2.1 Виміри стратифікації : Соціологія. Конспект лекцій – Ратієва О.Г., Соколенко Ю.М., Ясир М.М. : Библиотека моих книг\n2.1 Виміри стратифікації\nНайбільшу популярність у сучасній західній соціології завоювала стратифікаційна система з використанням «індексу соціальної позиції», в який входять чотири виміри. Виміри стратифікації - дохід, влада, освіта, престиж.\nДохід вимірюється в гривнях (доларах, ін. валюті), що одержує окремий індивід (індивідуальний дохід) чи родина (сімейний дохід) за визначений період часу(місяць, рік). Освіта вимірюється кількістю років навчання: початкова школа - 4 роки; неповна середня - 9 років; повна середня 11 років; коледж - 4 роки; університет - 5 років; аспірантура - 3 роки, докторантура - 3 роки. Професор може мати близько 20 років формальної освіти, а сантехнік - не мати і восьми.\nВлада вимірюється кількістю людей, на яких поширюється прийняте рішення. Крім того, це можливість нав'язувати свою волю, чи свої рішення іншим людям незалежно від їхнього бажання. Приміром, рішення президента держави поширюється на достатньо велику кількість людей , а рішення бригадира - на 7-10 чол. Три шкали: дохід, освіта, влада мають цілком об'єктивні одиниці виміру: гривні, роки, люди. Престиж - суб'єктивний показник. Це - повага до статусу, що склався в суспільній думці. На престиж впливає регіон (із властивим йому менталітетом), час ( 20 років тому могли бути невідомими види діяльності, престижні сьогодні), інші фактори.\nЗ 1947 р. Національний центр вивчення суспільної думки США проводить опитування пересічних американців, відібраних у загальнонаціональну вибірку, з метою визначення суспільного престижу різноманітних професій. Респондентів просять оцінити кожен з видів занять по 5-пунктній шкалі: найкраще (чудове), гарне, середнє, гірше середнього, найгірше заняття. У список попадають види діяльності від верховного судді, міністра до сантехника і двірника. Розрахувавши середній показник по кожному виду, соціологи одержують у балах суспільну оцінку престижності кожного виду діяльності. Розташувавши їх в ієрархічному порядку від самої шанованої до самої непрестижної, вони одержують рейтинг професійного престижу. Показники рейтингу від 100 до 1 бала. Верхню частину шкали займають, як правило, представники творчої, інтелектуальної праці (суддя, адвокат, лікар, професор коледжу...), а нижню - фізично малокваліфікованої (тесля, сантехник, двірник).\nЛюди, що займають однакові позиції по всіх чотирьох вимірах стратифікації, складають одну страту. Приналежність до страти вимірюється суб'єктивними й об'єктивними показниками. Суб'єктивні показники:\n- відчуття причетності до даної страти, ідентифікація себе з нею;\n- визнання іншими («значимими іншими») приналежності індивіда до тієї чи іншої страти;\nОб'єктивні показники - дохід, влада, освіта, престиж.\nТак значний дохід, висока освіта, велика влада і професійний престиж - необхідні умови для того, щоб вас могли віднести до вищої страти в суспільстві. Не існує страти, що включає високоосвічених людей, що мають владу, і безвладних бідняків, зайнятих непрестижною роботою. У цивілізованій країні представники кримінальнихструктур не можуть відноситися до вищої страти. Хоча в них високі доходи, можливо, висока освіта і сильна влада, але їх заняття не користується престижем у громадян. Воно засуджується. Суб'єктивно вони можуть вважати себе членами вищого класу і навіть підходити по об'єктивним показником. Проте, їм не вистачає головного - визнання інших. Маються на увазі великі соціальні групи: члени вищого класу (страти) і все населення. Вища страта ніколи не визнає їх своїми, тому, що вони компрометують її в цілому. Населення ніколи не схвалить мафіозну діяльність, тому що вона суперечить традиціям, ідеалам, а також офіційним юридичним законам цивілізованого суспільства.\nВиміри, параметри добору індивідів (груп) у страту можуть бути й іншими. У будь-якому випадку, шкала стратифікації того чи іншого суспільства повинна бути пов'язана з пануючими в ньому цінностями. Приміром, суспільство, у якому цінується походження (аристократія, плебеї), до вимірів стратифікації додасть шкалу «походження».\nОскільки страти виділяються в основному по розподілу результатів праці (матеріальних благ) і по статусному положенню, то в різних людей (груп) формується неоднаковий спосіб життя. Спосіб життя робить ту чи іншу статусну групу носієм різних умовностей, норм, традицій, що підтримують і зберігають страту як таку, перешкоджаючи проникненню в неї чужинців.


У Львові приходять здавати кров для бійців найдобріші і найжертовніші люди, – лікар | Новини Львова\nУ Львові приходять здавати кров для бійців найдобріші і найжертовніші люди, – лікар\n17:44 7 травня 2015 р.\nЗавідувач відділенням заготівлі крові Львівського військового госпіталю Марія Деревко зізналася: «Я приємно здивована генетично вмонтованим патріотизмом наших людей».\nНіби режисери та сценаристи, медпрацівники Львівського військового госпіталю на основі отриманих травм щоденно розробляють детальну концепцію для подальшого одужання пацієнтів. Себто концепцію, що складається з вісьмох груп, чотири з яких зі знаком плюс, чотири інші – мінус.\nВони не очікують ні нагород, ні оплесків, ба навіть звичайної подяки. Мовляв, немає за що дифірамби співати – усе тримається на простих цивільних людях, які вже цілий рік самовіддано та безоплатно стають донорами для поранених. Саме про таких осіб, які без найменшого жалю віддають частинку себе, воліючи не називати власних імен, напередодні погодилася розповісти завідувач відділенням заготівлі крові Львівського військового госпіталю Марія Мар'янівна Деревко.\n«Сьогодні ж коридор відділення заповнений. Своєї черги стати донором, жваво розмовляючи та сміючись, очікують, щонайменше, 15 чоловіків та жінок різних вікових категорій. Про те, що людей буває й більше, дізнаюсь пізніше.\nОкрім гостинності, це – ще й обов'язкова умова перед тим, як стати донором. Пояснюють, що ті, хто приходять, часто плутають донорство зі звичайним аналізом крові, перед яким їсти нічого не треба, у цьому ж випадку необхідно зранку з'їсти солодкої каші, випити солодкого чаю вдома й тут, – усе це для підтримки рівня гемоглобіну.\nПросять трохи зачекати, бо наразі тут година-пік – 9:30, о десятій уже потрібно зібрану кров передати на детальні аналізи. Доки очікую, до кабінету заходять різні люди: підприємець, працівниця рекламного агентства, банкір, троє співробітників-інженерів, сімейна пара. Але всі вони мають єдину ціль.\nДехто приходить уже вдруге, привівши із собою товариша, дехто – уперше, прочитавши оголошення в інтернеті. Жіночка, що оперативно робить усім чай та підкладає печиво на тарілку, пояснює, що вчора поширили інформацію в соцмережах – бо переймаються тим, щоб на вихідних вистачило крові.\nНарешті Марія Мар'янівна, передавши кров до наступних інстанцій, має трохи вільного часу, аби поділитись історіями про мужніх людей, з якими, за її словами, просто неможливо програти цю війну. Лікар розповідає:\n«Я приємно здивована генетично вмонтованим патріотизмом наших людей. Коли колона машин їхала з аеропорту чи потягом привозили поранених, ніде було яблуку впасти, – пізньої осені приходить, ні, навіть вривається ввечері до нас старенька бабуся з таким клубочком із хусток, як у фільмах (показує): «Я прийшла поранених рятувати. Хочу для них здати кров».\nЗапитую – скільки ж їй років, а вона відповідає: «76. Мені недавно робили операцію на катаракту, подивіться клінічний аналіз, у мене кров дуже хороша. А постраждалим я принесла, – дуже хвилюючись розкриває ту хустину, – п’ять яблук, серветки (розлітались на всі боки, бо руки дуже тряслись) і туалетний папір. Занесіть їм у реанімацію».\nА повз якраз везли важкопоранених, накритих білими ковдрами. Вона розплакалась. Ми їй пояснюємо, що вона не може стати донором, бо судини вже не такі еластичні, та вона – на своєму... То як можна з такими людьми програти, розумієш?!\nПриходив тричі чоловік, який хотів комусь конкретно здавати кров, знаючи прізвище. От він потім навідувався просто запитати, як «його хворі», кому він донором став.\nЯ йому розповідаю, що одного вивели з дуже важкого стану, мав опіки, другий теж уже реабілітується, а третій, на жаль, відійшов. Пропонувала завести його до тих поранених, кому він життя врятував – але каже, що йому достатньо знати їхній теперішній стан. А батькам померлого хлопця він просто віддав якийсь конверт...\nНеодноразово телефонував мені, запитуючи, до прикладу, чи «його пацієнт» почав їсти. Я, своєю чергою, телефонувала лікарю, а потім звітувала.\nІз Городоцького району теж маємо дуже активну громаду: вони нам і чайник подарували, бо ми мали такий, що дуже довго закипав, а нам треба швидко солодкий чай організувати, коли багато людей. Вони й дітей привозили – ті концерт до Дня Святого Миколая влаштовували.\nЯ домовилась з головним лікарем – закріпили їх за травматологічним відділенням. Але атмосфера така: хірурги бігають, там когось оперують, а діти приїхали концерт давати, та ще й такий цільовий: хлопці в шароварах якісь бойові мистецтва показували, співали патріотичних пісень, діточки напекли тістечок, Миколайчики заходили в кожне відділення.\nДуша моя тішилась, коли деяких хлопців уже вивезли на колясках, вони вже не прикуті до ліжка, бо то насправді дуже психологічно важко просто дивитись в стелю, не кожному це морально дано… Тим паче – коли концерт. Тут – концерт, там – концерт (жестикулює), – а вони не можуть цього бачити...\nПопри все, я дякую нашому госпіталю – скількох поранених лікарі вже врятували. Ті, що були прикуті до ліжка, – сіли, хто все життя сидів би – їх поставили на ноги, хто на милицях був – нині мають змогу нормально ходити.\nЗараз сонечко пригріло, уже з того боку будуть виїжджати хлопці й розходжуватись потихеньку (натхненно показує через вікно у двір лікарні).\nЄ ще в нас такий чоловік, ми його назвали Миколаєм. Були в нас різні казуси, хто парасолю забув, хто куртку чужу вдягнув, а тут чоловік кульок лишив. Ми зачекали, ніхто за ним не повернувся. Ми до того пакету – а там печиво, трішки такого, трішки іншого – він, виявляється, приніс для донорів.\nПроходить два місяці, знову зустрічаю його на коридорі, бачу – знайоме обличчя, але не можу пригадати. Я більше групу та резус запам'ятовую.\nЯ його тоді запитала: «Це що, до нас Миколай періодично заходить?». Він каже: «Нехай буде так».\nІ знову здає кров, у нього ще й четверта група. Те, що треба. Перед Новим роком знову прийшов, то ми запитували, чи його вже Дідом Морозом кликати...\nДеякі люди приходять, здають кров і так кажуть: «Напишіть, що я маю авто, що живу неподалік». Однак у нас, дякувати Богові, дуже великий реєстр тих донорів.\nНаші лікарі теж здають, неодноразово нас виручали: хірург перед операцією здав і побіг, навіть чаю не вип'є, немає часу.\nДуже велика подяка мамам. Стоять, бува, двоє таких кремезних здорованів, запитую: «Хлопчики, чому ви прийшли кров здавати?». У відповідь чую: «Мама сказала».\nБо левова частка жінок сидить біля поранених і через ЗМІ інші мами дуже їх розуміють, співчувають, бо мають власних синів. От тобі й велика сила материнської любові...\nЧоловіків приходить більше, бо в жінок багато протипоказань. Максимальна разова доза – 450 мл.\nУ середньому людина може здати 13% від об'єму циркулюючої крові. Тому маленькій, худенькій не можна ставати донором, у неї є три літри крові, якщо навіть не 13%, а 10 брати, то вона має здати 300 мл, а нам не потрібні половинні дози, ми не дитяче відділення. Бо тому пораненому, якому будуть лити плазму неповної дози з різних донорів, ми не допоможемо, а лиш нашкодимо. Треба кров, щоб кровотечу зупинити – а це може, навпаки, спровокувати. Тобто дуже тонка грань.\nХоча жінки, мушу зазначити, витриваліші, їм дуже рідко стає зле. Хлопцям – частіше (сміється). Але це легко пояснити – у дівчат організм адаптований до відновлення крові.\nОбов'язково має бути позитивно заряджена кров, щоб вона прийнялась. Приходять і ті, кого скерували з роботи, а вони нервують і просять взяти тільки половину дози, торгуються, щось вимагають, і в результаті та кров просто не сприймається.\nЗрештою, основна маса – це люди, які не чекають, доки їх кликатимуть, приходять без дзвінків та попередніх записів. Інших приводять ті, хто тут уже на постійній основі – кров відновлюється за два тижні, а через два місяці людина повторно може бути донором.\nНасправді кров споріднена – вона, ясна річ, найкраще приживається. Хоч рідних завжди жаліємо, бо вони в стресовому стані.\nУ нас був хлопчина з 60% опіків шкіри: коли його обпекло, одразу ж не привезли, і за той час усе нагноїлось, звичайно, інфекція приєдналась. Таким пораненим якраз ллється ота імунна плазма людей, які мали гнійничкові хвороби або вирізаний апендицит, або фурункули. Їх організм утворює антитіла проти тієї інфекції. Іноді хворому саме таку антистафілококову плазму й треба забезпечити.\nОдна пані прийшла, я чітко пам'ятаю, у неї була третя група, і каже: «Я вам такого ангела маленького принесла. Знаєте, якщо ви будете мою кров хлопчині якомусь переливати, поставте, будь ласка, біля нього, нехай він його охороняє». Я погодилась, але хворий дуже був важкий, тому він два дні стояв біля нього, а потім забрали, бо то реанімація, має бути все стерильне.\nЗ нами часто працюють психологи. Були навіть з Ізраїлю, передавали нам досвід того, як правильно працювати із хворими. Усе-таки, їм, справді видніше, у них там постійні війни. Радили не дуже шкодувати поранених – бо потім їм буде дуже важко адаптуватись до зовнішнього світу: в умовах лікарні їх опікуватимуть, а далі – у світ Божий з 1000 гривень пенсії...\nОтці духовні до нас неодноразово приходили. Якось мусили зателефонувати одному з них, запитати, чи згоден він здати кров, бо була така необхідність. То він за годину до нас геть у рясі приїхав. Після того ще й семінаристів приводив.\nА одного разу з тієї духовної семінарії нам привезли хліб спробувати: мали передати його хлопцям в АТО, а передача зірвалась, машина не приїхала. Ми з дівчатами спробували потім. Я ще такого смачного хліба ніколи в житті не їла, чесно сказати. Очевидно, вони нам із тим хлібом, як манну небесну, спокій передали...\nМіж іншим, думки, стовідсотково, мають здатність реалізовуватись. Я одного разу, то було перед вихідними, дуже переймалась тим, чи вистачить 4-ї групи. Тут відкриваються двері, і таке риторичне запитання у чоловіка: «Четверту вам треба?». А я до нього: «Звідки ви знаєте?». Він пояснив, що просто їхав повз госпіталь і подумав, що там хлопці лежать, а у нього четверта група, дуже рідка, може, стане у нагоді.\nВзагалі, кров у госпіталь, мабуть, приходять здавати найдобріші та найжертовніші люди. Ті, кому не шкода віддати частинку себе нужденному, низький їм за те уклін.\nТакі люди творять наше відділення. А ми лиш допомагаємо їм, така вже наша місія в цьому житті. Хлопцям – окопи копати, а нам – донорів шукати…».\nРозповідь завідувача відділенням заготівлі крові Львівського військового госпіталю Марії Деревко опублікували сьогодні, 7 травня, в інтернет-виданні «Українська правда. Життя».


