Неділя, 15 травня 2022, 12:44\nБатьки дітей, які зараз відвідують закордонні школи, масово пишуть про цей досвід навчання.\nНа сайті Нової української школи зібрали розповіді кількох мам, адже те, як діти реагують на нове шкільне середовище, – це дуже цікаво. Хтось захоплений, хтось має змішані відчуття, але всім цікаво, бо це новий досвід.\nОлена, шведська школа\nМи оселилися в маленькому містечку, тягли самостійно українську школу онлайн, але, коли зрозуміли, що діти не можуть без спілкування з однолітками, – подалися у шведську школу.\nМаю двох дівчат 8 та 12 років (в Україні ходили до 2 та 6 класів). З українців у нашому регіоні лише одна сім’я з Києва, крім нас.\nЖодної адаптації в нас не було, дітей одразу зарахували до звичайних класів. Попри абсолютне незнання шведської мови, моїх дітей прийняли дуже тепло як вчителі, так і учні. Менша дівчина приєдналася до 1 класу, старша – до 6-го.\nЯ надзвичайно хвилювалася в перший день навчання, оскільки розуміла, що менша навіть не знає, як запитати, де туалет. Але все виявилося окей, уже ввечері обидві розказували назви кольорів по-шведськи й рахували в межах 100. Не уявляю, як це можливо, оскільки мова надзвичайно складна.\nШкола має 3 корпуси для різних вікових категорій, уроки є по 30, 60 і 80 хвилин, перерви – від 20 до 60 хвилин. Пишуть лише олівцем. Учитель каже, що це логічно, адже олівець можна стерти й виправити помилку.\nУсім абсолютно забезпечує школа: ноутбуки, зошити, книжки, олівці й інше. Харчування безплатне, кілька різновидів страв, щоби дитина могла обрати, дуже ретельно опитують, чи дитина не веган, не алергік тощо.\nВажливе живе спілкування, тому телефони забирають до кінця уроків, моїм дітям лишають, щоби могли користуватися перекладачем. Усі перерви на вулицях, у будь-яку погоду, у дощ дають чоботи й водостійкі костюми (думаю, це костюми відсутніх дітей, потрібно вже обзавестися власними).\nФорма одягу – вільна, й отут діти самовиражаються, як хочуть. Мене, яка звикла то до шкільної форми, то до ділового стилю, просто шокує іноді манера одягу школярів. Але дітям, звісно, подобається. Шведи – дуже міцна нація, тож ходити в холодну погоду в пуховику та шортах на голі ноги – для них нормально, мої дівчата, закутані з ніг до голови, дуже вирізняються)))))).\nПо школі вчителі ходять у змінному взутті, менші діти – у капцях, старші – просто в шкарпетках. Чистота школи мене просто вражає.\nДуже важливим на уроках є обговорення інформації. Щоби зрозуміти причини виникнення будь-якого явища, діти вільно ставлять запитання і висловлюють свою думку. На уроках можна хоч лежати, якщо це комфортно. Є урок, на якому дивляться новини й потім обговорюють побачене.\nЯк я зрозуміла, пишуть мало, більше працюють із планшетами та ноутбуками. Усі книжки лишаються в класі, додому можуть узяти якісь роздруківки, але в жодному разі не рюкзак по 10 кілограмів з усім шкільним приладдям, як у нас.\nВивчають іноземні мови. Англійська – обов’язкова, її знають просто ідеально всі. На вибір дають німецьку, французьку або іспанську.\nДомашніх завдань як таких немає. Знаю, що зараз клас старшої доньки робить презентацію про американські штати, усе це в школі у вільний час. Донька дивується, що ніхто не змушує й не вимагає, діти самі сідають і роблять, бо їм цікаво. Моя донька робила презентацію про Україну.\nКоли я розмовляла з учителькою про домашні, вона спочатку щиро не розуміла, що я від неї хочу. Коли я пояснила, що таке домашнє завдання в моєму розумінні – вона була шокована, каже: “А навіщо стільки займатися дома? А коли в дитини вільний час? Це ж так вона зненавидить школу…”.\nВодночас учителі щиро дивуються рівню знань українських дітей. Можу зазначити, що українська програма явно масштабніша, але чи потрібна вся та інформація, яку дають в українських школах?\nЯ розумію, що повернутися в рідні школи для моїх дітей буде складно, не уявляю, як вони наздоганятимуть своїх однолітків у навчанні, коли звикнуть до шведських шкільних реалій. Але поки що мої діти біжать до шведської школи, обожнюють своїх учителів і нових друзів, які терпляче навчають їх своєї мови й роблять максимум для українських діток.\nКатерина, італійська школа\nПісля жахів підвалу, евакуаційного потягу під вий сирен і звуки вибухів, холоду пішого шляху через кордон тощо школа стала ковтком свіжого повітря. Це перше, що нарешті викликало в мене усмішку, перше, що змотивувало мою семирічну доньку до комунікації.\nОскільки з документів у нас були тільки українські, а на італійські ми чекаємо досі, школа просто дала нам заповнювати анкету з моїх слів, що страшенно мене порадувало. В анкеті питали про харчові алергії та про продукти, що дитина не любить, щоби готувати їй тільки те, що сподобається.\nТакож мати має право надати контакти трьох осіб, які можуть забирати дитину. Якщо людини в цьому списку нема, хай то навіть рідний дядько, дитину не віддадуть. Отаке запобігання кіднепінгу.\nУ перший день дочка принесла повний портфель і ще два пакеи подарунків. І це не просто на честь нас – подарунками зустрічають будь-кого новенького. Також їй подарували листівки всі класи, що дуже надихає. А далі почалися дива.\nМоя мала дуже важко сприймала іноземні мови, а тут її навчили базових слів, а також математичних понять на рівні 1 класу за три шкільні дні. Сказати, що я була здивована, – це нічого не сказати. У класі є соціальний педагог, що супроводжує всіх дітей, тому школа відкрита для дітей з особливими освітніми потребами. Це не просто не дивно для них, а в порядку речей.\nЗазначу про особливий підхід до навчання: вчителі залучають так багато сучасних технологій і молодіжних трендів, як тільки можна. Програма дещо слабувата, що на руку нам у сенсі адаптації, але, думаю, що це через те, що італійська школа 13-тирічна.\nТрохи засмутила шкільна форма, котра дуже нагадує радянську: на цей клімат навесні й восени в ній нестерпно спекотно. Але порадувало, що я порушила це питання в батьківському чаті, посилаючись на відсутність шкільної форми в Україні, батьки підтримали й ми разом попросили адміністрацію про лояльність. Й адміністрація погодилась.\nБагато шкільних матеріалів надає школа, програма цікава (наприклад, на природознавстві вони вирощують квасолю, змагаються, у кого краще й вище виросте. Моя перемагає, одразу видно: українка))).\nШкола працює з 8:30 до 16:15 (приблизно, деякі класи виходять о 16:10, деякі о 16:20), батьки зустрічають дітей на вулиці. Дитина показує вчителю пальцем на маму, мама махає рукою.\nТетяна, французька школа\nПершою допомогою, яку я отримала від Франції, була саме школа для дитини. Адже для них дитина в школі (і мама, яка має вільні руки) – то святе. І школа обов’язкова з 3 років.\nБуло питання щодо класу, бо за віком син мав іти в їхній аналог 1 класу, але управління освіти дозволило, з огляду на ситуацію, зарахувати в аналог старшої групи садка (як він і ходив в Україні).\nДиректорка школи нас зустріла в костюмі пінгвіна (бо в цей день був карнавал) і тут я зрозуміла, що все буде добре. Те, що дитина не знає французької, нікого не здивувало й не злякало, вони мають спеціальний адаптаційний клас на кожній паралелі (не для українців, а для дітей не французького походження взагалі).\nУ класі 25–27 дітей на двох дорослих (вчителька + помічниця). Приміщення облаштоване як клас, але є мезонін для ігор. Решта так само, як у нас, – туалет і роздягальня на вході.\nРозпорядок дня теж приблизно схожий на наш у садках. Зранку заняття, прогулянка, тоді обід. У якісь дні музика й фізкультура. Раз на два тижні – відвідування бібліотеки. Школа працює за системою, близькою до Монтесоррі, тобто діти мають чималий вибір різноманітних занять і можуть їх вільно обирати. Є, звісно, й обов’язкові заняття на кшталт прописів чи математики.\nЇдальня в іншому приміщенні через дорогу (взагалі це інші структура, яка окремо оплачується). Меню за повною французькою програмою – закуска, основна страва, сир, десерт. І з 3 років повний комплект серверування, включно з ножем. На десерт буває та-дам (тримайтеся, українські мами))) – морозиво! Взагалі меню таке, що мене б так годували)))\nПообіді охочі можуть полежати / подрімати в спортзалі на матах, але це не обов’язково і триває 30–40 хвилин.\nШкола працює з 8.20 до 16.30, крім середи і вихідних. Група подовженого дня – зранку і ввечері, а середу забезпечує “центр розваг” за окрему плату. Мені все покриває мерія, як і їдальню, але ми користуємося тільки заняттями до обіду в середу.\nЗ незвичного – багато виходів за межі школи. Щотижня заняття на стадіоні на іншому кінці містечка. Щомісяця якась автобусна екскурсія (в такому випадку просять супроводжувати 2–3 батьків із класу). Це все насправді дуже безпечно організовано.\nУ перший тиждень учителька трохи жалілася, що син не слухається, скаче в приміщенні (можна тільки на вулиці). Але потроху ми то все проговорили й розібралися в правилах. Зараз претензій практично немає, зрідка якісь дрібниці.\nВзагалі правил досить багато, але вони логічні і зрозумілі. І в межах цих правил діти вільні.\nСам “піддослідний” не те, щоб у захваті, але за паркан зранку не чіпляється (як це деколи було в Києві), а робить “па-па” і жваво чимчикує у свій клас.\nP.S. Ще один “шок-контент” – можна зі соплями по коліно, кашлем і температурою до 38. Не можна з кон’юнктивітом, рвотою, поносом, ну й температурою під 39. Жодних довідок від лікаря теж не треба, просто попередити, якщо дитини не буде, і виходити, якщо симптомів немає 24 години. Якщо хвороба супроводжується температурою – на другий день зробити домашній тест на ковід. Також треба робити тест, якщо хтось у класі захворів на ковід (про це повідомляють на електронну пошту й за цим листом можна отримати безплатний тест в аптеці).\nЯніна, австрійська школа\nАвстрійці йдуть до школи в 6 років та навчаються протягом 9-ти або 12-ти років. Спочатку 4 роки вони займаються в початковій школі (Volksschule). По закінченні діти обирають один із двох типів шкіл: основну (Hauptschule), де навчаються ще 5 років, або середню загальноосвітню, у якій потрібно навчатися 8 років.\nВ австрійських навчальних закладах п’ятибальне оцінювання. Проте одиниця – це найкраща оцінка, а п’ятірка – найгірша.\nСтавлення до дітей з України чудове. Усі максимально допомагають якнайшвидше адаптуватися та вивчити німецьку мову. Вчителька щодня займається з моєю донькою додатково після уроків + записує на спеціальний плеєр аудіо з новими словами та висловами, щоби дитина швидше запам’ятовувала та правильно вимовляла слова.\nШкільна програма деякою мірою важча, ніж в Україні. Наприклад, математика у 2 класі за рівнем, як в українських школах за програмою “Інтелект України” діти вчать у 3 класі. Але матеріал подається в цікавій та креативній формі. Тому дітям цікаво та не нудно.\nУсі підручники діти отримують безплатно. Батькам потрібно придбати лише зошити та деяке письмове приладдя. Також держава оплачує проїзд дитини в громадському транспорті (за пред’явленням Schülerausweis).\nУ кожному класі є музичні інструменти. Австрійців із дитинства вчать любові до музики, тому багато хто з них гарно співають та вміють грати на музичних інструментах.\nУ школі ніхто не підвищує голос на дітей. В Австрії взагалі не прийнято кричати на дітей. Але водночас діти ввічливі та дисципліновані.\nМобільні телефони в школі заборонені від слова ЗОВСІМ, і я вважаю це правильно.\nШкола за здорове харчування: шкідлива їжа заборонена, натомість щосереди проводяться благодійні ярмарки, де можна придбати корисну їжу. Коштує вона символічно.\nТакож австрійська школа пропонує турботу про дітей і в позаурочний час. Працює група подовженого дня – Hort. Там діти роблять домашні завдання (вчителі їм пояснюють та допомагають, якщо щось не зрозуміло). Також на Hort дiти грають у настільні ігри, спілкуються між собою, грають на свіжому повітрі та обідають (харчування повноцінне та максимально корисне – годують першими стравами, гарніром та м’ясом, дають фрукти, овочі).\nЄ шкільний автобус: діти постійно відвідують екскурсії, їздять у гори, ходять до церкви, на пікнік тощо. Хто живе далеко від школи – тих автобус забирає зранку з дому та відвозить після уроків додому.\nУзагалі австрійці як нація – дуже законослухняні та порядні, спокійні та врівноважені. Більшість знають кілька мов (і це вважається нормою), практично всі грають на музичних інструментах, цікавляться мистецтвом, постійно займаються саморозвитком, мають цікаві хобі, подорожують. І, відповідно, вчать цього дітей. У них усе ідеально – починаючи від поведінки в суспільстві й закінчуючи сортуванням сміття.\nОлена, ірландська школа\nМи якраз потрапили на двотижневі весняні канікули, які закінчилися після православного Великодня.\nУ них є школи окремо для хлопчиків і для дівчаток та змішані. Також є шкільна форма, у кожної школи своя: спортивна й ділова. Три дні на тиждень ходять у діловій і два – у спортивній або навпаки, про це попереджають. Обом дітям форму надали безплатно, ірландці купують самі, але сім’ї із низьким доходом можуть подати запит на допомогу із підготовки дітей до школи.\nМолодша й середня школа – окремі. Молодша – з 5 до 12 років, далі йде середня.\nМолодший син пішов у школу для хлопчиків, в Україні він ходив до 1 класу, тут потрапив у нульовий, бо на 1 вересня йому було 6, а потрібно 7.\nДитині подобається: малюють пишуть, читають, дивляться мультики, грають у херлінг (національна гра), також діти гуляють на подвір’ї – це обов’язково, їх виганяють на вулицю. Ланч треба брати із собою.\nВчитель намагається познайомитися з дитиною й пізнати її вподобання.\nСередня школа – з 13 років. Ми в змішаній школі. Є база – математика, англійська, спорт і мистецтво, усе інше – на вибір: деревообробка (у школі є майстерні), графіка, домашня економіка, інженерія, інформатика.\nМистецтво і спорт поділяються на гілки: це й малювання, і гончарство, й арт – кому що до смаку. Спорт також поділяється на гілки, обирають за особистими вподобаннями.\nУ школі є все: верстати, планшети, проєктори тощо.\nУсіх тонкощів я не знаю, мені провели екскурсію – і все, далі дитина вирішує всі питання самостійно. До мене приїжджала соціальний педагог, залишила контакти й у разі проблем попросила звертатись.\nСин в Україні не дуже горів бажанням навчатись і школа для нас – страшне слово.\nТут сказав, що атмосфера більш комфортна.\nАнжеліка, польська й німецька школи\nМабуть, уже маючи досвід навчання моєї дитини в Польщі та Німеччині, можу розповісти про явні відмінності української та європейської освіти.\nЗараз моя дитина навчається одночасно в німецькій гімназії та у своїй українській школі онлайн.\nПерша відмінність і, звісно, найбільш визначна – це педагоги.\nУ європейських школах керівник та всі вчителі виявляють до кожної дитини повагу. У Німеччині – плюс дружелюбність. На учнів не підвищують голос, немає наказного тону та команд сіли-встали. Дітям під час уроку дозволяється перепитувати, уточнювати, підходити ближче, щоб уважніше розглянути… Кожний учитель на уроці допоможе, підтримає.\nДруге – це програма. У німецькій гімназії в старших класах лише по 5–6 уроків на день. Деякі предмети йдуть парами. Плюс, іноді буває ще один урок, найчастіше останній, самопідготовки. Дзвінків немає. Уроки не нормовані за часом, але не більше 40 хвилин. Деякі, класичні в нас предмети, суміщені. Математику не ділять на алгебру та геометрію. На уроці німецької вивчають літературні твори, одночасно навчаючись правопису. Обов’язкове вивчення двох іноземних мов: англійська та ще одна на вибір між російською, французькою та латиною. Домашніх завдань немає. Але бувають групові проєкти, які можна виконувати після занять і не в школі.\nТретя відмінність – актуальність знань. Відсутність марної інформації, зубріння правил, віршів, переписування параграфів із підручника до конспекту. Навпаки, отримані під час уроків знання можуть стати в пригоді. Наприклад, на уроці біології під час теми про вагітність докладно обговорювався кожен спосіб застосування контрацептивів. Неймовірно для української освіти, але на наступному уроці біології, під час вивчення венеричних захворювань усі учні практично навчалися надягати презервативи. На дерев’яні фалоси, звісно. Під час вивчення таких делікатних тем ні вчитель, ні учні не червоніли, не комплексували. І вульгарних жартів не було. Уроки минули звичайно.\nЧетверте – релігія. На відміну від України в європейських країнах школа від релігії не відокремлена((\nУ Польщі моя дитина відвідувала католицьку школу. Приймаючи її, директор поцікавився віросповіданням та звільнив від уроку релігії. У Німеччині директор одразу запропонував на вибір релігію чи філософію.\nП’яте, і теж важливе – це ставлення дітей до школи. Їм подобається! У школі комфортна вільна та дружня атмосфера. Навчання не напружує, навчання легке, а частіше ще й цікаве.\nНу, і шосте – звісно, відсутність батьківського комітету, робочих зошитів, поборів, штор…\nОлена, словацька школа\nМої дівчата пішли в державну початкову школу (2 та 5 класи). Нам надали всі навчальні матеріали безплатно (тут батьки купують друковані зошити). Наскільки я зрозуміла, є фонд класу, але нам ніхто нічого не казав здавати. Навпаки, школа пропонувала надати допомогу у вигляді канцелярії, ланчбоксів тощо.\nШкола починається о 8.00, є група подовженого дня та різноманітні безплатні гуртки при школі. Сніданку немає, є обід – платний (для українців, у багатьох школах зараз зробили безплатним, але ми відмовилися, бо діти балувані))).\nПрограма відрізняється від української. У 2 класі значно відстає, немає інформатики, що прикро. А в 5 класі, навпаки, уже вчать осьову симетрію, біологію й географію. На урок праці ходять разом дівчата і хлопці, усі разом шиють, пиляють дерево (що прекрасно))). Домашніх завдань дуже мало, інколи взагалі не задають.\nЄ спеціальний учитель, який додатково вчить українських діточок словацької мови.\nДуже часто ходять у походи та кудись їздять, причому і в інші міста та країни, усі поїздки або безплатні, або коштують дуже дешево. Нещодавно влаштовували ніч у школі, дітки спали в спальниках прямо в класі.\nШкільної форми немає, можна ходити в чому завгодно. Телефони не забороняють.\nЩоденників немає, усі оцінки та завдання приходять в особистий кабінет у спеціальному додатку, також там відбувається комунікація вчителя з батьками.\nНавчальний рік закінчується 30 червня та починається 2 вересня. Вчаться в Словаччині 13–14 років.\nПоки що в мене змішані відчуття, бо є як плюси так і мінуси.\nДітям спочатку дуже подобалось, але цей ентузіазм швидко зник.\nЩе забула написати, що оцінювання тут навпаки: п’ятибальна система, але одиниця – це найкраща оцінка. А п’ять наче взагалі нікому не ставлять.\nІванна, данська школа\nДіти і вчителі в захваті від школи!) Я сама вчителька англійської мови, наразі вчителюю в інтеграційному класі для іноземців. Наших дітей залучають зараз масово, оскільки батьки отримують документи на проживання і стаціонарна освіта – обов’язкова. Ідуть назустріч і, якщо дитина має уроки онлайн, на кілька тижнів відтерміновується запис до місцевої школи.\nПершочергове завдання – данська мова. Хоча всі знають англійську, але какая разніца не працює. І це при тому, що шукають українських учителів, аби із серпня розпочати навчання, беручи до уваги українську програму. Данія розуміє, що багато сімей повернуться додому, і намагається зробити все, щоби діти не втратили навчальний рік. Це велика підтримка!\nУ нашому класі діти просто діляться на початкову школу й середню. У групі є один український учитель та кілька данських. Робоча мова – англійська, за потреби є допомога українською, але вчимо лише данську поки що. І вона досить складна.\nНавчання – лише в ігровій формі. Для всіх. Багато часу проводимо на вулиці, у будь-яку погоду. Дощовий костюм і резинові чоботи для менших – маст хев. Але на подвірʼї стільки всього – причому того, що в Україні є платним, тож нашим дітям тут воля!\nНа вулиці працюють педагоги, які залучають дітей до ігор та активностей. І тут вилізло: ми не вміємо гратися. Діти сваряться, роблять шкоду одне одному, жаліються одне на одного, не можуть поділити то гойдалку, то батут. У школі тисяча дітей, на вулиці мурашник, усі дуже активні, але немає бійок і сварок. Лише наші. Так, ніби чекають, що на них накричать. Але тут такого немає.\nМусили запросити спеціаліста, яких у перший же день зробив висновок, що діти не навчені бавитися самостійно. Вони ок вчаться, стараються, але у вільний час, коли вчитель не організовує їх, вони не знають правил поведінки. Прикро. Працюємо тепер над цим, бо навчання відкладається, поки не врегулюємо поведінкові моменти.\nАле знову ж таки, данці сприйняли це як “маємо те, що маємо, знаємо що робити”.\nПедагог залишився з нами, бо він потрібен. Вчимося й ми, вчителі. До речі, вміти чекати й зайняти себе, коли нудно, – це дуже важлива навичка. Тут на день народження чи свято немає моди на аніматорів. Якщо є група дітей – їм не має бути нудно апріорі! Тільки через уміння зайняти себе чимось діти знаходять хобі. Бо коли їм нудно, вони роблять те, до чого душа лежить. О, це ж так просто, але так дивно, що на запитання про хобі діти відповідають “гуляти з друзями”, “сидіти в телефоні” (навчимося й ми, я впевнена).\nПоки справжнього данського шкільного процесу не бачили. Оскільки мова далека від нашої і “як не розумієш, то не догадаєшся”, то в данські класи можна лише з певним рівнем мови. Країна 5 млн населення, тримається за свої традиції і свою ідентичність.\nІ головне: діти до школи біжать… вони обіймають учителів, записують самі все в блокнот і вчать вдома батьків.\nМи не порівнюємо дітей ні з місцевими, ні між собою. Ми просто беремо і вчимо! Я щаслива, що дотична до цього. Я щаслива, що моя присутність має місію тут і зараз. Діти усміхаються, ми вчимося нових засад соціальної поведінки, емоційного інтелекту й софт скілів, і ці діти, які в мене перед очима зараз, усе подолають! Бо вони вмітимуть і себе обстояти, й іншим не нашкодити. Вони виростуть безконфліктними, бо усвідомлять, що вони рівні серед рівних, їм не потрібно бути першими, щоби бути щасливими.


