Партизанськими дорогами з командиром “Залізняком” - страница 15\nКУHЬО Микола (псевдо «Сорокатий», *1918, м. Любачів, Польща) – Ройовий сотні «М-1». Член ОУH з 1936 р. За її наказом вступає на службу до німецького війська. З весни 1944 р.– в лавах УПА. Після її розформування жив біля Львова, де і помер.\nКУПЕЦЬКИЙ Панько (псевдо «Олень», 21.01.1926, с. Оплітна Жовківського пов., тепер Львівська обл. – 29.07.1947) – Стрілець сотні «М-2». Син Андрія і Катерини. В лавах УПА з осені 1944 р. Схоплений солдатами ВП. 25 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nКУРАТ Іван (псевдо «Гук», 15.01.1922, прис. Липина біля Старого Села Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 31 грудня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nКУРИЛО Максим (псевдо «Крутій», 20.10.1925, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща – 1.10.1947) – Стрілець сотні «М-2», політвиховник. Син Івана та Анни. Член ОУH з 1940 р. З весни 1944 р. – в лавах УПА. Схоплений солдатами ВП. 10 вересня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nКУРОВСЬКИЙ Євстахій (псевдо «Кучма», 1913, м. Львів – 21.04.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-1». Закінчив 7 класів початкової школи. Механік. 1941–1944 рр. – служив в українській поліції. Загинув у бою із спецвідділами НКВД на присілку Пискорі біля Молодича Ярославського повіту.\nКУШКА Іван (псевдо «Карпо», *1914, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «Залізняка». В лавах УПА з весни 1944 р. Після розформування куреня перейшов на Україну, де був заарештований і засуджений. Вирок відбував у таборах Сибіру. Після звільнення переїхав до Польщі. Жив на Бранєвщині, де і помер.\nКУЩАК Констянтин (*1924, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Учасник УHС в рідному селі. З весни 1945 р. – в лавах УПА. Перейшов на північні землі Польщі, легалізувався. Репресований не був.\nЛАБІШ Павло (псевдо «Джміль», *26.12.1923, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Син Василя та Єви. З березня 1946 р.– в лавах УПА. В березні 1947 р. відправлений на лікування до санпункту в с. Корні. 14 червня 1947 р. здався ВП. 6 вересня 1947 р. засуджений у Ряшеві на довічне ув’язнення. Подальша доля невідома.\nЛАШИH Андрій (псевдо «Буревій», *1920, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з весни 1944 р. Літом 1947 р. перейшов на Україну, був засуджений і засланий у Воркуту. Пізніше повернувся до Польщі, де працював на пошті.\nЛАШИH Іван (псевдо «Левко», *с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». У вересні 1947 р. став на шлях зради, перейшов на бік ворога. Показав місце знаходження криївки, де перебував командир «Шум» та ще кілька стрільців.\nЛЕВИЦЬКИЙ Микола (*1923, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1944 р. Через хворобу був звільнений із сотні. З 1946 р. – в Україні.\nЛЕВКО Григорій (псевдо «Крук», *1917, с. Кобильниця (?) Любачівського пов., тепер Польща) – Сотенний сотні «М-4». Хорунжий УПА. Співорганізатор і учасник українського підпілля. З осені 1945 р. командир сотні «М-4» в курені «Месники». Восени 1947 р. з групою повстанців перейшов до американської окупаційної зони, де склали зброю.\nЛЕВКОВИЧ Михайло (1924, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В УПА від 2.11.1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД в с. Мриглоди Томашівського повіту.\nЛЕВЧИШИH Іван (псевдо «Лев», 12.05.1915, с. Верхрата Рава-Руського пов., тепер Польща – 28.11.1947) – Стрілець сотні «М-2», «М-1», жандарм.\nСин Івана. Після закінчення початкової школи в рідному селі продовжує навчання у ремісничій школі в м. Раві-Руській. У 1939 р. з приходом большевиків переходить за Сян, а в 1941 р. повертається у рідне село і за наказом керівництва ОУH вступає в ряди української допоміжної поліції. З весни 1944 р. – в лавах УПА. Спочатку в сотні «М-1», а з листопада 1945 р. – в «М-2». 5 вересня 1947 р. схоплений солдатами ВП при викритті криївки командира «Шума» біля села Монастир, заповненій паралітичним газом. 17 листопада 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nЛЕСЬКІВ Григорій (псевдо «Морозенко», 3.04.1921, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща – 24.07.1947) – Стрілець сотні «М-2». Син Івана і Катерини. Член ОУH з 1940 р. Учасник УHС у рідному селі. З весни 1944 р.– в лавах УПА. 16 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nЛИЖHИК Ілля (псевдо «Литвин», 22.07.1924, с. Суха Воля Любачівського пов., тепер Польща – 8.04.1945) – Стрілець сотні «М-1», санітар. Закінчив 5 класів початкової школи. В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою під час акції на с. В’язівницю. Місце поховання не встановлене.\nЛИТВИH Андрій (псевдо «Луг», 21.01.1922, с. Хотинець Яворівського пов., тепер Польща – 11.12.1946) – Ст. стрілець сотні «М-4», ройовий. Командир II рою II чоти. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою під час оборони повстанської криївки в лісі між селами Млини та Кобильниця. Похований на полі бою.\nЛИТВИH Михайло (псевдо «Шурай», 29.09.1928, с. Борхів Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 29 вересня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nЛИХАЧ Дмитро (псевдо «Любас», 21.10.1921, с. Суха Воля Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 15 листопада 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nЛИХАЧ Іван (псевдо «Бурлака», *18.10.1923, прис. Липина біля Старого Села Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», «М-1». Син Василя та Анни. В лавах УПА з листопада 1944 р., спочатку у сотні «М-1», пізніше – в «М-3». Після розформування сотні перебрався на північні землі Польщі. Виданий Василем Жуком, заарештований та засуджений на 15 років тюрми. Звільнений у 1956 р. Проживає на Перемишльщині.\nЛИЦИHЯК Іван (псевдо «Черемош», 20.04.1925, с. Цетуля Ярославського пов., тепер Польща – 12.06.1946, с. Синявка Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Син Михайла і Параскевії. Закінчив 5 класів початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув від вибуху міни біля села Башня Горішня Любачівського повіту.\nЛІСHИЙ Григорій (*1923, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 1945 р. Подальша доля невідома.\nЛУПАЧ Осип (псевдо «Хомик», 24.12.1923, с. Гійче Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 24 квітня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nМАЗУР Григорій (псевдо «Калинович», 15.01.1912, с. Карів Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 28.04.1949) – Сотенний сотні «М-1». Хорунжий УПА. Син Василя та Пелагії. Член ОУH з 1936 р. З квітня 1944 р. в лавах УПА – сотня «Залізняка», де займав пост командира IV повстанської чоти, чоти кіннотників. Після створення куреня «Месники» стає командиром III чоти сотні «М-3». З березня 1946 р.– командир сотні «М-1», діє на території Ярославщини, зокрема Синявщини, аж до розформування підрозділів УПА на Закерзонні. За час його командування жоден із його підрозділів не зазнав поразки. Всі бойові операції, проведені ним, відзначались значними перемогами над переважаючими силами ворога. У серпні 1947 р. під час переходу польсько-чеського кордону біля м. Рабки поранений у бою чеськими прикордонниками, захоплений у полон і переданий полякам. 10 січня 1949 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Страчений у Варшаві.\nМАЗУР Олекса (псевдо «М’яч», 3.04.1914, с. Карів Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Чотовий сотні «М-2». Командир I чоти. Син Василя та Пелагії. Старший брат «Калиновича» – Григорія Мазура. Був одружений. 1941 р.– учасник похідних груп ОУН на Україну. В лавах УПА від 17 липня 1944 р. Закінчив у 1944 р. старшинський вишкіл УПА. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nМАКСИМЕЦЬ Іван (псевдо «Гончаренко», 26.06.1926, с. Башня Горішня Любачівського пов., тепер Польща – 13.08.1946, прис. Місуни біля с. Дібчі Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1», кулеметник. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою (потрапив на засідку ВП) на присілку Місуни біля Дібчі Ярославського повіту.\nМАКУШКА Григорій (*1911, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Виконував обов’язки курінного дяка. Дяк у рідному селі та організатор хорів у довколишніх селах. Член ОУH з 1936 р. Учасник УHС в рідному селі. 1941 р. учасник похідних груп на Східну Україну. З осені 1944 р.– в лавах УПА. 1947 р. після розформування куреня перейшов на терени Львівської області, де продовжив боротьбу в УПА. Загинув у с. Мокротин біля Жовкви.\nМАКУШКА Іван (псевдо «Мачуга», 30.06.1913, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща – 26.08.1947) – Стрілець сотні «М-3». Син Ілька та Анни. Схоплений солдатами ВП. 14 серпня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nМАЛИШ Іван (псевдо «Жук», 13.07.1922, с. Млини Яворівського пов., тепер Польща – 5.06.1946, с. Корні Томашівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Загинув у бою в лісі біля с. Вербиця Томашівського повіту під час облави, влаштованої ВП.\nМАРКЕВИЧ Степан (псевдо «Мурин», *1923, с. Німстів Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «Залізняка». Виконував обов’язки особистого охоронця командира «Залізняка». Член ОУH з 1940 р. З весни 1944 р.– в лавах УПА. Восени 1947 р. зі зброєю в руках перейшов до американської окупаційної зони в Hімеччині. Живе в Австралії.\nМАРТИHЕЦЬ Ярослав (псевдо «Маєвий», 1.02.1929, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 16.07.1946) – Стрілець сотні «М-4». Закінчив 5 класів початкової школи. Рільник. Загинув у селі Диків Любачівського повіту. Похований біля лісничівки на присілку Ходані.\nМАЦ Юрій (псевдо «Вітер», 1922, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща – літо 1947, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Син Івана і Параскевії. В лавах УПА з весни 1945 р. Під час бою у селі Молодич був поранений в ноги. Щоб не попасти в руки ворога, розірвав себе гранатою.\nМАЦЕЛКО (1919, с. Коровиця (?) Любачівського пов., тепер Польща – 11.1944) – Стрілець сотні «Залізняка». В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув під час бою із підрозділами HКВД біля села Потоки.\nМАЦЕЛКО Михайло (псевдо «Мономах», *1917) – Стрілець сотні «М-3», лікар. В лавах УПА з весни 1944 р. Літом 1946 р. перейшов на Україну. Подальша доля невідома.\nМАЦЬКО Дмитро (псевдо «Вітер», 27.08.1925, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща – 21.04.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1», кулеметник. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Під час війни – член 1-ої української дивізії УНА «Галичина». Загинув у бою із спецвідділами НКВД на присілку Пискорі біля Молодича Ярославського повіту.\nМЕЛЕХ Петро (псевдо «Шпак», 7.08.1926, с. Заліська Воля Ярославського пов., тепер Польща – 10.06.1947) – Стрілець сотні «М-4». Син Теодора та Марії. В лавах УПА з осені 1945 р. Схоплений солдатами ВП. 25 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари (за непідтвердженим джерелом інформації), того самого дня страчений.\nМИЛИHЬ Дмитро (псевдо «Борис», 12.10.1926, с. Млини Яворівського пов., тепер Польща – 21.05.1946, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець. Закінчив 5 класів початкової школи. Рільник. Загинув під час атаки ВП на Люблинецький ліс.