у листопаді 2008 року\nГолодомор 1932-1933 років – одна з найтрагічніших подій у житті українського народу, що тривалий час замовчувалась через небажання радянської влади розголошувати не вельми приємні історичні сторінки свого правління. Розсекречення архівних документів, яких не встигли знищити за часів тоталітаризму, всебічне дослідження теми Голодомору та оприлюднення його результатів розкрили перед усім світом повну картину цієї жахливої трагедії українського народу.\nЗа період з квітня 1932 по листопад 1933 рр. в Україні загинули мільйони людей. прийшовся на Навесні 1933 року, в самий пік голодомору від голоду вмирало 17 людей щохвилини, 1000 - щогодини, майже 25 тисяч - щодня. Голод охопив весь Центр, Південь, Північ та Схід сучасної України.\n52,8% загиблих припадає на колишні Харківську і Київську області (теперішні Полтавська, Сумська, Харківська, Черкаська, Київська, Житомирська області).\nГоловною причиною Голодомору була політика сталінського режиму, направлена на знищення українців як нації і, зокрема селян як соціальної бази опору українства проти комуністичної влади. Українська нація, яка була другою за чисельністю в СРСР, мала величезний культурно-історичний спадок, власні славетні традиції державотворення, досвід національно-визвольної боротьби, \_становила серйозну загрозу для цього імперського утворення, його геополітичних намірів.\nГолодомор 1932–1933 років підпадає під означення геноциду, поданого в Конвенції ООН від 9 грудня 1948 року «Про попередження злочину геноциду і покарання за нього».Стаття 2 Конвенції визначає геноцид «як будь-яке з діянь, які вчинюються з наміром знищити повністю або частково яку-небудь національну, етнічну, расову чи релігійну групу, а саме: вбивство членів групи; заподіяння серйозних тілесних ушкоджень чи розумового розладу членам групи; умисне створення для якої-небудь групи таких життєвих умов, які розраховані на повне або часткове фізичне знищення її; заходи, розраховані на недопущення дітонародження в середовищі групи; насильницька передача дітей з однієї групи до іншої». Він був спричинений навмисними діями тоталітарного радянського режиму направленими на масове «розкуркулювання» селян; насильницьке впровадження колективізації селянських господарств; накладанні на райони України непомірно високих планів хлібоздачі.\nПро те, що дії більшовиків були свідомими, свідчить ще і те, що восени 1932 – взимку 1933 року, коли вже всі зрозуміли, що в Україні справжній голод, тоталітарна влада не лише не припинила примусове відбирання їжі або хоча б прийняла допомогу інших країн, а навпаки, всі сили кинула на те, щоб ізолювати голодуючі райони. Армія, загони НКВС оточили українські міста (бо селяни намагалися врятуватися там від голодної смерті) та залізничні станції. Мешканцям сіл забороняли виїжджати в інші регіони СРСР. Спеціальними розпорядженнями було заборонено продаж залізничних квитків для них. Запровадження паспортної системи, впровадження режиму «чорних дошок», за яким вивозились з цілих територій усі товари, що знаходились на складах та в магазинах; конфіскація у селян усіх запасів продовольства і навіть одягу; заборона будь-яка торгівлі та ввезення будь-яких засобів для існування призводило до страшних наслідків у масштабах нації. Українці мільйонами вимирали, а ті, хто вижив, підірвали своє фізичне та психічне здоров’я. Комуністичний режим завжди намагався приховати причини і масштаби трагедії: зокрема, осіб, відповідальних за виявлення в ході перепису 1939 року фактів дискримінації українського населення та його високу смертність, було розстріляно. У секретному діловодстві партійних комітетів тему голоду дозволялося порушувати тільки в «особливих папках» з особливим режимом зберігання.\nСоціально-демографічні та морально-психологічні наслідки Голоду 1932-1933 років ми відчуваємо і сьогодні. На довгі десятиліття було підірвано матеріальну базу українського села, зруйновано його виробничу та товарну інфраструктуру, фізично знищено її ініціативні елементи, залякано цілі покоління українців, підірвано волю усього українського народу до опору тоталітарній системі, до національного відродження.\nПитанням відновлення історичної пам’яті, оцінки подій Голодомору, вшанування його жертв належна увага стала приділятися в роки незалежності України, а особливо - після обрання Президентом України В.Ющенка. Так, з 1993 по 2008 роки вийшли 15 Указів Президента України, присвячених темі Голодомору, з них лише 3 - до 2005 року. У 2006 році з ініціативи Президента України Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про Голодомор 1932-1933 років в Україні».\nВажливим у політичному плані є підтримка України щодо оцінки Голодомору з боку світового співтовариства. Таким, зокрема, стало ухвалення 58-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН «Спільної заяви з нагоди 70-х роковин Голодомору – Великого голоду 1932-1933 років в Україні», яку було розповсюджено як офіційний документ 58-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН. Співавторами Спільної заяви (а по суті – Декларації) стали 36 держав-членів ООН, 15 країн - членів ЄС та 10 країн – нових членів. Вперше в історії ООН визначила Голодомор 1932-1933 років як національну трагедію українського народу, висловила співчуття його жертвам та закликала всі держави-члени Організації, її спеціалізовані установи, міжнародні та регіональні організації, неурядові організації, фонди і асоціації віддати данину пам'яті тим, хто загинув у цей трагічний період історії. Важливим також є те, що співавтором заяви виступила Російська Федерація, яка, по суті, вперше на державному рівні визнала факт Голодомору, його масштаби та наслідки для Українського народу.\n1 листопада 2007 року 34 сесія Генеральної конференції ЮНЕСКО, до складу якої входять 193 країни, одноголосно ухвалила Резолюцію про Увічнення пам’яті жертв Голодомору в Україні, в якій наголошено, що трагедія Голодомору, яка була викликана жорстокими діями і політикою тоталітарного сталінського режиму і є попередженням нинішньому і прийдешнім поколінням про дотримання демократичних цінностей і прав людини. Генеральна конференція висловила глибоке співчуття жертвам Голодомору 1932-33 років в Україні та підтримала ініціативу України стосовно організації заходів у зв’язку з 75-річчям Голодомору в Україні й закликала країни-члени ЮНЕСКО розглянути питання своєї участі у їх проведенні. На черзі визнання Голодомору геноцидом українського народу всією світовою спільнотою. Пам'ятники або пам'ятні знаки жертвам голодоморів в Україні встановлено у низці країн світу.\n23 жовтня 2008 року Європарламент у своїй резолюції визнав Голодомор жахливим злочином проти українського народу і людства, суворо засудив такі дії, зокрема, проти українського селянства, що супроводжувалися масовим знищенням людей і порушенням прав і свобод. Також засвідчено симпатію українському народу, який пережив трагедію Голодомору, а також повагу до тих, хто помер в результаті штучного голоду 1932-1933 років. У резолюції міститься заклик до країн колишнього СРСР відкрити архіви про Голодомор для проведення дослідження стосовно організації цієї трагедії.\nУ зв’язку із 75-річницею цих трагічних подій в Україні буде проведено низку загальнодержавних заходів, спрямованих на з’ясування причин та наслідків голодомору, встановлення імен загиблих, впорядкування місць поховання, спорудження пам’ятників та пам’ятних знаків, надання допомоги людям, які пережили голодомор, організацію виставок, круглих столів, громадських слухань та проведення інших заходів з метою вшанування пам’яті жертв голодомору та встановлення історичної справедливості.\nЗа даними істориків, ймовірна кількість жертв Голодомору на Полтавщині становить близько 1 млн. осіб. Точної кількості встановити неможливо, оскільки архівні документи про той період відсутні.\nОрганами виконавчої влади, місцевого самоврядування, громадськістю області зроблено значні кроки щодо встановлення історичної правди, вшанування пам’яті невинно загиблих, допомоги постраждалим внаслідок Голодомору.\nВ області сьогодні проживає понад 98 тис. осіб, які пережили Голодомор. Їм постійно надається різного виду допомога, передбачена законодавством: оформляються документи на перерахунок пенсій, отримання житлових субсидій, соціальних допомог тощо. Також, при необхідності, одинокі громадяни обслуговуються територіальними центрами соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, надається допомога при оформленні документів для влаштування в державні будинки-інтернати, стаціонарні відділення. Громадянам, які знаходяться на обслуговуванні у відділеннях медико-соціальної та соціально-побутової реабілітації, надаються фізіотерапевтичні послуги, послуги перукаря, швачки, робітника по ремонту парканів та дрібного ремонту осель, масажу, ЛФК. Громадянам, які обслуговуються відділеннями соціальної допомоги вдома, надається допомога в обробітку присадибних ділянок, придбанні та доставці продуктів харчування, ліків, у прибиранні приміщення, пранні білизни, розпилюванні дров тощо.\nЗ обласного та місцевих бюджетів надається матеріальна допомога співвітчизникам, які пережили Голодомор 1932-1933 років.\nПостійно залучається до опікування громадянами, які пережили Голодомор, учнівська молодь Полтавщини. Ця робота проводиться в усіх містах та районах області.\nПротягом 2007-2008 років питання виконання в області заходів у зв’язку з 75-ми роковинами Голодомору 1932-1933 років в Україні розглянуто на засіданні колегії облдержадміністрації, нарадах у голови облдержадміністрації, заступника голови-керівника апарату облдержадміністрації, методичних нарадах. Також відбулося 6 засідань обласної Координаційної ради з підготовки та проведення заходів у зв’язку з 75-ми роковинами Голодомору 1932 – 1933 років в Україні, низка засідань аналогічних Координаційних рад в районах.\nТриває робота щодо роз’яснення громадянам положень Закону України «Про Голодомор 1932-1933 років в Україні», його значення для консолідації українського суспільства та відтворення історичної справедливості стосовно мільйонів загиблих внаслідок геноциду співвітчизників. На веб-сайтах облдержадміністрації, управління з питань внутрішньої політики, у справах преси та інформації облдержадміністрації діють постійні рубрики «Голодомор 1932-33. До 75-х роковин Голодомору в Україні», де розміщено текст Закону України «Про Голодомор 1932-1933 років в Україні», інформаційні та аналітичні матеріали зі спеціального лінку Інтернет-сайту Президента України та місцевий матеріал.