Тампони, питання стосовно тампонів, тампонами вночі - Поради для Підлітків\nПоради для Підлітків » Форум » Тіло та здоров'я » Про такі дні » Тампони, питання стосовно тампонів, тампонами вночі\nТампони, питання стосовно тампонів, тампонами вночі\nOlenka Дата: Неділя, 30.10.2016, 20:00 | Сообщение # 1\nТампони - стали давно невід'ємною частиною життя. Без них неможливо обійтися дівчатам, що ведуть активний спосіб життя. Але не дивлячись на це, дуже часто, тих, хто стикається з їх використанням вперше, турбує багато питань, які ми і спробували тут зібрати.\nКоли можна починати користуватися тампонами? Чи не пошкодять вони невинної пліви?Які тампони кращі? Кому ти можеш задавати питання стосовно тампонів?\nНемає ніяких обмежень ні за віком, ні по комплекції. Використовувати тампони можна почати в будь-які критичні дні. Почни з найменших і поступово підбери для себе найбільш зручний розмір. Найчастіше, всі користуються двома розмірами тампонів - більше - для днів з інтенсивнішими виділеннями, і трохи менше - для останніх днів. Розмір треба підібрати так, щоб міняти тампони треба було раз о 4 годині. Розмір і розташування тампона в твоєму тілі абсолютно виключають можливість пошкодження невинної пліви. Сама пліва є тоненькою плівочкою, що прикриває піхву, з отвором невеликого діаметру. Правильно введений тампон розташовується в другій третині твоєї піхви і абсолютно не торкається плівочки. До того ж невинна пліва дуже еластична, а в «такі» дні стає ще податливішою. Отже можеш не турбуватися. Поки ти не почнеш вести статеве життя, твоїй невинності ніщо не загрожує.\nЧи можна користуватися тампонами вночі?\nТак. Тампони вночі дуже зручні, і дадуть тобі можливість добре відпочити. Постарайся при цьому, щоб тампон не знаходився в тобі більше восьми годин підряд. Краще всього скористатися новим тампоном прямо перед сном і замінити його відразу з ранку, коли прокинешся.\nЧи потрібно користуватися і тампоном, і прокладкою одночасно?\nДля більшої надійності при інтенсивних виділеннях, а також вночі можна використовувати щоденну прокладку одночасно з тампоном. Використовуючи тампони вночі, ти можеш підстрахуватися звичайною щоденною прокладкою. Також якщо ти тільки почала користуватися тампонами, до тих пір, поки ти не навчишся визначати час, необхідний для заміни тампона на наступний, краще підстрахуватися прокладкою.\nЧи залежить розмір тампона від зросту і ваги?\nНі, не залежить. Розмір тампона повинен залежати тільки від об'єму виділень. Ніякого зв'язка ні з розмірами внутрішніх органів, ні з розмірами дівчини немає. Тому підбирати тампони треба виключно керуючись міркуваннями комфорту і великою кількістю виділень.\nЧи може тампон загубитися усередині мене? Що буде, якщо мотузочок відірветься?\nТампон ніяк не може "загубитися". Йому там абсолютно нікуди подітися. Більш того, у сучасних тампонів мотузочок пришитий так, що відірватися не може в принципі. Якщо у тебе не виходить відразу витягувати тампон, то або він ще не встиг ввібрати достатньо виділень, щоб вислизнути з легкістю (тоді слід використовувати тампон меншого розміру), або ти з переляку дуже напружуєш м'язи. Розслабся і спробуй зробити це знову.При розслаблених м'язах тампони можна видалити без будь-яких зусиль.\nЧи можна приймати душ або ванну, не виймаючи тампона?\nЗвичайно. Одним з безперечних достоїнств тампонів якраз є той факт, що з ними можна плавати в басейні і морі, танцювати і бігати і відчувати себе при цьому комфортно. І вже раз в них можна плавати, вже тим більше можна і прийняти душ.Тампони дають тобі можливість вести нормальний, комфортний спосіб життя.\nЧи може тампон вивалитися або почати протікати?\nТампон вивалитися не може. Він надійно утримується м'язами. А ось протекти тампон дійсно може. Особливо, якщо ти використовуєш тампони вночі. Чому це може відбутися? Уяви собі пляшку з водою. Якщо заткнути шийку ватою і перевернути, то коли вата промокне, з пляшки почне капати вода. Тут принцип дії такий же. Тампон вбирає менструальні виділення, і у нього є межа вбираності. От чому важливо правильно підібрати потрібний ступінь вбираності тампона і своєчасно замінити його на новий.\nДля чого потрібний тампон з апплікатором?\nАплікатор сприяє гігієнічному введенню і правильному розташуванню тампона в тілі. Вводячи тампон за допомогою аплікатора, ти не торкаєшся його руками. А ще аплікатор допомагає правильно розташувати тампон усередині. Він опиниться саме на тій глибині, на якій потрібно, і ти відчуватимеш себе комфортно.\nЩо таке спідничка у тампона?\nУ тебе виникли питання стосовно тампонів зі спідничкою? Спідничка - матерія, що продовжує тампон. Вона придумана для надійнішого захисту від протікань, адже вона теж вбирає виділення. По відчуттях усередині тампони із спідничкою нічим не відрізняються від своїх побратимів, тільки створюють додатковий комфорт.\nОдним словом, в користуванні тампонами немає нічого страшного або надприродного. Вони менш помітні під одягом, ніж прокладки, займають менше місця в сумці і завжди присутні в сумочці сучасної дівчини. Будь-яка коробочка з тампонами супроводжується докладною інструкцією про те, як правильно ввести тампон і як правильно видалити його. Обов'язково прочитай її перед початком використання. У інструкції міститься вся необхідна інформація, так що можеш не сумніватися, що ти купиш упаковку і не розберешся, як їх використовувати.\nІ не соромся задавати питання стосовно тампонів, вони були придумані для дівчат таких як ти!\nПрикрепления: 6968885.jpg(26.4 Kb)\nOlenka Дата: Понеділок, 23.01.2017, 12:38 | Сообщение # 2\nЗрозуміла що у мого хлопця досить великий член, коли вставила тампон, а він випав ...