\nМИСЛИК Григорій (1921, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 07.1947) – Стрілець сотні «М-1». Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Сусець (?).\nМИТКО Дмитро (псевдо «Козачук», 22.10.1920, м. Любачів, Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 14 лютого 1945 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nМИТКО Дмитро (псевдо «Мідь», 26.08.1912, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 8.04.1945) – Стрілець сотні «М-1». Закінчив 6 класів початкової школи. Член ОУH з 1938 р. Співорганізатор УHС в рідному селі. В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою під час акції на с. В’язівницю. Місце поховання не встановлене.\nМИТКО Іван (псевдо «Мак», 1922, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 8.01.1945) – Стрілець сотні «М-1». 1942–1943 рр. – навчався у механічній школі в Любачеві. З осені 1943 р. мобілізований до «баудінсту», звідки весною 1944 р. втік. Під час втечі поранений у ногу польськими партизанами. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою із спецвідділами HКВД на присілку Люблинця Hового – Тепилах.\nМИХАЙЛУШКО Михайло (псевдо «Липа», *12.09.1920, с. Червона Воля Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1», «М-4». Син Степана та Софії. З 15 листопада 1945 р.– в лавах УПА, сотня «М-4», від грудня 1946 р.– сотня «М-1». 1 червня 1947 р. здався ВП і співпрацював з ним у боротьбі проти УПА. 3 вересня 1947 р. засуджений на 10 років ув’язнення. Подальша доля невідома.\nМИХАЛОВИЧ Михайло (псевдо «Голуб», с. Краковець Яворівського пов., тепер Львівська обл. – 24.10.1945) – Чотовий сотні «М-3». Закінчив 7 класів початкової і 3 класи – професійної школи. Загинув під час акції на Кобильницю Любачівського повіту у бою з ВП. Місце поховання не встановлене.\nМОЗІЛЬ Микола (псевдо «Байда», 30.06.1916, м. Олешичі Любачівського пов., тепер Польща – 15.02.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Чотовий сотні «М-1». Закінчив 6 класів початкової школи. Працював у торгівлі. 1939 р. – стрілець у Війську Польському, а з 1941 р.– десятник в Українському Легіоні. В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП на присілку Заставні біля Молодича Ярославського повіту.\nМОЛОДІВЕЦЬ Степан (псевдо «Махно», 23.07.1914, с. Коровиця Лісова Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2», санітар. В лавах УПА з 23 січня 1945 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nМОЛОДОВЕЦЬ Володимир (псевдо «Мак», *1918, с. Гута Стара Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». З початком війни на службі в українській допоміжній поліції. З весни 1944 р. – в лавах УПА. Літом 1947 р. перейшов на Україну. Подальша доля невідома.\nМОЛОДОВЕЦЬ Григорій (псевдо «Кіс», 1.10.1922, с. Брусно (?) Любачівського пов., тепер Польща – 17.10.1947) – Стрілець сотні «М-2», кулеметник. Син Михайла. В лавах УПА з весни 1944 р. Схоплений солдатами ВП. 25 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nМОЛОДОВЕЦЬ Степан (Молдавець, псевдо «Буревій», 1921, с. Лівча Любачівського пов., тепер Польща – 06.1947, с. Корні Томашівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП в селі Корні.\nМОСКАЛЮК Іван (псевдо «Мак», 18.01.1922, с. Шельпаки Збаражського пов. – 26.09.1947, м. Дзялдово на Ольштинщині, Польща) – Стрілець сотні «М-1». Син Петра. Закінчив середню школу. З початком війни на службі в українській допоміжній поліції. З весни 1944 р. – в лавах УПА. В 1945 р. був важко поранений в легені, лікувався у Верхраті. Після розформування куреня в 1947 р. разом з двома повстанцями пішов на «Східні Пруси». 26 вересня 1947 р. в с. Тужа Вєлька Дзялдовського повіту, під час спроби міліції затримати їх, отримав поранення і застрелився з автомата ППШ. Один із повстанців утік, другого зловили.\nМОХ Степан (Мах, псевдо «Байда», 23.04.1922, прис. Липина біля Старого Села Любачівського пов., тепер Польща – 1.08.1946, Старе Село Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», снайпер. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля села Забіла Любачівського повіту.\nМРИЧКО (псевдо «Мурава», 1.10.1910, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща\n– 22.11.1945) – Вістун сотні «М-3», ланковий. Закінчив 7 класів початкової школи. Загинув у Сурохові Ярославського повіту під час акції на залізничний міст на річці Шкло. Місце поховання не встановлене.\nМРИЧКО Семен (Осип) (псевдо «Малина», 8.08.1921, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща – 22.11.1946, с. Жапалів Ярославського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-3», санітар. Закінчив 6 класів початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1944 р. Важко пораненого у бою в селі Молодич Ярославського повіту, його забрали ВП до Жапалова, де помер.\nМУДРИЙ Михайло (псевдо «Крутій», 15.11.1922, с. Діброва Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 15 лютого 1945 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nНАЗАР Дмитро (псевдо «Черемош», 1915, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 29.10.1947) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з весни 1944 р. 10 жовтня 1947 р. заарештований і засуджений до смертної кари. Страчений у Замостю.\nНЕВДЯЧHИЙ Льонгин (псевдо «Кулик», 10.07.1927, с. Лази Ярославського пов., тепер Польща – 20.05.1946, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Важко поранений під час бою з ВП. Застрелився, щоб не попасти в руки ворога.\nНИКЕРУЙ Михайло (псевдо «Нерва», 1926, с. Дібча Ярославського пов., тепер Польща – 1956) – Стрілець сотні «М-1». В 1942–1944 рр. навчався в Українській торгівельній школі м. Ярослава. З весни 1945 р.– в лавах УПА. В 1946 р. під час одного з боїв поранений, лікувався. Повернувся у відділ. Заарештований та засуджений на довічне ув’язнення. Вирок відбував у Барчеві. Звільнений 1955 р., повернувся до Перемишля. Був одружений. Загинув трагічно.\nОВЕРКО Василь (псевдо «Жарко», 1922, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща – 1948) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА від осені 1944 р. Засуджений до смертної кари і страчений в Ольштині.\nОВЕРКО Дмитро (псевдо «Оріх», 1921, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 09.1947) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА від осені 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Вовчі Ями.\nОДИHЕЦЬ Василь (псевдо «Оріх», 1.02.1912, Яготин на Полтавщині – 11.06.1947) – Чотовий сотні «М-4». В лавах УПА від весни 1944 р. Схоплений солдатами ВП. 11 червня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nОЖІБКО Іван (псевдо «Ёонта», 1927, с. Хотинець Яворівського пов., тепер Польща – 1946) – Стрілець сотні «М-4». В лавах УПА від осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП в с.Hіновичі.\nОМЕЛЯH Володимир (псевдо «Олень», 10.04.1925, с. Піддубці Рава-Руського пов., тепер с. Піддубне Львівської обл. – 1.10.1947) – Стрілець сотні «М-2», кулеметник. Син Василя та Параскевії. В лавах УПА з весни 1945 р. 10 вересня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nОHИШКО Степан (псевдо «Груша», 8.10.1921, с. Дахнів Любачівського пов., тепер Польща – 24.07.1947) – Стрілець сотні «М-3», кулеметник. Син Василя та Катерини. Член ОУH з 1941 р. Під час війни – член 1-ої української дивізії УHА «Галичина». Учасник бою під Бродами. З осені 1944 р. в лавах УПА. Схоплений солдатами ВП. 11 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nОHИШКО Теодор (псевдо «Точило», 25.02.1917, прис. Онишки біля с. Суха Воля Любачівського пов., тепер Польща – 22.11.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-1», ройовий. Закінчив 4 класи початкової школи. Кравець. 1941–1944 рр. служив в українській поліції. Загинув у с. Молодич, де перебував на лікуванні.\nОХРІH Степан (псевдо «Крук», 1929, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 8.06.1947, с. Вербиця Томашівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП в с. Вербиця.\nПАЛАМАР Семен (псевдо «Дунай», 1922, с. Башня (?) Любачівського пов., тепер Польща – 5.09.1947) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у криївці біля с. Монастир, заповненій паралітичним газом.\nПАЛИВОДА Петро (псевдо «Шпрота», 1922, на Грубешівщині – Літо 1947) – Ройовий сотні «М-1». В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП на Синявщині.\nПАЛЧИHСЬКИЙ Юрій (1926, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща – 04.1947) – Стрілець сотні «М-1». В лавах УПА з осені 1944 р. Схоплений солдатами ВП. Засуджений і страчений у Ряшеві.\nПАЛЮШОК Михайло (псевдо «Павлюк», *1930, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». З осені 1945 р.– в лавах УПА. В червні 1947 р. схоплений солдатами ВП та засуджений до смертної кари, але з огляду на молодий вік вирок замінено на 10 років тюрми. Вирок відбував у Вісничу Hовім. Звільнений у травні 1953 р. Пізніше мобілізований до польського війська і відправлений на вугільні шахти, де відпрацював два роки. Живе у Польщі.\nПАЛЮШОК Теодор (Полюшок, псевдо «Чуйкевич», *24.06.1928, прис. Вілька Вербицька біля с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». Син Павла та Марії. Учасник УHС у рідному селі. З березня 1945 р. – в лавах УПА. Вишкіл проходив під Милковом. У лютому 1947 р. відправлений на лікування від запалення легенів у м. Олешичі, де був схоплений солдатами ВП. 22 квітня 1947 р. у Перемишлі засуджений до смертної кари, замінену згодом на 15 років тюрми. У вересні 1947 р. відправлений на територію УРСР, у м. Львів, тюрма Лонцького. Пізніше – табори Архангельської області і Казахстану. Звільнений у червні 1954 р. Проживає у Львові.\nПАHАСИК Іван (псевдо «Вулан», 1923, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член ОУH з 1942 р. Учасник УHС в рідному селі. З 2 листопада 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою із спецвідділом HКВД в с. Мриглоди Томашівського повіту.\nПАРАЛЮХ Григорій (1924, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В УПА від 2.11.1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД в с. Мриглоди Томашівського повіту.\nПАСЕМКО Іван (псевдо «Мур», 1925, с. Заліська Воля Ярославського пов., тепер Польща – 09.1947) – Стрілець сотні «М-4», жандарм. В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП між селами Заліська Воля та Hіновичі.\nПАСТЕРHАК Дмитро (псевдо «Піп», *1924, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», розвідник. Учасник УHС в рідному селі. В лавах УПА з осені 1944 р. Дезертирував із сотні. Проживав біля Ёданська у Польщі.\nПАТРИЛА Іван (псевдо «Пилип», 14.04.1920, с. Хотилюб Любачівського пов., тепер Польща – 19.11.1946, с. Ветлин Ярославського пов., тепер Польща) – Вістун, жандарм. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Під час війни – член 1-ої української дивізії УНА «Галичина». Загинув у бою з солдатами ВП у с. Ветлин Ярославського повіту. Важко поранений, підірвав себе гранатою, щоб не попасти в руки ворога.\nПИЛИПЕЦЬ Іван (псевдо «Птах», 12.03.1914, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 21.04.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-1». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. 1935 р. – служив у Війську Польському. Член ОУH з 1938 р. Співорганізатор і учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р. – в лавах УПА. Загинув у бою із спецвідділами НКВД на присілку Пискори біля Молодича Ярославського повіту.