Потап розповів, як відсвяткував день народження 11-річного сина. | ТСН\nПотап розповів, як відсвяткував день народження 11-річного сина.\nВиконавець також прокоментував зміну іміджу Андрія.\nУкраїнський продюсер Потап, який днями розповів про сімейні будні з Каменських, розказав, як відсвяткував 11-річчя сина Андрія, йдеться у "Світському житті".\nЗнаменитість зізнався, що день народження дитини вони святкували не один раз. Також він розповів, що подарував Андрію на свято.\n"Були зранку зненацька кульки з цифрами 11 років, потім школа, через два дні ми відсвяткували з батьками, поспівали пісень, подарунки вручили. Він сказав, щоб йому усі подарували гроші, оскільки він збирав собі на комп’ютер. Я не знаю, скільки йому надарували, але він хлопець вже дорослий. Він вже заробляв якось на зніманні у рекламі. Йому навіть мама дала картку на якій його гонорар, а за декілька днів ми замовили йому його улюблених фокусників", - пригадував артист.\nЯкі компліменти робили Потапу учасниці "Міс Україна"\nРепер та музичний продюсер Потап розповів про свою нову патріотичну пісню, суддівство у конкурсі "Міс Україна" і святкування Дня народження свого сина.\nОкрім цього Потап прокоментував кардинальну зміну іміджу 11-річного парубка. Андрій перед навчальним роком пофарбував волосся.\n"Все, що міг йому сказати: "Синку, я теж фарбував своє волосся, дивись що зі мною сталося". Він просто сказав: "Я хочу пофарбувати волосся як якийсь футболіст, я точно не пам’ятаю який". Я сказав йому робити, що він хоче, але татуювання я забороняю", - розповів репер.\nНагадаємо, що днями Потап показав сідниці Каменських у доволі дивному ракурсі. Продюсер поділився дивакуватим фото дружини.\n"Миле дитятко": Марічка Падалко зачарувала дитячими фото.\nТСН 2019-11-21 12:03


Нардеп Олександр Юрченко вніс 3 мільйони гривень застави\n25 вересня 2020 , 10:02 - Читать новость на русском\nНардеп Юрченко вніс 3 мільйони гривень застави / Високий замок\nНардеп Олександр Юрченко, якого підозрюють у хабарництві, 24 вересня заплатив 3 мільйони гривень застави, щоб вийти із СІЗО.\nРаніше суд заарештував його на 2 місяці. Відповідну інформацію підтвердила речниця Вищого антикорупційного суду Олеся Чемериc у коментарі 24 каналу.\nВажливо Суд заарештував майно нардепа Юрченка, – ЗМІ\nЗа інформацією Чемериc, заставу за нардепа внесли у повному обсязі. Наразі ВАКС отримав довідку, яка підтверджує надходження коштів і служить посвідкою для того, щоб людину випустили з СІЗО.\nКоли він вийде зі слідчого ізолятора, на нього покладуть низку обов'язків, серед яких:\nутримуватися від спілкування з іншими людьми про обставини справи, зокрема з іншим підозрюваним – неофіційним помічником депутата Іваном Фіщенком;\nздати на зберігання закордонні паспорти й носити електронний браслет.\nРаніше прокуратура просила для Олександра Юрченка тримання під вартою з альтернативою внесення застави на суму у понад 6 мільйонів гривень. Зрештою суд частково задовольнив клопотання, втім суму застави зменшили до 3 мільйонів гривень.\nАктуально З будь-якої фракції корупціонер є корупціонер, – Разумков про справу Юрченка\nСправа проти Олександра Юрченка: головне\nЦе начебто був аванс за внесення змін у законодавство про побутові відходи. Загалом до цієї суми мали додати ще 200 тисяч доларів.\n17 вересня генпрокурорка Ірина Венедіктова підписала підозру для самого нардепа Юрченка. Того ж дня парламентаря виключили з фракції "Слуги народу" в Раді.\nНовини України Слуга народу Судді Верховна Рада Законодавство Хабар Антикорупційний суд Арешт Новини news


Завтра в трьох храмах Львова відзначатимуть престольний празник покровителя міста – святого Юрія | Новини Львова\nЗавтра в трьох храмах Львова відзначатимуть престольний празник покровителя міста – святого Юрія\n18:22 5 травня 2015 р.\nУ найбільшому місті на заході України – три храми, присвячені святому Юрію.\nЗавтра, 6 травня, християни східного обряду вшановують пам'ять святого Юрія. З особливою пошаною це свято відзначають львів’яни, адже святий Юрій – покровитель нашого міста.\nУ Львові – три храми, присвячені цьому святому: Архикатедральний собор святого Юра УГКЦ, Свято-Георгіївський кафедральний храм УПЦ, а також храм Великомученика Георгія Побідоносця УПЦ КП. Святий Юрій (Юрій-Змієборець, Святий Георгій, Георгій Переможець) – святий, мученик і воїн, жив на рубежі ІІІ-IV століть, походив з християнської сім’ї. Після смерті матері отримав багатий спадок, який роздав бідним.\nУ період переслідування християн імператором Діоклетіаном святий Юрій не зрікся своєї віри, за що, після довгих катувань, був убитий. Святий Юрій вшановується як переможець зла і в іконографії часто зображується як вершник, що вражає списом дракона (останній символізує ідолопоклонство).\nАрхикатедральний Собор святого великомученика Юра УГКЦ на площі святого Юра, 5 (адміністратор – о. Роман Кравчик): святкове богослужіння розпочнеться о 10.00, очолить Архиєрейську Літургію Владика Ігор (Возьняк), Архиєпископ і Митрополит Львівський\nХрам Великомученика Георгія Побідоносця УПЦ КП на вулиці Чернівецькій, 4 (настоятель – прот. Стефан Сороківський): святкове богослужіння розпочнеться о 8.30.\nСвято-Георгіївський кафедральний храм УПЦ на вулиці Короленка, 3 (настоятель – єпископ Львівський і Галицький Філарет): святкове богослужіння розпочнеться о 9.00, очолить святкову Літургію єпископ Львівський і Галицький Філарет.


Пристрій підключення живлення асинхронного двигуна — UA 36949\n1. Пристрій підключення живлення асинхронного двигуна, який складається з корпуса і клемників з'єднання виводів двигуна, нерухомо закріплених у корпусі з можливістю підключення асинхронного двигуна до зовнішнього електричного кола, який відрізняється тим, що корпус пристрою виконаний із пресованого ізоляційного матеріалу, а до складу пристрою додатково введені подвійні кріпильні елементи підведення фаз живильної напруги до двигуна.\n2. Пристрій підключення живлення асинхронного двигуна за п. 1, який відрізняється тим, що у корпусі виконані циліндричні поглиблення для розміщення болтів кріплення.\n3. Пристрій підключення живлення асинхронного двигуна за п. 2, який відрізняється тим, що циліндричні поглиблення для розміщення болтів кріплення заливаються смолою.\n1. Пристрій підключення живлення асинхронного двигуна, який складається з корпуса і клемників з'єднання виводів двигуна, нерухомо закріплених у корпусі з можливістю підключення 3 36949 строю додатково введені подвійні кріпильні елементи підведення фаз живлячої напруги до двигуна. Відповідно до одного з варіантів виконання корисної моделі в корпусі виконані циліндричні поглиблення для розміщення болтів кріплення, зв'язаних прямо з корпусом двигуна. У ще одному варіанті реалізації корисної моделі циліндричні поглиблення для розміщення болтів кріплення заливаються смолою. Задача зменшення габаритів пристрою підключення живлення асинхронного двигуна і підведення багатофазного живлення до двигуна досягається за рахунок наявності циліндричних поглиблень, що збільшують відстань між потенціалами струмовивідних частин і корпусу двигуна. У корисній моделі досягається поліпшення ізоляції максимально наближених один до одного контактних з'єднань між собою і від корпуса двигуна. Додатковим технічним результатом є зменшення кількості матеріалу для вигото влення пристрою, спрощення його конструкції, а також зниження трудомісткості його виготовлення у зв'язку з тим, що клеми прямо з'єднуються з живильною мережею електродвигуна. На Фіг.1 показаний загальний вигляд пристрою зверху, 4 на Фіг.2 - розріз А-А. Пристрій підключення живлення асинхронного двигуна містить корпус 1, виготовлений із пресованого ізоляційного матеріалу, у якому виконані циліндричні поглиблення 2 для розміщення болтів кріплення 3 до корпуса двигуна й подвійні кріпильні елементи 4 для підведення фаз U, V і W живлячої напруги до двигуна. В якості кріпильних елементів 4 використовуються, переважно, з болтів 5, гайок 6 і шайб 7 (див. Фіг.1-Фіг.2). Пристрій використовується в такий спосіб. Підчас збирання пристрою виводи електродвигуна надягаються на два болта 5, зверху надягаються наконечники зовнішнього електричного кола, закріплюються гайками 6 і шайбами 7. По струмовводам подається струм високої напруги. По струмовиводам живлення підводиться до асинхронного двигуна. Запропонована конструкція пристрою підключення живлення асинхронного двигуна випробувана під напругою в 5кВ при номінальній напрузі двигуна 1-2кВ і визнана працездатною. Таким чином, у корисній моделі, що заявляється, досягається зменшення габаритів самого пристрою, спрощення його конструкції поліпшення ізоляції системи живлення від корпусу електродвигуна, а також зниження матеріаломісткості й трудомісткості виготовлення пристою. 5 Комп’ютерна в ерстка C.Литв иненко 36949 6 Підписне Тираж 28 прим. Міністерство осв іт и і науки України Держав ний департамент інтелектуальної в ласності, вул. Урицького, 45, м. Київ , МСП, 03680, Україна ДП “Український інститут промислов ої в ласності”, вул. Глазунова, 1, м. Київ – 42, 01601\nApparatus for connection of power supply of an asynchronous motor\nУстройство для подключения питания асинхронного двигателя\nМПК: H02K 5/08, H02K 5/22\nМітки: живлення, двигуна, пристрій, підключення, асинхронного\nПристрій підключення живлення асинхронного двигуна\nАвтори: Шестеренко Володимир Євгеньович, Мащенко Олег Анатолійович, Сірий Олег Миколайович, Балюта Сергій Миколайович\nМітки: спосіб, індивідуальної, потужності, конденсаторів, реактивної, підключення, компенсації, двигуна, асинхронного\nАвтори: Некрасов Андрій Вікторович, Шульга Олег Васильович, Донченко Роман Миколайович, Решетняк Анатолій Володимирович\nМітки: пристрій, ротором, асинхронного, короткозамкненим, двигуна, пуску\nАвтори: Клепіков Володимир Борисович, Колотіло Віталій Іванович\nМітки: пристрій, двигуна, асинхронного, плавного, пуску\nАвтори: Решетняк Анатолій Володимирович, Решетняк Володимир Іванович, Некрасов Андрій Вікторович\nМітки: пристрій, пуску, двигуна, асинхронного\nПопередній патент: Спосіб захисту та ремонту поверхні залізобетонних конструкцій\nНаступний патент: Транспортна балка для підвісної монорейкової дороги\nВипадковий патент: Машина для обробки деталей