Лондон, Ріо, Барселона: нова лімітована колекція glo™ hyper NATIV EDTN, присвячена культовим містам світу - cosmo.com.ua\nЗустрічай стильну новинку. glo™ презентували нову лімітовану колекцію glo™ hyper NATIV EDTN*, присвячену культовим містам світу: Ріо-де-Жанейро, Токіо, Нью-Йорк, Лондон та Барселона.\nСучасні, стильні, гамірні, успішні та технологічні міста стали відправною точкою у створенні нової лінійки glo™ hyper NATIV EDTN. Міста, що постійно змінюються. Міста, де народжуються нові прогресивні ідеї. Міста зі своєю унікальною сучасною культурою.\nКожен лімітований glo™ відображає культуру й енергію одного з п’яти мегаполісів, завдяки чому всі пристрої легко впізнавані. На корпусах девайсів можна знайти Нью-Йорк з його безперервним рухом і динамічними ритмами. Лондон в абстрактній інтерпретації для шанувальників як класичного, так і сучасного мистецтва. Масштабний Токіо, що парадоксально поєднує вічні традиції Японії та передові технології. Сонячні Ріо і Барселону з вуличним мистецтвом і фестивалями на тлі калейдоскопу барв дикої природи. Завдяки цій лінійці кожен може відчути себе громадянином світу незалежно від свого місцезнаходження.\nНа сторінці @glo_ukraine в Instagram можна подивитися серію інтерв’ю HYPER NATIV з українцями, які живуть у кожному з цих мегаполісів. Вони доводять, що можна зберігати зв’язок з рідною країною, одночасно стаючи частиною сучасної культури іншого міста закордоном. Саме цей зв’язок і допомагає українцям відчути себе справжніми громадянами світу, що поєднують у собі культурні особливості батьківщини з ритмом нової країни проживання.\nЛімітована колекція є свіжою дизайнерською інтерпретацією пристрою glo™ hyper, що вийшов у 2020 році в новому форматі з покращеною ергономікою. Девайс поєднує інноваційну технологію індукційного нагрівання тютюну, яка забезпечує більш насичений і яскравий смак. Користуватися glo™ hyper інтуїтивно просто і зручно — в режимі Boost пристрій нагріває стік всього за 15 секунд, а потужна батарея забезпечує до 20 сесій** без підзарядки. Спеціально для glo™ hyper була розроблена окрема лінійка тютюнових стіків neo™*** із чотирма варіантами смаків.\nВідтепер повнолітні споживачі тютюну можуть завжди мати під рукою частину улюбленого міста. Виразний дизайн колекції допоможе персоналізувати стиль і згадати маршрути своїх мрій. Девайси лінійки glo™ hyper NATIV EDTN доступні за ексклюзивною ціною – всього за 599 грн.\n* Нова лімітована лінійка glo hyper Нейтів Едішн\n** При використанні в режимі Буст. Час роботи повністю зарядженої батареї може відрізнятися в залежності від поведінки користувача.\n*** Тютюновмісні вироби для нагрівання не є цілком безпечними та викликають звикання.\nСамая популярная: какая певица стала первой женщиной в истории, набравшей 200 миллионов подписчиков в Instagram\nКак построить персональный бренд: пошаговая инструкция


