Херсонські депутати-«заробітчани»: стати депутатом, щоб непогано заробляти | | Последние новости - Kherson.life\nНаприкінці листопаду 2015 року набули депутатських повноважень новообрані представники херсонців у місцевій владі – депутати Херсонської міської ради, пише сайт «Херсонский вестник».\nПопри обіцянки про захист інтересів громади, низка новообраних депутатів почали захищати виключно свої інтереси. Окрім суперечливих голосувань, набула поширення така «розвага», як працевлаштування народних обранців у комунальних підприємствах Херсонської міської ради. Деякі підприємства навіть «під депутатів» створювали. Дивним чином одразу після призначень нових очільників/заступників цих підприємств, їхня діяльність починала посилено фінансуватись коштами міського бюджету, а самі депутати-«заробітчани» починали непогано заробляти. Проте останнє не завжди можна побачити у деклараціях обранців.\nОтже, наразі 16 депутатів Херсонської міської ради є працівниками комунальних закладів або комунальних підприємств Херсонської міської ради, один із них – відсторонений від посади у зв’язку із тим, що триває слідство (про це – далі). В таблиці нижче Ви можете побачити, хто ким був, а хто ким став:\n№ з/п ПІБ Від якої партії Місце роботи на момент виборів (за даними сайтуcvk.gov.ua) Місце роботи на момент проведення аналізу\n1 Лугова Галина Леонідівна Блок Петра Порошенка Антонівська ЗОШ I-III ступенів № 21 Херсонської міської ради, директор Антонівська ЗОШ I-III ступенів № 21 Херсонської міської ради, директор\n2 Ремига Леонід Тимофійович Блок Петра Порошенка Комунальний заклад “Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних”, Головний лікар Комунальний заклад “Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних”, Головний лікар\n3 Леонова Лариса Миколаївна ВО Батьківщина (наразі – позафракційна) ТОВ “Оптімагаз”, засновник КП “ХЕСКО” Херсонської міської ради, директор\n4 Ложичев Олександр Вікторович ВО Свобода ПП Васюков Д. С., менеджер з продажу непродовольчих товарів КП “Дорожник”, заступник директора\n5 Матковський Євген Сергійович ВО Свобода ТОВ “Амалтея”, Екструдерщик КП “Дніпровський”, заступник директора\n6 Урбанський Віталій Петрович ВО Свобода Херсонські міські електромережі ПАТ ЕК “Херсонобленерго, Електромонтер ОВБ ОДГ КП “Херсонміськсвітло”, Начальник дільниці з обслуговування світлофорних об’єктів та зовнішньої реклами\n7 Маренчук Ольга Миколаївна Наш край Херсонська загальноосвітня школа №39, директор Херсонська загальноосвітня школа №39, директор\n8 Підперигора Роман Степанович Наш край Департамент бюджету і фінансів Херсонської міської ради, директор Департамент бюджету і фінансів Херсонської міської ради, директор\n9 Семенчев Ігор Григорович Наш край ПАТ “Сигма”, Голова спостережної ради КП “Гарантія”, директор\n10 Токарєв Ігор Миколайович Об’єднання Самопоміч (наразі – позафракційний) Тимчасово не працює КП “Херсонкомунтранссервіс”, заступник директора\n11 Чемерис Михайло Васильович Об’єднання Самопоміч (наразі – позафракційний) МКП “ВУВКГ м.Херсона” (водоканал), головний інженер МКП “ВУВКГ м.Херсона” (водоканал), директор\n12 Подлєсний Аркадій Васильович Об’єднання Самопоміч (наразі – позафракційний) Херсонська облспоживслілка, Начальник управління комерційної діяльності, маркетингу, інвестицій та охорони праці Заступник міського голови, нині відсторонений від посади\n13 Заболотний Олексій Владиславович Опозиційний блок Управління молоді та спорту Херсонської міської ради, начальник відділу у справах сім’ї та молоді Управління молоді та спорту Херсонської міської ради, начальник управління\n14 Устинов Єгор Олександрович Опозиційний блок Херсонський національний технічний університет, Доцент кафедри менеджменту та маркетингу КП “Херсонелектротранс”, в.о. директора\n15 Білоковиленко Сергій Павлович Радикальна Партія Олега Ляшка Фізична особа-підприємець КП “Парки Херсона” Херсонської міської ради, директор\n16 Васильєв Олександр Миколайович Радикальна Партія Олега Ляшка КП “Херсонкомунтранссервіс”, директор КП “Херсонкомунтранссервіс”, директор\nОтже, з 16 депутатів, які наразі працюють у підпорядкуванні Херсонської міської ради, на момент обрання працювали там лише 7. З цих 7-ми підвищення за період депутатської каденції отримали лише Олексій Заболотний (він став керівником управління, в якому раніше керував відділом) та Михайло Чемерис (він очолив МКП «ВУВКГ» м. Херсона).\nВарто зазначити, що є також три депутати, які до обрання працювали в підпорядкуванні Херсонської міської ради, але наразі вже не працюють:\nОлена Мазур (УКРОП): працювала начальником Інспекції з контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Херсона.\nСтаніслав Трошин (ВО «Батьківщина»): обіймав посаду начальника відділу громадських зв’язків Херсонської міської ради.\nЮрій Кліментенко (Наш край): очолював управління молоді та спорту Херсонської міської ради.\nОтже, працевлаштованих у структурі Херсонської міської ради після виборів депутатів більше, аніж тих, хто припинив там свою діяльність. Більше того, дві фракції – Радикальної партії Олега Ляшка та ВО «Свобода» – працевлаштовані у структурах міської ради майже у повному складі: у першому випадку двоє з трьох, у другому – три з чотирьох. Саме працевлаштовані після виборів депутати і є найцікавішим об’єктом дослідження в даній статті. Отже, про все – докладніше і у вигляді рейтингу: від найбільш «скромних» депутатів-«заробітчан» до менш скромних.\nЛеонова Лариса Миколаївна: скромно і за фахом\nОднією з найбільш скромних серед працевлаштованих депутатів Херсонської міської ради єЛариса Леонова. Під час виборів вона повідомляла, що її місце роботи – ТОВ «Оптіма-Газ». Там же працює і чоловік Лариси Миколаївни – Олег Леонов. З 01.06.2016 року Лариса Леонова очолює Комунальне підприємство «Херсонська енергосервісна компанія» (КП «ХЕСКО) Херсонської міської ради. У 2016-му році підприємство витратило 562 260,30 грн. коштів херсонського бюджету, у 2017-му – втричі більше: 2 024 882,27 грн. Даних за 2015-й рік стосовно декларації Лариси Леонової у відкритих джерелах даних немає. Однак, за декларацією 2016-го року можна зробити кілька висновків:\n– Джерелом заробітку в родині Леонових є доходи Лариси Миколаївни, набагато вищі, ніж у чоловіка: якщо пані Лариса у 2016-му році заробила 350 789,00 грн., то її чоловік – 19 281,00.\n– У чоловіка Лариси Леонової є готівкові кошти у розмірі 7000 дол. США. Щоправда, суб’єктом декларування є Олег Леонов, хоча зазначено, що це – спільна власність: 50% належить пані Ларисі.\n– Єдиним власником корпоративних прав у двох юридичних осіб є Лариса Леонова – і набула вона ці права до початку депутатської каденції.\n– У Лариси Леонової є легковий автомобіль (дата набуття права власності – 2007 р.), а у її чоловіка – легковий та вантажний (дата набуття прав – відповідно 2002 та 2006 рр.).\n– Житловий будинок (об’єкт незавершеного будівництва) є спільною власністю подружжя, як і інший житловий будинок та земельна ділянка. Із нерухомого майна 100% права власності у Лариси Леонової на квартиру, у її чоловіка – на гараж. Право власності на об’єкти набуте також до депутатської каденції.\nЯкщо врахувати той факт, що Лариса Леонова після набуття депутатських повноважень очолила підприємство, робота якого безпосередньо пов’язана із її професійною діяльністю до депутатської каденції (енергозбереження, проектувальна діяльність тощо), то її дійсно можна назвати однією з найбільш скромних у депутатському корпусі.\nУрбанський Віталій Петрович: забута посада голови профспілки\nУ скромності з пані Ларисою може посперечатись депутат Херсонської міської ради від ВО «Свобода»Віталій Урбанський. До депутатського корпусу Віталій Петрович потрапив іще працівником «Херсонобленерго», проте швидко змінив місце роботи на комунальне підприємство «Херсонміськсвітло»: з 2016 року він – начальник дільниці з обслуговування світлофорних об’єктів та зовнішньої реклами. Зважаючи на те, що робота в «Херсонобленерго» – доволі напружена і не дозволяє мати вільного часу серед робочого дня, новоспеченому депутату просто конче необхідно було шукати іншу роботу, адже він намагається не пропускати жодного пленарного засідання сесії, депутатських комісій та смолоскипних урочистостей. Таку шалену кількість робочого часу без втрати заробітку вочевидь можна мати лише в структурі міської ради.\nСудячи з декларації, проживає депутат з батьками у їхній же квартирі або будинку (власником квартири є батько, а частини житлового будинку – мати). Жодних земельних ділянок чи рухомого цінного майна у родини немає. Як і доходів у батьків: судячи з усього, вся родина жила на зарплатню Віталія Петровича у 57 932,00 грн. увесь 2016-й рік. Скромно, як на сьогоднішній рівень цін – хібащо в родини є заощадження в сумі, яку дозволено не декларувати. В такому випадку вижити можна. Однак, в реєстрі речових прав на нерухоме майно згадка про Урбанського Віталія Петровича як орендодавця є. Чи це той самий Віталій Урбанський-депутат, чи повний тезка, вочевидь будуть розбиратись за результатами даної публікації компетентні органи:\nТакож, окрім посади в КП «Херсонміськсвітло», Віталій Петрович Урбанський з 2015-го року очолює первинну профспілкову організацію ВСЕУКРАЇНСЬКОЇ ПРОФЕСІЙНОЇ СПІЛКИ “СВОБОДА ПРАЦІ” ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ”. Про це свідчить Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:\nПроте жодного слова у декларації депутата про це немає.\nОлександр Ложичев: невже загубилось фермерське господарство?\nОлександра Ложичева було обрано до складу Херсонської міської ради за списками ВО «Свобода». На момент виборів Олександр працював менеджером непродовольчих товарів. Незважаючи на відсутність досвіду управлінської роботи, у 2016-му році Олександр стає заступником директора комунального підприємства «Дорожник» Херсонської міської ради. Робота специфічна: підприємство займається ремонтними роботами дорожнього покриття та обслуговуванням проїжджих частин у місті Херсоні в період активних опадів. Але, мабуть, на думку керівництва міста, із цією роботою ладен впоратись хто завгодно, незважаючи на освіту і досвід роботи.\nЗаробітки Олександра за 2016-й рікдоволі скромні: усього 47 652,00 грн. заробітної плати. Натомість дружина депутата – пані заможна. Їй належать автомобіль Kia Sportage та дві земельні ділянки. До речі, заощадження в родині також має лише дружина – пані Тетяна.\nЦікавий факт виявився під час аналітики декларацій. Дружина Олександра Ложичева Тетяна має у власності дві земельні ділянки у селі Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області площами 69,7 тис. кв. м та 20,00 тис. кв. м. За даними сайтуhttps://youcontrol.com.uaта Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевими бенефіціарними власниками селянського (фермерського) господарства «ЛАН» (код за ЄДРПОУ 31186961), яке знаходиться у смт. Велика Лепетиха, зокрема є Ложичев Олександр Вікторович та Ложичева Тетяна Юріївна. Причому адресою Тетяни Юріївни зазначено селище Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області. Невже збіг обставин і це просто повна тезка депутата і дружини депутата? Адже в декларації про «ЛАН» – ані пари з вуст. Окрім них, кінцевими бенефіціарними власниками також зазначено Ложичевих Віктора Олександровича та Людмилу Павлівну, адреса яких співпадає з адресою Ложичева Олександра Вікторовича.\nВишенькою на тортику є той факт, що родина проживає невідомо де: у власності немає жодної квартири, житлового будинку чи їхніх частин, відомостей про винаймання житла так само немає.\nМатковський Євген Сергійович: повна «Свобода» вибору місця роботи\nЄвген Матковський, який так само обирався за списками «Свободи», прийшов до депутатського корпусу, працюючи екструдерщиком на приватному підприємстві. Робота, безперечно, потребує певної освіти (середньої технічної). Проте після набуття депутатських повноважень роботу у ТОВ «Амалтея» пан Євген змінив спочаткуна президентську посадуу футбольному клубі «Кристал», а в листопаді 2016-го його призначилизаступником директора комунального підприємства «Дніпровський».\nУвесь 2016-й рік родина Матковських (Євген та його дружина)жили невідомо де і виключно на доходи Євгенау сумі 20 479,00 грн. Ірина Матковська заощаджень та доходів не має, судячи з декларації; рухомого та нерухомого цінного майна у родини немає. Справжнє розчулення настає, коли розумієш, що двоє дорослих людей протягом усього 2016-го року жили на 853,29 грн. на місяць кожен. Якщо родина просто не показала припустимі законом заощадження, то цілком можливо на місяць кожному стало приблизно по 3000,00 грн. Але, знову ж таки, сльози розчулення стримати важко.