\nМатеріали щодо роз’яснення положень Закону України «Про Голодомор 1932-1933 років в Україні» включаються до змісту єдиних днів інформування, що проводяться в області щомісячно і охоплюють аудиторію близько 50 тисяч осіб.\nНа Полтавщині протягом 2007-2008 років місцевими ЗМІ вміщено близько 1 тис. матеріалів, присвячених темі Голодомору 1932-1933 років в Україні.\nВ області організовано пошукову роботу. У районах сформовано близько 700 пошукових загонів, у складі яких учні шкіл, ветерани, активісти з числа громадськості. Кількість осіб, які увійшли до складу зазначених робочих груп, становить майже 6 тисяч.\nГоловним управлінням освіти і науки організовано пошуково-дослідницьку роботу юних краєзнавців області та їх участь у Всеукраїнській туристсько-краєзнавчій експедиції “Краса і біль України” (напрями “Свята спадщина” та “З попелу забуття”), у Всеукраїнській краєзнавчій акції “Колосок пам’яті”, забезпечено участь учнівської молоді у роботі груп щодо збору свідчень очевидців Голодомору 1932-1933 років в Україні, документів, фотографій, а також матеріальних експонатів цього періоду.\nУчасники туристсько-краєзнавчих експедицій та акції зустрічаються з жертвами та свідками голодомору, записують і документують їх спогади. Так, у вересні 2008 року пошуковий загін "Варта" Великокручанської загальноосвітньої школи І-ІП ст. Пирятинського р-ну провів туристсько-краєзнавчу експедицію у період з 16 по 18 серпня 2008 року за маршрутом с.Велика Круча - с.Повстин - с.Карпилівка - с.Духове. У ході експедиції пошуковці зустрілися з свідками голодомору Таранець О.П., Олійник В.Г. та Матвієнко П.М. і записали їх спогади. За домовленістю з керівництвом ВАТ "Велика Круча" проведено символічний збір колосків для виготовлення вінків пам'яті. За зібраними матеріалами пошуковці 5 вересня 2008 року провели вечір-звіт для учнів 8-11 класів "Голодомор 1932-1933 років. Ми пам'ятаємо". Пошуковий загін "Надія" Федіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Решетилівського р-ну (кер. Витівська В.І.) провів збір свідчень очевидців Голодомору 1932-1933 років у с.Федіївка та навколишніх хуторах. Записано спогади Федія В.П., Онищенко Г.П. Учні 11 класу Лобачівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Решетилівського р-ну (кер. Сірик Т.І.) провели зустріч зі свідками Голодомору Лобачем О.І., Нагаєм А.Н., Лобачем В.І., матеріали використано для організації тематичної виставки «Вшануймо пам'ять жертв Голодомору». Учні Зубівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Миргородського р-ну (кер. Гришко О.І.) провели конкурс віршів на тему "Запалю обгорілу свічу". Учні Божківського навчально-виховного комплексу Полтавського р-ну (кер. Скрипник Т.І., Дейнека Г.А.) провели виховний захід «Літературна вітальня» за темою "У тридцять третьому я жив" (за матеріалами творчості полтавських письменників А.Шевченка та Н.Фесенка). Учні Куликівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Полтавського р-ну (кер. Пащенко В.М.) провели конкурс плакатів "Свіча пам'яті жива". У Полтавській гімназії №30 відбулася учнівська конференція "Голодомор 1932-1933 років - геноцид українського народу" Учнями 11 класів Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №31 під керівництвом Однорал А.В.) видано-збірник матеріалів-спогадів про Голодомор 1932-1933 років на Кременчуччині.\nДержавним архівом області вже опрацьовано майже 9 тисяч записів у книгах реєстрації смертей за 1932-1933рр. Триває робота стосовно опису документів партійних, радянських та судових органів за період 1929 – 1934 років. Виявлено близько 500 документів, пов’язаних із тематикою Голодомору, та внесено до реєстру фондів меморіального характеру.\nВ області зібрано дані про понад 56 тисяч жертв Голодомору 1932 – 1933 років. Полтавським краєзнавчим музеєм проводиться упорядкування списків жертв Голодомору, їх звірка та уніфікація.\nТакож зібрано понад 6 тисяч спогадів жителів Полтавщини, які пережили Голодомор. Найбільшу кількість таких матеріалів зібрано в Полтавському (1035, членів пошукових загонів - 300), Глобинському (672, пошуковців - 400), Хорольському (340, пошуковців - 235), Кобеляцькому (342, пошуковців - 269).\nПроводиться робота щодо встановлення пам’ятних знаків жертвам Голодомору, яких на цей час вже встановлено понад 600.\nУ ряді населених пунктів пам’ятні знаки жертвам Голодомору було відкрито в День незалежності України. Це, зокрема, відбулося в селах Клепачі Хорольського району, Халепці Лубенського району, Абрамівка Машівського району. У вересні пам’ятний знак жертвам Голодомору встановлено у с. Тарасівка Зіньківського району. 23 вересня в рамках Всеукраїнської акції «33 хвилини» відкрито пам’ятні знаки жертвам Голодомору у селах В’язівок та П’ятигірці Михнівської сільської ради Лубенського району.\nДо 22 листопада, Дня пам’яті жертв Голодомору, планується встановити пам’ятні знаки жертвам Голодомору у м.Гребінка, с.Комишня Миргородського району, смт Машівці та с.Михайлівці Машівського району та ряді інших населених пунктів. Триває будівництво меморіалу жертвам Голодомору 1932-1933 років «Жнива скорботи» біля залізничного вокзалу у м. Миргороді. Ініціатором створення цього монументального скульптурного твору є громадська організація «Хартія пам’ять», а будується він завдяки благодійним внескам жителів міста Миргорода, представників української діаспори та спонсорській допомозі миргородських підприємств і установ банків.\nУ закладах культури області з нагоди 75-х роковин Голодомору 1932-1933 років проводиться значна кількість культурно-мистецьких заходів. 21 жовтня 2008 року в Полтавській обласній філармонії відбулася прем'єра музично-літературної композиції «Не загаси свічу» за твором О.Хало «Геєна», присвячена Голодомору 1932-1933 років в Україні. У програмі прозвучали твори «Сирітка» на вірші Г.Сковороди, молитва «Святий Боже», «Дзвіниці кличуть», вокалізи та інші твори відповідної тематики.\nУ містах і селищах області експонується виставка плакатів «Ми звинувачуємо! Голодомор 1932 – 1933 років в Україні – геноцид Українського народу», створена Українським інститутом національної пам’яті. Вона розміщена як постійно діюча у Полтавському краєзнавчому музеї. За час функціонування експозиції її вже відвідало понад 17 тис. осіб.\nПроводиться робота щодо поповнення фондів музеїв області, зокрема, краєзнавчих, матеріалами, що стосуються теми Голодомору. Створено відповідні розділи в постійно діючих експозиціях.\nОблдержадміністрацією розроблено спеціальний туристично-екскурсійний маршрут «Дзвони собору», що включає відвідування храмів та соборів Полтавщини, пам’ятних знаків та місць поховань жертв Голодомору.\nНауково-редакційною робочою групою з підготовки обласного тому Національної Книги Пам’яті жертв Голодомору 1932-1933 років в Україні завершено підготовку матеріалів до його видання та передано для друку.\nВ області проводиться робота щодо видання творів місцевих авторів з темою Голодомору. У 2007 році вийшли у світ повість В.Шкурупія «Чи я в лузі не калина», книга Л.Волик «Живопис роду», у 2008 році вже презентовано книгу М.Петренка «Сни про окраєць хліба».\nВидавництвом «Дивосвіт» у 2008 році надруковано 4000 примірників книги Ф.Моргуна «Сталінсько-гітлерівський геноцид Українського народу. Факти і наслідки». Весь наклад передано до бібліотечних закладів України.\nВидано також книгу дослідника голодомору, професора Кременчуцького державного політехнічного університету ім.М.Остроградського Г.Капустян «Пам’ять 33-го кличе молодих. Геноцид», що вміщує свідчення мешканців області про наслідки колективізації на теренах Полтавщини.\nУ 2008 році за кошти обласного бюджету вийшла з друку книга про Голодомор полтавського автора Миколи Петренка «Сни про окраєць хліба».\nДо проведення роботи залучаються громадські організації. Так, з ініціативи обласного Товариства політичних в’язнів та репресованих, громадського об’єднання «Громадянське суспільство» відбувся «круглий стіл», присвячений 100-річчю письменника Василя Барки (Очерета) та презентація книги автора «Жовтий князь», де вперше документально-художньо описано Голодомор 1932 – 1933 років на Полтавщині. Ряд громадських організацій ініціювали та провели в м.Полтаві акцію «Варта пам’яті», закладку Калинового гаю, виїзди до населених пунктів області (с. Лютеньки Гадяцького району та Кам’яні Потоки Кременчуцького району), що були занесені на «чорні дошки», встановлення пам’ятних знаків тощо.\nЗа участі громадських організацій, молоді в області щосуботи протягом вересня-листопада 2008 року проводиться акція «33 хвилини» пам’яті людей, що безвинно загинули в роки Голодомору.\nНазвані факти є лише простим переліком, статистичними даними про основні напрями роботи, проведеної в Полтавській області у зв’язку з 75-ми роковинами Голодомору 1932-1933 років в Україні. Проте її результати значно масштабніші та значущі. Вони розкривають жахливі злодіяння тоталітарної влади, страждання та смерть наших рідних та близьких.\nПройдений етап дослідницької роботи вимагає подальшої систематизації та узагальнення отриманих даних, донесення їх до кожного українця, а також відповідних висновків.\n«Ми будемо гарантовані від повторення минулого, – наголошував Президент України Віктор Ющенко, – тільки якщо влада залежатиме від народу, якщо Верховна Рада стане парламентом, якщо преса буде вільною. Якщо ми побудуємо демократичну країну. Через демократію веде дорога до добробуту держави і людей, на якій немає вороття до голодомору».