До Дня Соборності. Громадсько-політична діячка Ангеліна Усикова | «Медіа-центр»: телестудія «Тясмин», радіо FM «Тясмин»\nДо Дня Соборності. Громадсько-політична діячка Ангеліна Усикова\n22 Січня 2017, 16:53 Сміла\n«ВОРОЖУ АНТИРАДЯНСЬКУ ДІЯЛЬНІСТЬ Я ПРОВОДИЛА СВІДОМО». Так під час судового засідання заявила громадсько-політична діячка Ангеліна Усикова. Жінка, про яку піде мова, стала політв’язнем у часи так званої «хрущовської відлиги», коли нібито вже минув час «закручування гайок». У 1956 році вона закінчила Харківський сільськогосподарський інститут, де, як відмінниця навчання, одержувала підвищену стипендію. Отримала направлення на роботу у радгосп «Онешти» в Молдавській РСР. Проявила себе талановитим агрономом. Потім переїхала у село Крихівці поблизу Станіслава і влаштувалася агрономом-насіннєводом Лисецької сортодільниці. Та одного жовтневого дня 1960 року життя її круто змінилося.\n…Все почалося з моменту, коли «свідома» громадянка на прізвище Зайонц принесла в управління Комітету держбезпеки при Раді Міністрів УРСР по Станіславській області листівку, яку зірвала на одному з парканів. Хто її написав? «Доблесні» кадебісти вийшли на уродженку міста Ровеньків на Луганщині Ангеліну Олександрівну Усикову. Жінку було взято під варту і порушено проти неї кримінальну справу за ознаками статті 7 ч. 1 Закону «Про кримінальну відповідальність за державні злочини». Слідчий призначив чимало експертиз. Після проведення обшуку в квартирі, яку Ангеліна винаймала, з’ясовували ідентичність знайденого у неї чорнила з тим, яким було написано 13 розклеєних по Станіславу листівок, а також клею, яким їх змащували, і навіть вирваного з блокнота паперу, на якому їх було написано. Експертиза підтвердила причетність агронома Лисецької сортодільниці до написання листівок. Втім, вона цього й не заперечувала.\nДетальніше читайте в газеті “Сміла”


Як підтримати чоловіка, якщо він втратив роботу? – Вагітність – про все важливе для майбутніх мам\nАвтор Бойко Олена · 01/08/2016\nЧоловік, що залишився без роботи, особливо сильно потребує підтримки коханої жінки. Що робити, якщо чоловіка звільнили? Як його заспокоїти, допомогти? Давай шукати правильний підхід разом!\nЗовні твій коханий може не показувати, але насправді йому дуже важко. Не роби чоловіка винним у ситуації, що склалася. Неприємність вже сталася, так що твої закиди подіють на чоловіка гнітюче. Крім того, напевно він зараз нервує, а моралізаторство ще більше виведе його з себе. Не сприймай втрату роботи як щось непоправне. Так, можливо, якийсь час ви будете відчувати фінансові незручності, але це точно не кінець світу.\nДай можливість побути наодинці з собою\nЯкщо чоловік відмовляється обговорювати ситуацію, прояви терпіння. Він як і раніше потребує твоєї підтримки, але зараз коханому хочеться побути наодинці зі своїми думками. Багатьом представникам сильної статі потрібна самота, щоб все спокійно обдумати і знайти вихід. На відміну від жінок, яким часто для того, щоб заспокоїтися, життєво необхідно обговорити подію з подружками. Дозволь чоловікові самостійно впоратися з проблемою, якщо йому так хочеться. Допомагай тоді, коли він попросить. Та не нав’язуйся.\nЗалишайся на його стороні\nНамагайся захистити чоловіка від моралей друзів, близьких і родичів. Представники сильної половини людства бояться неповаги і засудження. Підтримуй чоловіка в будь-якому починанні. Просто потрібно щиро вірити в те, що у нього все вийде, любити і оберігати від думки сторонніх. Залишившись без роботи, чоловік стає більш вразливим. Якщо звідусіль він буде чути тільки критику, у нього можуть зовсім опуститися руки.\nСильний і гордий чоловік не захоче, щоб його жаліли. Не треба сюсюкати: він уже дорослий хлопчик. Зараз твоєму коханому потрібно міцний тил, а не матуся, яка буде витирати сльози. Кращий спосіб підняти настрій своєму супутнику – продемонструвати почуття гумору і оптимістичний погляд на ситуацію. Зберігай спокій, жартуй, намагайся розрядити обстановку.\nЯкщо ваших заощаджень недостатньо, а перспективних вакансій поки немає на горизонті, запропонуй чоловікові знайти підробіток. Він цілком може займатися фрілансом і паралельно відстежувати ситуацію на ринку праці. Нехай віддалена робота буде не така прибуткова, але це все ж хоч якийсь дохід. Ти не повинна намагатися забезпечити сім’ю сама.\nНаступна стаття Алергія у дитини: все, що потрібно знати мамі\nПопередня стаття Розмір має значення: 13 дуже великих плюсів невеликих грудей


Гіркий досвід комунального "колгоспу". Частина 2 | Нерухомість України\nГоловна » ОГЛЯДИ » Гіркий досвід комунального “колгоспу”. Частина 2\nГіркий досвід комунального “колгоспу”. Частина 2\nДумка юристів і позиція влади\nУ діях керуючої компанії формально немає порушення закону, каже юрист Олександр Попов. Всьому виною недосконале законодавство. За словами експерта, в цій ситуації компанія-забудовник в повній мірі скористалася можливостями Закону “Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку”. “По всій видимості, ОСББ було створено ще тоді, коли забудовник володів більш ніж 50% квартир в будинку”, – зазначає Олександр Попов. Це давало компанії право створити ОСББ “в одне обличчя” на підставі положень ст.6 Закону про ОСББ.\nУ свою чергу, згідно ст.9 Закону про ОСББ, процедура вступу у вже створене ОСББ досить складна. Для прийняття нових членів необхідна згода об’єднання, яке надається у відповідності до статуту ОСББ. Як правило, така згода дається рішенням загальних зборів, рідше – правлінням ОСББ. “Отже, зараз є законні підстави блокувати вступ нових членів”, – говорить Олександр Попов.\n“Боротися з такою схемою складно. Один з варіантів – створення” паралельного “ОСББ з використанням прогалин законодавства, в якому немає норми про те, що в будинку може бути тільки одне об’єднання. Але після створення нового об’єднання доведеться пройти цілу низку судів по питанню про те, яке з двох ОСББ має право керувати будинком “, – пояснює юрист.\nНедосконале законодавство у сфері ОСББ – системна проблема в Україні, говорить адвокат Тетяна Монтян. За її словами, в західних країнах квартирне товариство у разі автоматичного членства усіх власників квартир, і рішення приймаються більшістю голосів. Українське ж законодавство таких норм не передбачає. У нашій країні в ОСББ мешканці вступати не зобов’язані, а діючі члени об’єднання мають право не приймати інших власників квартир. А значить, мешканці, які не є членами ОСББ, не можуть впливати на прийняття рішень, в тому числі, на формування тарифної політики і якості надаваних послуг.\nВийти з проблемної ситуації мешканцям будинку по вул. Раїси Окіпної, 18, відзначає адвокат, досить складно. “Виходу у людей фактично немає. Вони заплатили шалені гроші за свої квартири і опинилися пташками в золотих клітках”, – говорить Тетяна Монтян. Вплинути на ситуацію, за словами адвоката, може Антимонопольний комітет. Мешканці вже звернулися в Київське територіальне відділення АМКУ. В комітеті, попередньо вивчивши ситуацію, повідомили, що в діях обслуговуючої організації “видно ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції”. “АМКУ може накласти штраф на обслуговуючу організацію і зобов’язати усунути порушення. Якщо компанії доведеться платити великі штрафи, вона, можливо, піде на компроміс з мешканцями”, – пояснює адвокат.\nЯк відзначає Тетяна Монтян, українська влада лукавить, розписуючи переваги системи ОСББ для власників житла в багатоквартирних будинках.\n“Багаті елітні будинки ніякому ЖЕКу, ніякому забудовнику без бою ОСББ не віддасть. Що стосується будинків, населених малозабезпеченими людьми, то в цих будинках деякі мешканці, можливо, і хотіли б створити об’єднання, але там інша проблема – немає нормального механізму, яким можна було б скористатися для примусового виконання рішень загальних зборів. Немає способу примусити платити гроші навіть за комунальні послуги… Влада не бажає проводити законодавчі реформи, які дозволили б створити з ОСББ звичайне квартирне товариство цивілізованої правової природи “, – говорить адвокат.\nСитуацію в будинку по вулиці Раїси Окіпної, 18 вже взяли на контроль в Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ. Заступник директора департаменту стратегії реформування ЖКГ Віра Радченко повідомила про те, що вже зв’язалася з ініціативною групою мешканців будинку і, вивчивши проблему, порадила власникам квартир звертатися до суду.\nЗа її словами, забудовник і обслуговуюча організація в даному випадку дійсно не переступили закон, проте мешканці все ж мають шанси виграти судовий процес, посилаючись на порушення прав споживача.\n“Ситуація виникла в рамках чинного законодавства. Це потрібно вирішувати в судовому порядку і не по закону про ОСББ, а саме щодо захисту прав споживача. Мешканці дуже активні, тому я думаю, що у них дуже великі шанси. Зараз ОСББ – це пріоритетне завдання уряду , тому ми будемо їх всіляко підтримувати”, – сказала Віра Радченко.\nВ Мінрегіоні стверджують – такі “чорні плями” на репутації ОСББ, як нової системи в управління житловим господарством, владі не потрібні, і обіцяють внести необхідні зміни в законодавство вже до кінця року.\nГіркий досвід комунального “колгоспу”. Частина 3\nГіркий досвід комунального “колгоспу”. Частина 1\nНовобудови здають вже з ОСББ


Головна Новини Декада за професіями «Кухар; виробник м’ясних напівфабрикатів»\nЗа підсумками конкурсуучні отримали призові місця за професією «Кухар»:\nІ місце - учениця групи КПК-17с Романюк Валентина;\nІІ місце - учениця групи КК-16 Качинська Аліна;\nІІІ місце - учениця групи КОБ-17 Мацюк Людмила;\nЗа професією «Виробник м’ясних напівфабрикатів»;\nІ місце - учениця групи КВК-16Федоришина Вероніка;\nІІ місце - учениця групи КВК-16Муляр Надія.\nЗавершальною крапкою та окрасою декади ставфестиваль «ChickenFest», в якому взяли участь усі групи Центру. Цього дня учні мали змогу продемонструвати свою професійну майстерність, творчість та креативність.