\nЩодо незрозумілого місця проживання, так само виникли питання. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, пан на ім’я Євген Сергійович Матковський іще у 2007 році отримав у спадок житловий будинок).\nВраховуючи те, що це єдиний результат пошукової системи за даними прізвищем, іменем та по-батькові, а також враховуючи той факт, що пан депутат Євген Матковський неодноразово зазначав, що мешкає у центрі Херсона, можна припустити, що саме він є власником зазначеного будинку. Проте в його декларації нічого про нерухому власність не сказано.\nСергій Білоковиленко: черговий бідний приватний підприємець\nІще один «бідний» приватний підприємець, який знайшов роботу в міській раді – депутат від «Радикальної партії Ляшка»Сергій Білоковиленко.На вибори він ішов приватним підприємцем, проте припинив підприємницьку діяльність у 2017 році. За півроку до цього його було призначено директором новоствореного комунального підприємства «Парки Херсона», створення якого викликало чималий резонанс у суспільстві. За півроку свого директорства Сергій Павловичзаробив 41 477,00 грн.Заощаджень, цінного рухомого та нерухомого майна у нього немає. До речі, дохід від підприємницької діяльності пан Сергій так само не декларує у 2016 році, хоча в цей період іще був підприємцем. Отже, невдала підприємницька діяльність переросла у директорство комунальним підприємством? Недивно, чому у 2017 році всі парки Херсона взимку були вкриті льодом: невдала підприємницька діяльність перетворилась на схожу діяльність у КП «Парки Херсона». Але, принаймні, Сергій Павлович почав заробляти.\nВарто зазначити, що Сергій Білоковиленко наявно відрізняється благородством: він, наприклад, сплачує бюджетні кошти за оренду автомобіля своєму колишньому помічнику Руслану Захарову. Це можна побачити за виплатами на порталі Є-data: у 2017 році на оренду авто КП «Парки Херсона» витратило 36 000,00 грн. коштів платників податків. Шляхетно – що й казати…\nАле і тут є вишенька на тортику. Згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, таке майно у власності Сергія Павловича Білоковиленка є. Знову просто збіг обставин і в Херсоні є повний тезка? У власності пана Білоковиленка – житлові та нежитлові приміщення. Щоправда, на частину з них станом на 2016-й рік було накладено арешт та заборону відчуження, але у власності станом на цей період вони є. Щоправда, в зазначеному реєстрі, а не в декларації:\nІгор Семенчев: уся родина – на єдині плечі\nІгор Семенчев під час виборчої кампанії зазначив місцем роботи ПАТ «Сигма», де він був головою наглядової ради. З 29.02.2016 року він очолює комунальне підприємство «Гарантія» Херсонської міської ради.В декларації за 2016-й рікІгор Григорович відображає як членів родини сина Андрія та дружину Ірину. Причому ані дружина, ані син Андрій доходів від своєї діяльності у ПАТ «Сигма» у 2016-му році не мали, хоча підприємство займається доволі прибутковими і актуальними, хай і принципово різними видами діяльності (виготовлення виробів із бетону для будівництва; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля фруктами й овочами; оптова торгівля відходами та брухтом (основний); неспеціалізована оптова торгівля; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна).\nУ родини є житловий будинок та земельна ділянка (у власності дружини), син Андрій володіє скромним авто DAEWOO Lanos 2005 року випуску. Також відображені акції ПАТ «Сигма» у власності пані Ірини та пана Андрія.\nПАТ «Сигма» зареєстровано у місті Херсоні по вул.. Белінського, 15. Так само там зареєстровані іще принаймні дві установи, до яких Ігор Семенчев-старший (він має іще одного сина – Ігоря) має безпосередній стосунок:\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО “РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ “РІДНЕ МІСТО – ХЕРСОН” (засновник). За цією ж адресою діє і однойменна політична партія, яку раніше очолював Ігор Григорович, проте з 05.08.2010 року керівником є інша особа.\nХЕРСОНСЬКА МІСЬКА ОРГАНІЗАЦІЯ ПОЛІТИЧНОЇ ПАРТІЇ “ВІТЧИЗНА” (керівник і підписант).\nОтже, вся родина Семенчевих живе на доходи Ігоря Григоровича у вигляді зарплатні у КП «Гарантія» та пенсію його дружини. Незначну суму доходів склали кошти від відчуження (1722,00 грн.).\nЄгор Устинов: автівки-привиди та мопед невідомого року випуску\nЯк не парадоксально, але Єгор Устинов, чиї попередні деклараційні повідомлення були доволі суперечливими, за підсумками декларування депутатами-«заробітчанами» у 2016 році, все ж таки один із найбільш скромних. Але «призове» третє місце йому дісталось не через скромність – скоріше, через забудькуватість.\nЗ 05.04.2016 року Єгор Устинов керує МКП «Херсонелектротранс», щоправда, виконує обов’язки.На офіційному сайті Херсонської міської радизазначено «до призначення керівника підприємства». Призначення затягнулось вже майже на два роки.\nДо того, як очолити комунальне підприємство, Єгор Олександрович вочевидь мав дохід від викладацької діяльності – саме посаду доцента кафедри ХНТУ він зазначив перед виборами. Це підтверджує і декларація, де зазначено, що в 2016-му році Єгор Олександрович отримав 11 277,00 грн. заробітної плати за сумісництвом і 98 626,00 грн. – за основним місцем роботи. Вочевидь, родина Устинових (окрім Єгора Олександровича, іще його дружина, син і донька) весь 2016-й рік жили на ці кошти, адже більше офіційно в родині Устинових ніхто не працює. Іще у Єгора Олександровича накопичилось 20 тис. дол. США готівки.\nПроживає родина у квартирі Тетяни Устинової – дружини Єгора Олександровича (право власності набуте у 2013 році). Їй також належить і мопед YAMAHA CS JOG RR 50 2008 року випуску. У відкритих даних єдекларація Єгора Устинова за 2011-й рік, де можна виявити невідповідність даних за мопедом: у 2011-му році було зазначено 2007-й рік випуску. Власницею мопеду, якщо вірити декларації, пані Тетяна стала у день народження свого чоловіка – 21 грудня 2010 року. Романтично…\nКолеги з інших видань повідомили, що пересувається Єгор Устинов на KIA «Sorrento», а його дружина – на «Peugeot». На жаль, декларації за 2015-й рік віднайти не вдалось, протев мережі є частина декларації 2012 року, де так само повідомлялось про незрозуміле походження автівки, за кермом якої часто бачили Єгора Устинова. Автівок у родини немає ані у 2011-му, ані у 2016-му роках.\nВарто зазначити, що дохід родини Устинових значно скоротився у 2016-му порівняно із 2012-м: тоді Єгор Олександрович продав цінне майно за 279755,00 грн., що зумовило той факт, що його дохід склав 325 526,72 грн.: втричі більше, ніж у 2016-му. Проданим цінним майном могла бути земельна ділянка, зазначена у декларації 2011 року (1006 кв. м): в декларації за 2016-й її немає.\nЦікавим є той факт, що Єгор Олександрович в якості місця реєстрації декларує місто Київ. Вочевидь, має право проживати за місцем реєстрації, отже, має це місце задекларувати.\nТакож зазначимо і той факт, що в лютому 2017 року Єгор Олександровичзаявив про викрадення авто марки «Пежо», отже, фактично підтвердив його існування. Подивимось, як це буде корелюватись із декларацією за 2017 рік.\nІгор Токарев: знайдена насосна станція і 30 тис. доларів готівкою\nІгоря Токарева було обрано до Херсонської міської ради від ПП «Об’єднання «Самопоміч». Проте після низки голосувань, які суперечили передвиборчій компанії, він потрапив до п’ятірки депутатів «Самопомочі», яких виборці намагались відкликати. Проте законодавчі колізії не дозволили цього зробити.\nІгор Миколайович потрапив до складу депутатів тимчасово безробітним. Принаймні так було зазначено на період виборів. Варто зазначити, що ПП «Об’єднання «Самопоміч» – одна із небагатьох політичних сил, яка розмістилау відкритому доступі декларації обраних депутатами осіб за 2014 та 2015 рік. Отже, можемо порівнювати. До речі, на сайті зазначено його посаду як заступника директора ТОВ «Фаворит Найс». Де шукати правду? Якщо звернутись до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань таyoucontrol.com.ua, то можна віднайти, що компанія із подібною назвою лише одна: має код за ЄДРПОУ 37517254 і зареєстрована за адресою: 73000, Херсонська обл., місто Херсон, Суворовський район, ВУЛИЦЯ ПОКРИШЕВА, будинок 53, корпус 2, квартира 69. Щоправда, про участь у підприємстві пана Токарєва – ані пари з вуст.\nДоволі швидко Ігор Миколайович опиняється у КП «Херсонміськсвітло», а згодом – стає заступником директора КП «Херсонкомунтранссервіс». Проте останнє сталось у 2017-му році, отже, декларацію за 2016-й пан Токарев заповнював ще в якості ревізора з транспорту на цьому підприємстві: кар’єра у міськсвітлі стрімко понеслась у бік автотранспортного підприємства.\nУсі три роки (2014 – 2016 рр.) Ігор Миколайович декларує в якості членів родини мати і рідного брата. Проживають, судячи з усього, вони разом в одній квартирі. Все б нічого, але у 2016-му році «спливає» будівля насосної станції у Бериславському районі Херсонської області, яка належить пану Токареву з 2012-го року (якщо, звісно, вірити декларації), проте ані в 2014-му, ані в 2015-му її не було показано.\nНе довіряє пан Токарев банківським установами: протягом 2014 – 2015 рр. він не показує банківських вкладів та заощаджень, а у 2016-му відображає 30 тис. доларів та 80 тис. грн.. готівки. Якщо аналізувати рівень доходів родини, то мабуть усе життя вся родина збирала ці кошти пану Ігорю – не інакше.\nПодлєсний Аркадій Васильович: більше декларацій – всіляких та різних\nБезперечно, пальма першості у дивному декларуванні депутатів-«заробітчан» Херсонської міської ради дістається в нашому рейтингу Аркадію Подлєсному. Перше місце пану Аркадію дісталось зовсімне через порушену проти нього за кримінальну справу: йому ж не дали суттєво збагатитись. Перше місце – це цілий набір недоліків декларування.\nДепутатське крісло Аркадій Подлєсний посів начальником управління комерційної діяльності, маркетингу, інвестицій та охорони праці Херсонської облспоживспілки. Проте дуже швидко крісло змінив і став радником з виконанням функцій заступника міського голови Херсона. Як уже зазначалось, на сайті політичної сили, від якої було обрано Аркадія Васильовича, є йогодекларації за 2014 та 2015 роки. Отже, є можливість порівняти. У випадку з паном Аркадієм є, що порівнювати. Наприклад, декларація за 2015-й рік, розміщена на сайті ПП «Об’єднання «Самопоміч» та подана Аркадієм Подлєсним перед обійманням посади радника міського голови, відрізняються одна від іншої. Хоча період подання один і той самий: 2015-й рік, а різниця між поданням – два місяці (березень та травень 2016-го). Для порівняння – таблиця-витяг з декларацій Аркадія Подлєсного 2014 – 2016 рр.:\nРозділ декларації 2014 2015за даними сайту samopomich.ua 2015за даними офіційного сайту Херсонської міської ради 2016\nЗагальна сума доходу А.Подлєсного 52331,73 62917,81 74226,63 52485,00\nЧленів родини 18920,00 18920,00 12386,50 5443,00\nАвтомобілі легкові Honda Accord 2005 р. Honda Accord 2005 р. Honda Accord 2005 р. –\nКвартира – – Об’єкт площею 52 кв. м –\nГрошові активи А.Подлєсного – – – 30000,00 (готівка)\nДружини Юлії Подлесної – – – 24500,00 грн., 80 дол. США та 100 євро (готівка)\nЦікава картина вимальовується за деклараціями Аркадія Подлєсного. Мало того, що кудись зникли автівка та квартира, так іще й декларації за 2015-й рік, подані до різних інстанцій, суттєво відрізняються. Хоча різниця у датах подання – всього два місяці. Може це збіг, але за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Подлєсній Марині Василівні належить 100% власності квартири загальною площею 52,88 кв. м. Купила вона її 30.04.2015 р. Про яку саме квартиру йдеться у декларації депутата, невідомо – може це саме вона. Але питань від цього менше не стає.\nДуже зворушливо знизився рівень доходів родини Подлєсних: у 2015-му наявно було більше, аніж у 2014-му чи 2016-му. Вочевидь, вплинула неприємна історія зі спробою хабарництва. Проте наразі, хоч Аркадій Васильович і відсторонений від виконання обов’язків, він продовжує відвідувати засідання депутатських комісій та пленарних засідань сесій міської ради. Як йому вдається гідно жити під час слідства, покаже декларування за 2017-й рік.\nНайбільш цікавим, вочевидь, стане декларування доходів депутатів за 2017-й рік. Більшість доходів немає з чим порівнювати. Маючи ж статки херсонських депутатів-«заробітчан» принаймні за 2 останніх роки, можна порівнювати і віднайти іще більше «дивних» збігів. А може й нових «заробітчан»…..\nПід час підготовки статті було використано інформацію з відкритих джерел даних:youcontrol.com.ua, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру декларацій, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,Є-data.


