти ефективно діють, і при цьому вони значно дешевші за іноземні, що дуже важливо для фермера, — пояснює Михайло Телешецький. — Особисто мені в UKRAVIT дуже подобаються «мікси», наприклад, препарат Джек Пот, який поєднує дві діючі речовини (пенконазол, 100 г/л + дифеноконазол, 200 г/л) і використовується садівниками у боротьбі проти борошнистої роси та парші. Якщо в інших компаній є окремо дві ДР, то тут пропонується вже готове рішення, яке в результаті виходить вдвічі дешевше».\nЗа словами регіонального представника компанії UKRAVIT Василя Миронця, плодові насадження обприскують препаратом Джек Пот у період вегетації, а додаткові обробки проводяться для запобігання поширення хвороб чи при появі перших ознак хвороби з інтервалом між ними 10-14 діб, залежно від розвитку хвороби та погодних умов. За сезон зазвичай проводять 2-4 обприскування в основний період розвитку борошнистої роси, який починається під час цвітіння культури та продовжується до стадії дозрівання плодів. Для плодових насаджень норма витрат робочого розчину становить 500-1000 л/га.\nКультура Норма витрат препарату, л/га Спектр дії Спосіб, час обробки Термін очікування, дні Максимальна кратність обробок\nЯблуня 0,3-0,4 Борошниста роса, парша Обприскування в період вегетації культури (профілактично та за перших ознак прояву хвороб) 20 3\nПерсик 0,4-0,5 Борошниста роса, парша, кучерявість листя, гниль плодів 30 2\nВиноград 0,25-0,4 Оїдіум, чорна плямистість 20 4\n«Серед вагомих переваг препарату можу відмітити тривалу системну дію: він зменшує кратність обробок за сезон, швидко поглинається вегетативною частиною, знижує ризик змиву дощем, є надзвичайно ефективним за підвищених температур повітря, відмінно переноситься рослиною і не має загрози виникнення резистентності», — уточнює Василь Миронець.\nВажливо, додає він, виконати обробки вчасно. Крім того, варто пам’ятати, що цей процес залежить ще й від погодних умов — щоб не дощило та не було сильного вітру.\n«Потрібно «зловити момент», щоб встигнути покрити листок і захистити його. Якщо через день-два після обробки саду пішов дощ, то завдяки приладам вимірювання інтенсивності дощу приймається рішення, чи потрібно повторювати обробку. Якщо обробка здійснена з прилипачем, то до 10 мм опадів він витримає, якщо ж більше 20 мм — обробку варто повторити», — розповідає Василь Миронець.\nЗа словами Михайла Телешецького, трапляється, що через інтенсивні дощі за сезон доводиться повторювати обробку 2-3 рази. Він рекомендує після затяжних дощів, тобто, які тривають понад 12 годин, використовувати системний препарат разом із контактним.\nНа захисті саду — 20 препаратів\nЗнайомство Михайла Телешецького з компанією UKRAVIT почалося з інсектициду АЦ Люкс (ацетаміприд, 200 г/кг) проти шкідників, плодожерки в першу чергу. В сезон він обробляє сад цим препаратом двічі.\n«Препарат вноситься обприскувачем за появи шкідників, при перевищенні ЕПШ. Важливо забезпечити рівномірне покриття надземних частин рослин робочим розчином і достатнє змочування всієї поверхні листя. Захисні заходи рекомендовано проводити при температурі не вище +25°С. АЦ Люкс можна застосовувати в період цвітіння культур. Для препарату характерна низька норма використання: для плодових насаджень вона становить 0,3-0,5 кг/га», — уточнює Василь Миронець.