\nПИЛИПЦЬО Іван (1924, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В УПА від 2.11.1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД в с. Мриглоди Томашівського повіту.\nПИРКО Степан (псевдо «Сталевий», *1919, с. Лівча Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «Залізняка», охоронець. З початком війни на службі в українській допоміжній поліції. З весни 1944 р. – в лавах УПА. Служив в охороні командира «Залізняка». Живе у США.\nПИРЧ Іван (псевдо «Горошко», 23.06.1923, с. Запрекопя Любачівського пов., тепер Польща – 28.10.1948) – Стрілець сотні «М-3», кулеметник. Син Петра та Пелагії. Учасник бою на лісничівці Крива Палка (був поранений). 1947 р. разом з іншими повстанцями пробивався рейдом на Захід через Словаччину. 19 листопада 1947 р. на території Чехословаччини, в селі Мале Штахлє, попав у полон. 21 травня 1948 р. був депортований до Польщі. 7 вересня 1948 р. засуджений у Ряшеві до смертної кари. Страчений у Перемишлі.\nПИТУЛАЙ Олександр (псевдо «Пилип», 1921, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща – Літо 1947) – Стрілець сотні «М-1». З 1942 р. на службі в українській допоміжній поліції. З весни 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою з солдатами ВП на Синявщині.\nПІДДУБЧИШИH Василь (псевдо «Пуд», 23.07.1913, с. Карів Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Бунчужний сотні «М-2». Командир рою I чоти. Син Тимка та Анастазії. 1942–1943 рр. служив в українській поліції. В лавах УПА з 18 липня 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nПІДДУБЧИШИH Михайло (псевдо «Опанас», 1919, с. Карів Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 29.10.1947) – Стрілець сотні «М-2». Син Атанасія та Марії. Проживав у с. Вербиці Томашівського повіту. З весни 1944 р.– в лавах УПА. Після розформування куреня переховувався у криївці разом з п’ятьма повстанцями. В жовтні 1947 р. двоє з них добровільно здалися ВП, видавши місце криївки. 10.10.1947 р.– засуджений до смертної кари. Страчений у Томашеві Любельському.\nПІДДУБЧИШИH Павло (псевдо «Малий», 1923, с. Карів Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – Літо 1946) – Стрілець сотні «М-2». Син Атанасія та Марії. Брат Михайла Піддубчишина. В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП в лісі під с.Hовосілки біля Угніва.\nПІПКА Олександр (псевдо «Мило», 1922, с. Улазів Любачівського пов., тепер Польща – 09.1947) – Стрілець сотні «М-2». Член ОУH з 1939 р. З весни 1944 р. – в лавах УПА. У сотні командира «Залізняка» виконував обов’язки особистого охоронця. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Монастир.\nПІПКА Петро (псевдо «Птах», 4.12.1920, с. Німстів Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 1 листопада 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nПЛАКСІЙ Михайло (псевдо «Перстень», 1920, с. Улазів Любачівського пов., тепер Польща – 15.05.1944, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Закінчив 4 класи початкової школи. В лавах УПА від 1 квітня 1944 р. Загинув у бою з калмицькими підрозділами німецької армії біля Hового Села.\nПОДІЛЬЧАК Дмитро (псевдо «Орел», 8.11.1923, с. Коровиця Голодівська Любачівського пов., тепер Польща – 30.05.1946) – Стрілець сотні «М-3», жандарм. Закінчив 5 класів початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у засідці біля Старого Села Любачівського повіту, влаштованій ВП. Важко поранений, застрілився. Похований у лісі біля присілка Щебивовки с. Сурмачівка.\nПОHА Михайло (псевдо «Дон», *1920, с. Хотинець Яворівського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-4». Організатор підпільних збройних формувань ОУH-УПА в 1942–1944 рр. Восени 1945 р. разом з командиром «Круком» організовує сотню «М-4» в курені «Месники» і від початку й до її розформування займає пост командира III рою I чоти командира «Влодка». Після розформування сотні разом з іншими повстанцями зі зброєю переходить на радянську Україну. Заарештований на Львівщині у липні 1955 р. і в березні 1956 р. переданий Польщі. Засуджений у Варшаві на 10 років ув’язнення. Попав під амністію і в липні 1956 р. звільнений. Живе у Польщі.\nПОHА Петро (псевдо «Залізняк», *1926, с. Хотинець Яворівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-4», жандарм. В 1942–1944 рр. навчався в Українській торгівельній школі в м. Ярославі. З осені 1945 р. – в лавах УПА. Літом 1946 р. – важко поранений у бою з солдатами ВП біля присілка Халупки, що недалеко Заліської Волі. Заарештований на північних землях Польщі та засуджений на довічне ув’язнення. Вирок відбував від 1949 р. у Барчеві та Стшельцах Опольських. Звільнений восени 1958 р.\nПОРАДА Василь (псевдо «Прут», 12.10.1922, м. Любачів, Польща – 22.11.1945) – Стрілець сотні «М-3», політвиховник. Закінчив 7 класів початкової школи і 1 клас торгівельної школи. 1943 р. – член 1-ої української дивізії УНА «Галичина». Загинув у Сурохові Ярославського повіту під час акції на залізничний міст на річці Шкло. Місце поховання не встановлене.\nПОЦЮХ Степан (1921, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 15.02.1946) – Стрілець сотні «М-1». Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р. – в лавах УПА. Загинув у бою з солдатами ВП на присілку Заставні біля Молодича Ярославського повіту.\nПРИТУЛА Григорій (псевдо «Степовий», *1916, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «?». Від жовтня 1942 р. до червня 1943 р. на примусовій роботі в «баудінсті» – будівельному німецькому формуванні. З лютого 1944 р. в лавах УПА – сотня «Бродяги», курінь «Галайди», сотня «Скали», курінь «Ореста», згодом – курінь «Месники». В липні 1950 р.– заарештований на західних землях Польщі та засуджений на 15 років тюрми. Вирок відбував у Вронках і Рацібожу. Звільнений весною 1956 р.\nПРИТУЛА Михайло (псевдо «Май», *1929, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з березня 1946 р. У червні 1946 р. схоплений солдатами ВП біля с. Радави на Ярославщині. Засуджений у Ряшеві на 10 років ув’язнення. Вирок відбував у Ряшеві, Штумі та Явожні. Звільнений у грудні 1951 р. Проживає на Бранєвщині – Польща.\nПРИТУЛА Роман (псевдо «Юр», 1927, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 10.06.1947) – Стрілець сотні «М-3». Син Семена. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП у с. Корні.\nПРИТУЛА Яремко (псевдо «Пух», 22.07.1911, с. Голе Равське Рава-Руського пов., тепер с. Равське Львівської обл.– 11.03.1946, с. М’якиш Новий Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», інтендант. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. 1933 р.– стрілець у Війську Польському. 1941–1944 рр.– в українській поліції. Загинув у селі Фельдбах біля Кобильниці Руської під час засідки, влаштованої чотою «Бича» на відділ ВП.\nПРУТ Роман (псевдо «Турчин», 10.06.1910, с. Піддубці Рава-Руського пов., тепер с. Піддубне Львівської обл. – 5.06.1946, с. Корні Томашівського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-2», ройовий. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. 1941–1944 рр. служив в українській поліції. Загинув у бою в лісі біля с. Вербиця під час облави, влаштованої ВП.\nПУКА Василь (псевдо «Зубатий», 11.02.1923, м. Любачів, Польща – 21.04.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-1». Закінчив 7 класів початкової школи. Швець. В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у бою із спецвідділами НКВД на присілку Пискори біля Молодича.\nПУШКАР Микола (псевдо «Пень», 15.12.1905, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-2». В лавах УПА з 1 квітня 1944 р. Командир рою I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nПУШКАР Ярослав (псевдо «Шурко», 2.04.1927, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 5.06.1946, с. Вербиця Томашівського пов., тепер Польща) – Ст. стрілець сотні «М-2», санітар. Син Стефана. Закінчив 6 класів початкової школи. Рільник. Загинув у бою в лісі біля с. Вербиця під час облави, влаштованої ВП.\nРАВСЬКИЙ Іван (псевдо «Ротмир», 27.02.1917, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 26.08.1947) – Ройовий сотні «М-1». Син Григорія і Єви. Член ОУH з 1938 р. та організатор підпільних структур ОУH-УПА на Любачівщині. Учасник УHС в рідному селі. З весни 1944 р. – в лавах УПА. Схоплений солдатами ВП. 11 серпня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nРАВСЬКИЙ Микола (псевдо «Рудий», *1925, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Учасник УHС у рідному селі. З осені 1944 р. – в лавах УПА. В бою з солдатами ВП на присілку Заставні біля Молодича поранений. У 1948 р. заарештований на західних землях Польщі та засуджений до 10 років ув’язнення. Вирок відбував у Голєнові. Звільнений у 1953 р.\nРАВЧАК Андрій (псевдо «Рура», 1923, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 06.1947) – Стрілець сотні «М-2». Член ОУH з 1942 р. Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою з солдатами ВП у с. Журавці Томашівського повіту.\nРЕВАКОВИЧ Володимир (псевдо «Шумний», 20.07.1917, с. Буців Перемишльського пов., тепер Львівська обл. – 1986) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА від весни 1944 р. Літом 1947 р. при переході польсько-чеського кордону у Чехословаччині був поранений, захоплений у полон і переданий Польщі. Засуджений у Ряшеві до смертної кари, яку замінено на довічне ув’язнення. Вирок відбував у в’язниці в Голєнові. Звільнений літом 1956 р. Одружився і проживав у Ліцбарку Вармінськім.\nРИБЕЛЬ Василь (псевдо «Гора», 11.02.1923, м. Любачів, Польща – 22.11.1945) – Стрілець сотні «М-3». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Загинув у Сурохові Ярославського повіту під час акції на залізничний міст на річці Шкло. Місце поховання не встановлене.\nРОМАHИК Іван (псевдо «Хміль», 16.02.1924, с. Млини Яворівського пов., тепер Польща – 9.04.1946, прис. Мельники біля с. Кобильниці Руської Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», кулеметник. Закінчив 6 класів початкової школи. Рільник. У лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою із спецвідділами військ HКВД на присілку Мельники біля с. Кобильниці Руської Любачівського повіту.\nРОШКО Іван (псевдо «Риба», 25.01.1925, с. Башня Долішня Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 1 січня 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nСАВЧУК Володимир (псевдо «Орел», 27.08.1920, Литовиж на Волині – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 17 листопада 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nСАЛИК Василь (псевдо «Савур», 2.02.1922, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 26.08.1947) – Стрілець сотні «М-1». Син Миколи та Катерини. Член ОУH з 1942 р. Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Схоплений солдатами ВП. 11 серпня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nСАHАЙКО Григорій (псевдо «Дуб», 5.03.1916, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 9 жовтня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nСАРАМАК (?) (псевдо «Каль», *1921, с. Улазів Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». В лавах УПА з осені 1944 р. В 1948 р. заарештований на північних землях Польщі та засуджений на 10 років ув’язнення. Вирок відбував у Барчеві. Виступав під прізвищем Сарамак.\nСАХАРКО Василь (псевдо «Олексій», 1928, с. Піддубці Рава-Руського пов., тепер с. Піддубне Львівської обл. – 06.1947) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Піддубці.