Погода у Дніпрі на суботу 22 січня 2022 року — "Радио Ностальжи 102.4FM"\n22 Янв 2022 06:40 | Областные новости\nПрогноз погоди у Дніпрі на суботу, 22 січня 2022 року. Ввечері погода у Дніпрі проясниться, але до цього моменту небо буде вкрите хмарами. Без опадів.\nТемпература повітря становитеме: вночі -7°, вдень -2°. Вітер південно-західний 5 м/сек.\n>> У 2022-му ЗНО на Дніпропетровщині проходитиме з 23 травня\n>> Погода у Дніпрі на неділю 23 січня 2022 року


Сергій Конюшок: «Влада має вести прозору дискусію з містянами» | «За майбутнє» – політична партія\nСергій Конюшок: «Влада має вести прозору дискусію з містянами»\nСергій Конюшок – чемпіон та рекордсмен світу зі стронгмену. Окрім того, він є досвідченим фахівцем з фізіології спорту та активним громадським діячем.\nУ 2020 році Сергій балотується до Київради з ґрунтовним планом розбудови спортивної інфраструктури міста. Він поділився з нами своїми пропозиціями для покращення життя у столиці.\nСергію, чому ви вирішили балотуватися до Київради?\nЯ був активним учасником Євромайдану. Ці події ствердили в мені проукраїнський напрямок мислення і бажання відстоювати свої принципи. В 2014 році я вирішив, що маю працювати на благо суспільства. Саме тоді, власне, я познайомився з Сергієм Гусовським. У нас зібрався колектив ентузіастів та однодумців, і за 6 років спільної роботи ми точно можемо називати себе друзями.\nВи займаєтеся громадською діяльністю у спортивній галузі. Розкажіть, які проекти ви втілюєте?\nМи розвиваємо спортивну федерацію – це спілка спортсменів і зацікавлених у спорті осіб. Найбільшою метою нашої організації є мотивація на здоровий спосіб життя. Безумовно, також ми розвиваємо спорт в Україні та опікуємось проблемами спортсменів.\nМи проводимо заходи по всій Україні, і до нас усюди підходять глядачі зі схвальними відгуками. Деякі люди кажуть, що вони надихалися моїми виступами, коли я був професійним спортсменом. Це справді приємно, і ми вбачаємо у цьому одну з наших соціально-гуманітарних місій – надихати.\nВи балотуєтеся в Дніпровському районі. Які, на вашу думку, його головні проблеми?\nЯ народився у цьому районі. Тут живуть мої батьки та друзі. Тому я чудово знаю Дніпровський район та його проблеми. Багато з них – наприклад, незаконна забудова – є загальними для всього Києва.\nОдин проблемний і болісний для мене момент – це фізкультурно-оздоровчий комплекс на вулиці Райдужній. Тут я починав тренуватися, розпочинав свою спортивну кар’єру. Останні 15 років ця будівля стоїть у занедбаному стані. Одним з моїх головних завдань у Київраді буде відновлення таких спортивних майданчиків.\nПроблемним місцем у Дніпровському районі є мікрорайон «Соцмісто». Це дуже стара забудова, яку будували ще полонені німці. З того часу він не ремонтувався і не оновлювався. Також є великі масиви хрущовок, які вже не підлягають капітальному ремонту. Якщо хрущовки хоч якось тримаються, то в «Соцмісті» вже можна знімати голлівудські фільми про події сторічної давнини.\nДніпровський район – один з найзеленіших у Києві. Чи загрожує його паркам забудова?\nТак, і це дійсно велика проблема. Наш район впізнаваний цими парками, вони роблять його привабливим для життя. Рішенням Київради встановлений мораторій на будівництво у зелених зонах, які є парками і скверами. Але є комплекс ділянок, що ще за «попередників» був виділений на розробку проектів. Яскравий приклад – лісова смуга біля метро «Дарниця», яку нещодавно обнесли парканом. Місцеві мешканці активно відстоюють такі ділянки. Втім, далеко не всі ситуації вирішуються на їхню користь, адже забудовники мають значно більше ресурсів.\nЯк вирішити проблему постійних заторів для мешканців Лівого берега?\nПроблема виникає тому, що Лівий і Правий береги Києва не збалансовані. Потрібно зробити так, щоб людям не доводилося кожного ранку перетинати Дніпро по дорозі на роботу – тобто створити на Лівому березі робочі місця. Є багато прикладів того, як бізнес-центри великих міст виносяться з історичної частини на околиці.\nАле перед тим, як будувати на Лівому березі офісні центри, потрібна відверта, прозора дискусія з місцевими мешканцями. Це дуже об’ємний проект, неможливий без розробки продуманої інфраструктури для всього міста. Замість клаптикової забудови має бути чіткий Генеральний план, який враховує всі інфраструктурні потреби майбутніх мешканців новобудов.\nЯкщо ви станете депутатом Київради, які питання будуть для вас найбільш пріоритетними?\nГоловний пріоритет для Києва сьогодні – закон про столицю. Ми будемо боротися за відновлення районних рад і надання повноважень місцевим громадам. Потрібно зняти з Київради тягар вирішення питань кожної лампочки, ліхтаря і списаного унітазу в школі. Такими проблемами мають займатися на місцях. Міська влада натомість має розробити якісний, зрозумілий і виважений Генеральний план та Стратегію Києва.\nЯк фахівець в галузі фізичної культури і спорту я також маю чітке бачення, якою має бути спортивна інфраструктура нашого міста і як мотивувати містян вести здоровий спосіб життя. У нас досі діє радянська система спортивного управління. Більше того, ми не маємо жодного законодавчого положення про роботу спортивних клубів. Це принципова проблема на шляху до вирішення проблем фізичної культури і спорту.\nЯ не особливо помічав красу Києва, поки не переїхав на деякий час до іншого міста. Одного весняного вечора я повертався до Києва на машині. І поки я проїжджав через усе місто на Лівий берег, я зрозумів, що з кожним місцем, з кожною вуличкою в мене пов’язані спогади.\nПрозвучить банально, але Київ – це місто, де все починається. Я хочу, щоб Україна починалася з Києва, щоб це місто було прикладом та ініціатором основних процесів у нашій країні.\nСергій Конюшок народився 1983 року в місті Київ. Закінчив Національний університет фізичного виховання і спорту України за спеціальностями «Силові види спорту» та «Фізіологія спорту».\nПриватний підприємець, очільник громадської організації «Федерація стронгмену України». Директор ТОВ «Стар фіт».\nСергій Конюшок балотується до Київради в 5-му окрузі у Дніпровському районі.


19 серпня – Преображення Господнє: як потрібно провести цей день і чого не можна робити в жодному разі – Особлива\n19 серпня – Преображення Господнє: як потрібно провести цей день і чого не можна робити в жодному разі\nХристияни православної церкви шанують свято Преображення Господнього 19 серпня. Цей день входить в число 12 найбільш шанованих релігійних подій. У народі його називають Другим або Яблучним Спасом.\nПовна назва свята Преображення Господа Бога і Спаса нашого Ісуса Христа. Вона вважається третім, після Різдва та Великодня. У цей день православні християни вшановують день, коли на горі Фавор апостоли Петро, Яків та Іван бачили благодатне Преображення Господа. Це був момент істини, що Ісус є Сином Божим.\nЗгідно з повір’ям, спустившись з гори, Ісус велів народу збирати яблука і освячувати їх у церкві.\nДо того ж, серпень – це період збору врожаю. Тому всі дари природи – фрукти, овочі та мед люди несли до церкви на свято Преображення Господнього. Наші предки святкували Яблучний Спас, подаючи на стіл щедре частування і страви з яблук: пироги, млинці, варення. Однак страви на столі повинні бути пісними – в цей час триває Успенський піст.\nТакож в цей день, відкушуючи перше яблуко нового врожаю, ворожили на майбутнє. Якщо плід був солодким – чекати благополуччя і достатку. Кислий – до ускладнень. Потрібно було їсти яблука з медом. З першим шматочком загадувати сокровенне бажання – енергія цього дня допоможе йому збутися.\nЯк і будь-яке інше релігійне свято, Преображення Господнє пов’язано з деякими заборонами. У цей день забороняється:\nвиконувати домашню роботу – шити, в’язати, прибирати;\nлаятися, сваритися і лихословити – це може відвернути Божу благодать;\nїсти яблука в поодинці – чим більше плодів ви розділите з оточуючими, тим краще.\n19 серпня в храмах проходять Божественні літургії. У цей день прийнято молитися про зміцнення у вірі і позбавлення від гріхів.\n“Варваро Ігорівно? Ваш чоловік… На жаль, він не вижив” – уже тиждень ці слова звучали в голові Варі й вона все ще не могла в них повірити. Славка не стало за день до дня народження сина і почалося найгірше\nПоліна встала із-за столу і пішла, а Денис ще довго сидів на місці, думаючи про все, що колись наговорив дівчині


Розвідка повідомила про потужні бази техніки і підготовку Росії до атаки / Новости / PRESIDENT.ORG.UA\nНа підконтрольній бойовикам території почали створюватися бази для зберігання техніки. Українські розвідники вже кілька тижнів спостерігають, як на території, яку контролюють бойовики, створюються потужні бази зберігання техніки.\nРеалісти вбачають у цьому чергову зміну тактики проросійських бойовиків, а військові експерти застерігають, що у визначений час «ікс» на ці бази зберігання можуть швидко зайти вже бійці регулярної російської армії та розпочати атаку.\n«Ми постійно бачимо техніку, концентрують, а ми нічого зробити не можемо у відповідь», – розповідає стрілок 72-ї бригади Сашко «Білий».\nЗа його словами, безпілотники їхньої бригади зафіксували десятки одиниць важкої техніки в селищі Комсомольське, де міститься штаб так званої «першої слов’янської бригади «ДНР».\nВся техніка туди заїжджає з Росії. Утім, не тільки в Комсомольському формуються бронекулаки. Така картина спостерігається вздовж усієї лінії фронту.\nНа думку розвідників, противник створює військові бази, на які, замість місцевих люмпенів, мають зайти регулярні російські війська. Розвідники доповідають про нові бази для зберігання ворожої техніки\n«За тиждень можна забезпечити всю техніку. Техніка тут розташована, піхоту можна завезти дуже швидко і при бажанні – провести наступ», – розповідає розвідник «Маклауд».\nОднією із найімовірніших цілей противника може стати Путилівська шахта. Тут оборону тримають відчайдухи з 93-ї бригади.\nЇхню міцність випробовують щодня, оскільки противник розташований з трьох боків. Із четвертого боку розташований Авдіївський Коксохім та пряма дорога в український тил.\nТут противник повторює те, що робив в аеропорту – руйнує споруди. Кілька годин артобстрілів – денна норма цієї шахти. Примітно, що в останньому звіті ОБСЄ, датованому 18 липня, вказано про зменшення кількості обстрілів на околицях Донецька.\nКрім того, згідно зі звітом, 17 червня спостерігачі СММ ОБСЄ зафіксували найменшу їх кількість на поточному тижні – 20.