Главная > Члены ВАКЦ\nКнижковий Клуб «Клуб Сімейного Дозвілля» — беззаперечний лідер ринку дистанційних продажів в Україні. Це компанія, яка дбає про те, щоб Ви і Ваша сім'я читали якісну літературу з комфортом і вигодою.\nМіжнародна компанія «Студіо Модерна, створена в 1992 році в Словенії, займається продажем високоякісних товарів для дому, здоров’я та фітнесу. Компанії належить мережа магазинів Top Shop, один з найбільших call-центр в Україні.\nOmilia надає повний комплекс технологій по автоматичному розпізнаванню мовлення та перетворення мови в текст. А також являється переможцем у різних номінаціях у сфері IT-технологій.\nАреон Консалтинг спеціалізується на побудові та розвитку контакт-центрів на базі рішень Cisco, Avaya і платформи Asterisk. Є партнером авторитетних гравців на ринку рішень для контакт-центрів (Verint, Teleopti, ZOOM), пропонує гнучкі аналітичні системи на базі Oracle BI і QueueMetrics. Крім цього, Ареон Консалтинг має кращу експертизу щодо впровадження Oracle Siebel CRM в Україні, займається розробкою Інтернет та мобільних додатків. Це дозволяє покрити практично будь-які потреби замовників, зацікавлених в якісному обслуговуванні своїх клієнтів.\nGlobal Bilgi - міжнародний аутсорсинговий контактний центр. Компанія була створена в 1999 році, в складі групи компаній Turkcell. У Global Bilgi працює більш ніж 13 тисяч співробітників, обладнані 8500 місця в 21 філії, 15 з яких знаходиться в Туреччині і 6 в Україні. В Україні свою діяльність Global Bilgi розпочала в жовтні 2008 року і на сьогоднішній день в компанії працює більш ніж 800 людей. Операційні центри Global Bilgi розташовані в шести містах - Києві, Дніпрі, Сумах, Харкові, Нікополі та Запоріжжі. У 2014 році Global Bilgi став «Кращим аутсорсинговим центром по обслуговуванню клієнтів» (EMEA) на конкурсі Top Ranking Performers. У 2017 році компанія завоювала першість у номінаціях: «Кращий проект з продажу» і «Кращий канал самообслуговування». А в 2018 році компанія отримала нагороду в номінації "Кращий досвід роботи з клієнтами".\nКонтактний центр Direct Call – професійний провайдер послуг з 2004 р. Один з найбільших контакт-центрів України; єдиний з лідерів ринку, до послуг Замовників якого, окрім ресурсу контакт-центру, входить ще й потужна база креативу, letter-shop та іншi можливостi маркетингового холдингу OSD Group. Організація і супровід гарячих ліній, прийом замовлень, реактивація клієнтів, активні продажі цільовим групам, cross-продаж супутних товарів, збільшення суми середнього чеку. В усіх каналах комунікацій: телефон, e-mail, sms, web-chat, соц мережі / форуми.\nПАТ "Ідея Банк" працює на українському фінансовому ринку вже майже 30 років і входить до складу однієї з найбільших у Східній та Центральній Європі фінансових груп - Getin Holding S.A. Cтатутний капітал банку складає майже 300 млн. гривень, а Рейтингове агентство "Кредит-Рейтинг" вже декілька років поспіль підтверджує довгостроковий кредитний рейтинг Ідея Банку на рівні uaА із прогнозом стабільний. ПАТ «Ідея Банк» займає лідерські позиції в роздрібному бізнесі, активно здійснюючи кредитування та постійно впроваджуючи інноваційні продукти та послуги. На сьогодні банк посідає 31 місце в рейтингу НБУ серед інших 87 українських банків країни за розміром активів. А експерти фінансового ринку відзначають банк, як одну з найнадійніших банківських установ України.\nКомпанія НОВА АЙТІ мають величезний практичний досвід створення та підтримки контакт-центрів, надає професійні консультації по технологічним аспектам впровадження. НОВА АЙТІ продуктивно співпрацює зі світовими лідерами колл-центрової індустрії - Cisco, Omilia, Genesys, Verint, Zoom, Teleopti і ін. Компанія володіє унікальною експертизою по створенню голосових і чат ботів, а також є технологічним AppFoundry партнером Genesys, що дозволяє продавати розробки NovaIT в усьому світі. НОВА АЙТІ активно розвиваємо продукти, які розширюють функціональність рішень для комунікацій з клієнтами - це і дзвінки з сайту, обслуговування клієнтів в месенджерах (Viber, Whatsapp, Telegram, Facebook, WeChat) та ін.\nSimply Contact - успішна комунікаційна компанія з міжнародним досвідом: - сучасний аутсорсинговий контакт-центр - ефективні інструменти просування Ваших продуктів і послуг - вигідний аутсорсинг бізнес-процесів - якісний консалтинг по аутсорсингу комунікацій - повний пакет підтримки клієнтів Simply Contact гарантує високу якість за оптимальну ціну. Співпраця з нами - це просто, зрозуміло і вигідно.\nТелеконтакт - міжнародний аутсорсинговий контакт-центр, який обробляє дзвінки, надає підтримку не голосового каналу, реалізовує проекти будь-якої складності. 20 років успішного досвіду, 18 майданчиків в 5 країнах, 2700+ робочих місць, 500+ компаній стали партнерами: банки, МФО, страхові компанії, рітейлери, онлайн-магазини. Власні підрозділи від найму до контролю якості роботи співробітників. Рішення в області програмування скриптів і онлайн-звітності, розробка додатків, навчальні програми, виділена інфраструктура. Телеконтакт - лідерство, надійність і якість Вашого бізнесу.\n«Добробут» —медична мережа, яка успішно працює в Києві з 2001 року та надає широкий спектр медичної допомоги. Контакт-центр медичної мережі «Добробут» підтримує всі медичні заклади мережі щодо забезпечення комунікацій між ними та пацієнтами. Наші пріоритетні завдання: • скорочення часу очікування та запису пацієнтів на прийом; • оперативне надання інформації; • здійснення безперебійної роботи контакт-центру в режимі 24/7. За стандартами роботи контакт-центру спілкування з клієнтом має займати не більш ніж 120 секунд. Протягом цього часу координатор повинен вирішити поставлене завдання. Режим 24/7 Понад 100 ліній одночасного зв'язку 120 координаторів 120 секунд для вирішення питання клієнта\nМіжнародна дослідницька компанія з управління і побудови Customer Experience. 4Service Group реалізували 2500+ комплексних проектів оцінки якості сервісу та поліпшення клієнтського досвіду «під ключ» в мережевих компаніях: банках, аптеках, ресторанах, АЗС, рітейл + державний сектор. 18 років експертизи в 52 країнах світу. «Живий» контакт-центр 4Service здійснив понад 100 000 результативних дзвінків з 100% реалізацією клієнтських запитів. Основні напрямки: Таємний дзвінок (Mystery Calling); Глибинне інтерв'ю (In-depth interview); Гаряча лінія; Телемаркетинг; Автоматичне обслуговування (IVR).\nМіжнародний день захисту персональних даних об’єднує спільноту у фахових дискусіях 01.02.2022


Дмитро Ільющенко: Діяльність депутатів районних рад на сьогодні визначена лише на папері | КиевВласть\nПерший рік роботи районних рад в умовах децентралізації дуже яскраво показав, як можна перетворити колись активний і значимий орган місцевого самоврядування в паралізований і дезактивований баласт між обласною та місцевими радами. Насамперед, це стосується розмитих, спірних і обмежених повноважень. Всі депутати районного рівня очікують змін до чинного законодавства, бо районні ради залишилися в тому ж правовому полі, а діяльність рад наразі відображається лише на папері.\nЗвісно, повноваження районних рад де-юре існують, серед яких:\n- забезпечення організації роботи ради;\n- затвердження районного бюджету, звітів про його виконання;\n- затвердження програм розвитку;\n- управління майном спільної власності, територіальних громад районна (до передачі територіальним громадам).\nЗараз це більше нагадує видимість роботи. Так чи інакше, районна рада втратила роль посередника між державою та місцевими радами і це, як не крути, задає новий формат у роботі досі існуючих районних рад. Деякі політологи жартують з цього приводу, кажучи: “чим займатимуться районні ради в майбутньому, це те, що вони зможуть придумати”.\nДругий аспект роботи — це питання фінансування, що, на жаль, гостро постало в роботі районних рад. Згідно із статтею 64 Бюджетного кодексу України в контексті прибутку від комунальної власності та від здачі її в оренду, то на прикладі Фастівського району можу сказати, що це — “авгієві стайні” і треба мати значний ресурс і сили, щоб їх почистити. Для того щоб зробити з них об’єкти прибутку, необхідно вкласти кошти, і як з’ясувалося, немалі. Тому це — аж занадто сумнівне надходження до бюджету. 14 стаття Бюджетного кодексу України, яка декларує, що можна розпоряджатися вільними залишками районних бюджетів у порядку, визначеному цією статтею.\nРазом з тим, не кожен район отримав у спадок хоч якісь кошти, більшість зовсім не мали жодних фінансових ресурсів. Фастівський район в цьому сенсі став одним з тих, якому було над чим думати під час вирішення, куди раціонально направити ці “залишки”. Кожна ОТГ пропонувала своє бачення розподілення коштів.\nСтатті 93 та 101 Бюджетного Кодексу України доповнюють картину надходжень за рахунок субвенцій, дотацій з обласного чи державного бюджетів. Звісно, законодавство не забороняє районній ланці просити кошти і в місцевих громад, але кому потрібне це навантаження, не зрозуміло.\nЯкщо проаналізувати всі ці “фінансові джерела”, то з’явиться питання, як політично вижити та реалізувати свій обов’язок перед громадою. Усі ці питання неодноразово підіймалися на засіданнях УАРОР (Асоціація районних та обласних рад), куди на початку з ентузіазмом, а потім по інерції, з’їзджалися голови та представники всіх районних рад України. Адже цей комунікативний майданчик вважався потрібним для реалізації реформи місцевого самоврядування та формування спільної конструктивної позиції у взаємодії з органами законодавчої та виконавчої влади.\nТа згодом думка змінилася. Станом на сьогодні, питання є актуальним і відкритим. Жвава дискусія, що робити з районними радами точиться кожного дня. Слова “районні виконкоми”, “районна ланка”, “префекти” лунають щоразу, коли обговорюється модель адміністративного устрою. І це зрозуміло! Але поки це все вирішується, депутат має працювати. Єдине, що заважає, — це відсутність повноважень. Бо коли нема повноважень у депутата, він нічим, по суті, не відрізняється від громадського діяча.\nЗавдання громадських лідерів – формувати громадську думку, звертати увагу на ті чи інші питання, критикувати, аналізувати роботу влади. Завдання ж депутатів – принципово інше. Він має впроваджувати та реалізовувати владні рішення. Так, депутатські звернення та запити важливі, але не основні і далеко не єдині повноваження депутата.\nВідтак, депутат, який діє як класичний представник громадської організації, насправді шкодить громаді. Це відбувається через те, що кожен повинен займатися своєю роботою: громадськість має привертати увагу, а депутати шукати і ухвалювати потрібні громадські рішення. Маю надію, що все ж таки районні депутати знов стануть активними суб’єктами нормотворчої діяльності, зможуть активно впливати на вирішення питань громади, а не будуть “громадськими діячами” для отримання публічної інформації, направлення звернень, заяв, скарг та оскарження дій службовців. Ці питання набувають особливої ваги з урахуванням процесів децентралізації та розширення повноважень територіальних громад і прав місцевих рад. Шкода лише, що робота депутатів районних рад залишилася поза увагою законодавця та не отримала належного визнання і повноважень.\nДмитро Ільющенко, депутат Фастівської районної ради Київської області, юрист\nТеги: новости украины, финансирование, децентрализация, закон, полномочия, районные рады