MapMe.Club » Міста » Мумбаї\nМумбаї – відпочинок з дітьми\nПісля сільського Гоа Мумбаї став для мене довгоочікуваним поверненням в цивілізацію. Це величезне місто, його міць і велич відчувається в кожному будинку. Для індійців Мумбаї – це головна грошова артерія, сюди приїжджають працювати, будувати нове життя і боротися за шматочок слави. Розслаблені жителі узбережжя вважають Бомбей брудним і суматошным, а його мешканців – розважливими і суетными. Я побачила місто зовсім іншим – зі старовинними колоніальними будівлями (в районі Колаби кожен другий будинок справжній Хогвартс!), великою кількістю зелені і однією з найкрасивіших у світі набережних. А ще Мумбаї надзвичайно кінематографічний – кожна вулиця тут представляє закінчену сцену. Бомбей – це місце, де потрібно гуляти, фотографувати і ніколи не спати, щоб не втрачати дорогоцінні хвилини побачення з містом.\nМісто Мумбаї в Індії спочатку розташовувався на семи островах: Колаба, Малий Колаба, Мазагаон, Вадала, Махим, Парел і Матунга-Сіон. Найбільш стародавні збереглися до наших днів споруди – це печери Елефанта і палацовий комплекс Валкшвар. У 1534 році на острови прибули португальці, які почали активно звертати місцеве населення в католицьку віру. Пізніше в 1661 році територія Мумбаї перейшла до англійців в якості приданого португальської принцеси Катерини де Браганса, яка вийшла заміж за англійського короля Карла II. Так почалася епоха Великобританії в Бомбеї, яка тривала до оголошення незалежності Індії. Сучасний же Мумбаї, такий, яким ми знаємо його сьогодні, був заснований в 1672 році як великий торговельний порт. У 1817 році острови стали об'єднувати, і до 1845 році Мумбаї був остаточно прикріплений до материка, обріс новими дорогами і мостами.\nМумбаї – головний економічний центр Індії. Босоногі хлопчаки з далеких сіл мріють перебратися зовсім не в столиці, а саме у великий і прекрасний Бомбей. Адже тільки він покликаний здійснити Велику Індійську мрію. Але не одні лише фондові біржі та головні офіси найбільших в країні корпорацій ваблять простих індійців. Мрія про славу Шахрукх Кхана і Ритик Рошана не дає їм спокою. Боллівуд, індійська фабрика мрій, розташована в Мумбаї, приваблює мільйони талантів зі всієї країни. Таким чином, мрійників, роботяг і корінних мумбайців в місті набралося понад 17 мільйонів.\nЗ Росії в Мумбаї можна дістатися тільки літаком. Усередині країни в Бомбей можна прилетіти літаком з безлічі інших міст Індії, доїхати поїздом або автобусом. Мумбаї – найбільший транспортний вузол країни, тому проблеми дістатися не існує.\nНайбільший аеропорт країни знаходиться в Мумбаї і називається Міжнародний аеропорт імені Чатрапати Шіваджі. Розташований аеропорт в 30 км від центру міста на північ. Дістатися до нього можна, дотримуючись численним вказівниками. З центру міста до аеропорту веде дорожня магістраль 8 (National highway 8).\nАеропорт має 2 терміналу: внутрішній і міжнародний, кожен з яких ділиться ще на три термінали. Площа всього аеропорту становить майже 6 квадратних кілометрів. Тому якщо у вас кілька перельотів поспіль з різних терміналів, закладайте час на те, щоб дістатися з одного в інший.\nМіж терміналами, розташованими в 4 км один від одного, кожні 20 хвилин курсують безкоштовні автобуси з кондиціонерами. В шатл-бас пасажирів пускають тільки при наявності квитка. Якщо час підтискає, і потрапити в інший термінал потрібно терміново, можна взяти таксі. Всередині будівлі аеропорту можна взяти пре-пейд таксі (те, яке оплачується заздалегідь) за 4,4 USD (300 INR). Якщо ви вийдете на вулицю, місцеві таксисти запросять набагато більше – від 15 USD (1000 INR), при цьому будуть вас запевняти, що безкоштовних автобусів і більш дешевих таксі не існують.\nПрямого регулярного рейсу з Росії в Мумбаї немає (в Індію безпосередньо можна полетіти тільки Аерофлотом за маршрутом Москва – Делі). Тому доведеться летіти з пересадками. Однак вибір рейсів просто величезний. Можна підібрати зручну стиковку на свій смак. Квитки в Мумбаї, як завжди, намагайтеся купувати за кілька місяців. У сезон розпродажів можна знайти непогані варіанти від 300 USD (20 000 рублів). Летіти в Мумбаї з Москви зручно з такими авіакомпаніями: Air Arabia, Etihad Airways, Qatar Airways, Turkish Airlines, Emirates. Найпростіше знайти стиковку в Дубаї, Шарджі, Досі, Абу-Дабі. До того ж ці авіакомпанії щедрі на розпродажі.\nВнутрішні перельоти по Індії стоять зовсім недорого. Тому ви можете прилетіти в Делі прямим рейсом з Москви і взяти квиток до Мумбаї. До ваших послуг авіакомпанії: Air India, GoAir, IndiGo, Jet Airways, Jet Lite, Spice Jet. Зі столиці до Бомбея прямий переліт коштує близько 80 USD (5500 INR) в обидві сторони. Причому на внутрішніх авіалініях немає суттєвої різниці в покупці квитків туди-назад разом або окремо. Переліт триває близько двох годин. Користуючись послугами індійських авіакомпаній, завжди заздалегідь перевіряйте електронну пошту і повідомлення на телефоні – рейси часто відкладають або скасовують, пасажирів попереджають заздалегідь за вказаною при купівлі квитка контактів. Для підстраховки можна звіритися з онлайн табло.\nЗ Гоа в Мумбаї можна знайти квитки за дуже привабливими цінами. Іноді вартість поїздки на літаку і автобусі приблизно однакова. Летіти всього близько однієї години, поїздка може обійтися в 20 USD (1300 INR) в одну сторону.\nПодивитися ціни на авіаквитки на потрібні вам дати можна тут.\nКод аеропорту: BOM.\nСайт аеропорту: http://www.csia.in/.\nТелефон гарячої лінії: 022 668 510 10.\nВ самому приміщенні аеропорту (в будь-якому терміналі) можна знайти компанії, що пропонують автомобілі в оренду і звичайне таксі. Брати машину без водія не має особливого сенсу, рух на дорогах божевільне, а послуги водія в Індії дуже дешеві. Таксі можна взяти на стійці пре-пейд або навіть замовити заздалегідь онлайн на цьому сайті. Зразкові ціни: перший кілометр 0,4 USD (7 INR), далі – по 0.29 USD (20 INR) за 1 кілометр. Пре-пейд таксі на вулиці біля аеропорту обійдеться приблизно в 7,4 USD (500 INR) до району Колаба.\nНайближча залізнична станція – Vile Parle Railway Station, дістатися до неї можна автобусами 312 (відходить від Терміналу 1) і 321 (відходить від Терміналу 2), квиток коштує менше долара. Також неподалік є станція метро Airport Road, до неї також можна доїхати автобусами 321 і 308.\nДістатися в Мумбаї поїздом можна з багатьох індійських міст. Щодня між Делі і Бомбеєм курсує більше десятка поїздів. Час у дорозі становить в середньому 20 годин, а вартість поїздки у вагоні класу «сліпер» – від 9 USD (600 INR). Також близько десяти поїздів йдуть і до головного курорту країни – Гоа. Добиратися поїздом до пляжів зручно вночі, час в дорозі – від 8 до 12 годин. Сліпер можна взяти за 6,7 USD (450 INR). У Мумбаї кілька великих залізничних станцій, але сама велика і зручна для туристів, зрозуміло, Вокзал Вікторія (Чхатрапаті-Шіваджі). У Гоа є три станції, вибирайте потрібну залежно від пляжу, на який хочете поїхати далі: Пернем (Північ), Тивим (пляжі Калангут, Кандолім) і Мадгаон (місто Маргао, Південь).\nЯ їздила в Мумбаї з Гоа на нічному сліпер-басі, це досить зручно і недорого. Час в дорозі – від 12 годин. Квитки коштують від 9 USD (600 INR). Плюси подорожі на автобусі особисто для мене – це можливість купити квиток в будь-який момент (наприклад, на потяг квитки потрібно брати за місяць та раніше), невисока ціна і зручність.\nАвтовокзалів безліч: у Гоа можна приїхати в Мапсу, Панджим або Маргао. Автобусне сполучення розвинене не тільки між Гоа і Мумбаї, але і іншими містами. Це відмінний спосіб пересування на середні відстані (вибирайте автобуси, якщо вам потрібно їхати не більше 12-13 годин). Подорожувати можна сидячи або лежачи, як вам зручніше. Звичайно, автобус з лежачими місцями більш комфортабельний. А ось переплачувати за кондиціонер зовсім необов'язково. Оскільки автобус і так іде вночі, коли прохолодно, потреби в AC ніякої немає. В автобус візьміть з собою покривало – постільної білизни там не видають, а в зимовий час – тонкий плед. Автобуси з Гоа не йдуть до Колаби або аеропорту в Мумбаї. Вам потрібно заздалегідь повідомити водієві, де ви виходите. Решту шляху доведеться виконати на таксі.\nАвтобусами можна дістатися в Мумбаї з багатьох міст, є навіть рейс з Делі, але він дуже виснажливий (38 годин) і дорогий 33 USD (2200 INR). Ось приблизні ціни і час у дорозі між різними містами і Мумбаї:\nМумбаї — Пуна. Від 4 годин і 4,4 USD (300 INR).\nМумбаї — Колапур. Від 9 годин і 7,4 USD (500 INR).\nМумбаї — Nasik. Від 6 годин і 3 USD (200 INR).\nМумбаї — Хайдарабад. Від 13 годин і 15 USD (1000 INR).\nЧисто теоретично можна взяти таксі з Гоа і поїхати в Мумбаї. Це навряд чи заощадить час – дорога також забере 10-12 годин. Але ви зможете самі вибирати місце і час зупинок. Має сенс брати машину на компанію з 3-4 осіб. Машина з водієм коштуватиме приблизно 200 USD (12-13 тисяч INR). Краще всього брати машину з Гоа в Мумбаї або навпаки з метою огляду сусідніх міст, в іншому випадку це занадто дорогий і зовсім незручний спосіб переміщення. В період мусонів їздити на машині категорично не радять – розмиває дороги, пересуватися на машині між містами стає небезпечно.\nМумбаї — час зараз, різниця у часі з містами РФ\nМумбаї розташувався в субекваторіальному поясі. Можна виділити три пори року в цій смузі Індії:\nСаме підходящий час для огляду визначних пам'яток і прогулянок по місту – зима. Влітку стає занадто спекотно (хоча і це не зупиняє туристів), в мусон місто заливає. Мумбайських зима триває з листопада по лютий, літо – з березня по травень. Мусон – з червня по жовтень. В літній час температура рідко опускається нижче 30 градусів, ніч також не радує прохолодою. Повітря розжарюється і стає важким, вологість дуже висока. У мусони денна температура трохи опускається, але дощі йдуть досить часто і сильно. З-за цього погіршується стан трафіку на дорогах. Взимку температура повітря в середньому 27 градусів, вночі свіжо й прохолодно. З моря дме приємний вітерець, і прогулянки переносяться легко.\nЦіни для туристів у сезон/несезон не надто відрізняються, все-таки туризм – не головна стаття доходів Мумбаї. Індійці приїжджають сюди круглий рік по роботі або у відпустки, тому ціни на житло не надто падають. Про якийсь різкий наплив туристів до початку сезону говорити не доводиться, у Мумбаї завжди є постійно проживають тут іноземці. Звичайно, взимку «білих осіб» стає на вулицях більше, але незначно. У мусон їхати з метою туризму я б не радила: ймовірність потрапити під дощ дуже висока. Море в Мумбаї стає буйним, і навіть прогулятися по набережній не вийде. А ось влітку, незважаючи на спеку, можна сміливо їхати, особливо на початку літнього сезону – в березні та квітні, до травня стає занадто душно. Якщо у вас немає необхідності оглянути всі визначні місця за один день, спекотне сонце не стане для вас на заваді. Неспішні прогулянки по місту можна поєднати з походами в прохолодні торгові центри та кафе-морозиво, знайти готель з кондиціонером також не буде проблемою.\nМумбаї погода по місяцях\nЦей неймовірно величезний місто можна досліджувати нескінченно. За ті кілька днів, що я там була, мені вдалося побачити лише малу частину всієї його краси і чарівності. Мумбаї – не тільки найбільше місто Індії, але і один з самих великих і густонаселених у світі. Цей великий порт розташований на заході країни на березі Аравійського моря і є столицею штату Махараштра. Офіційна мова в Мумбаї – маратхі, але англійський також чудово розуміють. Щоб вам було простіше орієнтуватися в цьому мурашнику, завжди носите з собою карту (можна в телефоні) і запам'ятовуйте райони міста. На превеликий туристів зручності всі головні визначні пам'ятки розташовані недалеко один від одного. Але я впевнена, що справжній дослідник не обмежиться списком must see з путівника і вийде за рамки туристичних об'єктів.