\nЗа словами Михайла Телешецького, система захисту для саду складається щороку, починаючи із фази розвитку закритого бутона і закінчуючи яблуком перед збиранням. На кожну фазу є свої препарати, які мають повторні внесення. Всього налічується до 20 препаратів.\nДо початку цвітіння використовуються Гарт, Люкс Максі, Топ Ефект, АЦ Люкс, Фас, Делавіт, Страж. На початку цвітіння сад обробляється Делавітом, під час масового цвітіння — знову повторна обробка Делавітом і АЦ Люкс. По закінченню цвітіння проводиться обробка Стражем і Антиколорад Макс, по зав’язі — Джек Пот, а на подальших стадіях розвитку додається ще Унікаль, чергуючись із вже названими препаратами.\nОкрім ЗЗР, Михайло підживлює сад мікродобривами Авангард, теж виробництва UKRAVIT.\n«Здебільшого працюємо з Авангард Са, адже кальцій потрібен, щоб плід мав твердість і потрібну лежкість; крім того, він позбавляє яблуко підшкірної плямистості. Починаємо його застосовувати зі стадії, коли яблуко розміром із грецький горіх й аж до самого збирання врожаю. А це приблизно до 10 обробок. Багато разів за сезон застосовуємо Авангард Бор та Авангард Плодово-ягідні. Також є препарати, які працюють на перших фазах розвитку, наприклад, Гулівер Стимул, який застосовуємо з минулого року», — розповідає Михайло Телешецький.\nЯкщо ви надумали закласти сад…\nМихайло Телешецький радить при закладанні саду вибирати сорти яблук відразу, орієнтуючись на потреби ринку.\n«Найкраще, якщо із самого початку є розуміння, на які ринки плануються поставки яблук. Адже споживачі різних країн мають різні смакові вподобання. Також важливо, щоб сорти йшли підряд за термінами збирання плодів. Оскільки є сорти різного часу дозрівання. Наприклад, в моєму саду сорт Симиренка збирається в першу чергу, коли плід ще має зелений колір, потім — Голден, а червоні сорти збираються пізніше, щоб добрали кольору. Останнім із саду забираємо сорт Айдаред», — ділиться садівник.\nКрім того, при закладанні молодого саду він рекомендує використовувати не дубові шпалери, а нову італійську технологію — шпалеру на основі бетонного стовпа, який можна ставити під градобійну сітку.\nРозширюватись чи ні?..\n«Якщо випаде якийсь рік, коли буде ціна на яблуко, тоді, можливо, думатиму над розширенням саду. А поки ціна 3,5 грн/кг при собівартості 3 грн — це нереально. У деяких виробників зараз навіть немає коштів для початку сезону, адже садівництво — це такий бізнес, що на 99% залежить від погоди», — зазначає Михайло Телешецький.\nЗа його словами, більше заробити можна, коли на ринку не вистачає продукту, або ж коли в окремих країнах неврожай, наприклад, через приморозки:\n«Збувати яблуко в цьому році дуже важко, бо перевиробництво спостерігається не лише на українському ринку, але й на іноземних. Навіть якщо в інших країнах ми бачимо, що яблуко в супермаркетах продають по 2 євро, це не означає, що у виробника його купують за такою ціною. Наприклад, в Італії яблуко від виробника коштує 0,30 євро/кг; ще 0,30 євро на 1 кг заробляють ті, хто його упаковує. А ще додається логістика. Тобто той, хто торгує яблуком, заробляє більше за тих, хто його вирощує. Виробник — це лише перша ланка, причому найменш дохідна».