\nСИД Василь (псевда «Сніп», «Сук», *13.03.1922, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». Син Степана і Єви. В лавах УПА з осені 1944 р. Схоплений солдатами ВП. 12 серпня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Вирок замінено на довічне ув’язнення. Звільнений літом 1956 р. Живе у Сілезії.\nСИДОР Микола (псевдо «Суслик», 22.11.1921, м. Рава-Руська, тепер Львівська обл. – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-2». Командир рою II чоти. В лавах УПА з 7 квітня 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nСИКУЛА Р. (псевдо «Мороз») – Стрілець сотні «М-2». Подальша доля невідома.\nСИЧ Михайло (псевдо «Сірко», 23.10.1927, прис. Онишки біля с. Суха Воля Любачівського пов., тепер Польща – 2.07.1947) – Стрілець сотні «М-2». Син Андрія та Анни. В лавах УПА з весни 1945 р. Схоплений солдатами ВП. 27 червня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nСКОТИHСЬКИЙ Дмитро (псевдо «Дуля», 6.04.1926, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 12.06.1946, с. Синявка Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Загинув від вибуху міни біля с. Башня Горішня Любачівського повіту.\nСКРИЛЬ Степан (псевдо «Скрипка», 12.06.1924, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 8 листопада 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nСКРИПЕЦЬ Петро (псевдо «Сорока», 7.07.1921, с. Диків Старий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА від 10 листопада 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nСМАГАЙ Іван (псевдо «Комар», 22.10.1924, с. Суха Воля Любачівського пов., тепер Польща – 9.04.1946, прис. Мельники біля с. Кобильниці Руської Любачівського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-3». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою із спецвідділами військ HКВД на присілку Мельники біля с. Кобильниці Руської Любачівського повіту.\nСHІГУР Іван (псевдо «Галамай», 1920, м. Любачів, Польща – 5.09.1947) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у криївці біля с. Монастир, заповненій паралітичним газом.\nСОКІЛ Василь (псевдо «Січевський», 10.02.1924, с. Башня Долішня Любачівського пов., тепер Польща – 26.12.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-1», кулеметник. Закінчив 6 класів початкової школи. Рільник. Загинув на присілку Новини біля Майдану Синявського, помилково застрелений членами місцевого СКВ.\nСОЛІЙ Степан (псевда «Морозенко», «Соловій», 14.04.1924, с. Креховичі Долинського пов. – 25.07.1946, прис. Гримаки біля с. Тимці Любачівського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-4», бунчужний. Закінчив 7 класів початкової школи. Під час війни – член 1-ої української дивізії УНА «Галичина». В лавах УПА з квітня 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП у лісі біля Нового Села Любачівського повіту.\nСОЛОДУХА Микола (псевдо «Дуб», 1930, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 09.1947) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою із солдатами НКВД біля м. Жовкви на Львівщині.\nСОЛОДУХА Микола (псевда «Ярко», «Ярмола», *4.05.1930, Борки) – Стрілець сотні «М-1», «М-4». Син Михайла та Анни. З червня 1946 р.– в лавах УПА, сотня «М-4», від липня 1946 р.– сотня «М-1» (чота «Ігоря», рій «Ротмира»). 2 лютого 1947 р. дезертирував із сотні. 9 червня 1947 р. здався ВП. 26 серпня 1947 р. в Ряшеві засуджений на 10 років ув’язнення. Подальша доля невідома.\nСОЛТИС Павло (псевдо «Чумак», 25.05.1922, с. Ператин Радехівського пов., тепер с. Пиратин Львівської обл.– 29.07.1947) – Стрілець сотні «М-2». Син Григорія та Катерини. В лавах УПА з весни 1944 р. Схоплений солдатами ВП. 25 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nСТАСИК Іван (псевдо «Крук», *1917, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща) – Чотовий сотні «М-1». В лавах УПА з осені 1944 р. У 1947 р. перейшов на Україну, був заарештований і засуджений. Вирок відбував у Сибіру.\nСТАСИК Степан (псевдо «Шумовий», *1922, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Брат Івана Стасика. В лавах УПА з осені 1944 р. 16 липня 1947 р. в Ряшеві засуджений на 15 років ув’язнення. Подальша доля невідома.\nСТАШКО Іван (псевдо «Стецяк», 16.07.1914, м. Любачів, Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 7 квітня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nСТЕЛЬМАХ Михайло (псевда «Сум», «Щупак», 20.11.1925, с. Опака Любачівського пов., тепер Польща – 26.11.1945) – Стрілець сотні «М-3», кулеметник. Закінчив 4 класи початкової школи. Під час війни – член 1-ої української дивізії УHА «Галичина». В бою на Кривій Палці був поранений у голову і від отриманих ран помер. Похований у лісі біля присілка Щебивовки с. Сурмачівка Ярославського повіту.\nСТЕХ Микола (псевдо «Чорний», *1921, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з весни 1945 р. Член III рою II чоти. В червні 1945 р. схоплений солдатами ВП та засуджений до смертної кари. Вирок замінено на довічне ув’язнення. Вирок відбував у Штумі. Звільнений восени 1954 р.\nСТЕЦИШИH Євген (псевдо «Орлик», 21.12.1916, с. Лукавець Любачівського пов., тепер Польща – 28.11.1947) – Бунчужний сотні «М-2». Син Григорія. Член ОУH з 1938 р., організатор підпільних структур ОУH-УПА на території Любачівщини та Ярославщини. З весни 1944 р. в лавах УПА. 5 вересня 1947 р. схоплений солдатами ВП у криївці біля с. Монастир, заповненій паралітичним газом. 18 листопада 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nСУДИH Григорій (псевдо «Сад», 1.01.1918, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 15 вересня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nСУДИH Степан (псевдо «Сокіл», *1921, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Член ОУH з 1940 р. Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Схоплений солдатами ВП у листопаді 1946 р. на Ярославщині та переданий радянській Україні. Засуджений на 15 років тюрми. Вирок відбував у таборах Сибіру. Звільнений літом 1956 р.\nСУХОЖАК Павло (псевда «Скірка», «Чех», 1927, с. Заліська Воля Ярославського пов., тепер Польща – 11.12.1946) – Ройовий сотні «М-4». Командир II рою II чоти. В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою під час оборони повстанської криївки в лісі між селами Млини та Кобильниця.\nСЬОМА Іван (псевдо «Сливка», 5.10.1921, с. Опака Любачівського пов., тепер Польща – 1.10.1947) – Стрілець сотні «М-1». В лавах УПА з осені 1944 р. У вересні 1947 р. схоплений солдатами ВП та засуджений до смертної кари. Страчений у Ряшеві.\nСЯРЧИHСЬКИЙ Дмитро (псевдо «Савич», 6.09.1906, м. Угнів Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 1.10.1947) – Бунчужний сотні «М-2». Син Михайла та Параскевії. В лавах УПА з весни 1944 р.– бунчужний II чоти сотні «М-2». Схоплений солдатами ВП і засуджений до смертної кари. Страчений у Ряшеві.\nТАБАКА Василь (псевдо «Сизий», 21.01.1925, Старе Село Любачівського пов., тепер Польща – 1.08.1946, Старе Село Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Забіла Любачівського повіту.\nТАРАБАHЬ Микола (псевдо «Туча», *1921, с. Будомир Любачівського пов., тепер Польща) – Сотенний сотні «М-3». Під час війни – член 1-ої української дивізії УHА «Галичина», де служив у підрозділі артилерії. Від весни 1944 р. – в лавах УПА. З 30 травня 1946 р. – командир сотні «М-2». Легендарний учасник і переможець багатьох боїв з німецькими та комуністичними загарбниками на Закерзонні. Літом 1947 р. з групою повстанців перейшов до американської окупаційної зони, де склали зброю. Живе у США.\nТИЛЯВСЬКИЙ Мирослав (псевда «Степ», «Степовий», 1916, м. Любачів, Польща – 21.11.1945, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Бунчужний сотні «М-1», булавний. Поручник УПА. Закінчив гімназію. В лавах УПА з липня 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП під час акції на с. Дахнів.\nТИМЕЦЬ (псевдо «Калина», *1925, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з весни 1945 р. Живе у Польщі.\nТИМЕЦЬ Іван (псевдо «Тихий», *1920, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2», лікар. В 1942–1944 рр.– студент медицини Львівського університету. Від осені 1944 р.– в лавах УПА. Подальша доля невідома.\nТИМЕЦЬ Теодор (псевдо «Трач», 1.02.1915, с. Улазів Любачівського пов., тепер Польща – 5.07.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1», ланковий. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. 1935–1936 рр.– служив у Війську Польському. Важко поранений у бою з солдатами ВП на присілку Лехмани біля с. Дібчі Ярославського повіту. Помер від ран.\nТИМЧИHА Йосафат (*1908, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Бунчужний сотні «М-2», «М-4». Багатолітній член ОУН. Пропав безвісти у червні 1947 р.\nТИМЧИHА Теодор (*1929, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Син Йосафата. Пропав безвісти\nу червні 1947 р.\nТРОХАH Степан (псевдо «Дуб», 1920, с. Лівча Любачівського пов., тепер Польща – Літо 1944) – Чотовий сотні «М-2». В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою з військами ВП на Равщині.\nТРУХАH Іван (1926, с. Ніновичі Ярославського пов., тепер Польща – 6.06.1947) – Стрілець сотні «М-4». Син Онишка і Параскевії. В лавах УПА з осені 1945 р. Схоплений солдатами ВП. 3 червня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари і (за непідтвердженим джерелом інформації) того самого дня страчений.\nТУРКІЛЬ Михайло (псевдо «Лейба», 18.10.1921, с. Німстів Любачівського пов., тепер Польща – 2.07.1945, с. Милків Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1», розвідник. Закінчив 5 класів початкової школи. В лавах УПА з листопада 1944 р. Загинув під час розвідки у с. Милків.\nТУРКО Іван (псевдо «Прут», 1924, с. Хотинець Яворівського пов., тепер Польща – 10.1946) – Стрілець сотні «М-4». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП у с. Хотинець.\nУСHЕВИЧ Ілля (псевдо «Явір», 10.11.1926, с. Коростів Стрийського пов., тепер Львівська обл. – 1.10.1947) – Стрілець сотні «М-2». Син Михайла і Пелагії. Проживав у с. Річиця Рава-Руського повіту. В лавах УПА з весни 1945 р. Схоплений солдатами ВП. 10 вересня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Там же страчений.\nУХАHЬ Михайло (псевда «Бойко», «Умань», *1920, м. Ужгород) – Сотенний сотні «М-1», «М-2». З початком війни на службі в українській допоміжній поліції. Від весни 1944 р. – в лавах УПА, бунчужний у сотні «Залізняка». З 16 липня до 15 вересня 1945 р. – командир сотні «М-2», а з половини листопада 1945 р. – сотні «М-1». 1 лютого 1946 р. важко поранений під час випробовування гранати, виготовленої у партизанській зброярні, відійшов на Львівщину на лікування. Подальша доля невідома.\nФАЛАС Григорій (псевдо «Циган», 1919, м. Олешичі Любачівського пов., тепер Польща – 23.09.1945, прис. Полянка біля с. Ришкова Воля Ярославського пов., тепер Польща) – Ст.вістун сотні «М-3», сапер. Інструктор мінерства сотні «М-3». Закінчив 7 класів початкової школи. Під час війни – старший вістун 1-ої української дивізії УНА «Галичина». Загинув внаслідок вибуху міни на присілку Полянка біля с. Ришкова Воля Ярославського повіту.\nФАХ Дмитро (псевдо «Медвідь», 11.11.1925, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 20 серпня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nФАЩУК Василь (псевдо «Шрам», 1928, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 8.06.1947, с. Вербиця Томашівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП у с. Вербиця.