Сербська держава наприкінці XIX ст. - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Історія Всесвітня → Сербська держава наприкінці XIX ст. - Реферат\nСербська держава наприкінці XIX ст. - Реферат\nЗначні зміни в житті країн Ватіканського півострова відбулися в другій половині 70-х років XIX ст. внаслідок герцеговинського повстання і російсько-турецької війни 1875-1878 pp. Це знайшло\nсвоє втілення як на внутрішньополітичному рівні, так і в міжнародному становищі балканських країн і народів.\nВизначальний характер для ситуації в Сербії мали дві провідні тенденції: актуалізація в суспільній свідомості і державно-політичних колах сербської національної ідеї та заворушення й повстання в сусідніх із Сербією областях, заселених переважно етнічними сербами, передовсім у Боснії та Герцеговині.\nПрихильники сербської ідеї, одним із важливих елементів якої було прагнення визволити від османського гноблення й об'єднати в одній державі усі сербські терени, у своїй повсякденній діяльності намагалися стимулювати формування "справжнього серба" ("сербенди"), сповненого національним духом. Націоналізм швидко перетворився на суспільну моду, якої дотримувалося багато представників різних верств, насамперед молодь.\nАнтиосманські виступи в Боснії та Герцеговині протягом ЗО-70-х років набули перманентного характеру внаслідок украй тяжких умов життя основної маси населення, а також традиційного сепаратизму місцевих великих землевласників. Загострення суперечностей між райя та мусульманськими можновладцями Боснії та Герцеговини сприяло тому, що в Сербії ці виступи трактувалися як боротьба за "загальносербську справу".\nУ 1875-1878 рр. згадані тенденції сягнули найвищої позначки. Улітку 1875р. одночасно в кількох районах Герцеговини вибухнули повстання. Незабаром полум'я антитурецької боротьби охопило Боснію. Вимоги повстанців зводилися до надання провінції автономії, негайного запровадження реформ в адміністративній та аграрній сферах, установлення контролю за станом справ у провінції з боку європейських держав.\nУ Сербії населення палко вітало повстання, тоді як правлячі кола спочатку діяли обережно, зробивши спробу передусім об'єднати для боротьби проти турків усі балканські народи. Спроба виявилася марною, але тиск громадської думки був таким потужним, що князь Мілан і його уряд мусили змінити свою позицію. У червні 1876 р. Сербія та Чорногорія уклали союзницький договір і оголосили Порті війну. 20 червня повстанці в Боснії проголосили об'єднання провінції з Сербією, а герцеговинці - з Чорногорією, що спричинило гостре невдоволення Австро-Угорщини.\nОскільки основні турецькі збройні сили билися проти російських військ, османи цього разу практично не чинили сербам опору, що дало змогу одній сербській армії за кілька тижнів дістатися Ніша та Пірота, а іншій - Лесковца та Враня, вступивши також на територію Косово.\nРезультати герцеговинського повстання та російсько-турецької війни було зафіксовано спочатку Сан-Стефанським мирним договором (20 лютого 1878 р.), а згодом умовами документів, підписаних на Берлінському конгресі в липні 1878р. Великі держави визнавали повну незалежність Сербії та Чорногорії, а також збільшення їхньої території, причому Чорногорія здобувала вихід до Адріатичного моря, приєднавши до себе місто Бар з околицями.\nНезважаючи на це, рішення Берлінського конгресу викликали у сербів глибоке розчарування. По-перше, значно більше, аніж Сербія та Чорногорія, одержала Болгарія, і це змінювало ситуацію в регіоні на її користь. По-друге, серби не отримали ані Боснії та Герцеговини, ані Косово, за які, власне, вони й змагалися. Навіть більше, боснійські та герцеговинські землі "тимчасово" окупувала Австро-Угорщина, що на практиці означало провал амбітних проектів об'єднання всіх сербських областей в одній державі. Ситуацію також погіршувало невдоволення діями армії, на яку покладалися великі надії і яка ці надії аж ніяк не виправдала, а також різко негативна оцінка позиції Росії на переговорах у Сан-Стефано та Берліні, де росіяни активно підтримували болгар, фактично покинувши сербів напризволяще.\nУ 80-ті роки XIX ст. триває розвиток державних інституцій, удосконалюється система управління. Саме в цей час у Сербії виникають політичні партії: Радикальна, Ліберальна та Прогресистська.\n22 лютого 1882р. Сербію проголошено королівством, а князя Мілана Обреновича (1868-1889) - королем. Першим привітав його з цієї нагоди австро-угорський імператор Франц-Иосиф, що не було випадковістю: саме Австро-Угорщина виступила як заступник Сербії в цьому питанні й довела іншим великим державам доцільність такого кроку. Зближення правлячих кіл Сербії та Австро-Угорщини намітилося ще напередодні Берлінського конгресу, оформилося під час його роботи й поволі зміцніло в наступні роки.\nВнутрішня та зовнішня політика короля Мілана не мала підтримки в народі. Ситуацію ускладнювало те, що заснована в 1881 р. Радикальна партія, яка висувала програму демократичних перетворень, швидко поширювала свою діяльність на всю територію країни й на всі верстви населення, перетворившись на потужну політичну силу й на безумовного лідера політичного процесу в Сербії. На виборах до Скупщини у вересні 1883 р. радикали, яких активно підтримали селяни, здобули переконливу перемогу, що згідно з чинним законодавством давало їм право формувати уряд.\nВосени 1883 р. король Мілан зробив декілька кроків, які спричинили загострення конфронтації між різними політичними силами, зокрема між ним самим і радикалами. Це зрештою призвело до спалаху невдоволення діями режиму, яке переросло у збройне повстання у східних сербських областях поблизу річки Тимок (" Тимоцьке повстання"). Повстання придушили, його учасниківжорстоко покарали (21 особу страчено, понад 700 відправлено на каторгу та ув'язнено). В організації та підтримці повстання король звинуватив радикалів: їхню партію заборонили, більшість її лідерів заарештували. Голова партії Нікола Пашич вчасно покинув країну, щоб продовжити політичну боротьбу в еміграції (у Болгарії).\nПомилкою сербського короля було оголошення війни Болгарії в листопаді 1885 р. Приводом для конфлікту стало об'єднання двох болгарських територій - князівства та Східної Румелії - в спільній державі. Це суперечило постановам Берлінського конгресу, й Мілан, занепокоєний значним посиленням Болгарії і підбурюваний Австро-Угорщиною та Німеччиною, взявся відновити статус-кво. Війна виявилася нетривалою й завершилася перемогою Болгарії. Сербія, щоправда, не зазнала при цьому жодних втрат, крім моральних: згідно з підписаним у лютому 1886 р. Бухарестським мирним договором, сторони погоджувалися на поновлення стану справ, що існував у їхніх відносинах до початку війни.\nБезуспішна війна остаточно підірвала довіру до короля, й він сам, утративши впевненість у власних силах, мусив удатися до рішучих змін у внутрішній політиці, зокрема підписав акт про амністію Радикальної партії, яка не тільки вийшла з підпілля, а й увійшла разом з лібералами до коаліційного уряду. Незабаром виконавчу владу в країні сповна перебрали на себе радикали. Саме вони формували уряд протягом 1888-1892 рр., хоча стабільності владним структурам це не додало.\nУ грудні 1888 р. в Сербії прийнято нову Конституцію, проект якої підготували найкращі фахівці. К обговорювали на спільних засіданнях, на яких головував сам король, представники всіх політичних партій. Конституція значно розширювала права і свободи громадян, підвищувала значення Скупщини, до компетенції якої передавався контроль за урядом та армією.\nУ протистоянні короля, котрий обстоював режим особистої влади, і Радикальної партії, яка виступала за парламентську модель управління державою, розширення демократичних прав і свобод, Конституція 1888 р. була рішучим кроком на шляху до парламентаризму. Ще один важливий крок у тому ж напрямі зроблено в 1889 р., коли набув чинності Закон про угоди, який істотно розширював права органів місцевого самоврядування, а реалізація цих прав захищалася від тиску центрального уряду.


Історії війни: «Це було схоже на те, як люди рятуються від торнадо…» – Українська Гельсінська спілка з прав людини\nІсторії війни: «Це було схоже на те, як люди рятуються від торнадо…»\n– Мене звуть Антоніна, мені 32 роки, я живу у місті Києві та на час війни працюю волонтером. Сьогодні 12 березня. Будь ласка, розкажи коротко про себе, про свою сім’ю, яку інформацію ти готовий надати. І двома словами опиши своє життя, яким воно було до 24 лютого 2022 року.\n– Моє ім’я Червинський Дмитро Юрійович, я народився, виріс і до 24 лютого жив у Миколаєві. У день початку війни, ввечері, був змушений забрати свою сім’ю: дружину, двох дітей, двох батьків та діда – 84 роки, та переїхати у безпечне місце, подалі від міста Миколаєва, в якому почались обстріли. І ось до сьогодні в Миколаєві я не був.\n– Дімо, ти якось обговорював зі своїми родичами, з сім’єю можливість повномасштабного вторгнення російських військ в Україну? Чи ти був хоча б трохи підготовлений морально, психологічно до того, що сталося 24 лютого?\n– Ви зі своєю сім’єю заздалегідь обговорили, що робитимете у разі початку війни, що ви швидко збираєтесь, їдете… Чи це було спонтанним рішенням?\n– Дімо, якщо ти дозволиш, я від себе додам… Ми з тобою знайомі вже років 15, просто невелика така передмова, про життя «до». Наскільки я пам’ятаю і знаю Діму, його сім’ю, це благополучна, щаслива сім’я, Діма мав квартиру в центрі міста, з хорошим ремонтом. Він міг дозволити собі поїхати відпочивати за кордон, мав успішний бізнес, він займався хобі, часто виступав у турнірах з тенісу… Загалом, це трохи про те, що було «до». Опиши, будь ласка, максимально докладно твої перші дії, коли ти дізнався про те, що почалася війна, і ось докладно опиши перший день війни, як він у тебе пройшов.\n– Перший день війни почався з того, що мене розбудили вибухи йі літаки. Я одразу одягнувся, вийшов із дому, викликав таксі, і дивом до мене приїхав, напевно, єдиний таксист, який працював у місті в цей час. Бо з його слів у нього взагалі не було готівки на цей ранок. І він виїхав, щоби хоч якісь гроші заробити. Але при цьому сказав, що має всього п’ять літрів бензину в баці, що він не заправлений, і він мене зараз довезе, а як добиратиметься назад – він не знає. І поки ми з ним їхали через все місто – я їхав на роботу, мені треба було забрати свою машину – ми бачили величезні черги до банкоматів. Це вже було о сьомій ранку, а перші атаки ми почули десь о п’ятій із чимось. О сьомій ранку вже були величезні черги на заправках, до банкоматів… І він мене довіз, я забрав свій автомобіль, виїхав, знеструмив на роботі електрику, знеструмив офіс та виробництво. Взяв каністру з бензином, точніше під бензин, і виїхав у місто з метою заправитися та купити якісь продукти. З продуктами проблем не було, я купив усе, що мені треба було, а ось для того, щоб заправитися, я витратив кілька годин. Я приїхав додому, спустився в бомбосховище, яке знаходиться прямо в під’їзді мого будинку, оглянув, у якому воно стані. В принципі, воно було придатним для того, щоб туди могли спуститися люди, але не така кількість, яка живе в нашому будинку – це п’ять під’їздів, і плюс з інших навколишніх будинків люди приходили, запитували, чи можна буде тут ховатися. Територіально ті будинки, з яких приходили люди, також належать до цього сховища. Зрозумів, що така кількість людей там точно не зможе розміщуватись. І дочекавшись інформації про те, що війська окупаційні пройшли… підходять до Херсона – ми зібралися та поїхали.\n– Ми виїхали о шостій вечора з Миколаєва, планували їхати до Польщі. Виїхали з надією зупинитися десь дорогою, переночувати і вже їхати далі. Але доїхавши до виїзду на Київську трасу – це близько 250 кілометрів від Миколаєва – ми побачили, який потік машин іде у бік Західної України. Це було схоже на те, як люди рятуються від… не знаю… торнадо, мабуть. Як показують у новинах із Америки. Це були нескінченні потоки машин, які мчать на величезній швидкості, це було таке страшне видовище. І не було можливості нормально заправлятися, великі черги на заправках. До десятої години ранку ми приїхали на Вінниччину, далі вже їхати було важко – всю ніч у дорозі. І ми зупинилися у знайомих у Хмільнику, кілька годин відпочили, і зрозуміли, що ввели обмеження на виїзд, і я не можу виїхати з країни вже. Ми поїхали до інших родичів у Бердичів, Житомирської області. Там ми пробули сім днів, там жодних бойових дій не було, нічого не вибухало, але тривоги лунали кілька разів на день. Після семи днів ми вирішили їхати за кордон. Я вирішив перевести свою сім’ю, а самому залишитися в Україні.\nМи переїхали до Львова, там переночували у знайомих, і наступного дня – протягом дня – перейшли кордон. Моя сім’я – це дружина та двоє дітей. Далі мій товариш забрав їх до Вроцлава. Приїхав за ними… І ось так це було.\n– На кордон ми під’їхали автомобілем, доїхали до початку автомобільної черги, поставили машину, пішли пішки. Дійшли до першого рубежу, де була черга, з якої пускали вже в основну чергу. Ми стали у цю чергу. Приблизно чоловік по 50 пускали, щоб люди самі добиралися до пропускного пункту Шегині. Це кілометри три… І люди йшли три кілометри – з дітьми, з речами, люди похилого віку… Ось цей марш-кидок уздовж дороги, на якій стоять машини, які теж хочуть перетнути кордон – був непростою такою дією. Досить складною, особливо для людей у віці. І потім ми прийшли у велику чергу, дійшли і стали: це було, мабуть, близько 1000 людей. Це все нормально не організовано: найнахабніші намагаються цю чергу обминати. І ми постояли, напевно, годині п’ять, може шість. І далі, коли ми перейшли вже український кордон, вже було все нормально. Вони пішли, а я залишився… Вони підійшли до польського (прим. – кордону), там швидко їх пропустили, вони сіли в автобус, доїхали до найближчого населеного пункту – це було протягом, можливо, півгодини, хвилин 40. І далі вже їх забрали.\n– Туалети мобільні я бачив, а також бачив намети Червоного Хреста, де можна було випити чай і з’їсти якийсь бутерброд. Самих пунктів обігріву не бачив, але бачив якісь вказівники на них. От і все… Волонтерів, які б допомагали людям похилого віку подолати ці три кілометри з сумками, не було. Не було! У цьому вся справа. Якби були хоча б автобуси якісь, що хоча б таким людям, які не можуть пересуватися, або з маленькими дітьми, допомагали б… От такого я не бачив. Ці люди самі добиралися, самі йшли… Багато жінок були самі, з сумками, з дітьми, якихось дітей на руках несли, це було… для них це було дуже тяжко.\nМою сім’ю забрав мій друг і перевіз до району міста Вроцлав. Поселив їх там у волонтерів, мабуть, місцевих, які їх прийняли, дали притулок… Їх там годують, вони ні за що не платять. Люди відмовилися від якихось грошей, сказали нам: «Ми допомагатимемо, не треба нам пропонувати гроші, хочете, якщо у вас є можливість, то допоможіть комусь іще». І ось до сьогодні вони там перебувають і оточені турботою, підтримкою та всім необхідним.\n– Я живу у квартирі свого товариша. Його сім’я, дружина з донькою, виїхали до Польщі. Він служить у ЗСУ та живе у казармі. Тому в мене є можливість жити у нього в квартирі. Спроби чимось допомогти я тут робив, але реальне заняття я так і не знайшов. Я ходив у Територіальну Оборону, питав чим допомогти, я маю автомобіль… Я запропонував свої послуги, вони сказали: «Ми звернемося». Ще одним, другим, третім, четвертим пропонував щось, якусь допомогу, бо просто сидіти вдома – це не варіант. Вже немає сил: хочеться щось робити. Але досі я не знайшов застосування собі. Я зробив спробу повернутися до Миколаєва: залишалося 40 кілометрів до міста, оголосили вторгнення за півгодини, як я повинен був в’їхати. Підняли мости. Оголосили тривогу, обстріли… Я почекав якийсь час і повернувся. Більше спроб потрапити до Миколаєва не робив.\n– Ти, як мінімум, уже зробив дві важливі справи: убезпечив свою сім’ю та дав нам інтерв’ю, яке, я сподіваюся, надалі допоможе у досягненні миру. Спасибі тобі за це! За те, що ти так оперативно відповідав, і ми записали всього за один день. Слава Україні!