Renault в Женеві представила оновлений Captur – MMR — Motor Media Review\nRenault в Женеві представила оновлений Captur\nАвтор Vasyl Sh.\t опубліковано 7 Бер, 2017\nПерший день роботи автосалону в Женеві ознаменувався багатьма прем’єрними показами, як новинок, так і оновлених моделей.\nНа черзі виявився оновлений кросовер Captur, анонс якого був минулого місяця. Істотних змін у кросовері не відбулося при цьому приємні поновлення все ж є.\nЗокрема, можна відзначити появу у конкурента Kia Soul і Nissan Juke, деякі з яких були показані в Женеві. Говорячи про більш істотні зміни, варто відзначити появу у оновленої моделі нової оптики, хромованих елементів, світлодіодних ДГВ, а також скляного даху і додаткового захисту кузова.\nУ салоні змін не відбулося, а ось список доступного обладнання розширився. Також виробник пропонує безліч опцій. Силова лінійка кросовера не змінилася і як і раніше представлена 0,9, 1,2 і 1,5-літровим мотором.


Жіночий журнал » Здоров'я » Чи небезпечний аборт для здоров'я жінки\nКоли перед жінкою постає питання про переривання вагітності її звичайно ж хвилює це питання. Так, ризик дуже великий, аж до безпліддя. Важливо якою саме буде проводитися аборт, яка анестезія буде застосовуватися, яка кваліфікація лікаря, який буде проводити дану процедуру і т.д. Залежно від терміну вагітності жінці можуть бути запропоновані різні варіанти аборту. Самий щадний - це медикаментозний аборт. Такий аборт проводять при терміні вагітності до 9 тижнів.\nТак як зовнішнього втручання немає, матка і шийка при такому аборті страждають найменше, але не варто думати що такий аборт не має ніяких наслідків і вже тим більше не варто намагатися дістати потрібні ліки і провести аборт самостійно. По-перше, ефективність процедури буде залежати від того чи правильно вибрані медикаменти та їх доза, по-друге, при такому вигляді аборту іноді плодове яйце виходить не повністю і жінці необхідно або приймати додаткові препарати, які призначає тільки лікар, або проходити додаткову чистку.\nВиди аборту та небезпеки\nЧи небезпечний аборт із застосуванням вакууму- Цей вид аборту ще більш небезпечний, ніж медикаментозний, так як при роботі насоса пошкоджуються стінки піхви. Ступінь пошкодження залежить від майстерності диктора і від здатності тканин пацієнтки до регенерації. У будь-якому випадку жоден лікар не буде вам гарантувати, що після аборту у вас не почнеться кровотеча, так як це найчастіші ускладнення.\nЯкщо говорити про хірургічне аборті - це самий травматичний і небезпечний вид аборту, так як він виконується на пізніх термінах вагітності. Організм жінки відчуває величезний стрес, коли з нього видаляють плід. Відбувається колосальний гормональний збій, під час самої операції можливе пошкодження матки хірургічними інструментами, жінки по-різному переносять загальний наркоз і т.д.\nЯк бачите безпечних абортів не існує, ніхто не дасть гарантії що все пройде безслідно для жіночого організму. Саме тому збираючись на аборт ви повинні чітко уявляти собі травматичність цієї операції для свого організму і бути готовими до найнесподіваніших наслідків. Якщо все ж рішення прийнято або до цього є лікарські рекомендації то краще не затягувати, чим раніше буде проведено переривання вагітності тим менш травматично воно позначиться на організмі жінки.


У Луцьку на 50-метровій висоті замайорів найбільший на Волині синьо-жовтий прапор. ВІДЕО\n14:16, 23 Серпня 2021 /\nУ Луцьку замайорів найбільший на Волині синьо-жовтий стяг – заввишки 50 метрів.\nЦеремонія підняття відбулась на Київському майдані. Подивитися на дійство з’їхались десятки волинян у вишиванках та з прапорцями в руках.\nТрадиційно на заході зібралася представницька верхівка області.\nОпісля урочистого підняття прапора хвилиною мовчання пом’янули загиблих українських захисників. Потому до присутніх із вітальним словом звернулися місцеві владці.\n«Я вірю, що державний стяг стане не тільки символом боротьби, а й символом перемоги і замайорить і в Донецьку, і в Луганську, і в Сімферополі», – висловився заступник голови Волиньради Юрій Поліщук.\n«Нашим завданням є щоденно, кожному на своєму робочому місці, своєю працею, своїми вчинками робити так, щоб наш державний прапор був символом економічного зростання, успіху, процвітання і щастя українського народу», – зазначив Луцький міський голова Ігор Поліщук.\nЗ нагоди свята подяками та відзнаками нагородили визначних волинян.\nПо-особливому щасливим День Прапора став для ветерана АТО/ООС Сергій Леухіна. Йому за ініціативи президента України вручили ключі від нової квартири. Чоловік розповідає, на своє житло чекав не один рік – уже й не сподівався отримати. Аж тут – приємна несподіванка для всієї сім’ї.\n«Дзвінок від голови Ковельської райдержадміністрації, що така от програма, є гроші, ми вас забезпечуємо… Стільки часу жити по хатах, переїжджати з місця на місце, коли свого немає, – то дуже тяжко. Коли своє – то воно своє», – розповідає майстер-сержант ДПСУ Сергій Леухін.\nНапередодні поблизу встановленого прапора облаштували освітлення та благоустрій. Тож тепер лучани матимуть ще одне затишне місце для відпочинку.\nЦеремонія ж підняття найбільшого в області державного символу завершилася вітальними танцями та співами.\nЛуцький медик потрапив до спецпроєкту «30 лікарів Незалежної України»


Церква Сен-Мерри (Eglise Saint – Merri) опис, фото – Франція: Париж | Туризм і подорожі\nГоловна / Париж / Церква Сен-Мерри (Eglise Saint – Merri) опис, фото – Франція: Париж\nФото: Церква Сен-Мерри\nЦерква Сен-Мерри знаходиться на правому березі Сены в ста метрах на південь від Центру Помпиду, прямо біля фонтану Стравінського. Іноді її називають “маленький Нотр-Дам” – вона і дуже схожа на головний храм Парижу, і служили тут сім каноніків капітулу собору.\nБудувалася церква з 1520 по 1612 рік на місці каплиці, в якій був похований чернець-відлюдник Святий Медерик, що вважається небесним покровителем правого берега Сены. Його останки і зараз знаходяться в тутешній крипті. Від каплиці-попередниці в церкві збереглося лише одне вікно, що виходить на вулицю Сен-мартен.\nБудівля побудована в типово французькому стилі полум’яніючої готики. Проте лінії інтер’єру стримані і архітектурно цілісні. Церква неодноразово реконструювалася, в XVIII столітті готичні елементи замінювалися барочними. Наприклад, клірос був оброблений мармуром – так, як це декількома роками раніше сталося в Нотр-Дам-де-парії. У 1703-1706 роках Бартоломео Растрелли створив тут створений з мармуру надгробок маркіза де Помпонн, але воно було повністю зруйноване в роки Французької революції. У той час тут була розташована фабрика по випуску селітри. Проте старий паризький дзвін на дзвіниці (відлив в 1331 році) зумів пережити не лише революцію, але і жорстокі бої під час повстання проти Липневої монархії в 1832 році – біля храму тоді були споруджені барикади.\nЦерква Успіння Божої Матері (Eglise Notre - Dame - de - l'Assomption) опис, фото - Франція: Париж\nУ інтер’єрі церкви широко використані картини французьких майстрів, класична і сучасна скульптура. Над вівтарем лівого трансепту – полотно нині майже забутого Симона Вуэ “Святий Медерик, що звільняє ув’язнених”. Поруч – написана через півтора століття картина Гийома-Франсуа Кольсона “Святий Шарль Борроме, що дає причастя хворому чумою” (1819 рік). У Сен-Мерри знаходиться прекрасна Пьета, сцена оплакування Христа Дівою Марією – авторство скульптури приписують Нікола Лежандру. В той же час тут можна бачити дуже сучасного бронзового “Христа ображеного” Пьера де Гро.\nСен-Мерри – діюча церква, грає роль пастирського центру для району Бобур. Концерти духовної музики щосуботи дає тут Вокальна Академія Парижу.\nРинкова площа (Rynek Starego Miasta) опис, фото – Польща: Жешув\nБолдвинская сходи (Baldwin Steps) опис, фото – Канада: Торонто\nВідпочинок в Андоррі в жовтні: ціни і погода. Де відпочити в Андоррі в жовтні