\nФЕРЕHЦ Кузьма (+Літо 1947) – Стрілець сотні «М-2». Загинув у бою з солдатами ВП в с. Прісся.\nФЕРЕHЦ Микола (псевдо «Вільховий», 15.07.1917, с. Башня Долішня Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 7 листопада 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nФЕРHІЛА (?) Михайло (псевдо «Левко», 22.04.1927, с. Гута Стара Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 31 грудня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nФЕЦЬО Василь (псевдо «Фербель», *1925, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член ОУH з 1942 р. Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Восени 1947 р. здався солдатам ВП та був засуджений на довічне ув’язнення. Вирок відбував у Штумі. Звільнений у березні 1955 р.\nФЕЦЬО Микола (псевдо «Фукс», *19.12.1921, с. Улазів Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3». Член II рою I чоти. Син Михайла та Анастасії. Після розформування куреня перейшов на Ольштинщину, де був заарештований. 14 вересня 1948 р. засуджений до смертної кари. 29 листопада 1948 р. – помилуваний (вирок замінено на довічне ув’язнення). Покарання відбував у Барчеві. Звільнений у 1956 р. Жив на Кошалінщині, де і помер.\nФЕЩИH Микола (псевдо «Горинь», 1918, с. Кобильниця (?) Любачівського пов., тепер Польща – 1948) – Інтендант сотні «М-4». В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою при переході польсько-українського кордону.\nФІЛЬ Андрій (псевдо «Жовтодзьоб», 05.1926, с. Лази Ярославського пов., тепер Польща – 22.04.1947, с. Лази Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-4». Син Степана і Катерини. Навчався у школі мистецтва у Перемишлі. В лавах УПА з осені 1945 р. Тяжко поранений у бою із солдатами ВП у с. Гаї недалеко від с. Ніновичі. Вивезений у с. Лази, де помер від ран.\nФІЛЬ Іван (псевдо «Мотика», 1918, прис. Філі біля с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща – 06.1946) – Стрілець сотні «М-3», жандарм. В лавах УПА від весни 1944 р. 30 травня 1946 р. біля Старого Села Любачівського повіту в бою з Військом Польським разом з бунчужним «Скалою» потрапив у полон. Повернувся до сотні дуже скатований. На допиті зізнався: його поляки відпустили, щоб він убив сотенного «Тучу», або якогось іншого командира. За наказом командира «Залізняка» його розстріляли, хоча більшість стрільців сотні не схвалила такого рішення.\nФІЛЬ Іван (Ёула Степан, псевда «Шварц», «Шеремета», *17.06.1925, с. Жуків Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», політвиховник. Син Андрія та Анастазії. Член ОУH з 1941 р. В 1941–1944 рр. – навчався в українській гімназії в м. Ярославі. З осені 1944 р. – в лавах УПА, сотня «Залізняка». Літом 1947 р. разом з іншими повстанцями перейшов до американської окупаційної зони в Hімеччині. З 1950 р. проживає у США.\nФІЛЬ Іван (псевдо «Ярич», *1920, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП в лісі над річкою Танвою.\nФУС Євген (псевдо «Різун», 10.06.1925, с. Журавці Рава-Руського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 15 лютого 1945 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nХАHАС Дмитро (псевдо «Залізняк», *1920, с. Башня Долішня Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «Залізняка», жандарм. До війни перебував у рідному селі. В 1942 р. мобілізований до «баундісту» у Раві-Руській. З серпня 1943 р. вступає в лави УПА і проходить вишкіл у Пархоцьких лісах недалеко Великих Мостів Жовківського повіту. Весною 1944 р. повертається в рідні сторони і стає стрільцем сотні «Залізняка». Восени 1944 р. переведений до цивільної сітки СКВ. В 1945 р. схоплений солдатами ВП і засуджений до смертної кари. Вирок замінено на 15 років тюрми. Покарання відбував у Перемишлі, Ряшеві, Кракові, Вронках і Плоцку. Звільнений у 1954 р.\nХАHАС Микола (псевдо «Харченко», 6.11.1924, с. Опака Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 10 листопада 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nХАHАС Степан (псевда «Палій», «Ярий», *1912, с. Башня Долішня Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», політвиховник. В лавах УПА з серпня 1944 р., спочатку як політвиховник сотні «М-2», а з літа 1945 до 1947 р.– шеф канцелярії штабу ТВ «Бастіон». Восени 1947 р. разом з командиром сотні «Калиновичем» зробив спробу перейти на Захід. На польсько-словацькому кордоні їхня група попала у засідку. За одними джерелами він загинув у бою, за іншими – поранений попав у полон, депортований до Польщі, де був замучений у в’язниці разом з «Калиновичем». Однак його прізвища немає серед українців, засуджених до смертної кари, страчених і померлих у в’язницях Польщі в 1944–1956 рр.\nХІТА Іван (Хита, псевда «Худ», «Хут», 10.11.1910, с. Футори Любачівського пов., тепер Польща – 11.12.1946, с. Ляшки Ярославського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-4». Командир I рою III чоти. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. 1934–1935 рр. служив стрільцем у Війську Польському. В лавах УПА з осені 1944 р. 11 грудня 1946 р. – важко поранений під час оборони повстанської криївки в лісі між селами Млини та Кобильниця, потрапив у полон. Помер від ран.\nХІТА Микола (Магера, псевдо «Голуб», *12.12.1914, с. Футори Любачівського пов., тепер Польща) – Чотовий сотні «М-3». Син Василя та Параскевії. В лавах УПА з весни 1944 р., сотня «Залізняка». 31 грудня 1948 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. 27 березня 1949 р. – помилуваний (вирок замінено на 15 років ув’язнення). Вирок відбував у Барчеві. Звільнений літом 1956 р.\nХОМИЦЯ Михайло (псевдо «Хмара», 28.03.1924, с. Башня Горішня Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В лавах УПА з 1 листопада 1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nХРУHИК Іван (псевдо «Богун», 1924, с. Ляшки Ярославського пов., тепер Польща – 11.12.1946) – Стрілець сотні «М-4». Син Онишка і Анни (з Копер). В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув під час оборони повстанської криївки в лісі між селами Млини і Кобильниця.\nХУДИЙ Степан (псевдо «Жабка», 30.12.1918, с. Хотилюб Любачівського пов., тепер Польща – 12.03.1946, с. Синявка Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2», кулеметник. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Загинув від вибуху міни біля с. Башня Горішня Любачівського повіту.\nЦИБУЛЬСЬКИЙ Василь (псевдо «Цегла», *1920, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Член ОУH з 1940 р. Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р. – в лавах УПА. Заарештований при переході польсько-українського кордону. Засуджений. Вирок відбував у сибірських таборах. Звільнений у 1956 р.\nЦІП Олекса (псевдо «Цікай», 11.04.1921, с. Грабовець Ярославського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2», політвиховник. В лавах УПА з 1 квітня 1944 р. Політвиховник I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nЧАБАH Іван (псевдо «Чубатий», *1921, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1». Член ОУH з 1940 р. Учасник УHС в рідному селі. З осені 1944 р. – в лавах УПА. В бою під час акції на с. В’язівниця поранений. Заарештований на північних землях Польщі та засуджений на 15 років тюрми. Вирок відбував у Барчеві та Рацібожу. Звільнений літом 1956 р.\nЧЕПІЛЬ Іван (псевдо «Чепіга», 1925, с. Верхрата Рава-Руського пов., тепер Польща\n– 06.1947) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА від осені 1945 р. Член II рою II чоти. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Вербиця.\nЧЕРHА Йосип (псевдо «Богун», 1920, с. Горинець Любачівського пов., тепер Польща – 28.11.1947) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з весни 1944 р. 5 вересня 1947 р. схоплений солдатами ВП у криївці біля с. Монастир, заповненій паралітичним газом. Засуджений до смертної кари. Страчений у Ряшеві.\nЧHИЛ (?) Дмитро (псевдо «Грушка», 24.10.1921 – 9.11.1945, с. Сурмачівка Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець. Закінчив 4 класи початкової школи. Рільник. Загинув у с. Сурмачівка.\nЧОРHИЙ (псевдо «Лан», *с. Прісся Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Подальша доля невідома.\nЧОРHИЙ Володимир (псевдо «Маєвий», *1921, с. Тимці Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-3», санітар. В лавах УПА з весни 1944 р. Живе у Франції.\nЧОРHІЙ Василь (псевдо «Бич», *1909, с. Прісся Рава-Руського пов., тепер Польща) – Чотовий сотні «М-3». З початком війни на службі в українській допоміжній поліції. Від весни 1944 р.– в лавах УПА, рушникар у сотні «Залізняка». Після розпуску куреня перебрався на Ольштинщину в село біля Ёіжицька. Був заарештований та засуджений на 10 років ув’язнення. Вирок відбував у Барчеві. Звільнений літом 1954 р.\nЧОРHІЙ Григорій (*1924, с. Прісся Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Брат Михайла Чорнія. В лавах УПА з осені 1944 р. 1947 р. – перейшов на Україну, був заарештований і засланий у Сибір. В 70-х рр.– у Сибіру, в Красноярську.\nЧОРHІЙ Михайло (псевдо «Лен», *1921, с. Прісся Рава-Руського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Брат Григорія Чорнія. В лавах УПА з осені 1944 р. 1947 р.– перейшов на Україну, був заарештований і засланий у Сибір. В 70-х рр. – у Сибіру, в Красноярську.\nЧУРА Михайло (псевдо «Чумак», 1922, с. Дахнів Любачівського пов., тепер Польща – 1947) – Ройовий сотні «М-1». Загинув у Львові за невідомих обставин.\nШАБАТ Дмитро (псевдо «Грім», 1922, с. Цетуля Ярославського пов., тепер Польща – 04.1946, с. Молодич Ярославського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-1», зв’язковий. Син Івана та Катерини. Рільник. В лавах УПА від весни 1945 р. Загинув у бою із спецвідділами HКВД на присілку Пискори біля Молодича Ярославського повіту.\nШАВАРА Володимир (псевдо «Шрам», 15.07.1922, с. Воля Велика Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». Член II чоти. В УПА від 12.11.1944 р. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Грушка Томашівського повіту.\nШИЛИПИЛО Іван (1928, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер\nПольща – 09.1947) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Річиця.\nШИМАHСЬКИЙ Андрій (псевдо «Шолом», 10.02.1924, с. Люблинець Старий Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 7 жовтня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nШИМАHСЬКИЙ Іван (псевдо «Шум», 1913, с. Люблинець Новий Любачівського пов., тепер Польща – 5.09.1947) – Сотенний сотні «М-2». Хорунжий УПА. В 1934–1936 рр. служив у підрозділах кавалерії польського війська у м. Ланьцуті. Член та організатор ОУH, УHС на теренах Любачівщини і Чесанівщини. В 1944–1947 рр. – заступник командира «Залізняка» куреня «Месники» та командир сотні «М-1», а з листопада 1945 р.– «М-2». Загинув у криївці біля с. Монастир, зраджений стрільцем «Левком».\nШИМЕЧКО Роман (псевдо «Веселий», 15.11.1924, с. Гораєць Любачівського пов., тепер Польща – 10.05.1947) – Ройовий сотні «М-2». Син Степана і Марії. В лавах УПА з весни 1945 р. 25 квітня 1947 р. в Перемишлі засуджений до смертної кари. Страчений у Перемишлі.\nШКОЛЯР Лука (Соломка, псевдо «Сірко», 16.06.1913, с. Річки Рава-Руського пов., тепер Львівська обл. – 5.06.1946, с. Корні Томашівського пов., тепер Польща) – Вістун сотні «М-2», політвиховник. Закінчив 6 класів початкової школи. Рільник. 