Де зробити МРТ вартість, внутрішніх органів, в Києві\nБагато жителів України потребують ефективного лікування, однак не завжди лікар може визначити необхідний спосіб відновлення організму, так як для діагностики недостатньо огляду терапевта. Щоб допомогти собі, багато хто йде на МРТ в центрі, де зробити за вигідною вартості діагностику досить доступно. Саме цією установою є консультативно-діагностичний центр Олександрівський. У столиці кожен може дозволити собі повноцінне обстеження, щоб максимально точно визначити причину нездужання і приступити до дійсно ефективного лікування. За вартістю в клініці, де зроблять МРТ, безліч доступних додаткових послуг. З повним списком кожен бажаючий може ознайомитися онлайн на офіційному сайті нашої клініки.\nВарто тільки раз зважитися на справді високоякісне медичне обслуговування в діагностичному центрі Олександрівському, і Вам більше ніколи не прийде в голову питання, де зробити МРТ. Вартість, умови приміщення, оперативність медичного персоналу, а також функціонал клініки дозволять Вам швидко перейти від дум до дій. Проявіть турботу про себе - помітите наш заклад і почніть лікування.\nЩоб не думати, де зробити МРТ за вартістю, яка не змусить влізти в борги, уточнюйте умови і ціни на необхідні саме Вам послуги. Спеціально для Вашої зручності ми розміщуємо на онлайн ресурсі актуальні дані, але також Ви маєте можливість уточнити їх у адміністратора в телефонному режимі. У стінах діагностичного центру, де за вигідною вартості зроблять МРТ внутрішніх органів, також існують правила відвідування. Пропонуємо Вам ознайомитися з протипоказаннями і слідувати правилам приміщення, щоб отримати максимально точні результати.\nНе варто довго думати, де зробити МРТ, вартість якого не буде ударом для сімейного бюджету. Просто відвідайте наш діагностичний центр в Києві, щоб назавжди розвіяти свої страхи. Потрібно тільки записатися і підготуватися до процедури, щоб зробити маленький, але важливий крок назустріч здоровому способу життя.


Дівчаток-програмісток запрошують на хакатон у Маріуполі - ШоТам\nДівчаток-програмісток запрошують на хакатон у Маріуполі\nCSR Ukraine, експертна організація Центр «Розвиток КСВ» (ініціатива #ДівчатаSTEM) та Фонд Народонаселення ООН в Україні за фінансової підтримки Посольства Республіки Естонії в Києві запрошують дівчат 18-22 років з Донецької, Луганської та Запорізької областей взяти участь у хакатоні.\nЗа даними дослідження UNICEF, дівчата приділяють менше уваги вивченню STEM-предметів (наука, технології, інженерія та математика) через гендерні стереотипи. 23,2% дівчат невпевнені у своїх силах, а 17,1 % вважають, що це чоловіча сфера.\nУ результаті у STEM-професіях, які є престижними та високооплачуваними, працюють тільки 23% жінок.\nЗнайомство з жінками, які надихають, у цих галузях;\nСемінари від компаній-партнерів та подарунки.\nДедлайн подання заявок 30 червня 2019 р.\nЧитайте також: Українці створили комікс про дівчат-винахідниць\nХакатон відбудеться 17-19 липня у м. Маріуполь.\nЕкспертне журі з представників компаній-організаторів та партнерів відбере 35 учасниць для участі у фінальному заході хакатону у м. Маріуполь.\nПро результати відбору буде оголошено 5 липня на Facebook-сторінці.


«Економічне диво» Білорусі і мігранти на кордоні: розмова з Катериною Борнуковою | Громадське радіо\n«Економічне диво» Білорусі і мігранти на кордоні: розмова з Катериною Борнуковою\nNovember 16, 2021, 9:00 PM 2021-11-17T16:07:37\nБілоруська економіка, не дивлячись на введення санкцій, зростає?\nГостя — керівниця аналітичного центру Beroc (раніше провадив свою діяльність у Білорусі, зараз переїхав до Києва) Катерина Борнукова.\nКатерина Борнукова: Білоруська економіка зараз зростає достатньо високими темпами, я не жартую. У січні-вересні це було 2,7% ВВП зросту. Для білоруської економіки, яка останні 10 років стагнувала з середнім зростанням нижче 1% — це дуже хороше зростання. Це пов’язано з чинниками поза країною. Весь драйв цього зростання відбувається через зростання експорту.\nЩо означає те, що ті санкції, які запровадженні, поки що насправді не працюють.\nЦе не дивно, тому що санкції, які оголошувалися, діяли з певними усовами та відтермінуванням. Наприклад, європейські санкції чинні лише для нових контрактів, що укладені після оголошення санкцій. Якщо ми говоримо про транзит калійних добрив, то там договори укладаються на 3-5 років.\nЗвичайно, у торгівлі нафтопродуктами ефект почнеться швидше — там контракти коротші, пів року — рік. Але ми також не знаємо, коли ці ефекти почнуться. Очевидно, що Лукашенко хоче відправити сигнал, що санкції, погрози ними та введення нових санкцій «нас не змусять прогнутися» (улюблене слово, яке він використовує). І навпаки може змусити Білорусь використовувати «усі важелі». А їх насправді не так багато. Білорусь — маленька відкрита економіка. Вона не може зробити «боляче» Євросоюзу. Може трохи «боляче» зробити маленькій Литві, яка залежить від добрив, але на рівні ЄС це «боляче» може бути компенсовано.\nБула б політична воля — ЄС в економічній боротьбі однозначно виграє. Тому Білорусь відповідає нестандартними способами: атакою проти свого ж суспільства. Пішли далі і знайшли такий гібридний спосіб: погрожувати Євросоюзу через мігрантів.\nЗрозуміло, що «експортне диво» — не назавжди. Навіть за нормальних умов воно б рано чи пізно закінчилось. Санкції рано чи пізно запрацюють. Всі розуміють, що буде якесь погіршення. Скоріш за все вже наступного року не буде зростання ВВП, або воно буде дуже маленьким.\nЯкщо ми подивимось, що відбувається всередині економіки Білорусі, ми там побачимо чітку економічну депресію. Тому що, не дивлячись на найкращі цифри з експорту і ВВП, ми бачимо падіння інвестицій (серйозне навіть у порівнянні з 2020 роком, коли був ковід).\nСлухайте також подкаст «Пашпарт» — подкаст Громадського радіо про білорусів поза Білоруссю\nУ Тихому океані скасували попередження про загрозу цунамі після виверження підводного вулкану