\nПівденний Мумбаї: район Колаба, Форт, Малабарський пагорб, Марін Драйв, Тардео, Нариман-Пойнт. Ось він головний туристичний центр міста. Найбільше скупчення «білих осіб» можна знайти саме тут. Безліч готелів і недорогих гестхаусов, ресторанчики, туристичні бюро зосереджені на півдні міста. Ми оселилися саме тут і жодного разу не пошкодували. Музеї, магазини, арт-галереї, Ворота Індії, Тадж-Махал, Вокзал Вікторії – все це затишно розташувалося на півдні. Основні визначні пам'ятки можна обійти пішки.\nЮжно-центральний Мумбаї: Дадар, Ворлі, Бикулла, Парел, Прабхадеви. Частина історичних пам'яток перемістилася у центральний район: тут розташовані Вікторіанські сади, Музей Вікторії та Альберта, зоопарк, храм Ганеші, міст Бандра Уорлі і однойменна берегова лінія. Раніше цей район був знаменитий текстильної промисловістю.\nПівнічно-центральний Мумбаї: Махим, Сіон, Вадала, Матунга, Дхараві. У цих районах проживає середній мумбайський клас, за винятком одного місця – Дхараві. Це одні з найбільших нетрів у світі, декілька мільйонів чоловік проживає на території 215 гектарів. Дхараві – це окремий світ, розташований в самому центрі сучасного мегаполісу.\nЗахідний Мумбаї: Санта-Крус, Версова, Андрехи, Віле Парле, Бандра, Кхар. Через протоку від нетрів розташувався фешенебельний район міста. Це новий діловий центр міста. Тут проживають місцеві багатії, йде низка пляжів і розташований аеропорт.\nСхідний Мумбаї: Тхане, Поваи, Мулунд, Бхандуп, Канджур Марг, Викхроли, Гхаткопар, Вильявихар, Курла. Район для середнього класу, не надто цікавий для іноземців.\nПівнічний Мумбаї: Вирар, Нала Сопара, Васаи, Наигаон, Світу Роуд, Гораи, Малад, Манор, Борівалі. На півночі є низка пляжів, набагато чистіше, ніж на півдні. Також тут розташовано декілька історичних пам'яток. Величезний парк атракціонів Essel World знаходиться тут же. А зовсім недалеко від нього великий центр Віпасани (медитації) із золотою пагодою.\nПередмістя Harbour: Тромбей, Гованди, Манкхурд, Чембур. Тут розташований великий дослідницький атомний центр.\nЯкщо вашою метою є огляд міста і пам'яток, швидше за все ви зупинитеся в районі Колаба.\nДля багатьох Колаба – це і є весь Мумбаї. Я і сама зупинялася там. По вуличках Колаби можна ходити з ранку і до ночі, виїжджати за її межі зовсім не хочеться, адже там щодо чистенько, безліч красивих колоніальних будівель, звідусіль віє історією. При цьому немає бруду, жебраків. Це все позначається на ціннику на житло – в районі Колаби складно знайти дешевий гестхаус за 500 INR. Точніше, знайти його вийде, але навряд чи там хтось зможе жити. Пристойне житло починається від 22 USD (1500 INR) за номер, але про все по порядку. Мумбаї вважається найдорожчим містом в Індії, особливо це помітно за цінами на готелі. Якщо в Делі, Варанасі або Джайпурі можна знайти прекрасний номер за ті ж 7 USD (500 INR), то в Мумбаї доведеться викласти в три рази більше.\nОтже, повернемося до районів. Чому ж всі іноземні туристи зупиняються на Колабе і уникають інших районів?\nПішки можна обійти всі головні визначні пам'ятки Мумбаї: Ворота Індії, готель Тадж Махал, Вокзал Вікторія, Марін Драйв, музей Принца Уельського і ще близько десятка менш розрекламованих місць.\nЯкщо ви не забронювали готель заздалегідь, саме на Колабе найпростіше знайти житло відразу на місці – гестхауси тут максимально сконцентровані.\nВаш англійська або його відсутність будуть краще зрозумілі в туристичному місці.\nУ центрі Колаби є Макдональдс. І безліч інших ресторанчиків з будь-якою кухнею. Мрієте потрапити в знамените кафе «Леопольд»? (Воно знамените не завдяки нашому дружньому коти, а завдяки Грегорі Девіда Робертсу і його роману «Шантарам», відомого Мумбаї на весь світ). Так воно розташоване тут же!\nШопінг завжди під рукою. Якщо ви приїхали в Мумбаї з Гоа, ви напевно будете в захваті від місцевих магазинів та ринків. Одна з головних вулиць Колаби Shahid Bhagat Singh Road – це низка дрібних крамничок і вуличних розвалів, перемішана з більш великими магазинами. Недалеко від центру Колаби можна знайти магазини світових брендів одягу, взуття та електроніки. Ось кілька марок, які попалися на очі: Calvin Klein Collection, Hermes, Westside, Fabindia, Bottega Veneta, QuickSilver, Bata, Adidas, Puma і сотні інших.\nЯкщо Мумбаї – частина вашого великого індійського турне, то вам буде зручно жити недалеко від вокзалу і місць, звідки відходять міжміські автобуси. Прогулюючись по місту, я купила квитки до Гоа і також прогулянковим кроком дійшла до точки, звідки мене забрав нічний сліпер.\nКолоніальна архітектура Колаби підриває мозок! Відчуваєш себе Гаррі Поттером, вперше потрапив у Гоґвортс. Гуляючи старовинними проспектами (з нормальним тротуаром!) мимоволі забредаешь на паралельні вулички, на яких розташовуються величезні університети, бібліотеки, адміністративні будівлі. В якийсь момент просто забуваєш, що ти в Індії. Темні кам'яниці, двоповерхові червоні автобуси, зелені галявини змушують відчути себе десь у Європі. Мене приємно вразила величезна кількість красивих книжкових магазинів, ці величезні старовинні будівлі з колонами і барельєфами як не можна краще підходять для університетів, бібліотек і книжкових магазинів. Але раптом тебе гукають вуличні торговці, манять запахи місцевої їжі, потік натовпу акуратно переводить через дорогу – і ти знову в Індії!\nВ інших районах (особливо тих, де багато нового житла і бізнес-центрів, наприклад, в Північно-Центральному районі) жити можна, але який сенс? Мумбаї – величезний місто, його дороги переповнені, і пробки тут зовсім не рідкість. Навіщо витрачати свій дорогоцінний час на щоденні поїздки. Проживаючи на Колабе, ви зможете цілими днями гуляти і оглядати місцеві краси, а вечорами ходити по набережній Марін Драйв. Як альтернативу Колабе можна розглянути Південно-Центральний Мумбаї, тут теж можна знайти історичні пам'ятки. Готелів у цій частині міста не так багато, але є непогані варіанти за прийнятними цінами.\nУ фешенебельному районі Західного Мумбаї розташовано безліч непоганих готелів. Ця частина міста приваблива тим, що тут знаходиться аеропорт. Якщо у вас зовсім небагато часу і пам'ятки вас не особливо цікавлять – ласкаво просимо. Торгові центри і кінотеатри приємно порадують. Є тут і кілька непоганих пляжів.\nЯк я вже говорила, Мумбаї – один з найдорожчих міст Індії. Головна стаття витрат при поїздці – це проживання, на всьому іншому можна заощадити. Ціни на готель в Мумбаї я навела вище – в середньому 40 USD за двомісний номер. До речі, якщо фінанси дозволяють, обов'язково зупиніться в п'ятизірковому готелі Тадж Махал. Це не просто розкішний палац, але і історична будівля, одна з найкрасивіших у місті. Тадж Махал стоїть прямо на березі моря біля Воріт Індії. Готель був свідком важливих історичних подій. Саме в його залах у 1947 році була оголошена незалежність Індії. Список його зіркових гостей нескінченний: політичні діячі, зірки кіно та інша богема. Наблизитися до історії можна за 180 USD (12 000 INR) за найскромніший номер. Подивитися пропозиції можна тут, бронюю готелі я зазвичай на букінгу – тут.\nТрохи заощадити на житло можна, якщо поторгуватися на ресепшені в будь-якому готелі. Також беріть номери з включеним сніданком. Ще в Індії дуже популярно відпочивати «пакетами»: на сайтах-пошукових системах, наприклад, тут вам запропонують дістатися в Мумбаї літаком і заселитися в обраний готель, іноді таке комбо виходить набагато дешевше.\nОсь тут, до речі, можна подивитися пропозиції оренди приватних квартир і апартаментів.\nЇжа в Мумбаї не так вдарить по кишені, як проживання. Заощадити можна завдяки величезному вибору ресторанів: стріт-фуд, вуличні локал кафе (де харчуються місцеві), мережеві ресторани (McDonalds, KFC, Pizza Hut), кафе для туристів (в туристичних районах), ресторани високого рівня. Обід в Макдональдсі обійдеться приблизно в 3,7 USD (250 INR). Майте на увазі, що в таких мережевих ресторанчиках завжди є податок, який з'явиться тільки в чеку. На вулиці можна перекусити вада-пау (картопляна котлетка в булочці, бургер для бідних) за 0,2 USD (15 INR) і взяти склянку масала-чай за 0,14 USD (10 INR). У кафе для місцевих вегетаріанський обід або талі (комплексний обід) обійдеться менше, ніж в 1,5 USD (100 INR), з м'ясом або куркою – вже від 2,2 USD (150 INR). У кафе пристойніше в туристичному районі ціни будуть мінімум в 2 рази вище, ніж у кафе для місцевих. Ресторани високого класу вразять своїми цінами іноземців – в Індії теж вміють жити красиво. В якості економії можу порадити харчуватися у вуличних кафе, де багато місцевих.\nЗ метою неспішного огляду визначних пам'яток по Мумбаї найпростіше пересуватися пішки або на таксі. Машину зловити можна прямо на дорозі, з таксистами проблем немає. Є машини, які їздять по лічильнику, є й ті, з ким про ціну можна домовитися «на березі». Щоб вас не занадто обманювали, прикидывайте в думці відстань, користуйтеся картами в телефоні. Поїздка по місту в середньому виходить 2,23 USD (150 INR). По лічильнику 1 км коштує близько 0,3 USD (20 INR). Дешевше – на громадському транспорті, квиток коштує від 0,22 USD (15 IRN).\nНавряд чи у вас виникне питання, що подивитися в Мумбаї. Місто щедрий на пам'ятки. Крім стандартного набору будь-якого туриста я б порекомендувала більше гуляти і вбирати атмосферу. Мумбайські краси цікаві і колоритні, але, як і в будь-якому іншому місті, може швидко настати передозування історичних пам'яток. Походи по головним віхам будь-якого довідника можна розбавляти відвідуванням художніх галерей, музеїв і парків. Тоді у вас не виникне відчуття, що ви знаходитеся на довгою і нудною екскурсії.\nБільшість цікавих місць Мумбаї можна відвідати безкоштовно, за вхід до галереї і музеї доведеться платити. Збираючись на прогулянку по місту, надягайте саму зручну взуття – відстані тут немаленькі, дівчатам раджу прикрити коліна і взяти з собою легкий шарф (їм можна прикрити плечі і голову, якщо зберетеся зайти в храм або мечеть). В цілому ж, життя в Мумбаї – енергійна і сучасна, тут спокійно дивляться на туристів.\nРайон Колаба – сам по собі пам'ятку. При неспішної прогулянки можна побачити безліч колоніальних будівель і, звичайно ж, головні перлини Мумбаї.