Інтерв'ю Міністра фінансів Сергія Марченка для Радіо Свобода (19.09.2020) (Fin.Org.UA)\nПроект держбюджету-2012 є реалістичним і збалансованим.\nВін не надутий щодо доходів, не популістський за видатками.\nДефіцит його скорочується – 2022 року він становитиме 4,5%, а 2023-го – 3,5%.\nУ цьому запевнив в ексклюзивному інтерв’ю Радіо Свобода Міністр фінансів України Сергій Марченко.\nВін також відповів на запитання, до чого б міг привести Україну дефолт, чи не забагато витрат на Офіс Президента і на медзаклади для можновладців та як Міністр сприймає постійні пропозиції деяких народних депутатів його відставити. Олександр Лащенко: Пане Марченко, 29 до 1.\nНа наступний рік так плануєте? – Середньорічний. – Середньорічний курс.\nБачимо, останнім часом ніякого, звісно, катастрофічного падіння гривні немає.\nАле певне просідання фіксується от у ці вересневі дні, є, за офіційним курсом НБУ.\nЗвідки така впевненість у міцності національної грошової одиниці України у 2021 році? – Я почну з цього року.\nЄ впевненість в тому, що НБУ продовжить свою стабільну політику.\nЦе перший чинник.\nІнший чинник – це макроекономіка.\nУ зв’язку з локдауном у нас баланс імпорту-експорту вирівнюється у цьому році.\nВ наступному він знову ж таки зміниться на користь імпорту.\nАле ми бачимо можливість перекрити за рахунок інших джерел валютну недостачу.\nТому я не бачу особливих ризиків в частині валютно-курсової політики і стабільності валютно-курсової.\nТобто я вважаю, що динаміка буде, волатильність не буде значною і коливатиметься в нинішніх межах. – Тобто все-таки 29 до 1, так, курс гривні до долара розраховуєте? – Ми так рахуємо. – Але все це на тлі доволі високого дефіциту бюджету.\nНа рівні аж 6% ВВП.\nЦе ж дуже висока цифра.\nЦей чинник не завадить утриманню курсу гривні наступного року на таких показниках? – Навпаки.\nМи вважаємо, що одним з джерел покриття дефіциту бюджету у нас є зовнішні запозичення.\nЦе співпраця з МВФ, з нашими міжнародними партнерами.\nЦе обов’язкова умова для наступного року.\nТобто ми не розглядаємо інших варіантів.\nСамостійно ми поки що не готові фінансувати дефіцит бюджету.\nТому це буде притік валюти, який дозволить нам профінансувати дефіцит. Закиди щодо величини дефіциту бюджету я вважаю необґрунтованими з декількох причин.\nПерша причина – це цикли економічної динаміки.\nУ цьому році всі країни світу пережили страшенну кризу.\nЕкономічний спад сягав рівня 50-річної давнини. – Так.\nЧерез коронавірус... – Коронавірус вплинув на економіку.\nІ ми не відрізняємося від інших країн.\nМожливо, у нас ситуація трошки краща з точки зору економічних втрат, але стимули економічні і держава, яка може через бюджет перерозподіляти і давати стимули для економіки, для всіх країн на даному етапі – це один із основних таких маркерів наступного року і цього року. Тому сказати, що ми можемо зараз радикально скоротити дефіцит – це було би неправильно як з точки зору економічної теорії, так і з точки зору наслідків для економіки, для громадян.\nТому що відсоток ВВП коштує 45 мільярдів гривень.\nМи скоротили з 7,5%, які зараз є в цьому році, до 6%.\nТобто ми фактично його скоротили...\nРахуйте: 45 плюс 22,5 – це фактично та цифра.\nМи скоротили на 68 мільярдів порівняно з... – ...\nале ж не 3%.\nСкільки у державах розвинутих, умовно кажучи, економічно? Україна відстає удвічі, якщо 6% дефіциту. – У нас 6%.\nА в інших країнах він ще вищий. – Наприклад? – Наприклад, та ж Британія, США – там вище 15% дефіцит.\nІспанія, Італія – 11-12%.\nСусідні країни? Польща – також вище дефіцит.\nПольща на наступний рік планує 6% дефіцит бюджету.\nЦе співмірний з нами.\nАле рахуйте, у Польщі інші стартові можливості.\nВони інтегровані в ЄС. Тому в даному випадку ми хочемо бути самостійно фіскально незалежними, будувати власну боргову політику.\nПроблема була би в тому, якби ми намагалися себе обманути і зробити дефіцит, умовно, 3%. – Погодьтеся, є держави, які мають і такий дефіцит – 3%. – Є держави, які мають такий дефіцит.\nПитання в тому, яке співвідношення між ВВП і дефіцитом.\nЯкщо плануються якісь інтервенції, суттєвий буде ріст ВВП, то це може бути так. Ми плануємо в наступному році 4,6% зростання ВВП.\nІ по цих параметрах, я вважаю, у нас все досить так нормально, помірно.\nЦей бюджет є реалістичним.\nЦей бюджет збалансований.\nІ ми намагатимемося...\nНаприклад, у 2022 році дефіцит вже буде 4,5%, а в 2023-у – 3,5%. До речі, ми разом із бюджетом комітетом подали індикативи по кожному міністерству до 2023 року з чітким вказуванням сум видатків, які вони можуть отримати.\nТобто, ми провели практику середньострокового планування, яку, на жаль, ми не змогли вчасно зробити через коронакризу в червні. Повний текст інтерв’ю читайте за посиланням.


РАЙ | Система - Патріот\nПереважна більшість людей переконана в тому, що християнська релігія – це єдина релігія, дотримуватися правил якої можна бути під божим благословенням та потрапити в рай після смерті, але чи є це так на справді і що про це пише Біблія, як опорне джерело інформації та основний критерій християнського світу?\nНа основі Біблії сформовані основні стовпи авраамічних напрямків, такі як Католицька, та Православна церкви, пізніше вони ділились та створювались менш потужні течії – Свідки — Єгови, Баптисти, П’ятидесятники, Лютерани, Адвентисти та інші, які потім знову ділились на менші групи, секти і які не менш активно проповідують план спасення та основи віри.\nЧи є правда в їх словах, обрядах та постулатах? Чи дійсно все так починалось, як нам про це намагаються розповісти духовні наставники? Адже віра і факти – це різні речі, а особливо коли йдеться про язичників, які з захопленням вчать і наслідують іудейську віру, що їм це дасть, чи варто вірити тим — хто приховує від нас факти та наслідки? Мета таких лжевчителів очевидна – це маніпуляція народом та ваші гроші, що ви лишаєте у вигляді десятини, оплата обрядів, та релігійних послуг. Але найбільша біда це – добровільне, духовне та фінансове рабство, яким слов’яни прирекли себе, та своїх дітей на майбутнє.\nТому одразу до справи!\nВ попередньому дописі, згідно написаному в Біблії, ми вияснили наступні факти:\nБоги прибули на планету земля та облаштували її;\nБог був не один, Богів було декілька (https://bible.by/verse/1/1/26/)(https://bible.by/verse/1/3/22/);\nПеред створенням Адама і Єви були створені інші раси та народи (https://bible.by/verse/1/1/26/);\nНебо – це твердь, небо це гори, небо це – престол Божий на землі. (https://bible.by/verse/1/1/8/);\nБог нічим не зобов’язав СТВОРЕНИХ Ним перших людей давши їм свою подобу, та абсолютну владу над всім, що на землі. (https://bible.by/verse/1/1/27/);\nЯк ми бачимо першими були створені люди які не мали відношення до Адама та Іудейської нації. Пізніше їх називали «ЯЗИЧНИКАМИ».\nЦе питання було вирішено одразу. Нам як вищій расі було запропоновано вживати суто вегетаріанську їжу, не вживаючи плоті тварин (https://bible.by/verse/1/1/29/). На тему харчування та генетики буде інший більш повний допис.\nСтворивши та сформувавши світ, головний Бог — оголосив вихідний день та визначив його сьомим днем, днем відпочинку благословивши його.\nРай був створений як (біологічна лабораторія***), і взагалі, сприймаючи Бога ми повинні його сприймати як творця та вченого, не намагаючись додавати йому церковних двояких меркантильних образів. Тим більше, що ми Арійці, Русичі, Слов’яни і Бог створив нас як одну з перших основних великих рас — давши нам владу не обмежуючи її законами, заповідями, обрядами. Взагалі Біблія до слов’ян має відношення тільки на початку, це книга буття 1 глава, де йдеться про створення світу, та ще декілька згадок, про які пізніше поговоримо.\nСтосовно Адама та Єви — вони взагалі до слов’ян не мають ніякого відношення, так як і їхній іудейський рід, з їхніми обрядами та вірою, про що і буде роз’яснювати даний допис. Тут я поясню на основі Біблії хто вони та для чого були создані.\nЧитаємо уважно – Адама Бог СОЗДАВ (а не створив) з ПРАХА ЗЕМНОГО, та вдунув в нього дихання життя, і став человек душою живою. (https://bible.by/verse/1/2/7/)\nНасадив Бог рай в Едемі.\nТепер саме важливе – призначення человека Адама созданого з праха земного (https://bible.by/verse/1/2/15/)\nСаме так ! Призначення та обов’язки Адама, як першого представника іудейської нації було обробляти та доглядати сад Едемський, тобто Адам не перший, не створений, а созданий для праці в раю!\nЄву — жінку Адама Бог СОЗДАВ з ребра Адама. Не змішуючи *ДНК* Адама з ДНК перших Створених людей. Єву создав на основі ДНК Адама, щоб допомогала Адаму доглядати Едемський сад і не більше ! (https://bible.by/verse/1/2/22/)\nАдам і Єва були создані суто для праці, ходили без одягу і мали ряд обмежень, серед яких була заборона вживати плоди з окремих дерев, а саме з дерева пізнання добра та зла, тобто Бог не планував їх наділяти вищим розумом! (https://bible.by/verse/1/2/16/).\nВисновок: Бог сотворив основні раси, як перших людей по своєму образу та подобі, для управління землею, і всім що на ній, не обмежуючи законами, благословив їх надавши їм повну владу на власний розсуд, заповівши – плодіться, розмножуйтеся та наповняйте землю.\nБог создав Адама та Єву окремо від інших народів (детальніше в наступній розповіді) для догляду за садом, обмеживши їх правилами, не наділяючи особливим розумом. Суто для праці в Едемі – це факт!\nДНК це – молекула, що зберігає та передає біологічну інформацію у вигляді генетичного коду живих організмів з покоління в покоління забезпечує продовження роду, виду (https://uk.wikipedia.org/wiki/).\nЦитати та тексти з Біблії дають нам можливість вирішити для себе хто ми, звідки ми, для чого ми создані. Без сторонньої допомоги обрати свій шлях, віру, та кінцеве призначення. Кожен має для себе вирішити – бути Сином Божим созданим богом, чи рабом божим, як нам пропонує церква.\n«Хто ким переможений – той тому і раб» Вибір за вами !\nБіблія, Глава 1, Глава 2, Рай, Теорія початку\nПризначення та місія людей\nПроект Закону про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо викидання відходів у неналежних місцях, на території України та зупинення екологічної катастрофи.