Вода з-під землі буріння артезіанської свердловини. Статьи компании «ПП Будпостач: газобетон и газоблок по оптовой цене»\nБуріння можна проводити на відстані не менше трьох метрів від фундаменту будівлі. У разі будь-якого ремонту (поглиблення, чистка, відновлення герметичності, заміна насоса) знову знадобиться важка бурова техніка.Води рясних артезіанських басейнів вваж\n«І у ванні, і в лазні, завжди і скрізь ― вічна слава воді!» Як тільки замислюєшся про водопостачання заміського ділянки, відразу приходить на розум цей знайомий всім нам з дитинства слоган. Особливо актуальний він для землевласників, які зводять будинки з великою кількістю точок водоспоживання в котеджних селищах, що мають розвинену інженерну інфраструктуру.\nПри виборі типу водозабірної споруди орієнтуватися потрібно не тільки на кількість санвузлів і об'єм ванни або басейну. Важливими є також кількість мешканців і сезонність проживання. Активне водоспоживання увазі адекватний водовідведення, тому необхідно врахувати тип каналізації, поверховість будівлі і необхідну величину тиску в трубах.\nВодоспоживання в заміському будинку для постійного проживання буває зазвичай дещо більше, ніж в упорядкованій міській квартирі. В основному це пов'язано з необхідністю поливу, а також з наявністю на ділянці водойм і фонтанів. Відповідно, водовіддача споруди в одиницю часу повинна бути збільшена.\nГідрогеологія северозападного регіону така, що традиційний колодязь навряд чи зможе забезпечити вас водою прийнятної якості і в достатній кількості. Можливий такий варіант: колодязь великої глибини (2 030 м) з відносно маленьким водо припливом (0,51 м3 / добу). Хороша якість води забезпечується в цьому випадку наявністю глинистих водотривких шарів.\nЩоб отримати джерело, надійно захищений від біологічного і техногенного забруднення, доведеться заглибитися в товщу землі. Забір води повинен проводитися з тих пластів, в яких відбувається міграція вологи. Вони залягають на великій глибині між двома водотривкими шарами.\nДуже часто забудовникам доводиться стикатися з проблемою заболоченности ділянок. Торфовища можуть тягнутися на глибину до 810 м, а велика кількість пісків і пливунів погіршує становище ще більше. Водовіддача колодязя, побудованого на таких ґрунтах, буде менш 0,5 м3, а заглиблення в грунт складе від 1 до 6 м. Активний приплив води просто не дозволить зробити його глибше, інакше колодязь почне руйнуватися, та й вода внаслідок низького коефіцієнта фільтрації виявиться не придатною для пиття і підійде тільки для господарсько потреб і поливу.\nЯкщо вода виявляється стислій, то при розкритті пласта шляхом буріння вона під натиском піднімається вгору і фонтанує. В одному популярному мультфільмі, де кріт, мавпочка і тигреня шукають скарб, цей процес показаний досить наочно. З пробурених кротом свердловини всіх трьох винесла на поверхню сильний струмінь води ― типовий приклад артезіанської свердловини з самовиливом. Водоносні горизонти (вапняки) є скрізь, тільки залягають вони на різній глибині. На карті мультиплікаційних героїв, мабуть, було показано найближче до поверхні місце розташування.\nВодовіддача артезіанської свердловини починається з величини 1,53 м3, що для повноцінного функціонування котеджу з розвиненою інженерною інфраструктурою вже достатньо. Але, як правило, дебіт становить позамежні 1416 м3, завдяки чому стає можливим підключення до свердловини відразу декількох користувачів.\nВоди рясних артезіанських басейнів вважаються корисними копалинами і перебувають під охороною держави. Тому перед тим, як привезти бурову техніку на свою ділянку, необхідно оформити ліцензію на право користування надрами. Для її отримання потрібно робочий проект свердловини, ситуаційний план місцевості, вказівка балансу водоспоживання, ТУ на каналізування та документи, що підтверджують право власника на земельну ділянку. У першу чергу доведеться виділити площадку 30 на 30 метрів під зону санітарної охорони та домогтися схвалення СЕС на проектовану в цій зоні свердловину. Правда, багато фірм, що надають послуги з буріння, охоче беруть рішення «паперового» питання на себе.\nДля здійснення робіт необхідно наявність під'їзних шляхів для техніки, майданчики для буріння розміром 3 на 8 або 4 на 12 метрів і електричної мережі (220 В), здатної витримати навантаження в 2 кВт.\nБуріння можна проводити на відстані не менше трьох метрів від фундаменту будівлі. У разі будь-якого ремонту (поглиблення, чистка, відновлення герметичності, заміна насоса) знову знадобиться важка бурова техніка.\nПереносна бурова установка. ГеоПлюсПроектРаботи виробляються за допомогою установок роторного буріння. Для більш ефективної водоотдачи приймальню частина свердловини в товщі водоносного вапнякового горизонту роблять перфорованої.\nДля спорудження обсадної колони використовуються сталеві гарячекатані труби, діаметр яких зазвичай варіює від 133 до 168 мм. Бажано, щоб з'єднання між ними були різьбовими. На відміну від зварних швів, такі сполуки, поперше, менше схильні до корозії, а подруге, залишають можливість демонтувати обсадних колон у разі непередбаченого ремонту.\nУсередині повинен розташовуватися експлуатаційний стовбур (труби меншого діаметру з харчового пластику). Цей матеріал екологічно безпечний, не схильний до корозії, стійкий до впливу агресивного середовища; його застосування повністю виключає появу у води металевогоприсмаку. Крім того, така конструкція запобігає небезпека несподіваної розгерметизації обсадної колони. На відміну від одного року гарантії на стандартну свердловину, гарантійний термін використання такої споруди становить десять років.\nЦіни коливаються від 120 до 240 грн за погонний метр. У кожній окремо взятій фірмі доведеться дізнаватися, що входить в цю вартість. Самі бурові роботи обходяться звичайно в 120 170 грн залежно від передбачуваного діаметра труби обсадної колони. Якщо це приватний будинок, достатньо буде 125 159 мм, а для водопостачання котеджного селища або садівництва потрібні труби діаметром 168 200 мм. Крім того, на ціну впливає вартість матеріалу ― металу або пластику ― для виготовлення труб. Приміром, буріння свердловини під трубу діаметром 133 мм з обсадкою з харчового пластику коштує близько 220 грн. Крім виробництва робіт у вартість входять також доставка на ділянку техніки, пробна відкачка води та оформлення паспорта свердловини.\nПісля розтину водоносного пласта проводиться попередня відкачка, що дозволяє зрозуміти, як поведе себе свердловина в експлуатаційному режимі. Під дією надлишкового тиску вода піднімається по обсадної колоні і зупиняється на певному рівні, званому статичним. Якщо він виявиться досить високим, це дозволить заощадити на потужності водопідйомного обладнання.\nРівень може мінятися під час роботи погружного насоса. Залежить це від швидкості заповнення свердловини (дебіту). Відкачування, таким чином, дозволяє визначити продуктивність і отримати інформацію, необхідну для складання паспорта свердловини. Крім глибини в цей документ вносяться показники статичного і експлуатаційного (динамічного) рівнів. Виходячи з цих даних, а також враховуючи кількість підключаються користувачів, поверховість будівель, протяжність водоподводящих комунікацій і тиск в системі, підбирається підходяща марка насоса.\nСучасні відцентрові насоси мають декілька ступенів захисту від форсмажорних ситуацій. У разі непередбачуваного падіння рівня води в свердловині агрегату не дозволить вийти з ладу захист від сухого ходу. Датчик рівня каламутності захистить насос від попадання в експлуатаційний стовбур часток глини і піску.\nДля забезпечення безперебійної роботи водопроводу необхідно також наявність накопичувального бака і реле тиску. Монтаж автоматичної станції управління насосом виробляється в окремому приміщенні.\nІснує думка, що артезіанська вода є цілющою за визначенням. Почасти це вірно, так як води з свердловин екологічно чисті. Однак для забезпечення відповідності ГОСТу 287482 «Вода питна» потрібно серйозна система очищення і підготовки.\nСправа в тому, що для артезіанських вод характерна невелика швидкість руху в товщі пласта і високий ступінь мінералізації. При проходженні через вапняк вода стає вапняної, через доломітові породи ― магнієвої. Проходячи через кам'яну сіль і гіпс, хімічно чиста вода насичується сірчанокислими солями і стає мінеральної. Як правило, вміст заліза та марганцю в артезіанських водах теж перевищує допустимі норми.\nЗа хімічний склад добутої шляхом буріння підземної води не відповідатиме жодна бурова компанія. Підрядники несуть відповідальність тільки за відсутність механічних домішок: часток глини і піску. А експертиза хімічного складу здійснюється за рахунок Замовника шляхом лабораторних досліджень. Попередній аналіз робиться в процесі дослідної відкачки. На цьому етапі визначаються основні показники: жорсткість, вміст заліза, pH. Надалі проби води беруться з метою вивчення близько двох десятків показників: кольоровість, каламутність, присмак, вміст солей і т. Д.\nДля звільнення води від дрібної суспензії в Водоприймальна частина колони, що розташовується в товщі вапняку, ставиться фільтр попереднього очищення. Це перешкоджає виходу з ладу погружного насоса і оберігає вищерозташованих фільтри і сантехніку. Для захисту від більш великих фракцій Водоприймальна частина обсадної колони обсипається гравієм. Після цього проводяться знезалізнення і деманганация, в результаті яких залізо і марганець випадають в осад і видаляються шляхом промивання фільтруючих елементів в автоматичному режимі. На етапі пом'якшення допомогою іонного обміну виводяться солі, які надають воді жорсткість, а також важкі метали і надлишки магнію. Далі проводиться обробка фільтром тонкого очищення та ультрафіолетом. Підготовлена і знезаражена вода готова до вживання.\nОфіційний гарантійний термін роботи пробурені свердловини стандартної конструкції становить один рік. Як показує статистика, якщо вона успішно функціонує протягом року, то здатна прослужити понад п'ятдесят років. Термін служби прямо пропорційний швидкості корозії обсадних труб. Подвійна обсадка за допомогою пластикових труб бачиться перспективним вкладенням капіталу, особливо для тих, хто зацікавлений у довговічності водозабірної споруди.\nТим не менш, у випадку непередбачених обставин у будь-який час може знадобитися поточний ремонт. Поперше, це додаткова обсадка набірної колоною меншого діаметру для захисту від розгерметизації існуючого стовбура. Подруге, при попаданні в Водоприймальна частина фракцій сторонніх порід або в разі падіння рівня води доведеться зробити подальше заглиблення колони допомогою надбудови вже існуючої, аж до переходу на наступний водоносний горизонт. При сприятливому збігу обставин таким шляхом можна отримати нову свердловину, істотно заощадивши на витратах. Адже буріння цієї свердловини буде вестися від забою вже існуючої. Правда, ніхто не зможе гарантувати вам наявність на передбачуваному горизонті води. Якщо її там не буде, ви все одно будете зобов'язані сплатити геологорозвідувальні роботи. Втім, рішення по кожному об'єкту приймається суто індивідуально, і тут багато що залежить вже від компетентності та репутації бурової компанії.\nВодопостачання ділянки буріння та експлуатація свердловин\nСвердловина може експлуатуватися цілий рік, при цьому не обов'язково розміщувати оголовок свердловини в заглиблених кесоні (герметичному сталевому коробі з утепленим люком). Для цього за допомогою спеціального адаптера на глибині нижче глибини...\nВодоочищення: професійний підхід або «зроби сам»?\nДля якісного підбору системи водопідготовки необхідно знати, що і в яких кількостях міститься у воді. Як ми вже говорили, визначення якості води на смак, запах і колір не дає об'єктивного результату. Більшість компаній по встановленню очисних...\nПриродні джерела водоносні горизонти\nМайже повсюдно поширені водоносні горизонти в четвертинних відкладеннях, які часто використовуються для організації водопостачання з колодязів і неглибоких свердловин. Однак необхідно пам'ятати, що четвертинні води не захищені від поверхневого...