\nВорота Індії. Це символ туристичного Мумбаї. Ворота Індії – монументальна споруда, розташована на березі Аравійського моря. У Делі є свої Ворота Індії, які особисто мене вразили значно менше (як і місто в цілому). Пам'ятник являє собою базальтову арку значних розмірів – 26 метрів, побудовану на честь візиту короля Георга V. Будівництво розпочалося у 1911 році. Сьогодні на площі навколо арки вдень і вночі прогулюються туристи. Це найпопулярніше місце в місті, досить складно зробити фотографію, щоб у кадрі не було десятків індійців. Будьте готові до того, що з вами будуть хотіти сфотографуватися все підряд. Погоджуватися чи ні – справа ваша, для індійців з інших міст ви така ж визначна пам'ятка, як Ворота Індії для нас.\nТадж Махал. Щоб побачити другий символ Бомбея, досить повернути голову. Знаменитий п'ятизірковий готель Тадж Махал знаходиться відразу за Воротами Індії, із багатьох його номерів відкривається приголомшливий вид на пам'ятник архітектури і безкрає море. Тадж Махал – не просто красивий готель, що це важливе для міста будівлі з багатою історією. Більше ста років він уособлює розкіш і багатство Індії. Турист можуть не тільки сфотографувати готель знизу, але і пожити в ньому.\nВокзал Вікторія (Чхатрапаті Шіваджі). А ось і третя «візитна картка» Бомбея. Вокзал Вікторія (так звичніше для нашого слуху) – головний і найбільший вокзал Індії. Зовні він більше нагадує королівський палац де-небудь в Англії, але варто зайти всередину – і ви знову в старій добрій Індії. Оздоблення фасаду створює різкий контраст з внутрішнім змістом – це звичайний величезний галасливий і брудний вокзал. Будівництво почалося в 1878 році і тривало 10 років. Всередині вокзалу 18 платформ.\nДоби Гат. Одна з найбільш незвичайних визначних пам'яток на тільки Мумбаї, але і всієї Індії. Добі Гат – це величезна пральня під відкритим небом. З світанку і до заходу чоловіки і жінки з нижчої касти перуть вручну, крохмалять і сушать тонни одягу. Тут обслуговуються мумбайські лікарні, готелі і різні державні установи. Щоб дістатися до місця, доведеться взяти таксі (з центру міста коштує 3 USD або 200 INR). Пральня розташована під естакадою, багато туристи дивляться за процесом зверху. Вниз можна спуститися, взявши гіда. На Колабе такі екскурсії пропонують за 25 USD (1700 INR) разом з дорогою. Можна знайти гіда дешевше прямо на місці і там домовитися з ним про ціну.\nОстрів Елефанта. Розташований на схід від Мумбаї і знаменитий своїми давніми печерними храмами. Головне питання, яке мучить всіх туристів – як дістатися до заповітних печер. У Мумбаї всі дороги ведуть до Воріт Індії, шлях до острова починається тут же. Квиток можна купити прямо на пристані. Індійці пропонують туристам два види квитків: звичайні за 2,1 USD (145 INR) і лакшері за 2,6 USD (180 INR). За цим квитком можна поплисти на острів і повернутися. По понеділках переправа не працює. Відплисти на Элефанту можна з 9 ранку до 3 дня, повернутися – з полудня до 5.30. Час в дорозі близько години. На острові за 0,14 USD (10 INR) можна покататися на дитячому паровозику. Щоб «пройти» на сам острів, доведеться знову заплатити – на цей раз 0,07 USD (5 INR). До печер ведуть сходинки вгору. Для лінивих є чисто індійська послуга – вас можуть донести на стільці, як цього раджу. Перед печерами стоїть ще одна каса – вхід всередину обійдеться в 3,7 USD (250 INR). Весь храмовий комплекс, присвячений богу Шиві і відноситься до 5-8 у н.е. Найбільш цікава головна печера – Махесамурти. По дорозі можна зустріти мавпочок.\nМумбаї – портове місто, і незважаючи на те що, він стоїть на узбережжі Аравійського моря – того ж, що і Гоа, тутешні пляжі сильно відрізняються. Будьте готові до того, що у вихідні дні на пляжі будуть тисячі індійців з сім'ями, для яких це улюблене місце пікніків і прогулянок. І найголовніше – на пляжі ніхто не купається і не загоряє. Індійці в принципі не люблять і не вміють плавати (і загоряти), а в брудній воді цього не захочеться і туристам. Навіть найчистіші мумбайські пляжі не йдуть ні в яке порівняння з гоанскими, ось чому самі жителі Мумбаї вважають за краще проводити вихідні в Гоа.\nУ межах міста розташовано кілька пляжів, але самий популярний і улюблений місцевими жителями – Чоупатті Біч (Chowpaty beach), він розташований в південній частині міста, недалеко від історичного центру. Марін драйв – головна набережна міста, в народі називається «намисто королеви», це найкраще місце для прогулянки по місту – з одного боку погляду відкриваються фешенебельні ресторани та готелі, з іншого – лінія горизонту з мумбайскими хмарочосами і безкрайніх Аравійським морем. Вінчає променад Чоупатті Біч, місце, куди приходять проводжати захід. Саме у вечірній час тут починає кипіти життя. Щоб не сидіти на піску, можна взяти в оренду рогожу за 0,3$ (20 рупій). На Чоупатті йде жвава торгівля місцевими делікатесами, стоять кіоски, кожен з яких спеціалізується на своїх делікатеси. Ось крамничка з морозивом кулфі, тут можна придбати будь-який з його різновидів. У сусідній продають десерт фалуда всіх кольорів веселки. А ось і традиційне мумбайское страва – белпури, хрусткі порожнисті кульки, в які закладається овочева начинка з соусом з пряних спецій, м'яти, коріандру. На самому пляжі ходять численні торговці, що пропонують воду і чай.\nМешканці самого багатого району Мумбаї – його західній частині, люблять відпочивати на пляжі Джуху (Juhu beach) в 18 км від центру міста. Один з найбільш протяжних пляжів Мумбаї, у вихідні дні він переповнений місцевими відпочиваючими. Міських багатіїв розважають вуличні артисти, прогулянки на конях або осликах, кафе і сувенірні лавки.\nПівденніше Джуху розташувався пляж Версова, інфраструктура на ньому розвинена менше. У сезон дощів пляж повністю ховається під водою. Вечорами місцеві жителі також приходять сюди проводити сонце. Крім торговців снеками та напоями до послуг відпочиваючих немає нічого.\nПляжі Мумбаї не відрізняються своєю красою, розташовані в межах міста, всі вони досить брудні і багатолюдні. Я б порадила мандрівникам зустріти захід на Чоупатті біч або на Джуху, а після цього вирушати далі на прогулянку в центр. Після заходу залишатися на пляжі може бути небезпечно.\nМумбаї – місто різних релігій: мусульмани, християни, джайни, хінду вживаються в цьому тісному мегаполісі. На жаль, далеко не завжди мирно. Зіткнення між мусульманами і індуїстами – зовсім не рідкість. Однак для туриста знайомство з містом можна поєднати з відвідуванням храмів і мечетей з багатою історією.\nМечеть Хаджі Алі. Сама знаменита мечеть у місті розташована на крихітному острівці недалеко від району Уорлі. До мечеті можна дійти по вузькій насипною дорогою, яка з'являється тільки в відлив. Під час припливу до мечеті можна доплисти на човні. Споруда була побудована в 1431 році і носить ім'я мусульманського торговця, який роздав всі свої багатства і вирушив до Мекки, до якої він так і не добрався в силу похилого віку. Його тіло повернули в Мумбаї і поховали. Пізніше на цьому місці була збудована мечеть Хаджі Алі. Дорога до мечеті заслуговує окремої уваги: кожен день по ній проходять сотні й тисячі людей, індійці, ніколи не відрізнялися охайністю, всюди кидають сміття, що збирається в справжні гори. Навколо ходять кози, з обох боків дороги стоять лавочки з релігійними товарами і всілякої їжею. Протягом всієї дороги довгим поруч сидять каліки-жебраки зі всіма видами можливих хвороб і каліцтв. Дістатися до білосніжної мечеті – вже випробування не для слабкодухих. Всередині це невелика споруда також наповнене віруючими, в ньому безперервно йде реконструкція, так як вода і вітер руйнують будівлю моментально. Фотографувати можна безперешкодно. Усередині мечеті розташована могила святого. Дівчата, не забувайте про дрес-коді.\nМахалакшмі темпл. Від мечеть Хаджі Алі до індуїстського храму можна прогулятися пішки. Один з найбільш шанованих темплов Мумбаї присвячений богині Лакшмі, він був побудований в 1785 році. Храм навряд чи вразить своєю красою або розмахом, це невелика споруда, всередині якого стоять три статуї: Махалакшмі, Махакали (бога часу і смерті) і Махасарасвати (богиня знань, музики, мистецтва і науки). На протязі усього дня статуї закриті золотими масками, тому побачити, що під ними, можна лише в рідкісні моменти пізно ввечері перед самим закриттям храму і рано вранці (6:00), коли проходить обряд Абхішек (обмивання статуй). Махалакшмі темпл відкритий з 6 ранку до 10 вечора. У храмі дуже сильна енергетика, це місце заражає спокоєм і умиротворенням. На території можна купити квіти для підношення, солодощі, релігійну продукцію.\nЦерква Марії на горі. Головний католицький храм розташований в районі Бандра. Церква має багату історію, але свого остаточного вигляду вона набула у 1904 році. Для Індії такі споруди не рідкість, але все ж значний собор у полуготическом стилі досі викликає певний дисонанс з гучним і спекотним індійським містом. Відвідати її можна щодня з 6 ранку до 8 вечора. Щонеділі проходять служби.\nХрам Джайнов. Розташований на Малабарском пагорбі недалеко від вулиці Уолкшвар роад. Джайнізм є національною релігією Індією. Храми джайнов відрізняються своєю розкішшю і простотою водночас. В оформленні використовується золото та срібло, при цьому все дуже стримано. Храми джайнов знамениті своєю ажурним мармуровою обробкою, стіни прикрашені найтоншим мереживом, виконаним з каменю. Джайнізм проповідує повне ненасильство, тому є деякі правила відвідування храмів. Вас не пустять всередину, якщо при вас є шкіряні речі (ремінь, гаманець, туфлі і т.д.), взуття потрібно знімати перед входом, жінки в період критичних днів також не допускаються.\nБабулнат Темпл (Babulnath Temple). Храм розташований на схилі Малабарского пагорба, доведеться забиратися по високих сходах або ж на ліфті. Бабулнат Темпл присвячений богу Шиві і в своєму остаточному вигляді був збудований в 1890 році. У храмі знаходяться 4 старовинні статуї 12 століття: Ганеші, Парваті, Ханумана і Шива лінгам. Бабулнат має багату історію, на початку 20 в храм використовувався як місце щоденних практик йогів, в тому числі і дуже шанованого вчителя Баби Сундарнатджи.\nЦе лише мала частина цікавих храмів Мумбаї. Якщо вам дозволяє час, відвідайте інші не менш цікаві місця:\nКатолицька Афганська меморіальна церква. Була побудована британцями в 1847 році в пам'ять про полеглих у Першій Афганській війні у 1838-1843 рр .. солдатах. Церква виконана в готичному стилі з довгастими вікнами і гострими шпилями.\nСобор Святого Томаса. Це була перша англіканська церква в місті, збудована в 1718 році. Собор побудований в колоніальному стилі з елементами готики, а його візитна картка – висока вежа з годинником.