Засідання Ради Міськпрофради: питання підвищення тарифів » Київська міська організація Профспілки працівників освіти і науки України\n16 червня 2016,Публікації » Новини\n16 червня 2016 року відбулося засідання Ради Міськпрофради, на якому обговорювалися питання щодо посиленого соціального захисту членів профспілок у зв'язку з підвищенням тарифів на оплату комунальних послуг, внесення доповнень і змін до Статуту Об’єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві «Київська міська рада профспілок».\nАктивну дискусію викликало питання підвищення тарифів. Як повідомила заступник Голови Міськпрофради Олена Панова з 19.5 млрд. м3 газу видобутого в Україні, населенню в 2015 році надано тільки 10,6 млрд. м3, решта газу віддається так званим інвесторам або олігархам за договорами про спільну діяльність.\nУ свою чергу, голова Київської міської організації Профспілки працівників освіти і науки України Олександр Яцунь заявив про економічно необґрунтоване підвищення тарифів на оплату комунальних послуг для населення. За його словами така тарифна політика суперечить конституційним засадам соціальної, демократичної і правової держави. На фоні такої ситуації необхідно підвищувати заробітну плату та стипендії. Профспілка освітян неодноразово зверталася до Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України з цих питань. Проте обґрунтованих відповідей не отримали. У разі ігнорування вимог профспілки трудові колективи освітян готуватимуться до страйку.\nЗаслухавши виступи, члени Ради прийшли до висновку, що при масштабному зростанні цін і тарифів на комунальні послуги та відсутності дієвого соціального захисту населення, непропорційного зростання частки доходів населення у відповідності до реального рівня інфляції в країні, необхідно підтримати вимоги, направлені ФПУ до ВРУ та Кабінету Міністрів України.\n- Негайно переглянути встановлені Урядом ціни на природний газ для населення, забезпечивши визначення їх на економічно обґрунтованому рівні;\n- Підвищити до 1 жовтня 2016 року, тобто початку опалювального сезону розміри мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії до рівня не нижче за фактичний розмір прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб;\n- Встановити мораторій на підвищення цін і тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні 3600 грн за куб. м при обсязі споживання до 1200 куб м. до адекватного підвищення розмірів основних дежравних соціальних стандартів та гарантій.\nЗапропонувати ФПУ розпочати роботу щодо проведення Всеукраїнських акцій протесту для посилення соціального захисту членів профспілок у зв’язку з підвищенням тарифів на оплату комунальних послуг.\nПрофспілки пікетували НКРЕКП


Чому не можна скасовувати ЗНО — пояснення УЦОЯО – Управління освіти ММР\nЗаступниця директора УЦОЯО зазначила, що ЗНО-2020 відбудеться.\nНа відміну від Британії, яка цьогоріч відмінила вступні іспити, Україна не може їх скасувати. Про це повідомляє ZN.UA.\nЗа словами заступниці директора Українського центру оцінювання якості освіти Тетяни Вакуленко, британська модель освіти абсолютно відрізняється від української.\nВона підкреслила, що якщо дозволити вступ тільки за шкільним атестатом, то до вишу надійдуть абітурієнти, які краще підготовлені.\nУ наших школах оцінки досить суб’єктивні через те, що вчитель спілкується тільки зі своїми учнями та часто не бачить учнів інших шкіл. Вчителі гімназій та ліцеїв мають дуже високі вимоги. Водночас, сільські вчителі, на жаль, дуже мало вимагають від своїх учнів, — зазначила Тетяна Вакуленко.\nТому оцінювання, яке пропонувалося вчителями протягом навчання, не може бути критерієм вступу, воно поставить випускників в нерівні умови, а заручниками цієї ситуації стануть учні з кращих шкіл, — додала Тетяна.\nВона підкреслила, що крім випускних іспитів у формі ЗНО та ДПА в українській середній освіті немає єдиного інструменту підсумкового оцінювання з адекватними процедурами.\nЄдиний інструмент — це завдання, які розробляються централізовано, а не самою школою, пояснила Вакуленко.\nТому середній бал шкільного атестата не завжди показує реальний рівень випускника школи. У будь-якому класі є ті, хто отримують високі оцінки, як і ті, хто отримує низькі оцінки, хіба відмінники всіх шкіл однаково добре знають математику, українську мову або фізику? Не думаю. Отже, якщо впровадити надходження тільки за атестатом, може статися так, що до вишів вступлять зовсім не ті, хто дійсно краще підготовлений, — додала заступниця директора УЦОЯО.\nУ той самий час у Британії є система іспитів, в яких використовуються завдання, розроблені централізовано, а не кожним закладом освіти.\nТакі іспити є обов’язковими на кожному ключовому етапі шкільного навчання. Крім того, перед вступом до університету, британські учні навчаються за спеціальними програмами.\nБританія цьогоріч дозволила без іспитів вступити до вишу тим учням, які вже пройшли серйозні іспити та довели свою здатність навчатися в університеті. Держава прийняла таке рішення, бо багато років тому було створено умови для оцінювання учнів під час отримання ними освіти, а також для фіксації навчального просування кожного учня в електронній базі даних, — додала Вакуленко.\nЗа словами заступниці УЦОЯО в Україні подібний підхід можна буде використовувати, коли повноцінно запрацює стратегія освітніх оцінювань до 2030 року, тобто при оптимістичному сценарії у 2027 році.\nТетяна Вакуленко зазначила, що Міністерство освіти та науки спільно з УЦОЯО працюють над адаптацією окремих складових процедури проведення ЗНО при ситуації, яка набула чималого галасу, тобто при спалаху коронавірусу.\nОдне ми можемо і повинні гарантувати — ЗНО-2020 відбудеться!— заявила Вакуленко.\n← Шкільні конкурси від “Всеосвіти”: грайте та перемагайте\nМОН визначається, як провести ДПА у нинішніх умовах →


Маріупольський процес (Mariupol's'kyj proces) by Галина (Galyna) Вдовиченко (Vdovychenko) - Book - Read Online\nМаріупольський процес (Mariupol's'kyj proces)\nby Галина (Galyna) Вдовиченко (Vdovychenko)\nПереможець «Коронації слова — 2015» у номінації «Ґранд-романи».\nУ цьому романі — усе як на війні: втрати, біль, знову втрати... Батальні сцени і мирне життя, любов і ненависть, брехня і правда. Це наче путівник шляхами війни, де кожна деталь важлива і кожен крок убік — великий ризик.\n(Peremozhec' «Koronacii' slova — 2015» u nominacii' «G'rand-romany».\nU c'omu romani — use jak na vijni: vtraty, bil', znovu vtraty... Batal'ni sceny i myrne zhyttja, ljubov i nenavyst', brehnja i pravda. Ce nache putivnyk shljahamy vijny, de kozhna detal' vazhlyva i kozhen krok ubik — velykyj ryzyk. )\nPublisher: Glagoslav DistributionReleased: Oct 1, 2015ISBN: 9789661499156Format: book\nМаріупольський процес (Mariupol's'kyj proces) - Галина (Galyna) Вдовиченко (Vdovychenko)\nЛюдина і любов на війні,\nпсевдо якої — АТО\nУ сучасному українському літпроцесі, виявляється, бувають, окрім радісних відкриттів, іще й приємні збіги. Шість років тому, навесні 2009-го, будучи «журістом» конкурсу «Коронація слова» у жанрі «Романи», я звернув увагу на рукопис, який вражав не лише незвичним сюжетом (чоловік впроваджується у зграю вовків), а й простою і водночас надзвичайно соковитою мовою. Я був радий, що переважна більшість колег по журі — прозаїків, критиків, видавців — розділили мою думку й присудили роману «Замок Гербуртів» першу премію. Уже після оголошення переможців дізнався ім’я авторки — Галина Вдовиченко, письменниця зі Львова. Згодом роман вийшов під іншою назвою — «Тамдевін».\nНинішньої весни довелося знову бути в журі (тепер уже як переможцю першої «Ґранд-Коронації») конкурсу для володарів лише перших премій попередніх «Коронацій». Роман «Маріупольський процес» узявся читати не відразу, надто багато останнім часом виявилося охочих писати про Революцію Гідності й АТО. Але моя насторога зникла вже після кількох сторінок. Твір вразив якоюсь, я б сказав, зворушливою людяністю в зображенні подій, нібито добре відомих із ЗМІ й розповідей очевидців. І не лише неординарним сюжетом — захопленого в полон українського вояка із Західної України терористи віддають у своєрідне рабство жительці села, що неподалік Маріуполя, у якої закутий у кайданки укроп трудитиметься на ремонті хати…\nЩо далі читав рукопис, то більше переконувався: нам не вистачає саме такого твору про те, що ми називаємо нинішнім драматичним українським буттям, про те, що відбувається тепер на Донбасі. Події поставали через людські долі й характери, виписані яскраво та водночас мовби якось непомітно для ока, так що їм віриш одразу. У газетах та інтернет-виданнях про цьогорічні «Коронацію» й «Ґранд-Коронацію» можна було прочитати, що «Маріупольський процес» — це роман про кохання сепаратистки й бійця АТО. Я б заперечив: це насамперед роман про історію пізнання людини людиною, про ламання стереотипів щодо «західників» і «східняків» крізь звичайні людські почуття, про відкриття через це пізнання самого себе, світу та перемогу цих почуттів над жорстокістю й абсурдом цієї, як, зрештою, і всілякої війни.\nІсторія взаємин, пізнання, розчарувань і здобутків Ольги і Романа не тільки зворушує, змушує переживати, затамовуючи подих, а й спонукає переосмислювати те, що ми знаємо про донецькі події, АТО, її учасників і сепаратистів. А чого вартий образ простої дівчини з того ж донецького села, що й Ольга, — колоритної Вальки Самореклами! І ніякі ці жінки не сепаратистки, вони просто по-жіночому щиро хочуть жити й кохати під мирним небом. У романі багато драматичного і водночас ліричного, що робить твір особливо сприйнятливим.\nПереважна більшість членів журі поставили «Маріупольському процесу» найвищі бали, а я згодом дізнався, що автором роману-переможця, як і шість років тому, тільки тепер уже в другій «Ґранд-Коронації», є… знову Галина Вдовиченко. Щиро порадів, бо після «Замку Гербуртів» було видно творче зростання авторки з кожним новим романом. І ось «Маріупольський процес»… Зникли й питання, звідки авторка так достовірно знає природу і людей Донбасу, — з-під Маріуполя, як виявилося, її чоловік і в тих краях вона неодноразово бувала, добре знає, як мовиться, обстановку й місцевість і, найголовніше, — людей. Як і тих земляків-львів’ян, які воюють з агресором в українській армії.\n«Маріупольський процес» обов’язково має бути прочитаним на окупованій частині Донбасу. Буває, правдивий, такий, що щемить душа після його прочитання, твір вартніший за всі пропагандистські й контрпропагандистські статті та передачі. Так маємо й тут. Бо роман цей саме про людину, про її метання й пошуки, про Схід і Захід України на рівні «східняцьких» і «західницьких» душ і болю. Він таки і про любов, яка одвіку проростала всупереч усім війнам і терористам.