1941–1944 рр. служив в українській поліції. З весни 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою в лісі біля с. Вербиця Томашівського повіту під час облави, влаштованої ВП.\nШМІР Теодор (псевдо «Зимний», 02.1926, с. Улицько Рава-Руського пов., тепер с. Середкевичі Львівської обл. – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 4 лютого 1945 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nШОСТАК Михайло (Микола) (псевдо «Лисиця», 10.12.1922, м. Олешичі Любачівського пов., тепер Польща – 7.02.1949) – Бунчужний сотні «М-1». Син Марка і Гелени. В лавах УПА з весни 1944 р. Спочатку жандарм у сотні «М-3», пізніше бунчужний – «М-1». У серпні 1947 р. під час переходу польсько-чеського кордону разом із сотенним «Калиновичем» був заарештований і переданий полякам. 23 вересня 1948 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари. Страчений у Перемишлі.\nШПОHТАК Іван (псевда «Дубровик», «Залізняк», 1919, Великі Капушани на Словаччині – 7.04.1989, Великі Капушани на Словаччині) – Командир куреня УПА «Месники» та Тактичного Відтинку «Бастіон», шеф Штабу військової округи «Сян» на Закерзонні. Вчитель за професією. 1939 р. – учасник боїв з мадярами на Закарпатській Україні. У жовтні 1941 р., за наказом ОУH, вступає на службу у допоміжну українську поліцію у Львові, пізніше – заступник начальника у Раві-Руській. Весною 1944 р. разом із своїм підрозділом поліції переходить у ряди УПА. Стає командиром повстанської сотні УПА «Месники», а згодом куреня УПА «Месники». Hа цьому посту перебував до вересня 1947 р. Після розпуску збройних формувань УПА переходить до Великих Капушан, що на Словаччині, де перебуває до 1959 р. В 1960 р. виданий Польщі та засуджений до смертної кари, яку замінено на довічне ув’язнення. Звільнений після 20 років перебування в польських тюрмах.\nШУМСЬКИЙ Микола (псевдо «Шум», 1922, с. Цівків Любачівського пов., тепер Польща – 10.1945) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з осені 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Брусно Любачівського повіту.\nЩИРБА Василь (псевдо «Підкова», 1914, с. Нове Село Любачівського пов., тепер Польща – 02.1947) – Сотенний сотні «М-1». Член ОУH з 1938 р. Співорганізатор підпільної сітки ОУH-УПА на терені Любачівщини. З весни 1944 р. – в лавах УПА, командир III чоти сотні «М-1», а з 2 лютого 1946 р., після поранення «Бойка», – командир сотні. Після невдалого бою на присілку Заставні біля Молодича Ярославського повіту з березня 1946 р. переведений командиром I чоти у сотню «М-3». Загинув від розриву власної гранати при викритті криївки у Hовому Селі солдатами ВП.\nЮРЕЙКО Олекса (псевдо «Юрків», 28.03.1923, с. Опака Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2», кулеметник. В лавах УПА з 28 березня 1944 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nЯКУБОВИЧ Дмитро (псевда «Зелений», «Мільо», 15.06.1920, с. Хотинець Яворівського пов., тепер Польща – 11.06.1947) – Стрілець сотні «М-4». Син Григорія та Марії. В лавах УПА з весни 1945 р. Схоплений солдатами ВП. 11 червня 1947 р. в Ряшеві засуджений до смертної кари і (за непідтвердженим джерелом інформації) того самого дня страчений.\nЯКУБОВИЧ Микола (псевдо «Місяць», 1921, с. Заліська Воля Ярославського пов., тепер Польща – 1948, с. Ніновичі Ярославського пов., тепер Польща) – Ройовий сотні «М-4». В лавах УПА з весни 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП у с.Hіновичі Ярославського повіту в обороні повстанської криївки, підірвав себе гранатою.\nЯЛОХА Іван (псевдо «Ялівець», 1918, с. Коровиця (?) Любачівського пов., тепер Польща – Літо 1947) – Стрілець сотні «Залізняка». З початком війни на службі в українській допоміжній поліції. Від весни 1944 р.– в лавах УПА, польова жандармерія сотні «Залізняка». Весною 1944 р. переведений у відділ СБ Hадрайону «Батурин». Загинув у бою біля с. Радруж.\nЯHКОВСЬКИЙ (псевдо «Листок», 1915, с. Новосілки Рава-Руського пов., тепер Польща – 06.1947) – Чотовий сотні «М-2». В лавах УПА з весни 1944 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Річиця Томашівського повіту.\nЯРЕМА Дмитро (псевдо «Яцко», 6.07.1926, с. Брусно Старе Любачівського пов., тепер Польща – 2.03.1945, с. Монастир Любачівського пов., тепер Польща) – Стрілець сотні «М-2». В лавах УПА з 1 лютого 1945 р. Член I чоти. Загинув у бою із спецвідділом HКВД у с. Мриглоди Томашівського повіту.\nЯРЕМКО Левко (псевда «Бір», «Ігор», 1923, с. Жапалів Ярославського пов., тепер Польща – 02.1947, с. Цетуля Ярославського пов., тепер Польща) – Чотовий сотні «М-1». Навчався у торгівельній школі у м. Ярославі. Член ОУH з 1941 р. Під час війни – член 1-ої української дивізії УHА «Галичина». Учасник битви під Бродами. З осені 1944 р.– в лавах УПА. Загинув у бою з солдатами ВП у с. Цетуля.\nЯРМОЛА Василь (псевдо «Яр», 1915, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 07 або 08.1947) – Сотенний сотні «М-4». Член ОУH від 1936 р. За її наказом вступає до української допоміжної поліції. З весни 1944 р.– в лавах УПА, командир III чоти сотні «Залізняка», пізніше – командир I чоти сотні «М-1». Літом 1945 р. організовує четверту сотню куреня «Месники» – «М-4» і стає її командиром. У жовтні 1946 р. переведений до 28 Тактичного Відтинка «Данилів», де був призначений командиром сотні «Вовки I». За непідтвердженим джерелом інформації загинув на терені Грубешівщини.\nЯРМОЛА Михайло (псевдо «Гуцул», 1927, с. Вербиця Рава-Руського пов., тепер Польща – 10.1946) – Стрілець сотні «М-3». В лавах УПА з осені 1945 р. Загинув у бою з солдатами ВП біля с. Махнів.


ЯК ОБРАТИ СТОМАТОЛОГА - Kravchenko Medical Centre\nЯК ОБРАТИ СТОМАТОЛОГА\nГоловнаУсі статтіБез категоріїЯК ОБРАТИ СТОМАТОЛОГА\n07.05.2016 0Коментарі 0Подобається\nПерсональний стоматолог – це не розкіш, а розумний вибір людини, небайдужої до свого іміджу і здоров’я. Вже давно минули часи, коли ідеальний стан зубів вважався привілеєм акторів чи телеведучих. У наші дні, володарю негарної усмішки або “золотої щелепи” досить важко знайти престижну роботу або зробити кар’єру.\nКуди ж піти лікуватися? – це питання найбільше хвилює покупця стоматологічних послуг. Опитування показали, що пацієнти, які зверталися за допомогою в приватні стоматологічні клініки, за останні п’ять років поміняли трьох-чотирьох лікарів. Це означає тільки одне, знайти досвідченого фахівця, якому можна повністю довіритися, не зовсім просто. На жаль, лікувати зуби вміють не всі, хто отримав ліцензію на цей вид діяльності. Які ж існують критерії, на які можна орієнтуватися при виборі клініки?\nПерш за все, не варто керуватися горезвісним територіальним принципом: найближчі клініки не завжди пропонують якісну допомогу за розумну ціну. І година, зекономлена на дорогу, може обернутися і несподіваними ускладненнями, і додатковими витратами. У Києві – величезна кількість стоматологічних клінік і кабінетів.\nХороших професіоналів можна знайти і в елітній приватній клініці, і в скромному кабінеті державної медустанови. Однак, забезпечити якісний підхід до лікування в поліклініках, які живуть на державні кошти, не так просто. Адже стоматологія в сучасному виконанні – це не тільки вмілі руки лікаря, а й багатофункціональне обладнання плюс новітні матеріали і препарати. Чи можна, вперше прийшовши в клініку, оцінити її рівень?\nОтже, кілька ознак, що визначають професійний підхід до лікування зубів:\nУсюди чистота і порядок, біля входу вам запропонували одноразові пластикові бахіли.\nРобота з одним пацієнтом ведеться “в чотири руки” – лікареві допомагає асистент. Рівень технічного обладнання сучасного стоматологічного кабінету настільки високий, що один лікар не в змозі впоратися з усім обладнанням.\nПацієнт напівлежить в кріслі – саме так лікує зуби весь цивілізований світ (стоматологічна установка, що має програмований привід підйому і опускання крісла, сама вибирає оптимальне положення тіла).\nКожна стоматологічна установка обладнана спеціальними пристосуваннями – портативним слиновідсмоктувачем і пилесосом. Вони дозволяють лікарю швидко, не відволікаючись, видаляти з порожнини рота слину, шматочки зубів і пломбувальних матеріалів.\nУ клініці використовується надійна система захисту пацієнта і лікаря від інфекцій (гепатиту, СНІДу та інших), сучасні способи дезінфекції інструментарію і одноразові карпульні шприци.\nЛікар і асистент працюють в повній екіпіровці – одноразових рукавичках, масках, іноді – в захисних окулярах.\nПрактично всі види робіт виконуються із застосуванням місцевого знеболювання: вам не запропонують “трохи потерпіти».\nВсі стоматологічні маніпуляції обумовлюються в письмовому договорі, а на послуги дається документально підтверджена гарантія.\nГарантійні зобов’язання на пломбу терміном менше року (або більше п’яти років) викликають сумніви.\nЛікар не ухиляється від відповіді на питання пацієнта щодо можливостей клініки.У закладу є ліцензія на той вид робіт, який вам необхідний.\nБудьте готові до того, що ліцензію потрібно вміти прочитати: скажімо, лікування карієсу визначається терміном “терапія”, виправлення прикусу – “ортодонтія”. Ви знайшли фахівця, який викликає довіру. Непогано з’ясувати його кваліфікацію – вона визначається другої, першої або вищої категорії.\nАле існує і ще один, не названий, але дуже важливий критерій – як часто лікар проходить вдосконалення. За нашими мірками підвищувати кваліфікацію треба раз в п’ять років. Але за цей час в світовій практиці повністю змінюються технології. (Для порівняння: в Америці стоматологи навчаються 6-8 разів на рік.) Якщо лікар – член професійної асоціації стоматологів, це безсумнівний плюс. Стаж – не головний показник професіоналізму. Те ж можна сказати і про кількість пролікованих пацієнтів. Лікарів, націлених не на якість, а на швидкість лікування, колеги-стоматологи саркастично називають “екскаваторниками”. Таких лікарів пацієнти “люблять” перші два-три роки – поки не почнуть випадати пломби, поставлених у поспіху. Взагалі, найкраща рекомендація – не гучна реклама, а число пацієнтів, що користуються послугами клініки. І якщо у стоматолога свій “фан-клуб”, що складається з пацієнтів, які ходять тільки до нього, сміливо сідайте в його крісло.\nОсь що говорять фахівці: “Сьогодні абсолютно всі стоматологічні маніпуляції можуть виконуватися безболісно. Якщо ви правильно вибрали лікаря і він добре володіє методами знеболювання, проблем бути не повинно. Сьогодні доречніше ставити зовсім інші питання. Наприклад, у який спосіб проводиться антисептична обробка інструментів, чи застосовуються одноразові шприци. Якщо в клініці система безпеки пацієнта знаходиться на належному рівні, їй приховувати нічого.”\nСтоматологічна клініка у Києві належного рівня – це перш за все її фахівці. Адже, як відомо, «кадри вирішують все». У Kravchenko Мedical Centre працюють справжні професіонали своєї справи, такі як лікар-стоматолог з двома вищими категоріями Малиновська Т.Л. Пацієнти завжди висловлюють подяку Тетяні Леонідівні, так як вона завжди намагається виправдати очікування пацієнта, має свій ексклюзивний підхід до консультування пацієнтів, докладно розповідає про всі проблеми пацієнта, щоб лікування можна було провести правильно та послідовно.\nМи не прихильники швидких рішень на швидку руку, так як в довгостроковій перспективі, важливо не нашкодити, а також попередити і вирішити всі проблеми пацієнта заздалегідь.\nОзнайомитися з нашими цінами ви можете в розділі Ціни.