\nХрам Ганеші Шрі Сидхивинаяк. Побудований на початку 19 століття і присвячений бога Ганеші. Цікава багатошарова архітектура храму, всередині ж це звичайний скромний хінду темпл. За вхід просять 0,7 USD (50 INR).\nПагода Віпасани (Global Pagoda Vipassana). Якщо ви коли-небудь відвідували курси медитації Віпасана, вам напевно захочеться подивитися найбільшу в Індії пагоду. Величезна золота ступа стоїть на березі озера. Всередині її проходять практики медитації. Дістатися можна від станції метро Борівалі, далі на рикші.\nМумба Деві темпл. Ще один хінду храм, присвячений богині Деві. Один з найстаріших в Мумбаї, він має незвичайну архітектуру. Всередині храму красиве різьблення.\nВсі перераховані місця досить популярні серед туристів і місцевих жителів. Будьте готові до того, що у вихідні дні черги в храми можуть бути значними, а під час релігійних свят – просто колосальні.\nВ Мумбаї культурне життя є! При чому така, що не розчарує навіть найвибагливішого любителя музеїв і галерей.\nМузей Принца Уельського. Найвідоміший музей Мумбаї розташований в його історичному центрі недалеко від Воріт Індії. Він був побудований в честь Принца Уельського, майбутнього короля Великобританії Георга V, саме він і заклав перший камінь будівлі в 1905 році. Музей цікавий не тільки своїми колекціями, але й зовнішнім виглядом: він виконаний в індо-сарацинском стилі. Це прямокутне будівля прикрашена величезним білим куполом, що нагадує про споруди епохи Великих Моголів. На початку 2000-х років музей був перейменований в Чхатрапаті Шіваджі Махарадж Васт Санграхалайа, на честь засновника Імперії Маратха – Шіваджі. Колекція музею поділена на три групи: історія, археологи і мистецтво, і включає в себе експонати, зібрані з усього світу. Ви зможете ознайомитися з традиційними індійськими нарядами різних епох, творами текстильної промисловості, зброєю, живописом, також є окрема галерея, присвячена богу Крішні. Музей відкритий для відвідувачів з 10 ранку до 6 вечора, понеділок – вихідний. На вході можна взяти аудіогід. Вартість квитка – 7,4 USD (500 INR).\nГалерея Джехангір. Недалеко від музей Принца Уельського розташувалася художня галерея з виставкою індійських художників і скульпторів. Вхід у галерею безкоштовний, представлено кілька художників. Тим, хто цікавиться сучасним мистецтвом, буде цікаво. Деякі роботи можна придбати на місці. Біля галереї розташувався міні-Арбат: індійські художники продають свої роботи.\nПланетарій Неру. Науково-культурний центр ім. Неру був відкритий в 1972 році. Сьогодні до його складу входить планетарій, бібліотека, концертний зал, музей. З допомогою проектора на куполі планетарію відображається зоряне небо. Також можна відвідати шоу про космосі, яке показують щодня (версія англійською починається в 15.00). Така екскурсія напевно сподобається дітям шкільного віку. Дорослих зацікавить картинна галерея, історичний музей. Центр відкритий з 11.00. до 17.00, понеділок – вихідний. Квиток на виставу коштує 9 USD (60 INR) для дорослих і 6 USD (40 INR) для дітей.\nНаціональна галерея сучасного мистецтва. Головна художня галерея країни поділена на три частини: одна з них представлена в Мумбаї, інші дві – в Делі і Бангалорі. Гарний триповерховий особняк був відданий під галерею лише в 1996 році. Перед відвідуванням ознайомтеся з діючими виставками. Більша частина робіт представлена індійським художником А.А. Алмекером, іноді привозять виставки закордонних артистів. У галереї представлена колекція робіт Пікассо, а також єгипетські артефакти. Вхід для туристів – 7,4 USD (500 INR). Час роботи – з 10.00 до 17.00, понеділок – вихідний. Фотографувати всередині не можна.\nМузей Ганді. Познайомитися з діяльністю найвідомішого індійця у світі можна в будинку, де він зупинявся по приїзду в Мумбаї. Будівля розташована недалеко від Чоупатті Біч, тут не тільки жив Ганді, але і була штаб-квартира визвольної партії. Відвідати музей – це можливість своїми очима побачити місце, де творилася історія сучасної Індії. Простенький двоповерховий будинок не дуже приваблює увагу. Біля нього стоїть статуя Батька Нації, вона завжди прикрашена квітами. На першому поверсі представлені фотографії Ганді, його робочий кабінет з особистими речами, на другому – спальня. Вхід до музею вільний.\nНезважаючи на те, що Мумбаї – великий мегаполіс, забудований бетонними коробками і задимлений вихлопними газами, тут можна знайти зелені острівці природи і тиші. Попереджаю відразу – по вихідним дням всі парки міста перетворюються у величезні майданчики для пікніків численних індійських сімей, усамітнення вам не знайти.\nНаціональний парк Санджая Ганді. Цей величезний природний заповідник (104 кв. м) розташований на півночі Мумбаї. Це самий великий зелений ділянку, який служить місту «легкими», очищаючи його забруднене повітря. Він цікавий не тільки своєю флорою і фауною, але і древніми печерами Канхері, розташованими в самому центрі парку. Вони датуються 3-11 до н. е., раніше це було місце вивчення буддизму, сюди з'їжджалися паломники. Також на території парку є два великих озера: Тулса і Віхар, обидва вони є штучними. В озері Віхар водяться крокодили. У заповіднику можна не тільки гуляти, спостерігаючи за різними видами рослин і тварин, але відвідати печери Канхері, дзенский храм Трімурті, вибрати один з маршрутів для походів, замовити сафарі на автобусі, взяти човен для прогулянки по озеру, залізти на оглядовий майданчик. Дістатися до парку можна від станції метро Борівалі.\nВисячі сади Мумбаї. Входять до складу парку Камала Неру. Сади створили ще в 1881 році, а в 1921 році відбулася їх реконструкція. Головна прикраса – це численні клумби, альтанки і фігурні кущі. Дістатися можна, доїхавши до зупинки Парк Камала Неру.\nПарк Шіваджі. Звичайний міський парк в Дадарі. Місцеві жителі приходять сюди прогулятися і пограти в крикет. Якщо вам цікава ця головна індійська гра, ви можете поспостерігати за нею абсолютно безкоштовно. Поруч знаходиться пляж Дадар.\nОзеро Повай. Розташоване трохи південніше Національного парку Санджая Ганді. Штучне озеро, на якому живуть різні види птахів. Кажуть, водяться крокодили. Хоча місцеві дітлахи спокійно купаються. У вечірній час запускають кольорові фонтани. Озеро підійде для ранкових або вечірніх прогулянок. Це улюблене місце для побачень індійської молоді.\nСеври Джетт (Sewri Jetty). По-іншому це місце ще називають Sewri Flamingo Point. Саме тут живуть прекрасні рожеві фламінго, яких можна зустріти на знімках з Мумбаї. Ніхто не гарантують, що вони будуть там у ваш візит, але шанси побачити величезні зграї цих красивих птахів досить великі. Найкращий час – це зимові місяці та ранкові години. Крім птахів місце нічим не примітно, звичайна пристань.\nДадабхай Наороджі роад. Історична вулиця довжиною в 2 км розташована в районі форту. Якщо ви проробляєте піший маршрут з Колаби на північ, цієї вулиці вам не уникнути. По дорозі вас чекають колоніальні будівлі, помпезний фонтан Флора, готична будівля Муніципального ради, Храм Вогню в стилі ар-деко і, зрозуміло, Вокзал Вікторія.\nFashion street. Умовна назва для вуличної торгівлі, розташованої на вулиці Махатми Ганді. Одяг, взуття, прикраси за смішними цінами. Вулиця цілком туристична – адже вона знаходиться в Південному Мумбаї і йде паралельно з Марін Драйв.\nShahid Bhagat Singh road. Гестхауси, кафе на європейський і індійський смак, лавочки з дешевими прикрасами та одягом у самому центрі Колаби. Популярність цієї вулиці легко з'ясовна – тут є все, що потрібно мандрівникові. Найбільше зосередження іноземців в Мумбаї.\nСкажу відразу, що одного дня категорично мало для огляду Мумбаї. Навіть якщо побіжно оглядати визначні пам'ятки, часу вистачить на один район міста. У Мумбаї так не хочеться поспішати і гнатися з одного місця в інше. Ось приблизний маршрут огляду міста.\nСтартувати краще всього з Колаби, більша частина маршруту пройде пішки.\n8.00. По дорозі Shahid Bhagat Singh road рухайтеся на південь, так ви вийдете прямо до Воріт Індії. У ранковий час там не буде великої кількості туристів. Ви зможете спокійно погуляти по площі і насолодитися видом арки і готелю Тадж Махал.\n10.00. По дорозі Махатми Ганді продовжуйте рухатися на південь. По дорозі будуть численні музеї та галереї. Вибирайте на свій смак. Не забудьте сфотографувати Музей Принца Уельського, навіть якщо ви не хочете заходити всередину. Місцеві кафе відкриваються якраз до 10. Поснідати традиційними індійськими пурі баджо ("або похой можна в будь-якому ресторанчику.\n11.00. Трохи далі музею буде Мумбайський університет, побудований в готичному стилі, з високою вежею з годинником – Rajbai Clock Tower, воістину колоніальне пишність. Трохи пізніше ви вийдіть до Фонтану Флора – він стоїть посеред дороги і, незважаючи на всю красу, його можна помітити не відразу – невеликий фонтан.\n12.00. Кінцева точка ранкової пішої прогулянки – Вокзал Вікторія. Тут можна не тільки оглянути головну пам'ятку міста, але й купити квитки на поїзд або автобус для подальшого подорожі.\n13.00. На вокзалі беріть рикшу або таксі і вирушайте дивитися справжню Індію без розкоші колоніальних будівель (ви готові?). Тримайте шлях в саму велику пральню під відкритим небом – Добі Гат.\n15.00. Пішки або на таксі добираєтеся до мечеть Хаджі Алі. Її огляд не забере багато часу. Зовсім поруч знаходиться хінду темпл Махалакшмі.\n17.00. Беріть таксі і вирушайте на набережну Марін Драйв, точніше на пляж Чоупатті. Тут можна перекусити відомим індійським морозивом кулфі або десертом фалуда. Беріть підстилочку і вперед на пісок. Скоро розпочнеться захід.\n19.00. Після заходу сонця Марін Драйв запалюється тисячами вогнів. Повертайтеся по ній на південь, по дорозі вас зустріне скульптурна композиція «Я люблю Мумбаї» на англо-хінді, не забудьте зробити фото на пам'ять.\n20.00. Після прогулянки беріть таксі і повертайтеся в район Колаби. Завершити вечір ви можете в найстарішому місті кінотеатрі «Регал» або ж в легендарному кафе «Леопольд».\nВ 65 км на південний схід від Мумбаї знаходиться найбільший в Індії парк атракціонів, сніжний містечко і аквапарк Imagica. Всі ці розваги знаходяться в містечку Кополи (Khopoli), можна дістатися на автобусі за 6 USD (400 INR).