Цьогорічний Africa Cup of Nations особливий. Справа в тому, що влітку на чемпіонаті світу в Німеччині Чорний континент будуть представляти не всі гранди африканського футболу. Зокрема не зуміли пробитися на світовий форум збірні Нігерії, Камеруну, Сенегалу, Єгипту, Марокко та ПАР. Зрозуміло, що всі вони мали намір у Країні пірамід реабілітуватися перед своїми вболівальниками.\nНатомість сенсаційно здобули путівки на Мундіаль-2006 команди Того й Анголи. Та й для Кот-д'Івуару і Гани, які в Африці вважають доволі потужними колективами, турнір у Німеччині буде дебютом на світовій арені. Можна не сумніватися в тому, що весь цей квартет мав палке бажання довести в Єгипті невипадковість свого успіху у відборі на чемпіонат світу.\nІ лише збірна Тунісу, до речі, чинний володар титулу найсильнішої команди Африки, втретє поспіль, удало пройшовши відбір на Мундіаль, зуміла підтримати реноме континентального авторитету. І саме за виступами орлів Карфагену на Africa Cup of Nations-2006 найпильніше слідкують українські шанувальники та фахівці короля спорту. Адже Туніс - один із суперників збірної України по груповому турніру чемпіонату світу.\nОдразу зауважимо, що підопічні знаного французького фахівця Роже Лемерра без жодних проблем вибороли місце серед чвертьфіналістів. У першому матчі групи С проти команди Замбії тунісці першими пропустили гол уже на 9-й хв. (Чаманга) - 0:1. Проте згодом на полі стадіону "Харас Ель-Хедуд" у Александрії була помітною лише одна команда, збірна Тунісу. Орли Карфагену до фінального свистка безперервно атакували ворота суперників і в підсумку взяли гору з перевагою три м'ячі - 4:1. Героєм зустрічі став натуралізований бразилець Дос Сантос, який відзначився хет-триком (36', 83', 90+4'). Ще один м'яч на свій рахунок записав Буазізі (52').\nНе змогли протистояти Тунісу і екс-чемпіони Африки - футболісти ПАР. Цього разу команда Лемерра в кожному таймі забила по голу і довела справу до перемоги - 2:0. Рахунок на 32-й хв. відкрив усе той же Дос Сантос, а остаточну крапку в матчі на 58-й хв. поставив Бен Ашур.\nЗбірна Гвінеї в матчах проти команд ПАР і Замбії також здобула дві перемоги (відповідно 2:0 і 2:1). Отож Туніс і Гвінея достроково гарантували собі місце в 1/4 фіналу, а тому їхня зустріч у завершальному турі групового турніру не мала великого турнірного значення. Обидва тренери вирішили дати відпочити провідним гравцям своїх команд перед важкими матчами плей-оф. Тому зустріч була фактично поєдинком других збірних за деякими винятками. В цьому огляді найближчого резерву значно привабливіше виглядали дублери збірної Гвінеї, які забили три сухі м'ячі - 3:0 (Усман Бангура, 15'; Фейндуно, 69'; Діавара, 90+1').\nУ підсумку Туніс посів у групі С друге місце, і завтра в Порт-Саїді у чвертьфіналі зіграє зі збірною Нігерії, яка в групі D узяла гору в усіх трьох матчах: Гана - 1:0; Зімбабве - 2:0; Сенегал - 2:1. А от володаря другої путівки від групи D визначали за додатковими показниками, адже Гана, Зімбабве і Сенегал набрали по три очки. В підсумку завдяки кращій різниці м'ячів право продовжити боротьбу отримали сенегальці, які сьогодні в Александрії поміряються силами з футболістами Гвінеї.\nУ групі В не було рівних збірній Камеруну, яка обіграла Анголу (3:1), Того (2:0) і ДР Конго (2:0). Конголезці та ангольці набрали по чотири пункти, але краще співвідношення забитих і пропущених м'ячів у 1/4 фіналу вивело збірну ДР Конго. Як бачимо, невдахами цього квартету стали учасники чемпіонату світу - збірні Анголи і Того. Відзначимо, що остання програла в Єгипті всі свої матчі. Найімовірніше, така ж доля чекає на команду Того і в Німеччині.\nГосподарі Africa Cup of Nations-2006, футболісти Єгипту, фінішували першими в групі А. На їхньому рахунку перемоги над Лівією (3:0), Кот-д'Івуаром (3:1) та нічия з Марокко (0:0). Друге місце посіли суперфорвард "Челсі" Дрогба та його партнери по збірній Кот-д'Івуар, які були сильнішими за Марокко (1:0) та Лівію (2:1).\nТож у чвертьфіналі Кот-д'Івуар завтра в Каїрі зіграє з Камеруном, а сьогодні там же мірятимуться силами збірні Єгипту та ДР Конго.