\nТериторія заповідника «Кам’яні могили», що неподалік Маріуполя, є частиною Українського кристалічного щита. З нею пов’язана легенда про те, що колись на місці цієї гірської країни було королівство. Злий чаклун зачарував його. Існує спосіб, як зняти чари з цього місця, але досі ніхто не зміг цього зробити.\nЧас бойових та окупаційних дій у Донбасі був сповнений знаками, таємницями та містикою…\nОлена Степова, блогер з Луганщини, Фейсбук\nЗвичайно, усюди, навіть у Слаці, є політики і священники, айятолли та економісти, які переконують, наче реальність — це те, що вони нам говорять. Не вірте їм, вірте лише пописувачам, цим банкірам, які перетворюють друковані аркуші у цінність, але не намагаються видати результат за істину.\nМалкольм Бредбері. Курси обігу\nПлямистий малюнок опалих черешень на землі. Червоних, розчавлених ягід з рудими цятками. Із висоти майже трьох метрів цей клаптик битої землі, оточений споришем, нагадує знайомий контур. Тю! Та це ж карта України! Химерна картинка, клякса у шкільному зошиті, витолочена ногами залисина у траві.\nОн викручена лінія заходу — профіль собачої морди, нахиленої до грудей. Короткі лапи — Одеська область та Крим. На півночі, де Чернігівщина, — спина зі складеними крилами. Крилатий пес, пес-пташеня перед стрибком. Ольга давно зробила це відкриття, ще на уроках географії у шостому класі. Чи ще хтось це колись помічав? Вона ніколи не з’ясовувала. Хотіла було запитати вчительку, чи не нагадує їй Україна маленького французького бульдога, але засоромилась, побоялася, що з класу виженуть. А тепер — буває ж таке! — карта намалювалася на її подвір’ї під баргароном¹.\nНа географічних картах Ольга розумілася найкраще з усіх у класі, а може, навіть краще від учительки географії Катерини Юхимівни.\nЗірвала, потягнувшись, із гілки над головою лискучу ягоду баргарона, розчавила її язиком до піднебіння — смакота… Улюблене заняття — вилізти на дерево й сидіти тут, роздивляючись навсібіч. Особливо у сезон черешень. Попльовуючи кісточки у траву.\nКолись Ольга зафарбовувала контурні карти просто так, не для оцінки, для себе. Одноманітне шорхання олівцем по папері висмикувало її з дійсності — вона линула у свій світ. Навіть після батькових п’яних прочуханок у хаті, які закінчувались тим, що баба Аня, і мама, і Ксюха ображено шморгали носами й збирали розкидані речі (батько називав цей процес «поганяти бабів»), молодша його донька навіть сльозинки не витискала. Вона западала у мовчанку. Годину-другу сиділа з олівцями над контурними картами, що залишилися від сестри та брата майже новенькими, і навіть не чула гарчання батькового хропу із сусідньої кімнати. Обриси країн нагадували їй якісь предмети та живих істот. Цієї схожості не зауважували, хіба погоджувалися з тим, що Італія — це чобіток. Але хто ж не знає, що Італія схожа на чобіток? Багато іншого ніхто не помічав. Країни складалися пазлами, лягали кожна на своє місце, утворювали клаптикові ковдри, якими накривали континенти.\nПогойдуючи босою ногою, Ольга роздивлялася з висоти своєї гілки копію країни, окреслену вигадливо розрослим споришем. Ось там, де найбільше скупчення білих кісточок та плям від ягідних шкірок, Донецьк. Он там Маріуполь, а он її село. Могла б показати майже усі більші міста на цій карті, будь-яку суперечку виграти, якби це когось цікавило. Рано чи пізно вона вступатиме на географічний факультет, згодом подорожуватиме — на місці не сидітиме! — бо ж дотепер далі Маріуполя й не виїжджала. Ось таке в неї буде майбутнє.\nЯкби була можливість скласти тести, вона б ще цього року вступала до університету. А тепер що? Доведеться почекати… Нехай уся ця колотнеча вляжеться.\nСпробувала влучити у Київ обсмоктаною кісточкою й промазала. Біла куля гайнула у простори Азовського моря, у траву.\nУ ці спекотні дні рясні ягоди сиплються на долівку, чавляться підошвами берців-черевиків, забиваються у ребра гумових шльопанців — залежно від того, у що взуті її брат Вітьок та його горлата ватага. Ольга знає далеко не всіх, поміж них лише кілька її односельців. Є якісь друзі Вітька з Маріуполя, вона їх теж донедавна не знала. Є приїжджі здалеку. Добряче потовклися тут учора, обнесли нижній ярус розлогого дерева, гілку за гілкою, нещадно відтягуючи їх донизу. Тепер ляпки та кісточки ягід усюди, гості спльовували їх собі під ноги, товкли у землю, лиш дехто цілився убік, у траву.\nУ Ольги з баргароном давні приятельські стосунки, ще відтоді, як вона у другому класі прочитала «Пригоди Цибуліно». Принц Лимон, синьйор Помідор, барон Апельсин… Барон? Апельсин?!!\nНеправильно, сказала тоді маленька Ольга вчительці. У книжці помилка, бо я знаю барона, він Баргарон, мій друг. Діти сміялися… «Барон-баргарон! — перекидалися словами, дражнили її. — Барон-баргарон!»\nОльга сидить на грубій гілляці, босими ногами спирається на нижню, теж міцну, порепану, надійну — чухає стопу, лоскоче своє дерево. Голова серед листя, вільна рука підтягує гілки. Зубами зриває ягоди… Це її «хатка», надійний сховок — Барон Баргарон.\nНа горищі туркочуть голуби, над столом з подертою по кутах клейонкою гуде бджола, нарешті завмирає на липкій ягоді у мисці, тягне солодкий сік з м’ясистої тріщинки. На осонні маніжаться кішки, поскручувалися бубликами — чорна Циганка, смугаста Рибка. А Ольга у шапці-невидимці, непомітна для всіх. Ніхто не знає, де вона є, а їй згори видно все. Он там огрядна жінка у хустці — наче Степанівна? — дріботить уздовж посадки від сільського кладовища. У чистому небі над балкою кружляє яструб. За полем соняшника здіймає дорожню куряву стрімка «газелька»…\nТихо й спокійно. Як до війни.\nНеначе всі тут, вдома, й лише поховалися у прохолоду кімнат від червневої спеки. Здригнулася від різкого звуку мобілки, обтерла руку до шортів, витягла телефон з кишені:\nУ мобілці чути, як брат із кимось говорить. Ото вже звичка: набрати номер, а самому робити своє.\n— Віть! — покликала, нагадавши про себе.\n— Я! — озвався брат. — Ти на вєліку сьогодні?.. Чи нехай Сашко приїде?..\n— Сашко хай приїде.\n— Що у нас сьогодні?\n— Хлопці, борщ! — голосно убік. — А ще?..\n— Досить з вас і борщу.\n— То коли? — уточнює Вітьок. — Вже?\n— За півгодини, не раніше.\n— Часнику привези.\n— А каші березової?\nУ мобілці — віддалені матюки, чути якісь вигуки, грюкіт, якась там метушня здіймається на їхній базі.\nБрат квапливо кидає:\n— Все! Відбій!\nБджоли гудуть. Коли тиша, тоді особливо чути, як бринить від бджіл повітря.\nОльга спускається на землю, немов по драбині, з гілки на гілку. Пластмасове відерце з черешнями у руці. Бувай, Бароне Баргароне. Із твоєї висоти усе виглядає інакше. Остання над землею «сходинка» — не гілка, а згадка про неї. Батько залишив цей штурпак кілька років тому. Тепер він гладенький, відполірований часом і доторками, а тоді був свіжим уламком нижньої гілки — Ольга попросила не пиляти її до основи, залишити хоч трішки, аби нагору вилазити.\nБатько послухався, він був на той момент хороший, нікого не ганяв-не ображав, бо був тверезий. Він казав: твєрьозий.\nОльга чіпляє відро на сучок, зістрибує на землю — і п’ятою у черешневу кісточку. Боляче. Учора треба було поприбирати. Оце як вчасно не зробиш, згодом відкладена робота нагадає про себе новою проблемою. Де той віник? Обчімханий драпак береться до роботи, збирає сміття. На совок — і за літню кухню його, у бур’яни.\nСтріляли з гранатомета, на виїзді з села, там, де замаскований блокпост. Ольга вже знала ці звуки: гранатомет, точно. Один постріл.\n— Бабо Аню! — гукнула, поспішила до хати, кинувши віника. — Не бійся! Я тут.\nБаба Аня не боялася. Вона навіть не вийшла зі свого заціпеніння, наче й не чула вибуху, занурена з головою у власний світ. Далеко від онуки й від рідної хати. Напівлежала у дальній кімнаті, на двох великих подушках. Очі розплющені, а наче спить.\n— Я піду ненадовго, мені треба. — Ольга дала їй напитися зі склянки, притримуючи голову. Баба Аня зробила кілька байдужих ковтків. — А тоді погодую тебе… Їсти хочеш?\nМовчання у відповідь.\nЗа селом пролунала автоматна черга. Калаш. Повсякденний звуковий фон за останні тижні.\nБорщ заливає тоненькою цівкою газову плиту. Ольга підхоплює кришку. Гаряча! Випускає її на підлогу з гуркотом, хапається попеченими пальцями за вухо. Що ж це за день такий! Борщ кипить, заповнює пахощами літню кухню, густий борщ, правильний, щоб ложка стояла. Каструля з виварку завбільшки, самої картоплі добра миска пішла.\nОльга дмухає на пальці, скручує газ до мінімуму, з жалем дивиться на свої руки: сліди від опіку, порізи, червоний лак обліз на нігтях… Не тримається манікюр. Стільки роботи, і все на одні руки.\nНабрала номер брата, Вітьок виклик збив. А Сашко приїхав за годину. Вистрибнув з автівки, розмальованої під камуфляж — не було такої у селі, звідкись пригнали — збуджений та метушливий, украй заведений. Й одразу до кухні: давай швидше! Легко підхопив великий термос, військовий, похідний: рухайся-рухайся! Переллємо, по ходу, той суп чи що там у тебе, й погнали-погнали, у нас там гості, прикинь, самі, без запрошення, а ми до вас в ранковий час! Заблукали, так виглядає. Нарвалися на засідку. Хто-хто! Укри, хто! Ми двох завалили, ще двоє контужені, їх зараз Буча допитує, прикинь! Притримуй кришку, я сам переллю.\n— То, може, й сам поїдеш? — запитала. — Усе там роздай, розводягу маєте…\n— Яке! — не погодився. — Ти зараз там потрібна, поїхали-поїхали, жерти ж хочеться. Війна війною, а обід за розкладом.\nНа подвір’ї колишньої мехбригади, у мереживній тіні акацій лежав на землі солдат — головою на автопокришці. Йому юшила кров з носа і з вуха, півобличчя — суцільний багряний синець. Одне око сховалося під набряком, друге раз у раз туманилося безтямністю, тікало під лоба, викочуючись білим яблуком. Це страшенно лютило Бучу. «Дурочку мені тут включати? — гарикав він. — Я т-тобі покажу, дурочку включати!»\nОко солдата поверталося на місце, очманіло плавало, намагаючись зосередитися на джерелі крику, на людях, що скупчилися над ним, зупинялося на чорному отворі автоматного ствола, який стрибав у руках горланя.\nРешта мовчали, стояли півколом, серед них Вітьок. Командував допитом Буча, але його надривний запал поступово згасав. Натомився Бучаєв.\nУ захопленого на камуфляжі, на грудях, відбився слід рифленої підошви. Власник берця — швидше за все, знервований Буча — добряче приклався ногою, вступивши перед тим у калюжу крові когось із полонених або вбитого.\nСашко пропхався між товаришів, застиг попереду. Ольга не підходила, дивилася збоку. Неподалік допитували ще одного, він стояв на колінах зі зв’язаними за спиною руками, схиливши перемотану голову. Кров проступала крізь бинт. Одноокому на автопокришці теж дісталося, фізіономію перехнябило, а інших ушкоджень наче не спостерігалося, принаймні зовні. Хоча він ледве ворушив язиком, коли приходив до тями й відповідав на запитання.