\nПарки знаходяться поруч, але працюють окремо за вхід у кожний доведеться платити в своїй касі. Так, парк з атракціонами коштує 28 USD (1899 INR) для дорослого в «пікові» дні (свята і вихідні, календар можна подивитися на сайті), і 23 USD (1599 INR) у звичайні дні. Для дитини: 22 USD (1499 INR) і 19 USD (1299 INR) відповідно. Є три групи атракціонів: сімейні, дитячі та найстрашніші. Весь парк поділений на тематичні зони: Індія, Африка, Америка і т. д. Атракціонів дуже багато, все виконано на гідному рівні. На парк не шкода витратити цілий день. Зрозуміло, на території є безліч ресторанів, магазинів, а також театралізоване шоу. Парк відкрили всього лише кілька років тому, і він може стати відмінною альтернативою Діснейлендом.\nАквапарк має не менш значні розміри. Вартість квитка для дорослих становить 15 USD (999 INR) і 16,5 USD (1099 INR), для дітей – 12 USD (799 INR) і 13,4 USD (899 INR). У вихідні дні в обох парках народу дуже багато! На гірки збираються затяжні черги. Поки що іноземних туристів зовсім небагато, основний контингент – індійці. В аквапарк вони ходять в одязі: у шортах (або легінси для дам) і футболках. Тому в купальниках ви будете почувати себе вкрай ніяково.\nТакож на території Imagica є снігове містечко, зрозуміло, найбільший в Індії. Якщо ви скучили по снігу, приготуйтеся викласти 6 USD (399 INR) при наявності квитка в парк атракціонів або аквапарк або 7,4 USD (499 INR) без квитка. В сніговому містечку ви зможете покататися на санках (точніше, на місцевому аналогу), полазити по заметах, подивитися, як падає сніг, зліпити сніговика і просто погуляти з палицями.\nОскільки Мумбаї – це найбільший транспортний вузол країни, дістатися в сусідні міста не складе праці.\nМахабалешвар. Цей гірський курорт розташований в 250 км від Мумбаї і користується колосальним успіхом у молодят. Це гірське плато площею близько 150 кв. км є прекрасним місцем для спокійного відпочинку, прогулянок і катання на конях. Гірські схили вкриті плантаціями, а головний продукт, який приніс Махабалешвару популярність – це полуниця. Круглий рік тут збирають врожаї цієї ягоди. З Мумбаї в полуничний рай найпростіше доїхати автобусом за 8 годин і 6 доларів (400 INR).\nПуна. Ще один великий місто штату Махараштра – Пуна розташувався в 150 км від Мумбаї, вважається культурним центром штату. Місто приваблює туристів палацами, фортецями, музеями. Також тут знаходиться найбільший в Індії ашрам Ошо і центр медитації Віпасани, багато шкіл йоги. Поїзд Мубаи-Пуна йде близько 4 годин і коштує 3 USD (200 INR). Автобусом можна доїхати за 5 годин і 4,4 USD (300 INR). Теоретично, можна і долетіти, в Пуні є свій аеропорт. Але рейсів трохи і вони дорогі – більше 100 USD за 45 хвилин польоту.\nNasik. Третій за величиною місто Махараштри, разом з Мумбаї і Пуной утворює «золотий трикутник» штату (170 км від Мумбаї). Стоїть на березі річки Годаварі, яка є священною для хінду. Сюди часто приїжджають паломники. У Нашике багато стародавніх печер і храмів. Автобусом можна дістатися за 5-6 годин, вартість – від 4,4 USD (300 INR) або на поїзді за 3,5 години і 3 USD (200 INR).\nГоа. Мумбайцы традиційно на вихідні вирушають в Гоа. Причому в будь-який час року. Їх не бентежить мусон, з травня по вересень Гоа заповнений тільки індійськими туристами. Дістатися до райських пляжів та дискотек можна поїздом, літаком або автобусом. Найбільш ощадливий варіант – поїзд (6 USD або 400 INR і 10 годин подорожі). На автобусі буде трохи дорожче – від 10 USD (700 INR) і 12 годин дороги. Літак – швидко і зовсім недорого – 30 USD (2100 INR) і час в дорозі.\nЕллора. В 270 км від Мумбаї знаходиться місто Аурангабад, недалеко від нього розташовані стародавні печери Еллора, що відносяться до 6-9 до н.е. В комплексі є буддистські, індуїстські і джайнские печери. Найвідоміший храм на території – Кайласанатха, повністю висічений в скелі і знаменитий своїми різьбленими рельєфами, що зображують життя індуїстських богів. Дістатися з Мумбаї можна автобусом за 10 годин і 10 USD (650 INR) або поїздом за 7 годин і 4,4 USD (300 INR). Від Аурангабада доведеться взяти таксі (30 км).\nКухня штату Махараштра досить різноманітна, у Мумбаї є свої коронні страви, які турист навряд чи спробує в інших містах і штатах Індії. Основні продукти – це рис, овочі, кокоси, молоко і фрукти. Відрізняє кухню Мумбаї велика кількість бобових і арахісу – обсмажені горіхи додають практично в усі страви. Навіть їжу готують не на соняшниковій або соєвому маслі, а на арахісовій. Більшість страв вегетаріанські, на узбережжі можна знайти рибні ресторани, на півночі штату популярні м'ясні страви. Улюблений вид м'яса – баранина. З куркою проблем немає ніде.\nВулична їжа представлена дуже широко. Мене порадували дешеві соки на кожному кроці від 0,44 USD (30 INR), також продають прямо на вулиці лассі (кисломолочний напій), тростинний сік і молочні коктейлі. А ще мумбайцы дуже люблять сендвічі. Причому купують їх не в кафе, магазинах, а прямо на вулиці: купив і з'їв. Якщо в Гоа найчастіше продають самосу (пиріжки), то в Мумбаї з маленьких прилавків продають закриті бутерброди. Їх безліч різновидів, ціна від 0,44 USD (30 INR) і вище. Всі вони з овочевими начинками, максимум – сир і масло. За пару хвилин вам приготують сендвіч, засунуть його в двосторонній гриль, розрізати на маленькі квадратики. Замість вилки пропонуються зубочистки – в результаті перед вами на газеті канапе по-мумбайски, можна їсти навіть на бігу. Ось що означає активний і швидкий місто!\nЩо ще можна спробувати в Мумбаї і тільки тут?\nБел пурі. Візитна картка мумбайської кухні. Нашої людини блюдо навряд чи вразить, це скоріше закуска. Це суміш з хрусткого рису, смаженої локшини, цибулі, кінзи, картоплі. Виходить щось схоже на салат. Однак місцеві примудряються його є навіть на ходу. Коштує недорого і досить незвично за смаком, спробуйте. Так, це островато. У місцевих кафе обійдеться в 0,7 USD (50 INR).\nВада пау. Це такий вегетаріанський бургер. В пишній булочці ховається картопляна котлетка. Це блюдо продається всюди. З вуличних лотків можна купити самосу, пакори і вада пау. Мене в цьому блюді бентежить лише те, що картопляна котлетка попередньо змочується в кляр і обсмажується у фритюрі. Я не можу позбутися думки, що їм пиріжок в булочці. Але місцеві наминали вада пау за обидві щоки, заїдаючи це смаженими стручки чилі. У тій же крамниці можна купити bread pakora – тостовий хліб з начинкою з картоплі в клярі і обсмажений у фритюрі. Це просто пиріжок з хліба. Коштує від 0,3 USD (20 INR). Не забудьте запити це все масала чаєм.\nПоха. Рисові пластівці, обсмажені з невеликою кількістю картоплі, насіння гірчиці, кінзи, зеленого чилі та арахісу. Найчастіше блюдо подають на сніданок або на релігійні свята. Незважаючи на те, що страва розсипчасте і схоже на кашку, його продають прямо на вулиці, замість тарілки вам запропонують газету. Можу сміливо рекомендувати це страва для туристів, які не переносять гостру їжу. Поха має досить м'який приємний смак. Коштує від 0,44 USD (30 INR) за порцію з вуличного лотка.\nУпма. Ще один варіант для сніданку, на цей раз це проста манна каша. На індійський манер. У варену манку додають моркву, горошок, зелений чілі, насіння гірчиці. Виходить несолодка кашка. При цьому не надто гостра. Коштує від 0,44 USD (30 INR).\nЧевда. Це скоріше снек, ніж повноцінне блюдо. Його можна купити в розфасованому вигляді у супермаркеті або ж з вуличних лотків. Чевда – це хрустка суміш з смаженої сочевиці, арахісу, цибулі, вермішелі, рисових пластівців. Є багато різновидів чевды, в тому числі і солодкого з додаванням сухофруктів. Вартість може бути різною – від 0,74 USD (50 INR) за пакетик.\nВ Мумбаї величезна кількість ресторанів, барів, вегетаріанських кафе для місцевих, вуличних прилавків з їжею. Залишитися голодним тут складно. Постараюся розповісти про самих популярних місцях цього міста.\nShiv Sagar. Сімейний вегетаріанський ресторан. Спробуйте баджо ("пау (овочі) і молочні коктейлі.\nGypsy Corner. Відмінний варіант для сніданку. Тут багато різновидів мумбайських пурі.\nShree Thaker Bhojanalay. Ресторан знаменитий своїм гуджаратским талі (Gujarati thali).\nNatural Ice Cream Parlour. Смачне і натуральне морозиво. 1 кулька коштує 0,74 USD (50 INR).\nCafé Mysore. Для любителів південноіндійської кухні: ідлі, доса, вегетаріанський талі.\nMondegar café. Розташоване в центрі Колаби. Можливо, тут не найсмачніша кухня, але дуже приємна атмосфера. Стіни розписані мініатюрами знаменитого індійського художника Маріо Міранда.\nCafé Leopold. Це місце просто не можна не згадати. Кафе, прославлене «Шантарамом» також знаходиться в центрі Колаби. Вечорами тут не проштовхнутися. При цьому кухня досить посередня, а ціни високі. Зайдіть, якщо не поїсти, то хоча б зробити фото на пам'ять.\nMostly Grills. Ресторан на даху з затишною атмосферою і видом на місто.\nMahesh Lunch Home. Відмінні морепродукти.\nPizza By The Bay. В самому центрі Марін Драйв можна скуштувати смачну піцу з видом на море.\nLake View Café. Розташований в готелі «Ренесанс» і має прекрасний вид на озеро.\nMasala Library. Ресторан з творчою ноткою, пропонують молекулярну кухню.\nGadda da Vida. Європейська, італійська кухня з видом на море.\nPan Asian. Суші і роли в Мумбаї теж є!\nPeshawri. Великий вибір м'яса, кебабів, барбекю.\nТрадиційні свята Мумбаї не надто відрізняються від решти Індії. Однак є деякі, які відзначаються з особливим розмахом. Я розповім про двох індуїстських святах, найбільш улюблених мумбайцами.\nНаваратрі означає «дев'ять ночей», саме стільки йде це свято, присвячений богині Дурги. Крім неї в ці дні поклоняються і іншим жіночим божествам: Калі, Лакшмі, Сарасваті, Парваті, Розумі. Усі вони уособлюють різні втілення богині-матері. Наваратрі відзначають двічі на рік – навесні і восени, його точна дата залежить від місячного календаря. В Індії Наваратрі йде з особливим розмахом в Гуджараті, Західної Бегалии і Махараштра.\nпротягом святкових днів проходять храмові церемонії, люди танцюють традиційні танці на численних міських майданчиках. Самий яскравий танець, характерний саме для Мумбаї, називається «дандия раса», його виконують в парі чоловік і жінка. Для танцю використовуються невеликі палички, якими партнери перестукиваются. У Мумбаї такі танці відбуваються прямо на вулицях. Сама кульмінація настає на десяту ніч, саме в цей час богиня Дурга перемогла всіх демонів.