Запровадження загальнообов’язкового медичного страхування: часу на роздуми немає | Медичний часопис\nРезюме. Проблема забезпечення громадян України безоплатною медичною допомогою, яку гарантує стаття 49 Конституції України, і досі не вирішена. 14 жовтня 2017 р. Парламент ухвалив у другому читанні та в цілому проект Закону України № 6327 «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», в якому зазначено, що на програму медичних гарантій має виділятися не менше 5% ВВП України. Програма медичних гарантій — це програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України, згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв’язку із хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв’язку з вагітністю та пологами.\nСаме цій темі було присвячено круглий стіл на тему «Запровадження загальнообов’язкового соціального медичного страхування в Україні», який відбувся 15 листопада 2017 р. у приміщенні кінозалу Верховної Ради України. Організатором заходу виступив Комітет Верховної Ради України з питань охорони здоров’я (далі — Комітет).\nУ заході взяли участь народні депутати, представники Адміністрації Президента України, Кабінету Міністрів, Міністерства соціальної політики України, інших заінтересованих міністерств і відомств, обласних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, ПАТ «Українська залізниця», Національної академії медичних наук, Ліги страхових організацій, Асоціації приватних медичних закладів, Федерації роботодавців, професійних спілок, дипломатичних представництв іноземних держав, а також фахівці, експерти.\nЯк зазначила Ольга Богомолець, народний депутат України, голова Комітету, яка виступила модератором круглого столу, мета заходу — відпрацювати дорожню карту запровадження системи медичного страхування в Україні, розподілити обов’язки і відповідальність кожного учасника цього важливого проекту. Адже медичне страхування — це майбутнє держави. Від того, наскільки держава опікується своїми громадянами, наскільки медична допомога є доступною людям, залежить ставлення людей до держави. Якщо людина зацікавлена бути офіційно працевлаштованою і знатиме, що держава сплачуватиме за неї страховий внесок на охорону здоров’я, буде зростати добробут держави в цілому. Рекомендаціями парламентських слухань на тему «Про реформу охорони здоров’я в Україні», схваленими Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2016 р. №1338-VIII, Комітету доручено забезпечити розроблення та супровід законопроектів, спрямованих на створення законодавчих засад перспективної моделі державного соціального медичного страхування.\nНа сьогодні народні депутати — члени Комітету виступили авторами відповідних законодавчих ініціатив, спрямованих на запровадження обов’язкового медичного страхування в Україні (законопроект «Про загальнообов’язкове державне соціальне медичне страхування в Україні» № 4981-2 подано народним депутатом О.В. Богомолець; проект Закону «Про загальнообов’язкове державне соціальне медичне страхування» № 4981-1 подано народним депутатом О.С. Мусієм; проект Закону «Про загальнообов’язкове соціальне медичне страхування в Україні» № 4981 подано народними депутатами Л.Л. Денісовою, А.Ф. Шипком, Б.С. Розенблатом, І.О. Єфремовою, М.А. Поляковим). Також у круглому столі взяли участь автори всіх трьох законопроектів, що свідчить про готовність до діалогу, готовність рухатися уперед, зазначила О. Богомолець.\nДоповідач підкреслила, що загальнообов’язкове соціальне медичне страхування — один із загальновизнаних та історично підтверджених шляхів забезпечення ефективного захисту громадян від ризиків, пов’язаних із надмірними витратами у разі захворювання. І саме прийняття закону про загальнообов’язкове медичне страхування дозволить виправити ті помилки, які зроблені на цей момент на шляху реформування галузі. Адже на сьогодні у Державному бюджеті України на 2018 рік закладено лише 25% необхідних коштів для лікування хворих онкологічного профілю, 30% — на лікування пацієнтів із серцево-судинними захворюваннями. Інших пацієнтів має забезпечити загальнообов’язкове медичне страхування, яке повинне опікуватися вторинною і третинною медичною допомогою і не стосуватися первинної та екстреної медичної допомоги.\nГолова Комітету також нагадала, що вітчизняна система охорони здоров’я багато років поспіль фінансується на критично низькому рівні. Частка витрат на охорону здоров’я у структурі ВВП за роки незалежності України жодного разу не досягала рекомендованих Всесвітньою організацією охорони здоров’я (ВООЗ) мінімальних 6%. Зазвичай вона балансувала від 2,7 до 3,5%. Винятком був 2012 р., коли на охорону здоров’я виділили 4,2% ВВП з урахуванням необхідності реалізації пілотного проекту з реформування охорони здоров’я у чотирьох регіонах, реформи екстреної медичної допомоги та реалізації проекту «Нове життя» з метою створення мережі перинатальних центрів.\nОлег Мусій, народний депутат України, заступник голови Комітету, голова підкомітету з питань забезпечення євроасоціації, зазначив, що він є прихильником дотримання Конституції України, відповідно до якої Україна є соціальною державою, тому медичне страхування має бути загальнообов’язковим соціальним. Його метою повинно бути забезпечення соціальної рівності між усіма, хто отримуватиме це страхування. Саме на цьому був побудований відповідний законопроект, у якому закладене додаткове джерело фінансування. Адже усім людям, які розуміються на управлінні системою охорони здоров’я, відома теза ВООЗ про те, що при виділенні менше 6% ВВП система охорони здоров’я руйнується. В Україні в Державному бюджеті на 2018 рік закладено 3,5% ВВП попри ріст загальної цифри. Тому необхідно знайти механізм для того, щоби наші люди жили за Конституцією, а оскільки Україна є соціальною державою — знайти додаткові можливості для фінансування охорони здоров’я через соціальне медичне страхування. Таке вирішення проблеми імпонує тому, що держава бере на себе ризики і функції щодо наповнення державного страхового фонду. І це теж є відмінною рисою законопроекту порівняно із законопроектами колег, де перекладається відповідальність за збереження та оперування коштами, які мали би сплачуватися як роботодавцями, так і працюючими громадянами, і державою за тих, хто не може за себе платити, на приватні страхові компанії.\nДля того щоб медичне страхування було запроваджене найближчим часом, необхідно знайти компроміс, і всі учасники круглого столу мають задекларувати намір щодо пошуку такого компромісу — наголосив О. Мусій.\nВін запропонував свій варіант — за прикладом Пенсійного фонду України створити загальнообов’язковий медичний державний страховий фонд, який би оперував тими додатковими коштами, які мали б надійти через додатковий внесок у системі оподаткування на додаток до 3,5% ВВП. Щодо реальності й можливості запровадження додаткового внеску необхідно розуміти, чи готове на сьогодні до цього суспільство і чи є реальна можливість запровадити цей внесок у розмірі від 7 до 9%? Це дуже складне питання і однозначної відповіді на нього немає.\nТому О. Мусій запропонував проводити запровадження механізму залучення коштів на загальнообов’язкове державне соціальне медичне страхування разом із податковою реформою. Тоді фіскальне навантаження на роботодавців буде зменшене, і за рахунок цього можна ввести навантаження щодо конкретного медичного внеску людей. Бо психологічно більшість українців, на думку народного депутата, готові платити у цей страховий фонд кошти, якщо будуть впевнені в тому, що вони будуть конкретно спрямовані на медичну допомогу. І шанс для сприйняття суспільством медичного страхування є. Щоб роботодавці не переходили у тінь, а були заінтересовані у сплаті податку чи внеску на медичне страхування, вони мають відчути зменшення фіскального навантаження на бізнес через, можливо, зменшення єдиного соціального внеску (ЄСВ), податку на додану вартість (ПДВ) та через інші механізми.\n«Тож закон про медичне страхування в якомусь компромісному вигляді варто було б прийняти з усім пакетом медичної реформи, який є зараз у Комітеті, хоч сьогодні з відтермінуванням дії його положень протягом 2–3 років», — зазначив О. Мусій.\nІрина Сисоєнко, народний депутат України, заступник голови Комітету, наголосила на тому, чи подобається це кому, чи не подобається, а в Україні на сьогодні прийнято два важливих закони: «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров’я» (так званий закон про автономізацію — прим. ред.), який також надає можливість для запровадження страхової моделі медичного обслуговування, та законопроект про так звану медичну реформу «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», у перехідних положеннях якого визначено, що держава має сформувати і впроваджувати загальнообов’язкове медичне страхування. Отже, дія законопроекту «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» і запровадження окремо медичного страхування — не є взаємовиключаючими. Навпаки, це є взаємодоповнюючим процесом. Тобто усі кошти, що закладені в бюджеті на медицину, будуть використовуватися на програму державних медичних гарантій. На інші види медичних послуг кошти необхідно збирати через систему загальнообов’язкового медичного страхування. І. Сисоєнко також закликала учасників круглого столу і особливо народних депутатів хоча б у питаннях медицини залишити політику за межами й об’єднатися навколо прийняття цього важливого закону.\nАндрій Шипко, народний депутат України, член Комітету, закликав присутніх до якнайшвидших реальних дій щодо запровадження обов’язкового медичного страхування, адже 3,5% ВВП на охорону здоров’я, які закладені у Державному бюджеті на 2018 рік, говорить про те, що в медицині грошей не з’явиться. Наразі в тіньовому секторі медичної галузі знаходиться мінімум 3,5% ВВП, і не зрозуміло, чому держава не може залучати ці тіньові кошти. На думку народного депутата, реальна медична реформа повинна бути проведена тільки на базі обов’язкового соціального медичного страхування. Відповідний законопроект № 4981 вже більше року знаходиться в Парламенті, пройшов слухання в Комітеті Верховної Ради України з питань соціальної політики і рекомендований цим комітетом для прийняття в першому читанні за основу. Тож його необхідно якнайшвидше виносити на голосування до сесійної зали і після прийняття у першому читанні доопрацьовувати до другого читання з урахуванням правок і пропозицій усіх заінтересованих сторін. Цей законопроект відповідає на три запитання: кого ми страхуємо, що ми страхуємо, і хто страхує?\nТак, страхуються декілька груп: 1-ша група — усі працюючі громадяни України і військовослужбовці; 2-га — ті, хто забезпечує себе роботою самостійно; 3-тя — непрацюючі пенсіонери, діти, студенти, безробітні, інваліди та жінки, які перебувають у декретній відпустці. За кожною з цих категорій чітко визначено, хто за кого платить страхові внески. Це і Державний бюджет, і фонд оплати праці.\nПитання друге — що покриває медичне страхування? У зв’язку з прийняттям Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» виникає питання про розмежування джерел фінансування медичної допомоги на ту, яка повинна фінансуватися за рахунок бюджетних коштів, і на ту, яка надаватиметься за рахунок коштів обов’язкового державного страхування. В обох випадках — і в Законі України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», і в законопроекті законодавство передбачає розроблення відповідної програми з переліком видів медичної допомоги за рахунок кожного із джерел. Тому програма загальнообов’язкового соціального медичного страхування має стати складовою програми медичних гарантій.\nЗа словами А. Шипка, програма медичних гарантій, яку пропонує Міністерство охорони здоров’я України, не зробить медичну допомогу доступною, і всі будуть платити. Тож без медичного страхування захисту людей не відбудеться. Звісно, в законі неможливо прописати конкретний перелік захворювань, видів медичної допомоги, але в законопроекті № 4981 максимально чітко виписано те, що обов’язково буде покривати медичне страхування. Передбачено, що кожен рік Кабінет Міністрів України буде затверджувати цей перелік та програму страхування. За рахунок страхування не буде фінансуватися медична допомога за державними програмами, планове лікування хронічних хворих, а також те, що буде входити до програми медичних гарантій.\nХто ж буде страховиком? Щоб зняти запитання, чи це буде державний фонд, чи страхові компанії, у законопроекті чітко прописано, що страховик має бути у статусі фінансової установи. І така фінансова установа може бути як державною, так і приватною, і їх може бути декілька. До другого читання може бути внесена поправка, що право на здійснення діяльності щодо загальнообов’язкового соціального медичного страхування встановлюється у порядку, визначеному законодавством. І тому страховиками можуть бути і державні фонди, і державні страхові організації, і лікарські каси, а також страхові компанії. Потрібно дати можливість людині самій вибирати страховика.\nКоментуючи пропозицію А. Шипка, О. Богомолець наголосила, що надзвичайно важливо при голосуванні за закон гарантувати людям, що їх не обмануть, і що ті гроші, які будуть заплачені, не пропадуть. Тож необхідно шукати таке рішення, яке всіх влаштує.\nОльга Крентовська, перший заступник міністра соціальної політики України, зазначила, що система соціального страхування в нашій країні функціонує вже 17 років, і певний національний досвід також має бути врахований. Є Основи законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, якими визначено п’ять видів соціального страхування, чотири з них запроваджено — пенсійне, страхування на випадок безробіття, на випадок тимчасової непрацездатності та нещасних випадків на виробництві. Настав час для запровадження соціального медичного страхування, і реформи у сфері соціального захисту наблизили країну до цієї мети. На сьогодні функціонує пенсійний фонд і фонд соціального страхування, який керується державою, профспілками і роботодавцями. На сьогодні ЄСВ зменшено, він становить лише 22%, і це загострило питання розширення бази сплати цього внеску. Із 26 млн осіб працездатного віку лише 10,5 млн сплачують внески на постійній основі. З 1 січня 2017 р. підвищено мінімальну заробітну плату, і відбулася детінізація фонду заробітної плати. Розмір надходжень напряму впливатиме на те, яку ставку на медичне страхування можна буде запропонувати. Близько 4–5 млн громадян працюють у тіньовому секторі, тому частина заробітної плати залишається в тіні.\nДруге важливе питання — використання цих коштів. Використовувати їх необхідно так, щоб дати платникам внесків мотивацію їх сплачувати. І через запровадження медичного страхування можуть бути запроваджені більш прозорі трудові відносини. Тож прийняття консолідованого закону про обов’язкове медичне страхування — вимога часу.\nЛілія Григорович, народний депутат України ІІ–VI скликань, доцент кафедри парламентаризму та політичного менеджменту Національної академії державного управління при Президенті України, авторка одного з перших законопроектів про загальнообов’язкове медичне страхування, нагадала, що після прийняття Конституції України не було жодного уряду і політичної сили, яка б не писала у своїх програмах про запровадження медичного страхування. Проте після приходу до влади усі вони зазначали, що це питання не на часі. І, отже, зараз час настав, і приймати цей закон необхідно якнайшвидше. Але слід керуватися виключно національним інтересом, тобто інтересом застрахованих осіб. Щоб людина не несла в лікарню ложку, виделку і тарілку.\nДмитро Лисенко, перший заступник директора філії з економіки та фінансів ПАТ «Українська залізниця», розповів про практичний досвід медичного страхування на підприємстві, яке він представляє, зазначивши, що цей досвід, на жаль, не враховано при написанні жодного із зареєстрованих нині законопроектів. ПАТ «Українська залізниця» має на сьогодні успішний досвід протягом 17 років. У 2000 р. було запроваджено багатоканальне фінансування і добровільне медичне страхування для працівників і пенсіонерів залізниці. На сьогодні в цій системі близько 900 тис. застрахованих осіб. З них — 326,5 тис. — працівники, 300,6 тис. — пенсіонери, 300 тис. — члени родин. Люди застрахувалися добровільно. Підприємство співпрацює з більше ніж 25 компаніями, є лікарняна каса.\nВивчалися усі ризики, і є відповіді на всі запитання, які озвучено попередньо. Тому, не виключаючи бюджетного фінансування галузі і корпоративної допомоги залізниці, було запроваджено елементи страхової медицини. Тобто сформувалася бюджетно-корпоративно-страхова система фінансування медичної допомоги. За бюджетні кошти закривалися захищені статті, за корпоративні — капітальні інвестиції (придбання обладнання, будівництва, ремонти). А програма медичного страхування залізничників передбачала фінансування дефіциту коштів на придбання лікарських засобів, продуктів харчування, м’якого інвентаря, тобто виконувала допоміжну функцію. Усі три напрямки фінансування не залежали один від одного, але працювали як одне ціле. Згодом до них додали лікарняну касу. У 2016 р. було припинено бюджетне фінансування. Зараз у системі ПАТ «Українська залізниця» щороку проходять лікування 2 млн пацієнтів, їх кількість постійно збільшується. 34% не мають жодного відношення до залізниці, вони йдуть за якістю і за гарантованим результатом. І цей досвід має бути врахований у законі.\nТетяна Бутківська, голова комітету Ліги страхових організацій України з питань медичного страхування, розповіла про можливості залучення страхових компаній до загальнообов’язкового медичного страхування. Виходячи з джерел фінансування охорони здоров’я в Україні, державні витрати на регіональному і місцевому рівні становлять 38,4%, на центральному рівні — 10,3%, кошти домогосподарств — 49,3%. Аналіз цих показників витрат на охорону здоров’я свідчить про зростання частки приватних ресурсів і зменшення витрат з боку роботодавців і некомерційних організацій. Зазначено, що 97% приватних витрат на охорону здоров’я було сплачено поза системою об’єднання коштів, тобто готівкою без участі добровільного медичного страхування. Ця цифра, яка є офіційною, свідчить про те, що частину населення України може бути на сьогодні долучено до додаткового фінансування системи охорони здоров’я. ВООЗ при формуванні системи фінансування охорони здоров’я базовими показниками охорони здоров’я визначає такі:\nЗагальні витрати на охорону здоров’я.\nЗагальнодержавні витрати на охорону здоров’я на душу населення.\nВідношення самостійних витрат домогосподарств на охорону здоров’я до загального обсягу витрат на охорону здоров’я.\nВищенаведені показники свідчать про те, що система фінансування охорони здоров’я в Україні у критичному стані. Тому необхідно якнайшвидше вирішувати це питання.\nЩодо ринку добровільного медичного страхування було зазначено, що на сьогодні вітчизняний страховий ринок має значний досвід забезпечення населення медичним страхуванням. На ринку працює близько 50 страхових компаній із досвідом понад 10 років і значною інвестиційною привабливістю. Такий досвід і досягнення можуть бути використані в подальшому при запровадженні обов’язкового медичного страхування за участю страхових компаній.\nІгор Яковенко, експерт у сфері медичного страхування, зазначив, що вперше в історії України за одним круглим столом зібралися прибічники як державного страховика, так і приватних страхових компаній у ролі страховиків, а також Міністерство соцполітики, і це дає надію на те, що крига може скреснути. Уже немає часу на теоретичні розмови. З 2019 р. на вторинному і третинному рівні надання медичної допомоги частина вартості послуг, очевидно, буде оплачуватися пацієнтами. Це може призвести до неприємних наслідків. Адже на сьогодні, за словами доповідача, Швейцарія — єдина країна у світі, де більш-менш затверджена програма медичних гарантій. Багато країн намагалися робити те саме, але нічого не вийшло. Бо визначення, яку хворобу включати до переліку, а яку ні — це дуже важкий моральний вибір, адже лікувати необхідно усіх хворих.\nІ для того щоб у 2019 р. фінансові гарантії були реальні, необхідно, щоб, згідно з бюджетним процесом, уже у червні 2018 р. були напрацьовані усі пропозиції щодо фінансування. І якщо на цей час у країні не буде запроваджено обов’язкового медичного страхування, ця дірка, якою називається кишеня пацієнта чи співфінансування, буде дуже великою, і буде дуже серйозно бити по громадянах. Тому необхідно швидше пройти перше читання, а перед другим — вносити поправки і шукати компроміс.\nКостянтин Надутий, член правління Всеукраїнського лікарського товариства, зазначив, що Україна — дуже багата країна з дуже бідним народом. Система охорони здоров’я в Україні на сьогодні наявна, але майже не керована. Адже якщо система не отримує 70% фінансування із громадських консолідованих джерел, вона не є керованою в інтересах людей. В Україні більшість коштів надходить із кишені громадян, і якщо це питання не вирішити, то система охорони здоров’я і далі залишиться некерованою. Страхування на сьогодні може дати надію на те, що невігластво в управлінні охорони здоров’я заміниться розрахунком, прагматизмом та обґрунтованим, зрозумілим, прорахованим підходом. На сьогодні можна почути лише гасла, але відсутня практика. Якщо прийдуть страховики, вони зроблять чіткі розрахунки, і можна буде побачити реальну картину.\nТому дуже важливо якнайшвидше запустити систему медичного страхування. Адже якщо цього не буде зроблено на фоні прийняття законопроекту № 6327, ми отримаємо ще менш керовану систему.\nПри підготовці закону необхідно користуватися найкращими теоретичними напрацюваннями, які сьогодні є в світі, а також практичним досвідом, зокрема Республіки Молдова. Індекс згадування Молдови як взірцевої моделі страхування в літературі є найбільшим протягом уже 15 років. Це один із найкращих досвідів на сьогодні. Необхідно шукати компроміси в інтересах людей. Тож система буде такою, про яку зможуть домовитися політикум, бізнесові структури, люди, професійні асоціації тощо. Головне — захистити власний народ шляхом домовленості, компромісів, спільної дії.\nОлег Панасенко, голова Вільної профспілки медичних працівників України, наголосив, що страхова медицина повинна бути в нашій країні вже давно. Цього досі немає тому, що, як кажуть, у мутній водичці завжди легко рибку ловити. І тому досі зберігаються підстави для колосальних розкрадань тих коштів, які ми, платники податків, виділяємо на охорону здоров’я. Прийняття закону про загальнодержавне обов’язкове соціальне медичне страхування перш за все дозволить страховій компанії чи фонду до копійки підрахувати всі витрати на лікарські засоби чи вироби медичного призначення. І відстежити, на що були витрачені ці кошти. Водночас Вільна профспілка медичних працівників України вважає, що, перш за все, страхові кошти мають витрачатися на оплату праці медиків. Це допоможе надати не тільки якісну і сучасну медичну допомогу, а й зберегти кількість медиків, мотивувати їх не виїжджати працювати за кордон, а в себе вдома мати гідну легальну заробітну плату. Якщо цього зараз не зробити, то буде просто катастрофа. Остаточно доб’ють псевдореформатори вітчизняну медичну галузь. Профспілковим організаціям, медичній спільноті, громадськості необхідно об’єднатися разом, так як це відбулося на Національному форумі охорони здоров’я «За здорову націю», і допомогти Комітету не лише напрацювати єдиний законопроект, а й прийняти його.\nГалина Голеусова, головний спеціаліст відділу соціально-економічного захисту виконавчого апарату Профспілки працівників охорони здоров’я України, зазначила, що ця поважна організація країни не підтримує жодного із законопроектів у тому вигляді, в якому вони є на сьогодні. Тому що усі ці законопроекти тією чи іншою мірою протирічать законодавству України. Насамперед Основам законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування. За її словами, у пропонованих законопроектах повністю ігноруються принципи страхування, методи управління, форми організації страхування. Ігноруються права профспілок на участь в управлінні соціальним страхуванням, в тому числі й медичним. Тому профспілка буде доводити, що ми не маємо права ламати чинну систему соціального страхування, яка вже довела свою життєстійкість та надійність у найважчі часи.\nПрофспілка також наполягає на тому, щоб система управління соціальним страхуванням, і в тому числі медичним, будувалася на принципі трипартійності за участю держави, роботодавців та профспілок.\nПрофспілку також непокоїть те, що гарантовані програми медичної допомоги пропонується затверджувати щороку Кабінетом Міністрів України. Цього категорично не можна допустити. Сьогодні законом України про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії чітко визначено, що перелік і обсяг медичних послуг для населення затверджується виключно законом. Тому в законі необхідно чітко розписати, які види медичної допомоги включаються до базової програми соціального страхування.\nМедичне страхування, як і всі види соціального страхування, має вибудовуватися на системі внесків, які є основним джерелом фінансування. І сьогодні з урахуванням Конституції України і ситуації, що склалася, основним платником внесків має стати роботодавець. Рішення щодо зменшення у 2 рази єдиного соціального внеску і доведення його до 22%, на думку доповідача, було економічно необґрунтованим. Витрати на заробітну плату для роботодавців на сьогодні займають усього близько 9%. Тому відрахування на соціальне страхування не є тягарем для них. Тож профспілки готові брати участь у запровадженні загальнообов’язкового медичного страхування і ділитися своїм досвідом.\nЗавершуючи дискусію, О. Богомолець зазначила, що за наявності трьох законопроектів створено умови для примусового діалогу у Парламенті України, але закон буде прийнято лише один, і необхідно спільно напрацювати модель, яка всіх влаштує. Завдання круглого столу — усвідомити, що це потрібно.\nВнаслідок прийняття законопроекту № 6327, якщо не буде прийнято обов’язкового медичного страхування, систему охорони здоров’я очікує колапс. Тому що сьогодні грошей, які є в системі, фізично не вистачає на вторинну і третинну медичну допомогу. Це означає, що люди будуть кинуті напризволяще. І люди будуть помирати, лікарні будуть закриватися, а лікарі будуть виїжджати за кордон. Тому єдине, що може врятувати систему охорони здоров’я у стратегічній перспективі, — це запровадження обов’язкового медичного страхування. Виплати на початку можуть бути мінімальні. Важливо запустити систему і механізм. Кожна людина зможе заплатити 100 грн. на місяць. По 100 грн. заплатять мільйони, а з цих мільйонів хворіють лише 30%. А тяжкохворі — ще менша кількість людей. І цього буде достатньо на перший час.\nЗа результатами роботи круглого столу учасники заходу дійшли узгодженої думки про необхідність запровадження загальнообов’язкового соціального медичного страхування в Україні та створення відповідного законодавчого підґрунтя для цього.\nАндрій Шипко, ВВП, Верховна Рада України, Галина Голеусова, Дмитро Лисенко, законопроект, Ігор Яковенко, Ірина Сисоєнко, Комітет з питань охорони здоров’я, Костянтин Надутий, круглий стіл, Лілія Григорович, медична допомога, медична реформа, медичне страхування, медичні послуги, Міністерство соціальної політики, Олег Мусій, Олег Панасенко, Ольга Богомолец, Ольга Крентовська, страховий фонд, страхові внески, страхові компанії, Тетяна Бутківська