\nГолос збоку зірвався на лайку — усі озирнулися. Якийсь чолов’яга, Ольга не знала його (чимало незнайомців було тепер у селі), заходився люто копати ногами полоненого із закривавленим бинтом на голові; той повалився на землю й протягло кректав, приймаючи удар за ударом. Буча від того видовища наче підзарядився.\n— Що-що? — з удаваною увагою нахилився він над своїм однооким — той намагався щось сказати.\n— Ми… не стріляли… — рухнув розбитими губами.\n— Папі римському про це розкажи! — знову зайшовся криком Буча. — А хто стріляв?! Хто?\n— Ми… не стріляли.\n— Ти мені тут дурочку не включай! — Буча загатив бранцю черевиком у стегно. Циклоп смикнувся, підтягнув ноги до живота. — Сидів би у своєму Бандерштаті! Чого ти тут забув, га? Чого тобі тут треба? — й добірна лайка посипалася, мов з мішка.\nПогляд одноокого поплив. Буча махнув рукою, перевів подих:\n— У підвал обох!.. А завтра — окопи рити.\nАле вистава на цьому не закінчилася.\n— Хлопчики, хлопчики! — скреготливий піднесений голос почувся від воріт.\nРозмахуючи руками — в одній палиця, в іншій пакет із хлібом — рвучко, накульгуючи, наближався до них дядя Вася. Гнав подвір’ям попри іржаві бокси, бо ж зазирнув через паркан — а тут таке робиться! Жінка попередила його, відпускаючи з хати: у магазин — і назад. Але ж як тут пройти і не взяти участі у такій події?\n— А-а-а, — вищанув дядя Вася, заносячи палицю над головою, — падла!!!\nЗаледве пригальмував біля автопокришки, дивом не наскочивши на лежачого, тицьнув йому під ребро щосили. Той смикнувся, затулився рукою, захищаючись.\n— Каменюками падлюку! Забити каменюками! — розходився дядя Вася, не забуваючи позирати на своїх. Слина летіла навсібіч. — По мирному населенню стріляти, га? Фашист клятий! Н-на! Н-нна, с-суко! — Колір обличчя красномовно сигналізував про те, що інсульт на дядю Васю чекає не за горами.\n— Спокійно, батю! — Буча гидливо обтер щоку від дідової слини, зупинив нападника жестом. Він вже відсапався, міг говорити розважливо. — Цей красава за все відповість. Спокійно, — повторив, обтираючи руку до штанів.\nАле й це ще була не крапка.\n— Так ось ти де!\nДід здригнувся, утягнув голову у плечі. Зайвим було обертатися, й без того знав — його баба за ним прийшла. Принишк, прив’янув, наче випустили повітря з кульки. А баба Галя вже сунула танком, без жодного страху перед озброєними людьми. Так і знала, що цей кудись заверне! Грім-баба, вона тримала свого діда під жорстким невсипущим контролем. Дядя Вася зробився нижче зростом, однак ще двічі поцілив палицею по ногах полоненого. Плазом, з відтяжкою. Розвернувшись, поспішив назустріч жінці: «Гала! Гала!» Перехопив її, не дав як слід роздивитися, що тут робиться. Попід руку — і гайда додому, обід вистигає.\nОльга не мала жодного наміру бодай щось говорити. Але здивовано почула свій голос:\n— Краще мені його віддайте.\nНаче хтось легенько торкнувся її правого плеча, і вона, немов з чужого голосу, повторила:\n— Мені віддайте отого циклопа. Окопи та й окопи! Обіцяли допомогти з грибом — і ніхто ніде нічого! Чужа біда нікого не гребе… Дайте хоч цього у помічники!\nБучу несподівано розвеселила ця пропозиція.\n— Та він же негожий! Он як мордяку рознесло!\nЗа Бучею й решта реготнули: знайшла собі кандидата у помічники…\n— Мені з ним не милуватися, — Ольга трималася свого. Знала: головне — впевненість, говори, що хочеш, аби твердо. — День-два відлежиться — і за роботу. Усе одно від вас допомоги не дочекатися.\n— А підлогу хто зірвав? — обурено скинув брови Сашко.\nВоно й справді, підлогу вони розібрали разом, її брат Вітьок та однокласник Сашко, замучилися, здираючи пошкоджені руйнівним грибом дошки. Винесли їх із хати, закинули в бур’яни — і забули.\n«Ламати — не будувати!» — буркотіла Ольга маминими інтонаціями щоразу, як чула, що хлопцям зараз не до того, що у них є справи важливіші. Двері до розореної кімнати вона зачинила, аби тужлива картина очі не муляла. Відсутність підлоги у порожніх стінах робила кімнату геть занедбаною.\nЩе трошки — і вона їх дотисне, варто підпустити самовпевнених ноток у свою коротку промову. Вона добре знала: аби досягти бажаного, із чоловіками варто розмовляти іронічно-зухвало, без перебору, звісно. Особливо якщо чогось просиш.\n— Підлогу вони зірвали! Зірвали та й кинули. І готуй вам, і воду тягай — до речі, що там з пошкодженим водогоном?.. Теж не до того?.. А від вас — нуль по фазі, йди, дівчинко, не заважай… Замахалася!\nОбурений монолог на одному подиху видала — й замовкла. У думках ворухнувся сумнів: що це з нею? Для чого їй цей доходяга? Що вона з ним робитиме, з контуженим?\n— А бери! — несподівано погодився Буча. — Бери! Тільки припнути його треба, як собаку, аби не втік… — і додав, за звичкою, кілька міцних слівець.\nХлопці зареготали, Буча знайшов очима Сашка:\n— Куля, — кивнув йому, — займися…\nІз туману проступив контур фігури, жіночої, нетутешньої, а тоді мерехтливий німб над головою. Діва Марія…\nОбриси стали чіткішими, сукня — прозорішою, і Роман побачив позаду жінки червоний диск сонця, воно стояло над далеким пагорбом, утворюючи мідне сяйво навколо жіночого волосся, уздовж її рук та ніг.\nХтось застогнав — протягло рикнув звіром. «Це я», — випливла ще одна думка з внутрішнього туману, неповоротка, як глибинна риба. Така сама відсторонена, як думка про Діву Марію. «Я» у звиклому розумінні не існувало. Навколо когось іншого миготів нечіткий перехняблений світ, але поступово розвиднювалося в очах саме Романові. Треба було


Сонячний димохід, його ще часто називають тепловим димоходом або тепловою трубою - це пасивна сонячна система опалення та охолодження, яка використовує природну вентиляцію для регулювання температури в приміщенні завдяки конвекції повітря, нагрітого сонцем. Технологія заснована на добре відомому принципі, що гаряче повітря завжди підіймається.\nСонячний димохід, розроблений австралійськими вченими, складається зі скляної стінки, розташованої навпроти стіни, пофарбованої у чорний колір. Така конструкція призводить до максимального поглинання сонячної енергії. Вентиляційні отвори зверху та знизу конструкції дозволяють управляти потоком повітря через трубу - для опалення або охолодження.\nПід час пожежі діє той же принцип - гаряче повітря підіймається - дозволяючи сонячній трубі висмоктувати дим з будівлі. Менша кількість диму означає кращу видимість, нижчу температуру та знижений рівень окису вуглецю (чадного газу) - все це збільшує час, необхідний для безпечної евакуації людей.\n«У надзвичайній ситуації, коли важлива кожна секунда, вкрай важливо дати людям якомога більше часу для безпечної евакуації, - резюмує Лонг Ши, провідний автор розробки. - Виконання двох важливих функцій може підвищити й без того високу економічну ефективність цієї технології».\nЗа матеріалами: RMIT University\n#технології #сонячний димохід #розробка #Австралія\nВчені Університету долини Атемаяк (Мексика) розробили альтернативу традиційним пластмасам, відходи яких вже стали величезною проблемою для екології планети. ...


Які є п'ять незвичайних способів використання цегли?\nЯкі є п’ять незвичайних способів використання цегли?\nЗапитав: Plambeck (рейтинг 3356) Категорія: Ремонт і будівництво\nПродати цегла в підворітті.\nПросочити соляркою і топити цеглою грубку (виручає, коли вугілля або дров немає, а є солярка).\nПовісити на мотузці, зробивши аналог Гіперіонского цегли. Гіперіонскій цегла - це найточніший провісник погоди. Як свідчить табличка, що висить під цеглою,\nЯкщо вірити одному божевільному економісту з вулиці Герцена,\nНарешті, цеглою можна чистити рушниці. Але не потрібно.\nКоли кругом бруд і калюжі, то з цегли викладають стежку і люди переходять по ним, як по острівців. Тими ж цеглою закладають дірки в асфальті.\nцеглою можна щось забити. У дитинстві ми засипали сірку від сірників в ямочку в асфальті, потім брали дюбель (це такий дуже товстий цвях), вставляли в цю дірочку і з розмаху кидали на нього цегла. Виходив гучний хлопок, нам на радість.\nШматок цеглини використовують також як схил, щоб визначити вертикаль стіни.\nЦегла підкладають під колесо машини, якщо припаркувався на схилі, а ручник не тримає.\nЗ кирпечя складають вогнище, тому що камінь не горить і утримує тепло.\n1) використовувати замість молотка.\n2) підставити під стіл замість ніжки.\n3) викласти візерунок Нпрімер клумби.\n4) викласти тратуарная доріжку.\n5) використовувати замість тренувальний полотна для бойових мистецтв ...\nМи звикли, що цегла використовується для будівництва будинків, гаражів та іншого. Але люди кмітливі можуть використовувати його в якості ворожіння, підвішуючи на мотузці, можуть класти в духовку для того, щоб там було ще спекотніше і їжа пропеклась ефективніше, в хрусткою скоринкою. Також цегла можна використовувати як засіб для пірнання під воду в море, тому як тіло солона вода тримає, а цегла потягне на дно. Цегла можна використовувати як обтяження для прокачування ніг, перев'язавши їм щиколотки (але це більше для чоловіків, для жінок важкувато). А ще цегла можна красиво розписати і прикрасити ним куточок в квартирі.\nВідповів на питання: Misericordia\nЦегла можна використовувати замість вантажу, хоч підвісивши, хоч поклавши його.\nУ мене цеглина лежить в духовці, тим самим утримуючи довше температуру нагрівання і більш рівномірно розподіляється тепло, низ не підгорає.\nЩе цегла можна використовувати в якості бордюру доріжки або опалубки.\nУ дитинстві ми часто цеглою розбивали горіхи, використовували в якості молотка.\nІ ще цеглою можна малювати, якщо це червоний, малює він погано, але малює.\nВідповів на питання: Poincare\n1) як ваза для сухоцвітів\n2) можна навіть без розчину викласти стовпчики і зверху скло вийде журнальний столик\n3) теж викласти стовпчики і зробити невисокий стелаж, або полки, наприклад взуттєву полицю\n4) як підставки під гарячі каструлі, або сковорідки на кухні\n5) якщо в кімнаті холодно, викласти мікропечку з цегли, нагріти їх звичайним електрообігрівачем, а коли вони нагріються, можна вже не включати електрообігрівач поки цегла не охолонуть.\nцеглою можна закладати великі вибоїни в дорозі. не знаю на скільки це розумно, але так роблять дорожники у нас в Брянську.\nтак само можна використовувати для фундаменту стовпчиків під паркан, стіл або лавку.\nякщо цегли багато залишилося-можна викласти клумбу або побудувати мангал.\nінше мабуть вже перерахували\nЯ б так відповів на цей незвичайний питання про цеглу.\nОсь, наприклад, які є п'ять незвичайних способів використання цегли, а саме:\nвикористовувати як "фундамент".\nЯк підставку під меблі.\nЗробити крісло (бачив, роблять з цегли).\nВикористовувати для оборони.\nВикористовувати для декоративних цілей.\nВідповів на питання: Catholics\n1) як міні мангал, кілька цеглин ставляться в квадрат і в них розпалюється вогонь і смажаться шашлики на них.\n2) таким же способом як і в першому пункті зробити клумбу.\n3) закрити якусь дірку.\n4) підперти постійно відкривається двері.\n5) можна класти в духовку для спека.