У закарпатських чоловіків все частіше виявляють безпліддя - Новини Закарпаття та Ужгорода Depo.ua\nУ закарпатських чоловіків все частіше виявляють безпліддя\nЗагалом, у Закарпатській області кожна п’ята пара – безплідна\n12 травня 2015 15:13\n"Основними причинами безпліддя є перенесені венеричні захворювання, як і їх хронічний перебіг, без яскраво виражених симптомів. Тому пацієнти, які звертаються - мають важки наслідки. На другому місці - ендокринні захворювання",- пояснює позаштатний акушер-гінеколог управління охорони здоров'я Закарпатської ОДА Ірина Пацкань, пише Закарпаття.depo.ua з посиланням на 7dniv.info.\nСьогодні безпліддям страждають і чоловіки, із загальної кількості пацієнтів, які не можуть мати дітей - вже половина чоловіків.\nСеред головних причин такої ситуації закарпатські медики називають надто ранній початок статевого життя та невикористання бар'єрної контрацепції. Як одну із найбільш небезпечних інфекцій називають - папіломавірусну, яка, окрім іншого, дуже часто призводить до раку.\n"В Європі вже 12 років дівчаток вакцинують проти папіломи. У 68 країнах цю медичну послугу роблять за рахунок держпрограм, навіть у сусідніх Білорусії та Росії. Вакцина в Україні коштує близько 360 гривень, її вводять 3 рази, повторно через 5-7 років", - розповідає Ірина Пацкань.\nМітки: #Закарпаття безпліддя


«Оскар і Рожева Пані»: жити і помирати гідно (ФОТО) – Перша електронна газета – Новини Кіровоградщини\n«Оскар і Рожева Пані»: жити і помирати гідно (ФОТО)\n05.04.2016 Тетяна Колісник Статті, Суспільство, Фото\n«Ми всі лише пасажири у цьому потягу життя. Хтось проїде у ньому 100 зупинок, хтось – 20, хтось – 5, а хтось – 2. Але всі ми маємо право на чисту постіль та теплий чай». Цей вислів, який неодноразово протягом вечора злітав з уст Ірми Вітовської, вичерпно характеризує суть театрального арт-проекту «Оскар та Рожева Пані», який не просто піднімає незручні для «добропорядного громадянина» і влади питання, а показує як жити і помирати гідно.\nУ суботу, 2 квітня, на сцені Кіровоградської обласної філармонії з виставою «Оскар та Рожева Пані» побував Івано-Франківський театр. І це було щось надзвичайне – останні дні 10-річного хлопчика, який помирає від раку і яскрава, сповнена оптимізму та філософії анімація Андрія Єрмоленка сплелись воєдино, витворивши світ любові, трагедії і милосердя.\nІрма Вітовська, знайома більшості глядачів по ролі у популярному українському сіткомі «Леся+Рома», також захопила глядача грою – від неї неможливо було відвести погляд. За 120 хвилин дійства на сцені глядачі побачили трансформацію реальної людини у реальному часі – від цинічної бізнес-вумен до жінки милосердя. І це було настільки правдоподібно, настільки по-справжньому, що саме відчуття часу зникло. Залишилося лише життя у його надвідвертості і душевній оголеності. За ці 2 години глядач прожив чужу історію, як власну трагедію.\n«Оскар і Рожева Пані» – це не просто театральна постановка, не лише акторська гра чи вдало реалізований арт-проект. Це щось більше. Що? Це і є те справжнє мистецтво, яке із найтемніших закапелків і найтонших шпаринок душ дістає найголовніше – ЛЮДИНУ. Головне, не загубити її по дорозі додому.