Φλοράλ Εκτύπωση V-λαιμός Без рукавів Майки (1045392122) - Майки - #392122 eurala\nВи можете змінити адресу доставки лише тоді, коли ваше замовлення ще в поцесі обробки. чат зараз або надішліть нам електронного листа Або ви можете надіслати вашу нову алресу на [email protected]urala.com. Наші представники виправлять вашу адресу доставки та надішлють вам електронний лист із підтвердженням якомога швидше. Після того як ваше замовлення було відправлено, ми не можемо змінити адресу доставки чи варіанти доставки.\nΦλοράλ Εκτύπωση V-λαιμός Без рукавів Майки #392122\nКод продукту: #392122


Не варто ображатися на козлів - Дискусійний клуб “Експертна думка”\nНе варто ображатися на козлів\nУ старовинному Козельці кілька днів тому на традиційному осінньому Соборному ярмарку відкрили нову туристичну принаду – пам’ятник козлу. Три з половиною метри дерев’яного символу селища спочатку викликали жваве фотографування, а через кілька днів скульптуру ледь не знесли через таке ж палке обурення. Тих самих козельчан.\nЛюди нарікали на те, що «не може бути такий символ у славетного містечка», що «дивно мати козла на гербі, коли назва походить від однойменної квітки», та й взагалі – прославилися на всю країну!\nМіж тим, дорікати слід, насамперед, собі – на те, що погано вчилися в школі, не цікавимося власною історією.\nБо козел з давніх давен прописаний у козелецькому гербі. Магістрат міста 29 грудня 1663 року отримав міську і війтову печатки від польського короля Яна Казимира, де викарбований козел з хрестом між роги.\nІ, навіть, після приєднання українських земель до Російської імперії на печатках Козельця деякий час використовувався старий – польський – герб міста з написам по колу: «Печать магістрату мест. Козелц».\nКоли Козелець увійшов до Київського намісництва, то 4 червня 1782 року одержав новий герб, де «на червоному полі срібний козел, а на ньому золота держава з хрестом».\nМайже так само виглядав і незатверджений герб 1865 року, до якого додали «у вільній частині герб Чернігівської губернії – щит увінчаний срібною стінчатою короною і оточений золотим колоссям, з’єднаними Олександрівською стрічкою». В описі цього герба славнозвісний козел ретельно деталізований – «срібний козел з чорними очами, язиком і копитами».\nІснував такий герб кілька століть, аж допоки у 1984 році виконком Козелецької міськради не вирішив: досить гордитися старовиною, і затвердив новий герб. Прямокутний із закругленням, він, на думку розробників, цим нагадував щит воїна Київської Русі. Зверху на синьому полі мав напис «Козелець», а на іншій частині червоного фону – квітку «козельці» золотавого кольору. Від якої, стверджувалося, і походить назва селища. А ще на тому гербі червоний і синій кольори символізували державний прапор УРСР, над квіткою серп і молот – союз робітників і селян.\nТож, праві всі – і ті, котрі «за» козла, і ті, хто «за» квітку. Просто йдеться про різні герби. Можливо, існував би гербовий союз серпа і молота ще не одне десятиліття, але змінилися часи. А з ними пріоритети і їхні символи.\nВважати козла гідним нинішнього пошанування погоджуються не всі козельчани. І в них є вибір. От, наприклад, ще півтора десятки років тому Нацбанк викарбував пам’ятну срібну монету, котра відтворює у мініатюрі інше козелецьке диво – Собор Різдва Богородиці.\nНу чим не гідний сучасний символ для восьмитисячного Козельця? Пережив війни і забуття, руїну і наругу – а який красень! Такої візитівки ще пошукати. Можна і герб намалювати з ним – все-таки краса житиме вічно.\nІ як всім відомо, що «Бальзак вінчався у Бердичіві», так може стати загальним місцем інформація, що « в Козельці цариця Єлизавета таємно вінчалася зі своїм фаворитом у соборі Різдва Богородиці». А такі припущення давно висловлюють історики.\nОт тільки що обрати символом – храм, козла чи квітку – визначати козельчанам.\n(За матеріалами періодики. Фото з соцмереж)\nНазад Попередній запис: Останній з могікан\nВперед Наступний запис: В Аграрній партії новий очільник