Шановні освітяни, дорогі вчителі!\nВід щирого серця вітаю вас з Днем працівників освіти.\nПрофесія вчителя – це справжнє мистецтво, обрана за покликом серця наполеглива, натхненна праця, що збагачує світ мудрістю, знаннями, духовними цінностями, служить любові, правді та добру.\nТворча особистість сучасного вчителя багатогранна. Перш за все, це фахівець свого предмета високого рівня. Домогтися незаперечного авторитету серед учнів і високої результативності педагогічної роботи можна лише володіючи найновішими досягненнями наукової думки. І педагогічному загалу району насправді є чим пишатися.\nТож прийміть найщирішу вдячність за невтомну працю, за значні здобутки у справі навчання та виховання нашої юні. Зичу вам творчої енергії, нових здобутків і звершень, щастя, благополуччя, миру і злагоди!


На Франківщині обвалилася скеля водоспаду “Дівочі сльози” — ГЛОБУС ИНФО\nНа Франківщині обвалилася скеля водоспаду “Дівочі сльози”\nУнікального водоспаду на Прикарпатті більше немає. Сьогодні, 12 травня, скеля водоспаду “Дівочі сльози” обвалилася. Об этом сообщает ukrpressa.in.ua со ссылкой на СМИ.\nПро це у соцмережі повідомив Володимир Безгачнюк.\n“На жаль, сумна новина. Перлини Придністров’я – водоспаду “Дівочі сльози” в його первісному вигляді більше немає. Сьогодні скеля, з котрої тисячоліттями стікала краплями вода, повністю обвалилася і опинилась в Дністрі. У природи свої норови і закони”, – йдеться у дописі.\nНагадаємо, що “Дівочі сльози” – унікальний травертиновий водоспад, основою якого є мох, що сотнями років ріс, відмирав, кам’янів і спричинявся до появи наступних поколінь цього ж моху. Водоспад розсташований на у селі Ісаків, що на Тлумаччині.\nТак виглядав водоспад до сьогодні:\nВолодимир поділився свіжими свтлинами з Тлумаччини.\nДжерело статті: “http://gk-press.if.ua/na-frankivshhyni-obvalylasya-skelya-vodospadu-divochi-slozy/”


У зоопарку США горили захворіли на коронавірус - Парламент.UAУ зоопарку США горили захворіли на коронавірус - Парламент.UA\nГоловнаНовиниМіжнародні новиниУ зоопарку США горили захворіли на коронавірус\nГорил міг інфікувати безсимптомний працівник\nГорили (фото: pexels)\n13 Січня, 03:09\nУ зоопарку у Сан-Дієго діагностували коронавірусну інфекцію у двох горил, які зараз перебувають на карантині.\nПро це йдеться у пресрелізі адміністрації зоопарку.\n6 січня дві горили почали кашляти, після чого у них запідозрили коронавірус і провели тести. Лабораторія Міністерства сільського господарства США 11 січня підтвердила, що тварини хворі на COVID-19, - йдеться у повідомленні.\nВодночас у зоопарку не виключають, що інші горили теж могли заразитися коронавірусом.\nІнфіковані горили перебувають на карантині під наглядом працівників зоопарку, вони харчуються і п’ють як зазвичай. Керівництво зоопарку очікує, що мавпи повністю одужають.\nДикі норки хворіють на коронавірус: зафіксовано перший випадок\nУ тварини виявили інакший штам Sars-Co-V2\nЗагалом експерти провели тестування у 91 норки\nГорил міг інфікувати безсимптомний працівник, попри дотримання усіх рекомендованих заходів безпеки, включаючи протоколи безпеки COVID-19 від Центрів контролю та профілактики захворювань (CDC) та громадської охорони здоров'я округу Сан-Дієго.\nДослідження підтвердили, що деякі примати можуть заражатися SARS-CoV-2, але це перший відомий випадок зараження великих мавп. Не відомо, чи матимуть їхні організми серйозну реакцію на хворобу.\nНагадаємо, що в Іспанії в місті Барселона у чотирьох левів в зоопарку помітили легкі симптоми вірусу. Продіагностувавши їх, виявилось, що вони заразились коронавірусною інфекцію.


Історик: нагорода Бандери - 'запізніла' - BBC News Україна\nІсторик: нагорода Бандери - 'запізніла'\nImage caption Степан Бандера (1909-1959) - провідник Організації Українських Націоналістів\nРішення президента Віктора Ющенка нагородити Степана Бандеру званням героя України викликало суперечливу реакцію.\nДокладно: Степан Бандера - Герой України\nЄ його палкі прибічники, але є й запеклі опоненти. Чи гідний Степан Бандера звання Героя України?\nБі-Бі-Сі звернулася з цим запитанням до історика, дослідника другої світової війни, 85-річного Віктора Коваля.\nВіктор Коваль: Сьогодні, коли ви попросили мене прокоментувати визнання державою заслуг Степана Бандери, вкотре пересвідчився, що історія повторюється. Що я маю на увазі? У 1989 році в селі Старий Угринів, да народився Степан Бандера, селяни поставили йому пам‘ятник. І тоді радянська компартійна пропагандистська машина почухала потилицю і вирішила, що треба дати якийсь відгук на ту подію. І сталося так, що вибір впав на мене. І це було зроблено у такій формі: газета «Радянська культура» звернулася до Інституту історії з проханням, щоб спеціаліст з історії другої світової війни дав оцінку вчинку селян, які поставили пам‘ятник своєму землякові. Ті, хто довів те доручення до мене, сказали, що це повинен бути дуже коротенький виступ. Буквально кілька слів.\nБі-Бі-Сі: І бажано із засудженням і Бандери, і селян?\nВіктор Коваль: Ні, такого побажання не було. Вони не сказали, що саме хочуть почути. Але тоді, у 1989 році, який був яскравішим, ніж 2009 – й, вже починалася нова ера в історії України, хоча незалежності ще не було.\nВідповідаючи на «запит» газети «Радянська культура», я сказав буквально кілька слів, і вони надрукували це на останній сторінці. Таке собі коротеньке повідомлення, в якому я говорив, що Степан Бандера – це був видатний діяч української історії, і він цілком заслуговує на те, щоб на відзнаку його внеску в цю історію було поставлено пам‘ятник.\nТобто, відгук історика був короткий, але схвальний.\nImage caption Нагороду за свого діда дістав Степан Бандера, тезка історичної постаті\nБі-Бі-Сі: І це вам так минулося безкарно?\nВіктор Коваль: Та не зовсім, бо тоді мене «проробляли» в інституті трохи. Але якось обійшлося, тому що вже настали нові часи. І сьогодні бачимо, що 20 років по тому, як односельці Бандери вшанували його пам‘ятником у рідному селі, нині його заслуги визнала держава. За цей час моя впевненість як історика в тому, що Бандера гідний такого вшанування, лише зміцніла.\nБі-Бі-Сі: Ви – науковець, і вивчаєте українську історію давно. Чи завжди ваша думка про Бандеру була такою, як зараз, позитивною?\nВіктор Коваль: Передісторія цієї думки також цікава. Я – вихованець комуністичної партії, хоча членом її ніколи не був. Крім того, я – вихованець радянської системи освіти, а також радянської пропаганди, і писав свої праці у рамках тієї ідеології, яка міцно сиділа в моїй голові. Хоча б тому, що свого часу я прочитав усі твори Леніна – всі 35 томів. Ще в 1987 році я написав маленьку брошуру «Хто такі бандерівці і за що вони воюють». Написана вона була в найкращих традиціях радянської пропаганди.\nЦе було у 1987 році, а з того часу змінилося багато чого. Наприкінці 80-х стала доступною література, від якої комуністичний режим оберігав людей. Багато націоналістичної літератури про ОУН-УПА, Бандеру та інших діячів визвольних змагань з‘явилося у продажу на Майдані Незалежності. Крім того, став відомий зміст багатьох архівних документів. Я жадібно купував і збирав ту літературу. І у мене в голові відбулася революція! І коли мене попросили висловитися з приводу пам‘ятника Бандері у 1989 році, то моя позиція була діаметрально протилежною тій, з якої я писав книжку про бандерівців 2 роки перед тим.\nПогляд змінився – очі відкрилися. Справа в тому, що науковець не повинен мати своїх переконань. У нього повинна бути тільки віра фактам. Отже, багато років у мене в голові були одні факти, які виявилися брехливими. Їхнє місце заступили нові факти – і змінився погляд.\nБі-Бі-Сі: Буквально за 2 роки? Так швидко?\nВіктор Коваль: За 2 роки. Це був дуже інтенсивний процес. Ще треба сказати, що комуністичну партію я дуже не любив і без того. Але я вважав, що комуністична ідея правильна, але вона неправильно виконується у нас. Я був упевнений, що на основі марксизму-ленінізму можна було б зробити життя кращим. А от за ті два роки, що минули від 1987 до 1989 –го, у мене докорінно змінився світогляд. Я розумів, що, те що сталося, інакше статися не могло. Тому що марксизм - це абсолютно антинаукова теорія. Але дуже заманлива. І вона обдурила мільйони людей. Ну і я був у числі тих мільйонів. Хоча, на щастя, сталося якесь очищення мозку.\nБі-Бі-Сі: Отже, повертаючись до постаті Степана Бандери, чи вартий все-таки цей чоловік високої державної нагороди, бодай посмертної?\nВіктор Коваль: Присвоєння звання Героя України Степану Бандері є, на мій погляд, правильним, хоч і запізнілим актом Президента Ющенка. Цей акт є правильним тому, що Бандера увійшов в історію як видатний син українського народу, героїчний борець за визволення України від ярма її поневолювачів і гнобителів – Польщі на Західній Україні у передвоєнні роки та Москви у повоєнні часи. У тій боротьбі він загинув від рук найманого вбивці, агента сталінського міністерства державної безпеки. Раніше той самий орган тільки під іншою назвою убив Петлюру в 1926 році і Євгена Коновальця у 1938 році. І це була лише маленька частка тих незчисленних жертв, яких зазнав український народ, українські патріоти від рук московських убивць.\nОфіційне визнання Бандери Героєм України є запізнілим тому, що втрачено дорогоцінний час, упродовж якого і з Москви, і в самій Україні продовжувала литися підла брехня проти Бандери та героїв-бандерівців. Віктор Ющенко повинен був, на мою думку, надати Бандері високе звання Героя України відразу ж після Помаранчевої революції. І крім того, розгорнути широку патріотичну кампанію поширення правди про героїв-бандерівців. Цього не було зроблено.\nПрисвоєння звання Героя України Степану Бандері є, на мій погляд, правильним, хоч і запізнілим актом Президента Ющенка.\nІсторик Віктор Коваль\nБі-Бі-Сі: Ви називаєте це рішення запізнілим. А політичні опоненти Ющенка вважають, що ним він поглиблює розкол України, оскільки у різних людей, які ще пам‘ятають ті часи, є своя правда про ті події. То чи це рішення не є передчасним? Може, треба було його ухвалити пізніше, коли гострота питання відійде в минуле?\nВіктор Коваль: Це треба було робити рано чи пізно. І я вважаю, що раніше, тим краще.\nБі-Бі-Сі: Якщо говорити не про політиків, а про простих людей, багато яких не сприймає і навіть вважає образливим для себе рішення Ющенка, то коли, на вашу думку, вони зможуть і чи зможуть взагалі зрозуміти його?\nВіктор Коваль: Раптово і само по собі цього не станеться. Для цього треба вести просвітницькі чи роз‘яснювальні кампанії. Про це треба писати в газетах, знімати кінофільми. Тобто, потрібна пропаганда. Це не погане слово. Погано, коли пропаганда засновується на брехні чи перебуває в нечистих руках. У випадку з Бандерою йдеться про те, щоб нести правду народові. А правда в тому, що не можуть бути зрадниками України люди, які боролися за її незалежність. На цій тезі, що борці за незалежність – зрадники, комуністична пропаганда увесь час її існування базувалась як на основному мотиві.\nЩо стосується нинішнього сприйняття в Україні присвоєння Бандері звання Героя, то це рішення буде правильне для одних людей, які вважають бандерівців патріотами, яких слід було підносити на щит. Однак те ж саме рішення буде ударом для інших людей. І ті погляди одним указом змінити неможливо. Повторюю, що влада мала би вести просвітницьку роботу, а не думати, що сам по собі факт нагородження Бандери званням Героя України щось може змінити. Він нічого не змінить.