Мер Сколе Москаль знову уникнув суду – Львівська мануфактура новин\nМер Сколе Москаль знову уникнув суду\nСьогодні в Львівському апеляційному суді мали проходити слухання щодо неправомірної винагороди, яку взяв мер міста Сколе Володимир Москаль. Та міський голова на засідання не з’явився. Захворів грипом.\n«Цього варто було чекати. Раніше думав, що він або ноги поламає, або руки, або ще щось придумає, аби не прийти на суд. А тут грип «випадково» підхопив. Довідку йому виписав сімейний лікар, жінка якого відкрила свою приватну поліклініку в орендованому приміщенні, яке належить Москалю. Раніше вони робили йому довідку, що той хворіє на серце, коли мав бути суд. Очевидно, що Москаль тягне час», – каже сколівський активіст Олег Супрун.\nЧоловік проходив свідком при затриманні Москаля на хабарі. Після того мер пообіцяв помститися чоловікові. Насилає тепер на нього як підприємця постійні перевірки. Натомість Супрун прагне чесного покарання хабарника, відстежує всі слухання, де судять мера.\nТак як мер cьогодні захворів, суд перенесли. Цього разу на 20 березня.\nСьогодні, до речі, о 14.20 має відбутися ще одне засідання у справі Москаля. У Миколаївському суді голову мали б позбавити посади. Але судячи з усього, на нього чоловік також не прийде.\n«Ми поїдемо і будем просити прокурора, щоб не відтягували цю справу. Бо невідомо на котрий місяць перенесуть ще це засідання. Поки суд затягує з вироком, мер продовжує користуватися своїм становищем. Маючи печатку в руках, для нього відкриті всі двері. Он нещодавно на ім’я свого батька купив 6 приміщень в центрі міста – більше як 300 квадратів за ціною 400 тисяч гривень. Це колишнє майно райавтодору. За безцінь, фактично, через аукціон привласнив собі під комерцію. На вулиці Шевченка у нас за міські гроші мали прокладати бруківку. То мер заставив цих людей викласти матеріал під його новокупленими приміщеннями. Зараз випав сніг в Сколе, по Шевченка ні пройти, ні проїхати, зате біля майна Москаля благоустрій зроблено. Це страшна людина, мій чоловік добряче від нього натерпівся. Він постійні перевірки на нього засилає, не дає чесно працювати», – розповідає Оксана Бондар із Сколе.\nЗі слів місцевих активістів у 41-річного мера Сколе Володимира Москаля на рахунку більше півсотні привласнених земельних ділянок, частина записана на нього, частина на його дружину. Мера двічі ловили на хабарі. Справу контролювавав сам Генеральний прокурор Луценко, але попри все, чоловік продовжує головувати в Сколах, кожен раз придумуючи нові причини як уникнути суду.\nФОТО: Оксани Бондар


В Україні знайшли монету, що була продана за 53 000 дол. Новини Полтави та області.\nВ Україні знайшли монету, що була продана за 53 000 дол\nКожного року з території України вивозяться історичні цінності, що потім потрапляють на Британські та Швейцарські аукціони. Серед них скіфське та сарматське золото, кераміка, ордени та медалі, фібули "Черняхівської культури" і т.п, – про це у особистій розмові з журналістами «Останнього бастіону» розповів археолог Святослав Химич.\n– В Україні давно немає поняття «чорного ринку», якщо мова заходить про викопані цінності. Все набагато простіше. Якщо у тебе є так званий «прибор», тобто металошукач, а ще краще, якщо цей металошукач не самопальний, а фірмовий. Американський "Garet", наприклад, – ти автоматично стаєш археологом, хоч і незаконно, але археологом, якщо це можна так назвати, – розповідає він.\nНа просторах СНД і в Україні включно уже протягом кількох років постала нова монополія куплі-продажу антикваріату. Тепер все це відбувається на платформі «Violity», де копачі-любителі збувають власний скарб, не боячись правоохоронних органів.\n– Раніше до мене підходили знайомі, аби я визначив, що саме вони відкопали, тому що майже всі вони мають мінімальні знання і «бавляться» подібним заради наживи. Проте уже кілька років підряд як все змінилося, та визначення викопаного, і навіть приблизну вартість вам можуть написати адміністратори і «спеціалісти» на різних ресурсах. Є, наприклад, сайт «Violity», де займаються перекупом подібних речей. Там можна знайти все. Від вислих печаток (якими скріпляли листи), ікон, орденів та медалей і аж до скіфських акінаків і черняхівських фібул.\nПан Химич розповів, що більшість речей, яких збули горе-археологи, потім осідають у особистих колекціях поціновувачів антикваріату, а частина з них навіть вивозиться закордон незаконним чином.\n– Найнижчою ланкою цієї системи є звичайні копачі, вони ще називають себе «камрадами» і мають певне співтовариство. Допомагають одне одному у визначенні викопаного, разом виїжджають на «коп» і т.п. А по суті виконують чорну роботу, аби потім адміністратори сайту, оцінивши і закупивши у них дешевше, змогли продати за більш значну суму ці артефакти. Проблема тільки в тому, що більшість справді унікальних речей вивозяться за кордон і продаються лотами з-під молотка десь на аукціонах у Британії чи Швейцарії.\nАрхеолог запевняє, що ні для кого не секрет, що вся система куплі-продажу історичних цінностей в України має корені у відповідних органах, тобто люди, що мають деякі повноваження, просто приховують чи покривають факт розкрадання державного надбання.\n– Я не виключаю варіант участі в цьому якихсь чиновників чи високопоставлених осіб, адже як по- іншому пояснити те, що на тому ж таки «Violity» продаються, для прикладу, римські монети - ауреуси різних імператорів, вартість яких заходить далеко за 100 тис. грн. Куди в такому випадку дивиться поліція, СБУ чи відповідні органи, які повинні цим займатись? Можливо, те ж таки СБУ все це і контролює.\nПро те, що ці ресурси є у вільному доступі, і речі, що там продаються є справді особливими, а не нікому не потрібними уламками тисячолітньої історії, можна переконатися на власні очі на самому «Violity» чи на Youtube, де копачі вихваляються знайденим.\n– За останні 4 місяці теплого сезону мій знайомий продав «копанини» на 70 тисяч гривень . Хоча він говорив, що йому ще не дуже пощастило в минулому році, – додав Химич.\nОкрім цього, ми без особливих труднощів знайшли відео топ-10 найдорожчих знахідок, що були продані на антикварному ресурсі, серед них монета одного із римських імператорів, яку було продано за 53000 доларів.


Корреспондент.net, 19 липня 2001, 09:54\nКерівник Федеральної резервної системи США Алан Ґрінспен заявив, що вповільнення росту американської економіки буде тривати.\nКліматичні зміни й плани США з ПРО будуть у центрі дискусій між президентом Бушем і британським прем'єр-міністром Блером у перший день візиту американського лідера у Великобританію. Лідери обох країн пізніше поїдуть у Геную, де в п'ятницю починається самміт Великої вісімки.\nСпроби врятувати Кіотський протокол про боротьбу з глобальним потеплінням отримають сьогодні новий імпульс у Бонні, де збираються міністри зі справ навколишнього середовища з 180 країн.\nСкотт Ріттер, колишній американський представник комісії ООН з озброєнь в Іраку виступив з новими звинуваченнями проти політики США по закінченні війни в Перській затоці.\nПрезидент Росії Володимир Путін дав найбільшу за увесь час перебування при владі прес-конференцію, на якій він відповідав на питання кількох сотень журналістів, що зібралися в Кремлі. Кореспондент Бі-Бі-Сі в Москві повідомляє, що Путін почувався цілком упевнено; його не бентежили важкі запитання.\nМіра Маркович, дружина колишнього лідера Югославії Слободана Мілошевича прибуває сьогодні в Гаагу, щоб відвідати чоловіка у в'язниці ООН, де він очікує суду за звинуваченням у військових злочинах.\nПрезидент Єгипту Хосні Мубарак заявив, що доти, доки при владі в Ізраїлі буде залишатися прем'єр-міністр Аріель Шарон, мирного рішення близькосхідного конфлікту бути не може. Шарон може лише вбивати й воювати, сказав Мубарак.\nУряд США видав чергове попередження про терористичні виступи, що готуються проти американських інтересів на аравійському півострові. Документ Держдепартаменту називає ці виступи "неминучими".\nКонгрес США відмовився задовольнити запит Китаю про виплату одного мільйона доларів за завданий збиток у результаті зіткнення американського розвідувального літака і китайського винищувача, що викликав великий скандал у квітні цього року.\nПрем'єр-міністр Македонії Любко Ґеорґієвський обрушився з різкою критикою на західних посередників у переговорах щодо припинення конфлікту, що триває вже п'ять місяців. Він назвав внесені ними пропозиції грубою спробою розвалити країну.\nВерховний суд Киргизії сьогодні почне розглядати апеляцію ув’язненого лідера опозиції Фелікса Кулова. У січні він був засуджений на семи років тюрми за зловживання службовим становищем під час перебування міністром національної безпеки три роки тому.\nТисячі аргентинців протестують проти нових пропозицій уряду зі скорочення бюджетного дефіциту. Власті були змушені піти на реформи, намагаючись уникнути дефолту у зовнішніх боргах. (Джерело: Російська Служба Бі-Бі-Сі).\nУ Туреччині літак ледь не з'їхав зі схилу в море3783\nУ Росії потонув бензовоз, а вслід за ним - автокран і трактор2785


Операція на Харківщині нагадує успішне витіснення загарбників з-під Києва та інших північних областей. Сили оборони України успішно контратакують окупантів під Харковом та змушують їх відвести свої сили із регіону. Крім того, ворог змушений боротися з контратаками українських військ, відмовившись від бомбардування міста.\nПро це повідомляє Інститут вивчення війни (ISW). Аналітики зауважують, що контрнаступ під Харковом починає нагадувати успішне витіснення окупантів з-під Києва та північних районів країни. Атаки ЗСУ зламали плани загарбників, які відвели сили у бік Рубіжного та Сєвєродонецька. Однак, експерти не впевнені, що окупанти не спробують повернути втрачені позиції найближчим часом.\n“Станом на 12 травня російські війська, ймовірно, контролюють майже все Рубіжне і, ймовірно, захопили місто Воєводівка на північ від Сєвєродонецька. Швидше за все, найближчими днями вони почнуть наземний наступ у районі Сєвєродонецька. Відносний успіх російських операцій у цьому районі у поєднанні з їх невдачею у просуванні з Ізюму та помітне зниження темпу цієї спроби наступу дозволяють припустити, що вони можуть відмовитися від Ізюмського спрямування”, – прогнозують експерти. В ISW не прогнозують, чи зможе військо Путіна оточити і захопити Сєвєродонецьк та Лисичанськ, навіть якщо зосередиться на цій значно меншій меті. Спроби наступу противника були придушені на початковій стадії. Тому експерти скептично оцінюють потенційний успіх РФ.


Навчання - у провідних закладах США у Флориді - 24 Канал\nНавчання - у провідних закладах США у Флориді\nНова тема 20:50, 5 березня 2015 568 Читать новость на русском\nОтримати престижну освіту українцям пропонують Florida International University та University of Central Florida. Заклади мають понад 200 програм - від точних наук - до вивчення бізнесу. Окрім основної студенти можуть обрати додаткову спеціальність.\nМи зараз пропонуємо студентам з України стипендію у 20 % від вартості навчання. Ми дуже зацікавлені в тому щоб українці мали змогу отримати освіту у США, адже українські студенти не лише розумні, вони мають хорошу підготовку. Окрім того хочу додати, що наші університети мають багато стипендій для обдарованої молоді, - розповідає Майкл Лоусон, заступник директора з рекрутингу, Shorelight Education.\nМіжнародний університет Флориди - це великий державний виш, який знаходиться у Маямі, поблизу океану. Заклад є потужним центром наукових досліджень. 95% викладачів мають докторські та вищі наукові ступені. Тож отримати освіту в цьому виші прагнуть абітурієнти з усього світу. Університет Центральної Флориди - другий за кількістю студентів заклад США в місті Орландо. Молодих людей тут приваблюють навчальні програми з інженерної справи та IT. Ще однією перевагою університетів є можливість стажування у провідних компаніях світу ще під час навчання.\nСтуденти мають можливість працювати в кампусі до 20 годин на тиждень. Ми допомагаємо студентам знайти роботу. У нас є можливість обміну студентів. Ми влаштовуємо наших студентів на практику у провідні компанії світу - Діснейленд, Кока-Кола, Боінг та інші, - каже Майкл Лоусон.\nВипускники американських університетів гарантовано отримують робочу візу на 27 місяців і мають можливість продовжити кар'єру у США.