Результати ЗНО: на якому місці опинилися школи Приірпіння? | Громада Приірпіння\nHome / Буча / Ворзель / Гостомель / Ірпінь / Результати ЗНО: на якому місці опинилися школи Приірпіння?\nРезультати ЗНО: на якому місці опинилися школи Приірпіння?\n— 1 Вересня 2018 0\nУ топ-200 шкіл України за результатами ЗНО немає шкіл Ірпеня, Гостомеля та Коцюбинського. До цього рейтингу увійшли лише освітні заклади Ворзеля та Бучі.\nВони ж очолили рейтинг найкращих шкіл області за результатами ЗНО.\nЯкщо брати рейтинг шкіл Київщини, то з-поміж майже 500 освітніх закладів Ворзельський ліцей опинився на 1 місці. Але це виключно тому, що середній бал 177,3 є середнім балом одного учня, який проходив атестацію. Про це свідчать дані, ситематизовані ресурсом osvita.ua.\nБучанська гімназія опинилася на другому місці. Бучанська спецшкола посіла 8 місце.\nЗ Бучанської спеціалізованої ЗОШ № 5 у 2018 році випустилися 42 учні. Усі вони продовжили навчання після школи. Десять учнів вирішили вчитися за кордоном – восьмеро в Польщі, двоє учениць – у Празі та Лондоні.\nЗавуч школи Зоя Максимук розповідає, що майже усі випускники обрали для подальшого навчання гуманітарний профіль:\n“Дуже приємно, що усі наші випускники вступили до вищих навчальних закладів. переважно це гуманітарії, оскільки наша школа з поглибленим вивченням іноземних мов. Багато хто поїхав навчатися за кордон. Спочатку ми за них дуже раділи, але зараз стало трохи сумно, бо розуміємо, що не всі вони можуть повернутися назад до України”.\nУсього 12 випускників цього року було в Бучанській українській гімназії. Всі вони вступили до вищих навчальних закладів. Лише одна учениця обрала для навчання ВИШ іншої країни – Польщі. Там вона вивчатиме журналістику.\nЗа словами директорки гімназії Лариси Сторожик лише четверо випускників обрали гуманітарний профіль навчання:\n“Якщо діти вирішили, що хочуть вивчати точні науки, вони з школи № 5 переходять до нас. У нас іноземну мову зазвичай вивчають як додаток до професії, а не основний вид діяльності. Стосовно випускників, є в нас такі, що обрали факультети кібернетики, хімії, економічний, архітектурний. Один учень планує стати реабілітологом”.\nКоцюбинський гуманітарний ліцей посів з-поміж шкіл Київської області 69 місце. Середній бал – 145. У цьому ж селищі є 18 школа. Вона посіла 96 місце. Середній бал 138,2. До топ-200 освітніх закладів за результатами атестації школи Коцюбинського не потрапили.\nЯк склали ЗНО з англійської мови\nАтестацію з англійської мови на Київщині обрали 28 % випусників. Для порівняння у Києві – 54 % відсотки і саме в столиці показник охочих пройти атестацію з англійської мови найвищий в Україні.\nЗ англійської мови по Україні Бучанська гімназія зайняла 165 місце. Тести писали 10 учнів. Середній бал – 172,6.\nЛіцей у Ворзелі зайняв 150 місце. Середній бал 175, але складала тут ЗНО, яз зназначалося вище, лише одна людина.\nНа 196 місці в Україні опинилася Бучанська школа№ 5 з поглибленим вивченням іноземних мов. Тести складали 37 учнів. Середній бал – 167,5.\nЗауважимо, що німецьку мову на Кивїщині обирали для складання ЗНО лише 0,1 % учнів. У Києві охочих пройти ЗНО з німецької мови було дещо менше 1 %. Французька мова – менш популярна. Зглосилися складати ЗНО лише 0,01 % учнів. У Києві менше піввідсотка.