У нашому місті жила-була звичайна дівчина Оленка. Мила дівчинка вчилася у другому класі, але із-за лінощів і забудькуватості отримувала погані оцінки. Дружбу мала ця горе-учениця тільки з двійками та одиницями, а гарні оцінки до щоденника дороги не знали, бо їх у неї не біло.\nАле одного разу, на уроці малювання, Оленці поставили «12» балів. Дівчинка не повірила своїм очам- у неї справжній найвищий бал.\nВід такого щастя, Оленка швиденько покидала свої речі до ранцю і помчала стрімголов із класу. Це все тому, що їй дуже хотілося поділитися своєю радістю із близькими. Ось, тільки вона не знала, кому ж першому розповісти цю гарну новину: бабусі, дідусю або песику Джеку.\nОленка так швидко бігла до дому, що аж не помітила, як із ранцю, що розкрився, випав щоденник і альбом для малювання.\nОленка гучно крикнула прямо з порогу:\n- Бабуся, а в мене «12» балів!\nАле чомусь ця фраза бабусю ні як не здивувала. Оленкина бабуся добре знала ,що її онука була великою фантазеркою, тому гадала, що це- чергова брехня.\n- Бабуся, це чиста правда! Мене так хвалили!\nІ швидко знявши ранець з плеч, дівчина почала шукати свій доказ- щоденник і альбом.\nВиявивши пропажу, бабця сердито вилаяла внучку:\n- Ти не лише велика брехуха, ти ж і справжня растеряха!\nОленка, голосно ридаючи від несправедливості, попленталася до своєї кімнати. У кріслі спав її улюблений песик. Побачивши хазяйку в сльозах, Джек почав тужливо скиглити і стрибати навколо дівчинки.\n- Джек, я отримала за твій портрет «12» балів, але мені ніхто не вірить. Я все втратила. Це так прикро.\nВірний пес, віддано дивлячись в очі виляв хвостом.\nНі сльози змусили Джека негайно діяти.\nА Оленка, уткнувши ніс в подушку, голосно ридала, а через деякий час заснула.\nПес дуже гарно знав весь шлях дівчинки від дому до школи, тому вирішив перевірити кожен кустик.\nВін дивився і на дитячому майданчику, і у горожі, але нічого не знаходив. Як раптом щось дрібне промайнуло біля берези. Джек не міг зрозуміти, що це за галочки і палочки гуляють під деревом? Він їх десь бачив, але не міг згадати де саме.\nПідійшовши ближче, він запитав:\n- Ми оцінки Оленки Іванової!\n- А що ви тут робите ?\n- Гуляємо. Учениця викинула щоденник, а вітер розніс нас в різні боки.\n- Безглузді, вона втратила вас!\n- А де щоденник і альбом?\nЗдивовані одинички майже хором відповіли:\n- Не знаємо, але двійки катаються на роликах, трійки з четвірками грають у бадмінтон, а п'ятірка пускає мильні бульбашки.\n- А інші? А «12» балів де?\n- Вона в гостях у павука. Він катає її на гойдалках.\n- І ванова у біді, а ви гуляєте, дихаєте свіжим повітрям і ні про що не підозрюєте? То, хіба ж вам не жаль, Оленку Іванову?\n- Вона не учить уроки, тому завтра у неї знову будуть одиниці і двійки, а це означає, шо нашу відсутність вона не помітить.\n- Добре, а де інші?\nОцінка «5», вказавши на дитячий майданчик, запустила чергову мильну бульбашку. Джек без зволікання помчав на дитячий майданчик.\nНа голках жасминового кущика, ніжившись під променями ласкавого сонечка, спокійно відпочивав щоденник.\n- Друже, я тебе знайшов!\nЗбирай всі оцінки та хутко до Оленки!\n- До Оленки Іванової? Не хочу! Я завжди м'ятий ,без обкладинки, а оцінки- просто жах. Ні, я створений для гарних оцінок.\n- Ти не правий, щоденник. Оцінки усі потрібні і дуже важливі.\n- Так ,була у мене сьогодні оцінка «12». Проте вітер її поніс в невідомому напрямку. Це так сумно!\n- Вона у павука в гостях, на калині.\nПобачивши королеву оцінок, щоденник тужливо простогнав:\n- Ваша величність, поверніться до мене на сторінку, благаю!\n- Але чому? Адже у вас чиста світла клітинка в графі «оцінка»\n- У мене не має подруг- одні лише двійки навкруг. Не дружити ж мені з одиницею. Не хочу я жити одна на сторінці!\n- Повно, ваша величність, здитися!\n- Я гадаю на «10» і «11», але звідки їм взятися у цієї дівчинки?\nНа що Джек сердито заперечив:\n- Оленка не така! Не злізете по-хорошому- зниму разом з павутиною. Немає часу на умовляння.\n- Ха-ха-ха. У вас, напевно, в друзях теж одинички?\n- Ні, у мене в друзях Оленка!\n- Ви гарантуєте мені подружок з вищого суспільства?\n- Ми, ще поспілкуємося з ученицею, але зараз їй потрібна допомога.\nТрохи подумавши, королева оцінок вимовила:\n- Подивіться навкруги, може ви бачите альбом з малюнками, який вона загубила? Я все дивлюся на вас і не можу зрозуміти, кого ви мені нагадуєте? Очі, ви ж той самий пес Джек, якого намалювала Оленка!-Да, схожий. Павучок, допоможіть мені злізти і пошукайте альбом.\nЧерез декілька хвилин всі були у зборі: оцінки, щоденник і альбом.\nЩасливий Джек щосили поспішав до своєї хазяйки. У нього було те, від чого залежало майбутнє дівчинки.\nОленку розбудив ароматний запах ванільної здоби. Дівчинка пішла на кухню і побачила на столі свою пропажу. Дивуючись, вона запитала:\n- А де це ви знайшли?\nБабуся з гордістю відповіла:\n- Джек приніс! Дідусь вирішив повісити його портрет на кухні. Зараз рамочку доробить і повісить картину «Наша гордість». Ні, назвемо краще «Оленкина гордість»\nДівчина радісно вигукнула:\n- Мій любий песику, який же ти молодець! Я гадаю, що це мені сниться.\nПес стрибав і радісно гавкав, виляючи хвостом. Хазяйка посміхалася, а це- головне.\nНезабаром Оленка Іванова виправила всі свої погані оцінки і у королеви оцінок з'явилися подруги. Їм раділи всі.\nА кожну гарну оцінку щоденник радісно зустрічав:\n- Ой, а ось ще одна розумничка з'явилася!\nНа що королева оцінок, кивала головою і гордо стверджувала:\n- Так, наші ряди поповнюють гідні бали. Наша Іванова- молодець!\nЩоденник був дуже щасливий, адже у нього з'явилася нова обкладинка і акуратна хазяйка.\nАле найбільшою його радістю біло те, що більше не з'являлися ці жахливі двійки та одиниці, за якими слідували зауваження вчителів, написання червоною пастою.\nЩоденник гордився успіхами Оленки Івановой. Адже, з появою королеви оцінок та її оточення він став охайним і популярним, а в ранці йому виділили окреме місце- цілий відділ по сусідству з новеньким пеналом.\nА головне- жодна оцінка більше не хотіла покидати чисту клітинку, навпаки , їм було весело і затишно.\nАле іноді, коли щоденник дозволяв оцінкам гучно обговорювати важливість їх присутності, Джек не витримував і нагадував їм:\n- Та помовчить ж ви, всі! Коли б не я, то всі сиділи б ви досі на жасминовому кущику. Це наша люба Оленка змінила нас всіх. Навчила нас дружити та цінувати один одного.\nОцінки стихли, а королева вимовила:\n- Наша дружба залежить від Оленки Іванової, а її доля-від нас. Тому будемо пам'ятати нашу важливість, але не забуваємо при цьому дотримуватися тиші та спокою.\nМіцний сон- це запорука завтрашнього успіху учениці. Всім добраніч!\n- І, вам, солодких снів!\nКоролева оцінок, глянувши на Джека, тихенько вимовила:\n- А добро я пам'ятаю завжди! Мило посміхнувшись, вона віддалилася.


Чіп Тюнінг Мерседес W213 ~ Обслуживание Европейских Авто\nЧіп Тюнінг Мерседес W213\nНі, він просто "розтискає" заздалегідь дефорсований двигун E43 AMG W213 І ось чому:\nБудь спроектований заводом-виготовлювачем двигун в своєму заводському вигляді має запас по потужності від 10 до 40 і більше відсотків у порівнянні з цим же двигуном, але вже встановленим на E43 AMG W213. Дуже часто силовий агрегат встановлюється не тільки на певну марку, а й на автомобілі стороннього виробника. З огляду на особливості конструкції, вузлів і агрегатів, максимальна потужність встановленого двигуна знижується, щоб соотвествовать конкретним вимогам.\nБагато виробників налаштовують потужність нижче максимально допустимої заради зниження оподаткування. Наприклад, потужні двигуни від Мерседеса, встановлені на корейських або американських автомобілях можуть звести нанівець маркетинговий хід виробника щодо підвищення надійності бюджетного авто за рахунок непомірно високого дорожнього податку. Потрібен надійний авто з низькою витратою палива і гуманним податком. Дефорсірованіе моторів вирішує цю задачу. Чіп тюнінг E43 AMG W213 повертає спочатку закладену потужність інженерами на заводі, без обмежень