§ 3. Регулювання міжнародної торгівлі : Економічна теорія. Навчальний посібник : Бібліотека для студентів\nДля регулювання МЕВ держава користується цілою системою економічних ін-струментів. Відповідно до способу дії інструменти можна розділити на такі, що без-посередньо впливають на об’єкт регулювання (інструменти прямої дії) та інструмен-ти опосередкованої (непрямої) дії.\n— державні витрати (на створення нового виду послуг або якогось фізичного об’єкту);\n— безпосередній контроль за економічними процесами (регулювання кількісних обсягів імпорту та експорту, встановлення максимально можливих рівнів цін чи валютних курсів);\n— різного роду законодавчі постанови (напр. декрети про націоналізацію чи при-ватизацію певних підприємств.\nХарактерною рисою більшості інструментів непрямої дії є те, що вони впливають на вартісні пропорції господарства. Так, з допомогою податків можна знизити рівень споживання певних товарів чи послуг, а підвищення процентної ставки стимулює заощадження. Девальвація національної валюти створює сприятливі умови для екс-портерів.\nВажливим інструментом регулювання зовнішньоекономічних зв’язків є митні та-рифи. Тарифами або митними зборами називаються податки, які встановлюються на імпортні товари з метою підвищення їх ціни на ринку країни-імпортера.\nЗагалом мотиви, якими керуються держави при застосуванні тарифів, можна умовно розділити на три основні групи.\nДо першої групи належать міркування економічного характеру. Класичним при-кладом таких міркувань є аргументація на користь захисту молодих, недостатньо розвинутих галузей чи видів виробництва. Цей аргумент вперше з’явився у Велико-британії, а потім розвинувся в Німеччині.\nДругу групу мотивів складають міркування неекономічного характеру, до яких відносяться аргументи на користь активного втручання держави в економіку взагалі. Саме такі мотиви лежать в основі тарифного захисту галузей економіки, які мають стратегічний характер.\nОкремі дослідники, крім зазначених двох груп виділяють і такі міркування, які можна умовно назвати економічно немотивованими.\nГоловна мета митних тарифів — це захист національного ринку. Їх використання має сім основних економічних наслідків (ефектів), які потрібно враховувати при ви-робленні та реалізації зовнішньоекономічної політики.\nВиробничій ефект. Очевидно, що за інших рівних умов виробництво товару, який знаходиться під захистом митних тарифів, зростає., оскільки аналогічні імпорт-ні товари дорожчі і не можуть задовольняти існуючий попит.\nСпоживчий ефект. За інших рівних умов споживання товару, який обкладається митом, знижується.\nБюджетний ефект. Митні тарифи є джерелом бюджетних надходжень, значення яких надзвичайно велике, особливо для країн, що розвиваються. Але тут є певні об-меження: чим вищий тариф, тим менший обсяг імпорту і відповідно бюджетні над-ходження.\nЕфект перерозподілу прибутків. Він полягає у тому, що національні виробники в умовах відсутності або обмеженого характеру конкуренції з боку іноземних фірм можуть підвищувати ціни на свій товар і отримувати вищі прибутки.\nКонкурентний ефект. Цей наслідок застосування тарифів забезпечує ефектив-ну діяльність обмеженої кількості національних виробників. Разом з тим вилучення з економічного змагання іноземних фірм може призвести до втрати національними виробниками стимулів до підвищення ефективності виробництва та зниження цін.\nВплив на умови торгівлі. Очевидно, що застосування митних тарифів змушує іноземні фірми знижувати ціну товарів, які ввозяться до даної країни. А це, у свою чергу, веде до зміни співвідношення між експортними та імпортними цінами.\nЗакон України «Про єдиний митний тариф» базується на міжнародно визнаних нормах, передусім рекомендаціях і рішеннях СОТ, і спрямовується на максималь-ну відповідність загальноприйнятим у міжнародній практиці принципам і правилам митної справи. Він являє собою систематизований перелік ставок мит, які встанов-люються на товари та інші предмети, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі цієї території.\n— адвалерні, що розраховуються в процентах до тарифної вартості товарів;\n— специфічні, які обчислюються в установленому грошовому розмірі на одини-цю товарів, на які сплачується мито;\n— комбіновані, що об’єднують обидва вищезгадані види мита.\nЗаконом запроваджується порядок обчислення ввізного, вивізного та сезонного мита. Визначається також сфера застосування особливих видів мита: спеціальних, антидемпінгових і компенсаційних. Спеціальні статті закону регулюють порядок об-числення і сплати мита, тарифні пільги і преференції.\nВажливо розрізняти ввізне і вивізне мито. Перше нараховується на товари при ввезенні на митну територію України. Друге нараховується на товари при вивезенні за межі митної території України.\nНа окремі товари може встановлюватись сезонне ввізне і вивізне мито на строк не більше чотирьох місяців з моменту їх встановлення.\n— як захисний захід, якщо товари ввозяться на митну територію у таких кількос-тях або на таких умовах, які завдають чи загрожують завдати шкоди вітчизня-ним виробникам подібних або безпосередньо конкуруючих товарів.\n— як запобіжний захід щодо учасників зовнішньоекономічної діяльності, які по-рушують загальнодержавні інтереси діяльності України.\nАнтидемпінгове мито застосовується в разі ввезення на митну територію това-рів за ціною, значно нижчою за конкурентну ціну в країні експорту на момент цього експорту, якщо таке ввезення завдає шкоди вітчизняним виробникам. Цей вид мита застосовується також в разі вивезення за межі митної території України товарів за ціною, значно нижчою за ціни інших експортерів.\nКомпенсаційне мито застосовується в разі ввезення на митну територію товарів, виробництво яких прямо чи побічно субсидувалося.\nКонтингентування — це обмеження державною владою ввозу товарів певною кількістю чи сумою на встановлений період часу. Контингенти можуть встановлюва-тися шляхом укладання двосторонніх угод. У такому разі контингенти дійсні тільки для країн, що підписали цю угоду. В іншому разі уряд країни встановлює загальний (глобальний) контингент, який можуть використовувати всі країни.\nСлід розрізняти тарифні контингенти, котрі дозволяють ввозити певну кількість товарів за зниженим митом або безмитно. Товар, який ввозиться понад тарифний контингент, обкладається звичайним митом, встановленим у митному тарифі.\nВведення імпортних квот переслідує дві основні цілі: захист національних вироб-ників від іноземної конкуренції та зменшення імпорту з метою поліпшення торгового балансу.\nРезультати застосування імпортних квот подібні до ефекту від митних тарифів, хоча між ними, як відзначають економісти, зберігаються певні відмінності.\nПо-перше, імпортні квоти по-іншому впливають на державні доходи. Якщо імпорт-ні ліцензії розподіляються безкоштовно, то в цьому випадку безпосередньо виграє ім-портер. Якщо ж ліцензії на імпорт продаються, то держава отримує у вигляді доходу частину різниці між ціною товару на світовому ринку та ціною на національному ринку.\nПо-друге, якщо захист національного виробництва здійснюється за допомогою митних тарифів, то надмірне підвищення цін національних виробників на свої товари призведе до того, що споживачі почнуть купувати імпортні вироби і спроба обмежен-\nня іноземної конкуренції зазнає невдачі. У випадку використання імпортних квот об-межується загальна кількість товару на ринку і відповідно створюються передумови значного підвищення цін.\nПо-третє, застосування імпортних квот веде до появи всіляких адміністративних ускладнень, пов’язаних з їх розподілом.\nКрім імпортних тарифів і квот, у національному регулюванні зовнішньоеконо-мічних зв’язків важливу роль відіграють податки на експорт, добровільні експортні обмеження, експортні субсидії.\nДобровільні експортні обмеження застосовуються, як правило, в результаті не-формальних домовленостей між заінтересованими сторонами і не мають справді до-бровільного характеру, оскільки приймаються країною-експортером під загрозою застосування певних санкцій. Такі обмеження застосовуються США та деякими кра-їнами ЄС проти японського експорту автомобілів, експорту електронних виробів з деяких країн Азії тощо.\nЕкспортна субсидія — це певна грошова винагорода, яка виплачується експорте-ру. Такі субсидії використовуються для заохочення розвитку експортних виробництв і сприяють переорієнтації діяльності національних фірм з внутрішнього на зовнішній ринок. З метою протидії країна-імпортер може застосовувати так звані компенсацій-ні податки, тобто податки на імпорт, спрямовані на зниження конкурентної переваги, отриманої іноземною фірмою завдяки експортній субсидії.\nВажливим інструментом регулювання зовнішньої торгівлі є різні стандарти та технічні норми. Деякі з них мають чітко виражений протекціоністський характер, інші, хоча і не належать до інструментів захисту національного ринку, але на практи-ці діють як протекціоністські бар’єри.


Реферат - Побудова і принцип роботи телефонних апаратів - Коммуникации и связь\nРеферат: Побудова і принцип роботи телефонних апаратів\nГенератор звуку – це пристрій, який виробляє електричний сигнал, що потім перетвориться на чутний звук. Звукові генератори можуть бути простими й багатотональними, деякі з них можуть навіть відтворювати короткі уривки мелодій. Сигнал зі звукового генератора надходить на вихідний підсилювач потужності, а потім – на п'єзоелектричний перетворювач (гучномовець), у якому виникають механічні коливання, що породжують чутний звук. Для регулювання гучності дзвінка в схему вводиться змінний резистор.\nРисунок 4 – Пристрій ІС імпульсного НН\nСигнал HOLD забороняє генерацію імпульсів набору. При цьому лінія спеціальним пристроєм, що не входить до складу даної ІС, утримується в навантаженому стані навіть при покладеній на важіль трубці. Сигнал «трубка знята» повідомляє номеронабирач, що телефон підключений до лінії. Цей сигнал іноді називається запитом виклику. Сигнал на вході повторного набору викликає з ОЗП останній набраний номер. Відповідним сигналом на вході міжцифрового інтервалу (МЦІ) можна встановити тривалість паузи між набором окремих цифр у номері. І нарешті, сигналом «параметри імпульсів» можна встановити необхідний імпульсний коефіцієнт для набірних імпульсів.\nІснує досить багато ІС для частотного (тонального) способу набору номера, так званих ІС DTMF-номеронабирачів. Внутрішня структура типової ІС DTMF НН показана на рис. 5. Всі ІС DTMF-номеронабирачів містять як мінімум п'ять функціональних вузлів: декодер клавіатури, з`єднаний з генератором імпульсів, цифро-аналогові фільтри вищих (стовпчикових) і нижчих (рядкових) частот, суматор і вихідний підсилювач.\nДля того щоб частоти сигналів були постійними, необхідний високостабільний генератор, сигналом якого синхронізуватиметься ІС НН. Генератор виробляє сигнал зі стабільною частотою, обумовленою використовуваним кварцовим резонатором. Рядкові й стовпчикові логічні сигнали надходять із клавіатури на схему декодера клавіатури генератора імпульсів. У ньому відбувається розподіл частоти сигналу генератора та виробляються прямокутні імпульси з частотами, необхідними для синтезу тональних сигналів рядків і стовпчиків. При цьому всі сформовані сигнали є суто цифровими. Для їхнього перетворення на аналогову форму використовуються цифро-аналогові фільтри, у яких спочатку формується аналогова напруга, що східчасто змінюється, а потім за допомогою смугових фільтрів заглушуються небажані гармоніки основного тонального сигналу.\nРисунок 5 – DTMF-номеронабирач\nУ суматорі відбувається об'єднання стовпових і рядкових сигналів, комбінація яких надходить на вихідний підсилювач. Цей підсилювач підвищує потужність DTMF-сигналу до необхідного рівня і погоджує вихід розглянутої ІС із входом розмовної схеми. Через розмовну схему DTMF-сигнал надходить у телефонну мережу. Вихідний управляючий сигнал відключення приймача виробляється при кожному натисканні на клавішу. У протилежному випадку при наборі номера тональні сигнали будуть голосно чутні в приймачі. Але, хоча приймач і відключаються, DTMF-сигнали в ньому все-таки прослуховуються, що дозволяє контролювати роботу номеронабирача. Деякі інтегральні схеми номеронабирачів можуть працювати і у тональному, і в імпульсному режимі залежно від положення відповідного перемикача (режим набору тон./імп.), що встановлюється в ТА. Постійна напруга живлення для ІС номеронабирача забезпечується або спеціальним випрямлячем, розташованим на друкованій платі розмовної схеми, або вбудованим стабілізатором, або стабілізатором, що входить до складу розмовної схеми.\n4. Електронні розмовні схеми\nЩоб замінити традиційну розмовну схему з телефонним трансформатором, ця ІС має підсилювати та передавати в лінію мовний сигнал, забезпечувати необхідний рівень місцевого ефекту, транслювати в лінію сигнали номеронабирача й імітувати постійне навантаження для лінії незалежно від розкиду параметрів останньої. Спрощена блок-схема розмовної ІС наведена на рис. 6.\nСтабілізатор напруги, що входить до складу ІС, виробляє власну стабільну напругу для живлення підсилювачів, використовуючи телефонну лінію. У нього є додатковий зовнішній вихід, напругу з якого можна використовувати для живлення сумісної ІС DTMF-номеронабирача. Для забезпечення стійкості стабілізатора вмикається коригувальний конденсатор. Інтерфейс забезпечує постійний робочий струм лінії, необхідний для нормальної роботи телефону в складі мережі. Величина цього струму визначається навісним резистором і конденсатором.