\nЯк склали ЗНО з української мови\nВорзельський ліцей опинився на 10 місці. Оскільки задвала 1 дитина і досить вдало на 189 балів це і стало середнім балом для освітнього закладу.\nБучанська українська гімназія посіла 26 місце. Склало 11 учнів. Середній бал – 185,5.\nЯк склали ЗНО з історії України\nНа Київщині цього року майже 72 % випускників обрали атестацію з Історії України.\nБучанська Українська гімназія опинилася на 17 місці. Середній бал склав 176,5. У тестуванні брало участь 6 випускників.\nВорзельський ліцей посів 85 місце. Складав тести лише 1 учень. Набрав 168 балів.\n181 місце посіла Бучанська школа№ 5 з поглибленим вивченням іноземних мов. У тестуванні взяло участь 34 учні. Середній бал 158.8.\nУ топ-200 шкіл, які мають найкращі результати з математики школи Приірпіння не увійшли. Загалом математику випусники для складання ЗНО обрали в 2018 році менш, ніж 40 % випускників області. Географію обирають на Кивїщині 28 % абітурієнтів.\n“Громада Приірпіння” підготувала дані на основі матеріалів Українського центру оцінювання якості освіти та ресурсу osvita.ua.\nTagged with: Бучанська гімназія, Бучанська спеціалізована школа № 5, головна, новини\nPrevious Article Потрійний хлор у воді: хто налякав киян\nNext Article Учень втратив свідомість під час лінійки


Visceral Games не розпилює контент на DLC - Battlefield\nHome Новини Battlefield Visceral Games не розпилює контент на DLC\nVisceral Games не розпилює контент на DLC\nГеймери люблять дорікати студії випускають гори DLC, нібито вони розпилюють свою гру в процесі розробки і продають потім по частинах. Розробники BFH поспішили заспокоїти своїх фанатів і фанатів серії BF.\nVisceral Games пропонують придбати Premium-пакет за$ 50 (2500 рублів), який включає в себе 4 доповнення, запуск яких запланованих до 2016 року.\nДеякі сприйняли цю новину як цілеспрямований розпил гри, з метою подальшого продажу по частинах. Але головний дизайнер мультиплеєра Тед Сессер (Thad Sasser) стверджує, що це не так.\nЯ бачу, що говорять люди, але цей контент не може бути запущений до релізу, тому що все знаходиться на стадії розробки. Ми не можемо дати вам те, чого фактично не існує. Звичайно, ми говоримо про це, придумуємо дизайн і різні деталі, але нічого конкретного. Тому я навіть не розумію, чому ви почали так думати», — говорить Сессер.\nHardline запускається завтра (на відміну від Xbox EA Access, які почали вже 12 числа) і буде включати 7 режимів і 9 карт, а ось предзагрузку гри ви можете почати хоч зараз, щоб не зволікати на старті. Цього літа вийде перше доповнення «Злочинна діяльність», яка представить ще більше карт.\nPrevious articleВелика війна: Початок. Європа входить в Першу світову\nNext articleMass Effect Andromeda і Battlefield 5 будуть використовувати рендеринг, заснований на фізиці\nДизайнер мультиплеера, відповідальний за Commander Mode Валеріан Ногін (Valerian Noghin) сьогодні в офіційному блозі Battlefield поділився новими подробицями про Режим Командира в Battlefield 4. Особливо Важливі Цілі\nВи напевно вже зачекалися коли вийде чергове доповнення для Battlefield 4. Ми теж. Як вам відомо DT розробляється Лос-Анджелеської студією DICE. І сьогодні вони вирішили підгодувати нас першим скріншотом.