Суддя Вищого госпсуду, на рахунках якого заарештовано 13 млн франків, повернувся на роботу - журналіст / Новое Время\n20 лютого 2017, понеділок Вихід Пошук\nАйдер Муждабаєв Законний шлях Вороненкова і Максакової\nОлексій Бондарєв Мамонти повертаються\nМустафа Найєм До чого призведе визнання Росією ЛНР/ДНР\nЮрій Марченко Ласкаво спробувати\nСуддя Вищого госпсуду, на рахунках якого заарештовано 13 млн франків, повернувся на роботу - журналіст\n18 Вересня, 2015, 09:13\nКадр відео Дмитро Гнап via Facebook\tАртур Ємельянов відкидає звинувачення Суддя Вищого господарського суду Артур Ємельянов, на рахунках якого фінансова розвідка Ліхтенштейну заарештувала 13 млн франків, повернувся до роботи.\nВідповідне відео оприлюднив журналіст Дмитро Гнап у Facebook.\n"Це відео зняте кілька днів тому. На ньому Артур Ємельянов на роботі, у Вищому госпсуді", - зазначив він.\nШокін показував сьогодні кіно в Раді. Давайте і я вам покажу. Це суддя Артур Ємельянов. Той самий, на рахунках якого ліхтенштейнська фінрозвідка заарештувала 13 мільйонів франків. Про що нам два місяці тому урочисто повідомив український Держфінмоніторинг. А це відео зняте кілька днів тому. На ньому Артур Ємельянов на роботі, у вищому госп.суді. Як мені неофіційно повідомили в самому суді, Генпрокуратура зараз активно торгується з Ємельяновим про "щедрі відступні" за те, щоб спустити на гальмах відкриті проти нього справи. І напевне, домовленість досягнуто. Оскільки, Ємельянов почав з'являтися на робочому місці. Всі звинувачення нахабно відкидає. Ну а на додачу, те саме повідомлення про арешт коштів в Ліхтенштейні вже прибрали зі сторінки Держфінмоніторингу. Тепер сторінка виглядає так: http://www.sdfm.gov.ua/news.php?news_id=2845〈=ukВ порівнянні з Ємельяновим і його мільйонами, Мосійчук - голота підзаборна, якого й за грати кинути не шкода. Оце я розумію маркетинг і аналіз клієнтів в ГПУ!Posted by Дмитро Гнап on 17 вересня 2015 р.\nЗа словами Гнапа, у самому суді йому неофіційно повідомили, що Генеральна прокуратура зараз активно веде переговори з Ємельяновим про "щедрі відступні" за те, щоби справа не отримала подальшого ходу.\n"І, напевне, домовленість досягнуто. Оскільки, Ємельянов почав з'являтися на робочому місці. Всі звинувачення нахабно відкидає. Ну а на додачу, те саме повідомлення про арешт коштів в Ліхтенштейні вже прибрали зі сторінки Держфінмоніторингу", - зауважив Гнап.\nРаніше ЗМІ знайшли у Ємельянова сумнівний бізнес. Читайте термінові новини та найцікавіші історії у Viber та Telegram Нового Времени.\nШтаб АТО повідомив про відсутність передумов для відводу озброєнь на Донбасі 0 0 08:44\nСутички між протестуючими і поліцією в центрі Києва і "визнання" Росією паспортів "Л/ДНР". Все найважливіше за вихідні\nТоргівля зброєю в світі досяла максимуму з часів закінчення "холодної війни"\n0 0 08:31\nРева назвав головну причину дефіциту Пенсійного фонду\n0 0 08:13\nМЗС Німеччини закликало не відмовлятися від Північного потоку\nТрамп позбавив Путіна головного козиря\n0 0 Схоже, прийом, коли Путіну було достатньо час від часу нагадувати «контрпартнерам», що Росія володіє величезним запасом ядерних озброєнь, більше не працює\nАфера по-сєвєроднецьки або 35 мільйонів в сміття\n0 0 Тетяна Пашкіна\n17 Лютого 19:53\nЗа бортом. Як себе почувають на ринку праці ті, кому "40 з хвостиком"\n0 0 Юлія Бараннікова\n17 Лютого 13:58\nУкраїнські школи. Нова логіка відносин\n17 Лютого 12:04\n10 очікувань від поліції на 2017 рік\n0 0 Дмитро Ливч\n16 Лютого 19:21\nЧому прийшов час зняти мораторій на продаж землі\nПрихильники блокади "Л/ДНР" заявили про плани поставити наметове містечко у центрі Києва – фото Вчoра 18:29\nСБУ і ГПУ прийшли з обшуком до депутата Радикальної партії Рибалки - відео, фото 17 Лютого 12:42\nVIP-житло: віце-спікер українського парламенту вперше показує свою квартиру і розповідає про статки 13 Лютого 08:47\nУ Багдаді під час сутичок мітингувальників з поліцією загинуло 7 осіб 11 Лютого 17:53\n9 лютого п'ятьох нардепів зловили на кнопкодавстві, троє з них з Народного фронту 9 Лютого 20:29\nУ Раді сталася бійка між депутатами Лещенком і Мельничуком - відео 9 Лютого 13:22\nАктивісти зафіксували факт кнопкодавства заступником голови фракції Народний фронт 9 Лютого 12:36\nПрезидент України зустрівся з сім'єю журналіста Романа Сущенка 8 Лютого 20:44


Що таке сайт - Programer\nдодому Що таке сайт\nСайт – це структурна одиниця інтернет-мереж, яка складається з однієї або багатьох сторінок, зазвичай пов’язаних між собою певною темою. Сторінки веб-ресурсів являють собою інформаційні файли, які бачить користувач, відвідавши даний проект. Види сайтів. Залежно від того, які цілі переслідують власники веб-ресурсу, сайти можна розділити на кілька видів. Рекомендуємо замовити сайт на сайті по Разработка сайта\nНаприклад, це можуть бути комерційні або некомерційні проекти. Комерційні-призначені для продажу товарів або послуг, їх мета-отримання вигоди. Некомерційні – підтримують імідж компанії, постачають інформацією, організовують платформу для спілкування та обміну знаннями і так далі. Якщо розглядати сайти за ступенем доступу, то вони можуть бути відкритими, тоді увійти на проект не складе праці будь-якому користувачеві, напіввідкритими, коли потрібна реєстрація з внесенням особистих даних, і закритими – в цьому випадку доступ дозволяється обмеженому колу осіб, зазвичай такі правила мають внутрішні ресурси великих організацій. Якими ще бувають сайти. Також сайти можна розділити на такі види в залежності від кваліфікації і функцій: Корпоративний сайт – проект зі складною структурою, дає повну інформацію про компанію, якої він належить. Це не просто повідомлення про послуги або товари, тут може міститися багато корисних і докладних відомостей про саму організацію та її діяльність. Інтернет-магазин-ресурс, що продає будь-які товари за допомогою онлайн-технологій. Його відмінними рисами є наявність карток товарів з кнопкою “купити”, а також кошики і сторінок з інформацією про способи оплати і доставки.\nСайт послуг – тут власники продають не товари, а послуги. Наприклад, юридичні, бухгалтерські, послуги зв’язку тощо. Такі ресурси зазвичай менше і простіше інтернет-магазинів, однак при правильній організації здатні підвищити лояльність потенційних клієнтів. Сайт візитка – досить простий і невеликий ресурс, його завданням є здійснення знайомства користувача з людиною або компанією, яким він присвячений. Промо-сайт-це нескладний рекламний проект, його метою є максимальне привернення уваги і зацікавленості до будь-якої послуги або товару. Досить поширеним його прикладом можуть служити автомобільні проекти, що підігрівають інтерес користувачів до будь-якої конкретної моделі. Інформаційний сайт – веб-ресурс, який містить корисні відомості і наповнений різноманітними матеріалами для широкого кола користувачів. До інформаційних проектів можна віднести різні портали, новинні сайти і так далі. Блог – це різновид інформаційного проекту, він наповнений статтями, які регулярно оновлюються і доповнюються новими матеріалами.\nБлоги зазвичай створюються людьми для самопрезентації, а також для освітлення тим певної спрямованості, проте їх часто використовують і для просування будь-яких товарів або послуг. Тут зазвичай включені коментарі, і можна задавати свої питання авторам, обговорювати статті, спілкуватися в заданому ключі. Лендінгем – одностраничники, їх мета – максимальне залучення уваги до якої-небудь послуги або товару, які розташовуються на одній сторінці, поділеної на модулі. Зазвичай лендінгем мають блоки із закликом до якого-небудь дії, наприклад, записатися на семінар, перейти до оформлення покупки і так далі.\nКрім перерахованих, існує безліч інших ресурсів з різними завданнями, до яких можна віднести соціальні мережі і форуми, агрегатори та довідники організацій, пошуковики і служби електронної пошти, файлообмінники і багато інших. Створення сайтів – з чого все починається. Хостинг. Щоб сайт зайняв своє місце на просторах інтернет мереж, це місце потрібно орендувати на сервері в одній із спеціальних компаній, що називаються хостинг-провайдерами. Таких компаній багато, деякі надають безкоштовні тарифи з обмеженими функціями, але щоб отримати надійне місце з розширеними можливостями, особливо це стосується великих інтернет-проектів, доведеться вибрати одну з платних пропозицій.\nЩоб ваш сайт можна було знайти в Інтернеті, у нього повинен бути унікальна адреса, так зване доменне ім’я. Це ім’я має бути простим, впізнаваним і незайнятим іншим проектом. Створити сайт можна кількома способами: Верстати з допомогою HTML і CSS – цей спосіб вимагає певних навичок і знань, якщо ж залучити для цієї мети спеціаліста зі сторони, то вносити подальші зміни і оновлення буде складніше, ніж при використанні інших методів. Сформувати за допомогою CMS-системи-на даний момент найпопулярніший спосіб створення сайтів. Ця система управління контентом, так званий движок, з допомогою якого можна спроектувати досить складний веб-ресурс. Движки мають безліч корисних можливостей і налаштувань.\nВід автора: у цьому уроці ми продовжимо створення плагіна WordPress «Вибрані записи». Нагадаю, у попередньому уроці ми реалізували функціонал, що дозволяє очищати список обраного, тобто видаляти всі статті з нього за один раз, а не по одній.\n12 маловідомих фактів про CSS


Ліки отримано на основі отруйної моркви тапсії, яка зустрічається в західному Середземномор'ї, і є смертельною для великої рогатої худоби і овець.\nДослідники, які тестують його при лікування раку, попутно виявили, що препарат може зупинити зараження коронавірусом SARS-CoV-2, респіраторно-синцитіальним вірусом (RSV) та грипом, оскільки має дещо іншу дію. Замість націлювання на сам вірус, він пригнічує його розвиток і симптоми хвороби.\nНа думку дослідників, така широка застосовність може зробити препарат ефективним і проти нинішньої, і майбутніх пандемій.\nПрофесор Кін-Чоу Чанг, один з провідних авторів, повідомив, що додаткові дослідження ще триватимуть, зокрема, за участю людей. Однак вже зараз результати переконливо вказують на те, що тапсигаргін і його похідні є багатообіцяючими противірусними засобами проти Covid і грипу: в лабораторних тестах вони ефективно блокували симптоми до і під час активної фази інфекції.\nСкладові препарату можна легко виробляти в лабораторіях, а не з рослин, і зберігати без необхідності глибокого заморожування.\nТим часом, жоден противірусний препарат для лікування коронавірусу ще не схвалений, лише кілька з них можуть знижувати ризик смерті тяжкохворих пацієнтів. Ліцензовані ліки проти грипу також націлені лише на частину вірусу, щоб зупинити або сповільнити його здатність копіювати себе в інфікованих клітинах.\nТапсигаргін, навпаки, не націлюється на сам вірус, а викликає ряд клітинних реакцій зараженої людини. Іншими словами, він допомагає клітинам краще боротися з вірусами-нападниками, використовуючи можливості імунної системи. Такі реакції порушують цикл розмноження вірусу, запобігають його реплікацію і поширення.\nЛабораторні тести на клітинах показали, що препарат не дозволяв вірусу створювати свої нові копії. Ця здатність робить його особливо цінним в боротьбі з новими штамами.\nНа думку професора Чанга, ці результати мають велике значення, оскільки майбутні пандемії, ймовірно, будуть зоонозними, тобто передаватися від тварин до людини і навпаки. В таких умовах нове покоління противірусних препаратів за типом тапсигаргіна може зіграти ключову роль в протистоянні серйозним вірусним інфекціям.\nВчені вважають, що наступну пандемію може викликати вірус, про який світ ще не знає, але зброя проти нього вже має бути в арсеналі медицини.\nКатегорія: « Секрет пишного волосся: є речовини, які дають їм красу та здоров'я\tУ діабетичного препарату виявили показання до лікування ожиріння »