\nЗ усіх підсилювачів, що входять до складу ІС, можна виділити два основні: підсилювачі мікрофона (At) і підсилювач телефону (Аг). Підсилювачі не тільки підвищують рівні сигналів, але й здійснюють підсумовування деяких з них. Сигнал з мікрофона надходить на підсилювач At. Невелика частина посиленого сигналу подається на підсилювач місцевого ефекту (As), у той час як основна його частина надходить на керувальний вхід стабілізатора, викликаючи модуляцію споживаного ним струму. Саме в такий спосіб мовний сигнал вводиться в телефонну лінію. Сигнал місцевого ефекту надходить на найпростіший суматор на резисторах (який іноді називають регулятором місцевого ефекту), на другий вхід якого подається прийнятий мовний сигнал з лінії, після чого через розділовий конденсатор вони разом потрапляють на вхід підсилювача приймача Аг. Підсилювач постійного струму, що називається коригувальним підсилювачем (Ае), використовується для підстроювання напруги на мікрофоні при змінах постійної напруги в лінії (тобто при змінах її довжини). Така корекція дозволяє компенсувати втрати мовного сигналу в лінії. Хоча разом з розмовною ІС найчастіше використовуються вугільні мікрофони, вона добре працює і з електретними, і з електродинамічними. Оскільки вихідний опір електретного мікрофона дуже великий, а електродинамічного –малий, між ними та входом ІС вмикаються різні елементи, що узгоджуються між собою.\nСигнал відключення приймача (телефону), що виробляється номеронабирачем, використовується розмовною схемою для відключення як телефону, так і мікрофона безконтактними перемикачами, позначеними на схемі як «відкл». Однак при відповідному настроюванні регулятора місцевого ефекту тональні сигнали набору все-таки прослуховуються в телефоні.\nДо складу більшості розмовних схем входять додаткові вузли, що забезпечують їхню спільну роботу з імпульсним або DTMF-номеронабирачем. Якщо увімкнено DTMF-режим, генерування схемою номеронабирача тональні сигнали надходять на вхід підсилювача номеронабирача (Aj). Після посилення вони подаються безпосередньо в телефонну лінію.\nтелефонний апарат номеронабирач підсилювач голосний\nРисунок 6 – Блок-схема розмовної ІС\n5. Телефони з голосним зв'язком\nЕлектронні телефони з голосним зв'язком (надалі – гучномовні телефони) призначені в основному для ділових переговорів і зручні для тих, хто багато часу проводить за телефоном. Через те що мікрофон і гучномовець розташовані в корпусі ТА, можна говорити й чути співрозмовника з будь-якого місця в кімнаті. При цьому група людей може слухати і брати участь у загальній розмові.\nУ звичайному телефоні обидва абоненти мають можливість розмовляти одночасно, при цьому передача розмови відбувається в обох напрямках. Гучномовні електронні телефони мають працювати в напівдуплексному режимі – у кожний конкретний момент часу може говорити тільки одна сторона. Це пов'язано з так званим ефектом зворотного зв'язка.\nАкустичний сигнал, випромінюваний гучномовцем, вільно поширюється в навколишньому просторі. Цей досить голосний звук сприймається мікрофоном, розташованим поблизу, підсилюється вбудованим підсилювачем і знову надходить на гучномовець. На деяких частотах звукового спектра зворотний зв'язок стає позитивним, що призводить до самозбудження й появи в гучномовці голосного свисту.\nУ слухавці такий зворотний зв'язок не виникає, оскільки проникнення звуку з телефонного капсуля в мікрофон незначне. Крім того, голова абонента, що говорить, відіграє роль своєрідного екрана на шляху звукових сигналів від телефонного капсуля до мікрофона. У гучномовних апаратах має бути присутня спеціальна схема, що визначає, з якого боку надходить мовний сигнал, і відключає підсилювач зустрічного сигналу, коли гучномовний телефон приймає сигнал, ця схема відключає передавальну частину телефону та навпаки.\nУ наш час у гучномовних телефонах використовуються спеціалізовані ІС, які містять декілька додаткових вузлів порівняно з ІС стандартних електронних розмовних систем (рис. 7). Оскільки абонент може перебувати досить далеко від апарата, що входить до складу ІС-підсилювач передавача повинен бути досить чутливим і мати автоматичне регулювання посилення, а підсилювач потужності приймача повинен забезпечувати достатню гучність звукового сигналу. Вона зазвичай істотно перевищує ту, яку можуть розвивати звичайні телефонні ІС, тому для посилення вихідного сигналу гучномовного телефону використовуються або підсилювачі на дискретних елементах, або спеціалізовані ІС.\nРисунок 7 – Гучномовний телефон\nДетекторна схема визначає наявність переданого або прийнятого мовного сигналу, порівнює їхній рівень з рівнем шуму та визначає, в якому режимі передачі або прийому має працювати гучномовний телефон. Вихідні сигнали детектора мовного сигналу та детектора шуму надходять на перемикач прийом/передача, що керує атенюаторами переданого і прийнятого сигналів. Атенюатори – пристрої, які використовуються для зменшення рівнів сигналів. Вони перемикаються протифазно: якщо один з них вимкнений, інший у цей час увімкнений і навпаки.\nІС гучномовного телефону через внутрішній узгоджуючий каскад підключається до телефонної лінії. Таким чином, по суті ця схема являє собою керований голосом підсилювач.\nФункціональні можливості електронних телефонів постійно розширюються. Дуже часто в них вбудовують багатоелементні алфавітно-цифрові світлодіодні або рідкокристалічні індикатори (LCD) відображення інформації, наприклад номер, що набирається, статус лінії, дата, час, тривалість розмови тощо. Низька споживана потужність, тривалий термін служби і простота виготовлення зробили LCD найпоширенішим типом дисплея, застосовуваним у різних абонентських пристроях.\nУправління дисплеєм здійснюється мікропроцесором (МП) (рис. 8). Він також обробляє сигнали, що надходять з клавіатури – звичайні цифрові та будь-які інші символьні й керувальні клавіші. При цьому кожне натискання на клавішу спочатку обробляється МП, а лише потім передається схемі номеронабирача. У цьому випадку значно спрощується введення та зберігання телефонних номерів, причому разом з номерами можна ввести імена, адреси й іншу, пов'язану з ними інформацію.\nРисунок 8 – Схема управління дисплеєм\nДля нормальної роботи МП зазвичай необхідні два різновиди запам'ятовуючих пристроїв. Один з них – оперативний запам'ятовувальний пристрій (ОЗП) використовується для зберігання інформації, що вводиться (телефонний номер, ім'я та ін.) і як часовий регістр даних, необхідний для роботи будь-якого МП. Живлення ОЗП зазвичай здійснюється від акумулятора, встановленого в телефоні. Крім того, для МП потрібна програма – набір інструкцій, які він виконує під час роботи. Саме вони визначають те, як МП має реагувати на натискання клавіші, підняття і опускання трубки, зниження напруги живлення і тощо. Ці інструкції незмінні – вони зберігаються в постійному запам’ятовувальному пристрої (ПЗП) телефону. У деяких МП запам'ятовувальні пристрої вбудовуються безпосередньо в його корпус. Залежно від стану телефону й натискання на клавіші МП посилає ті або інші сигнали на схему управління LCD, які у свою чергу, виробляє керувальні сигнали, що подаються безпосередньо на індикатор. У деяких МП схема управління LCD вбудовується в його корпус.\nНа базі МП у телефоні можуть бути реалізовані календар, годинник, таймер тривалості розмови, часу очікування дзвінка, автоматичний визначник номера (АВН) абонента, що зателефонував. Остання функція може бути реалізована тільки в тому випадку, якщо на телефонній станції, що вас обслуговує, є спеціальне обладнання. МП може також використовуватися для обмеження часу й кількості розмов з даного телефону, ведення журналу реєстрації дзвінків, автодозвону й управління автовідповідачем. Телефони, у яких використовуються МП, часто називають інтелектуальними телефонами.\nУсі додаткові вузли телефону споживають помітну потужність. Багато мікропроцесорів, запам'ятовувальних пристроїв, дисплеїв не може надійно працювати при струмах і напругах, характерних для більшості телефонних ліній. Тому деякі електронні телефони комплектуються зовнішнім джерелом живлення. Це джерело дозволяє знизити струм, споживаний ТА від телефонної лінії.


Науковці завершують дослідження «вічного скла» — Tokar.ua Науковці завершують дослідження «вічного скла» — Tokar.ua\nНауковці завершують дослідження «вічного скла»\nЧи помічали ви різницю між склянкою, лінзою фотоапарата й автомобільним склом? Розповідаємо про дослідників, які наблизились до винайдення ледь не вічного скла.\nВидання Phys.org опублікувало дослідження, присвячене винайденню скла із керованими механічними властивостями.\nГрупа дослідників з Університету Тренто (Італія) досліджувала внутрішню напругу колоїдних систем, домігшись повноцінного контролю механічних властивостей скла. Завдяки цьому цілком ймовірне винайдення нових надміцних матеріалів. Наприклад, лінзи в об’єктивах фотоапаратів та автомобільні вікна — два різні типи скла. В них різний ступінь прозорості та різна структура. Саме тому лінзи розбиваються як посуд, на великі частинки, а автомобільне скло кришиться.\nСтруктура колоїдного скла під мікроскопом.\nТак відбувається через показник внутрішньої напруги скла, яку науковці навчилися зводити до мінімуму або максимуму. Коригуючи цей показник, дослідники зможуть пристосовувати матеріал до конкретних умов і потреб, ба навіть до «вічного» застосування.\nПрирода скла така, що воно має внутрішню напругу ще на етапі формування, і дотепер науковці з трудом знаходили можливості її редагування. Другий феномен скла полягає у тому, що його «історія напруги» впливає на подальшу будову, у такий спосіб зміцнюючи матеріал.\nНайкращим прикладом є т. зв. «голландська сльоза» — експеримент з охолодження розплавленого скла у холодній воді. Як бачите, утворюється крапля, верхівка якої витримує потужні удари молотком. Утім, крапля розлетиться на шматочки, якщо лишень трошки надломити її хвіст.\nПотрапляючи до води, зовнішня поверхня краплі охолоджується і миттєво твердне. Внутрішній простір застигає, тому й голова краплі залишається міцною.\nЗ урахуванням подібних досліджень науковці з Тренто зосередилися на колоїдному склі. Воно складається з мікроскопічних часточок, подрібнених у розчині, які можуть формувати компактне тверде тіло. Після декількох експериментів науковцям вдалося створити колоїдне скло з односпрямованою напругою — вона накопичується у самому матеріалі.\n«Уявіть шибки, які, попри напругу, можуть не руйнуватися століттями. Для цього потрібно лише навчитися контролювати напругу детальніше».\nДжуліо Монако, директор кафедри фізики Університету Тренто\nПоказник GFA, себто склоутворювальна здатність — це властивість рідини уникати кристалізації під час охолодження. Науковці з Тренто нарешті дійшли до нового класу утворювачів скла MOF, із досі невідомими динамічними та термодинамічними властивостями. Утім, шкляні системи, відкриті цього року, вже дозволяють людству перейти на новий етап виробництва шкляних матеріалів із каркасом ZIF-62 — з найкращим GFA-показником з усіх відомих нам шкляних форм.


Київ звільняють від незаконної торгівлі - Вечірній Київ\nКиїв звільняють від незаконної торгівлі\n18 вересня 2021, 11:07\nРозміщувати ятки можна й на законних підставах. Фото КП «Київблагоустрій»\nЗа літо столицю значно почистили від незаконної торгівлі. Мова йде й про ринки-шанхаї, й про вуличну торгівлю овочами.\nНайбільше демонтажів провели в Деснянському районі — майже 300, Оболонському та Дніпровському — понад 200 елементів благоустрою.\nВід навали торговців, що діють незаконно, звільняли великі локації на проспекті Маяковського, вулицях Глушкова та Героїв Дніпра. Нині завершується демонтаж самовільно встановлених кіосків біля Київської лікарні швидкої допомоги.\nЗа словами директора Департаменту міського благоустрою Тимура Ткаченка, влітку місто найбільше потерпає від стихійної торгівлі, тих наметів, парасольок, іншого торговельного обладнання, яке підприємці виставляють на пішохідних тротуарах, газонах, у зелених зонах, біля зупинок громадського транспорту. Інспектори з благоустрою постійно патрулюють свої території й направляють у місця розміщення овочевих яток демонтажні бригади. Вони протягом сезону демонтували понад 800 таких локацій.\nЯк розповіли «Вечірньому Києву» у Департаменті промисловості та розвитку підприємництва, влада столиці надає підприємцям право торгувати в абсолютно законний спосіб на чітко визначених містом локація, та ще й у фірмових наметах. На відкритих торгах люди можуть отримати право на розміщення своїх яток за затвердженою містом схемою. На ній вказані місця для 1011 торговельних точок, де можна продати баштанні культури, овочі, фрукти, безалкогольні напої (окрім пива); морозиво, сувенірну продукцію національної тематики, дитячі та карнавальні іграшки, повітряні кульки.\nУ Департаменті благоустрою вдячні тим підприємцям, які діють у правовому полі та йдуть назустріч місту щодо розміщення тимчасових споруд.\nРобота з очищення столичних вулиць від незаконних елементів благоустрою триватиме й восени й взимку.\nДо слова. Підприємці не поспішають укладати договори з містом на розміщення торгових точок. Проте це зовсім не важко зробити.


4 грудня - свято Введення у храм Пресвятої Богородиці | Новини\n4 грудня відзначається свято Введення у храм Пресвятої Богородиці. У минулі часи цей день називали “воротами зими” і говорили: “Введення прийшло – зиму привело”. Погода цього дня може бути дуже мінливою: і морозною, і теплою.\n- Як буде на Введення в сліду вода, то на Юрія трава.\n- Як є на Введення вода, то буде в мисці молоко.\nВ це свято 4 грудня не можна:\nНагадуємо, Полтавцям розповіли, які свята відзначатимемо у грудні.\n#календар #історія #день в історії #свято введення #свята