ТОВ АЛЬВЕКС АГРІ — Код ЄДРПОУ 40918732\nТОВ АЛЬВЕКС АГРІ\nLIMITED LIABILITY COMPANY ALVEX AGRI (LLC ALVEX AGRI)\nТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АЛЬВЕКС АГРІ\nТОВ "АЛЬВЕКС АГРІ"\n27.10.2016 (2 роки 10 місяців)\nХИМЧЕНКО ВІКТОР ЕДУАРДОВИЧ\nАдреса: 04107, м.Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ НАГІРНА, будинок 22\nУчасники та бенефіціари 40918732\nАдреса засновника: 02140, м.Київ, Дарницький район, ВУЛИЦЯ РЕВУЦЬКОГО, будинок 22-L, квартира 212\nІндивідуальний податковий номер: 409187326594\nДата взяття на облік: 27.10.2016\nНомер взяття на облік: 265916207544\nНомер взяття на облік: 10000000750660\n01.11.2016 Змінилось найменування юридичної особи ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛЬВЕКС АГРІ"\n( ТОВ "АЛЬВЕКС АГРІ")\n01.11.2016 Змінився вид діяльності 73.20 - дослідження кон'юнктури ринку та виявлення громадської думки\n01.11.2016 Змінився розмір статутного капіталу 200 000 грн.\nІнформація про компанію "АЛЬВЕКС АГРІ"\nОтримайте юридичну інформацію про фірму "АЛЬВЕКС АГРІ". Юридична інформація про фірму допоможе підприємцю в аналізі, співпрацювати з бізнес-партнером або краще відмовитися. Ці подробиці зберігаються у відкритих реєстрах. Такий набiр даних отримують завдяки ЄДРПОУ бізнесу 40918732.\nДані про компанію "АЛЬВЕКС АГРІ"\nЗа кодом бізнесу, що називається код ОКПО, можна дізнатися, в якому місці знаходиться цей бізнес - для "АЛЬВЕКС АГРІ" це Київ, в нашому довіднику на букву А. Юридична адреса бізнесу 04107, м.Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ НАГІРНА, будинок 22, а також більш докладні відомості можна знайти в повній версії наших інструментів. За кодом ОКПО в нашому каталозі містяться дані про власників і тих, хто має право підпису, прізвища, імена та по батькові цих суб’єктів правової діяльності. Ключові особи цієї компанії - керівник Химченко Віктор Едуардович, а також засновники Химченко Віктор Едуардович, М. У повній версії сайту знаходяться судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ Дивіться інші компанії в Київ або в каталозі на букву А\nТОВ "МЕДЕК КОРПОРЕЙШН"\nТОВ "ВІКТОРІ СТАЙЛ"


Зростає кількість отруєних в розважальному комплексі Бердянська - останні новини Бердянська\nЗростає кількість отруєних в розважальному комплексі Бердянська\nВідвідувачі "Джамп сіті", які отруїлися в кафе, продовжують звертатися в бердянську лікарню\n28 січня 2019 10:46\nЗа минулі вихідні ще кілька дітей з симптомами гострої кишкової інфекції звернулися за допомогою до медиків. Як і попередні пацієнти з таким же діагнозом, вони відвідували розважальний комплекс "Джамп сіті".\nЗа повідомленням місцевих ЗМІ, до кінця розслідування діяльність кафе на території "Джамп сіті" повинна бути припинена. Власник кафе надіслав до Бердянського міськвиконкому лист-повідомлення про закриття громадського харчування на території розважального комплексу. Однак у вихідні заклад працював.\nНагадаємо, на минулому тижні в міську лікарню надійшли семеро дітей з симптомами ГКІ. Більшість дітей в закладі їли піцу. Однак лікарі кажуть, що заразитися діти могли через іграшки, або контактним способом.\nУ закладі провели епідеміологічне розслідування, результати якого повинні повідомити на поточному тижні.\nПравоохоронці також відкрили кримінальне провадження. На даний момент ведеться досудове розслідування.\n17:20 Вибори президента України: Що відбувається (ХРОНІКА) ФОТО Відео