\nГанапаті (Ганеш Чатуртхі)\nОдин з найулюбленіших індуїстами свят – день народження бога Ганеші. Відзначається в багатьох штатах Індії, але в Мумбаї з особливим розмахом. Фестиваль також триває десять днів, протягом яких потрібно дотримуватися вегетаріанський пост. Свято проходить у серпні-вересні. На початку святкової декади люди купують гіпсові фігурки Ганеши. Розфарбовувати їх доводиться самостійно вручну. Всі десять днів Ганешу наряджають, посипають квітами, годують кращими солодощами і поять молоком. В останній день всі індуїсти відносять свої фігурки до моря і опускають їх у воду. У Мумбаї, населення якого дуже велике, в цей день на пляжах просто не проштовхнутися. З будинку фігурку Ганеші виносять під музику і танці, на вулицях влаштовують цілі процесії до пляжу. Тому рух на дорогах просто паралізоване. Під пісні, читання мантр і бій в барабани Ганеша відпускають у плавання. Потім ще кілька днів вода в морі має незвичайний колір, а весь берег усіяний статуетками бога-слона.\nМумбаї – один з найбільших міст Індії, а значить методи розлучення бідних туристів тут представлені не в повному обсязі.\nвсе Починається в аеропорту, коли вам пропонують допомогти донести багаж до таксі. Потім за таку послугу носильник стягне з вас винагороду, розмір якого залежить тільки від його нахабства. Уникнути розлучення вам допоможе тільки жорсткість, від сервісу доведеться відмовлятися дуже наполегливо.\nНаступний стандартний виставу перед вами розіграють водії рикш або таксі. Незважаючи на свою професію і чітко встановлений функціонал – везти пасажира за названою адресою, індійські водії роблять все можливе, щоб не виконати свою єдину задачу. При поїздці в готель вам неодмінно запропонують заселитися в інший, тому ваш занадто дорогою або некомфортний, також ваш готель міг змінити адресу, згоріти або виявитися затопленими. Якщо ви взяли рикшу або таксі для поїздки на шопінг, готуйтеся оборонятися. Вас провезуть по всіх можливих магазином всіх родичів і друзів водія. Тільки наполегливість вбереже вас від незапланованого туру по місту.\nТаксі в Мумбаї їздять по лічильнику або за заздалегідь обумовленою ціною. Якщо ви знаєте маршрут, можна спокійно їхати по лічильнику, в іншому випадку велика ймовірність того, що вас будуть возити колами. До того ж в Мумбаї дороги часто бувають завантажені, напевно водій запропонує вам об'їзний шлях. Я віддаю перевагу домовлятися про ціну заздалегідь або запитую приблизну суму, якщо їхати по лічильнику. Як дізнатися реальну вартість поїздки? Просто запитайте у перехожого. Таксі в Мумбаї можна зловити на будь-якому кутку, ви завжди можете попросити когось із перехожих допомогти вам знайти транспорт за реальною ціною.\nЩо стосується інших заходів безпеки, у Мумбаї можуть орудувати кишенькові злодії. Тримайте свої речі під наглядом. Особливо це стосується громадського транспорту і багатолюдних місць. Також на вулицях можуть підходити місцеві «друзі і брати». Вас чекає справжній калейдоскоп послуг, допомоги і зізнань у коханні. Індійський приятель буде допомагати вам знайти житло, спланувати маршрут, втиратися в довіру і т.д. Кінцева мета розлучення – мати грошей з «білого туриста».\nЯкщо вас на вулиці попросили розміняти велику купюру – відмовтеся. Спритність рук і ніякого шахрайства – купюру можуть підмінити. Милі дівчата, на людних вулицях в натовпі вас можуть трохи доторкнутися. Ось тут ви маєте повне право підняти шум і крик, місцеві напевно вас підтримають.\nБудьте акуратні при купівлі бутильованої води. Найкраще її купувати в магазинах, а не на вулиці. Кришка повинна бути добре запаяна, а в ідеалі – замотана поліетиленовою плівкою.\nнасправді в Мумбаї досить безпечно, принаймні, зі мною в цьому місті не відбулося жодного з перерахованих випадків. Всі ці види обманів туристів зустрічаються в будь-якому великому місті Індії або будь-якої іншої азіатської країни. Будьте пильні і не дозволяйте неприємностей зіпсувати собі відпочинок.\nЯкщо огляд будівель і музеїв вам набрид, Мумбаї приберіг наостанок кілька відмінних розваг, які змусять вас закохатись в це місто.\nМумбаї – столиця Боллівуду, кожен рік тут виробляють сотні фільмів на радість індійців, для яких кіно – друга релігія, а актори – справжні боги. Якщо ви з дитинства знаєте напам'ять всі пісні з «Танцюриста диско», навіть напідпитку стані скоромовкою вимовляєте імена Айшварії Рай, Амітабх Баччана і Шахрукх Кхана, влаштуйте собі рейд по кінотеатрам Мумбаї. Це буде подвійно цікавий квест, адже багато з них мають справжню історичну цінність.\n«Регал». Найстаріший кінотеатр Мумбаї стоїть в його туристичному центрі на вулиці Shahid Bhagat Singh. Квитки продаються за 2,2 USD (150 INR), більшість сеансів на хінді. Але я впевнена, ви зрозумієте сенс фільму і без перекладу.\n«Ерос». Трохи північніше розташувався ще один історичний кінотеатр «Ерос». Його варто відвідати заради самого будинку, виконаного в стилі арт-деко і побудованого в 1938 році.\nЯкщо ви не любитель старовини, ласкаво просимо в сучасні новомодні кінотеатри: IMAX BIG Cinemas, PVR Cinema та інші. До того ж кінотеатр є практично в будь-якому торговому центрі, яких в Мумбаї вистачає.\nчи Любите ви індійське кіно так, як його люблять самі індійці? Чи готові ви будь-якими шляхами прориватися на кіностудії і цілодобово чергувати під вікнами будинків зірок? Якщо так, то ви точно не дарма приїхали в Мумбаї. Потрапити на фабрику мрій можна кількома шляхами. Жителі Бомбея давно експлуатують кінематографічну славу свого міста для заробітку на туристах. Агентства, що організують тури на студії, ростуть як на дріжджах. Спектр послуг широкий і включає в себе трансфер від готелю і мітку на карті будинку Шахкрукх Хана (найпопулярніше місце у індійських туристів, їм просто в кайф дивитися здалека на будинку своїх кумирів).\nБільшість агентств пропонує екскурсії на кіностудії за ціною від 110$. Сюди входить: дорога, питна вода, англомовний гід, прохід на студію. Найвідоміша кінофабрика Бомбея називається FilmCity, іноземців на неї не пускають! Майте це на увазі, якщо зберетеся їхати самостійно.\nБільш дешевий спосіб пробратися на студію – замовити екскурсію безпосередньо у працівників кінобізнесу. Можна приїхати самому і купити квиток на місці або заздалегідь списатися з організаторами і забронювати місце. В день проходить по 4 екскурсії на різних студіях. Ось сайт, де є перелік конкретних студій, куди пускають на огляд. Вартість залежить від програми: Bollywood Dream Tour за 46 USD (3136 INR) або Live Show Tour за 27 USD (1856 INR).\nПохід в нетрі\nНетрі Дхараві прославилися на весь світ після фільму «Мільйонер з нетрів», який самі місцеві недолюблюють: мовляв, у Голлівуді все неправдоподібно показали. «Шантарам» додав популярності. Тепер кожен поважаючий себе бэкпекер вважає своїм обов'язком прийти в нетрі і постаратися зрозуміти справжню Індію через долі її найбільш знедолених жителів. Зрозуміло, знайшлися і ті, хто робить на цьому гроші. У Дхараві стали водити екскурсії.\nОтже, нетрі в центрі Мумбаї є одними з найбільших в Азії – на території Дхараві проживає від 4 до 6 мільйонів чоловік! Люди всюди – вони живуть у старих хатах з фанери і підручного матеріалу. При цьому нетрі – це справжнє місто в місті, облаштований світ з чіткими правилами і законами. Тут є свої школи, лікарні, храми і мечеті, виробництва. Між іншим, житло в нетрях зовсім не безкоштовна – навіть за руїну доведеться платити близько 5 USD в місяць. У цих крихітних хибарках проживають сім'ї по 10 чоловік. На маленькій площі у них вміщується спальня, кухня і їдальня.\nОрганізовану екскурсію в Дхараві вам можуть запропонувати на Колабе. Провідник з місцевих поїде з вами і проведе вас по нетрях. У нього є готовий маршрут з відвідуванням сімей в нетрях і описом місцевого побуту. Звичайно, все це зрежисовано і не відображає справжньої картинки. Таким сім'ям непогано платять, і взагалі бізнес на туристах в нетрях процвітає – тисячі іноземців приїжджають в Дхараві як в людський зоопарк.\nЖиття в трущобах видовище не для слабкодухих: тут дуже брудно, багатолюдно, а запахи не описати словами (адже в нетрях немає ні каналізації, ні водопроводу і сміттєпроводу). Тисячі дітей грають в смітті, тут же сплять старі та хворі. Нетрі сусідять з одним із найбагатших районів Бомбея. Звідси видно хмарочоси і злітають літаки – аеропорт зовсім поруч. У Дхараві можна навідатися і без гіда – зекономлені гроші краще витратити на продукти і віддати живуть тут людей. Головне – не варто ходити в нетрі поодинці. Скромна закрита одяг для жінок, відсутність дорогих прикрас і техніки та доброзичливе ставлення до людей зроблять похід в Дхараві безпечним. Категорично не варто фотографувати в мусульманських районах, в інших – тільки запитавши дозволу. Чоловіки і діти фотографуються завжди з задоволенням.\nШопінг в Мумбаї царський! Починаючи від вуличного ринку в Колабе і закінчуючи величезними торговими центрами з найвідомішими брендами у світі. Враховуючи нинішній курс долара, сильно дешево купити якісь речі не вийде. На техніку та одяг відомих брендів ціна буде така ж, як в Росії, або трохи нижче. Де ж у Мумбаї кращий шопінг?\nМожна виділити три найбільш цікавих ринку в місті:\nКолаба маркет. Ринок на Колабе – це довга низка невеликих критих крамничок, яток і саморобних прилавків. Тут можна купити фрукти, овочі, одяг, прикраси, техніку, сувеніри.\nChor Bazar. Найвідоміший блошиний ринок в Мумбаї, а можливо і у всій Індії. При купівлі антикваріату вас напевно спробують обдурити. Будьте обережні і постарайтеся не нарватися на підробку. Незважаючи на те, що ціни на ринку копійчані, необхідно торгуватися. Якщо поритися в цих завалах старих речей, можна знайти непогані екземпляри. На Чор Базарі часто орудують кишенькові злодії, речі тримайте при собі і не надягайте нічого цінного. По п'ятницях ринок не працює, а більшість крамниць відкривається до 11 ранку.\nCrawford Market. Один із найстаріших ринків міста примітний своєю будовою – це прекрасний екземпляр британської архітектури. Над фресками, що прикрашають фасад будівлі, працював батько Редьярда Кіплінга, а сам маленький письменник часто прогулювався тут зі своєю гувернанткою. Сьогодні Кроуфорд – це ринок для місцевих, тут продають продукти, побутові дрібниці і навіть тварин. Відвідати маркет варто для того, щоб зануритися в життя простих мумбайців і переконатися зайвий раз в тому, що за останні сто років в Індії не змінилося нічого.\nКрім старовинних ринків у Мумбаї є і великі сучасні торгові центри, в яких представлені останні колекції індійських і міжнародних брендів: Oberoi Mall, Phoenix Mills, Central Cottage Industries Emporium, Inorbit Mall, Cotton World, Heera Panna, Kashmir Government Arts. У багатьох з них є кінотеатри і величезні фудкорты з такими рідними для нас Макдаком і KFC.\nНічне життя у Мумбаї ого-го! Бари, клуби, паби – усього цього в надлишку. Приїжджому варто бути готовим до двох речей: високими цінами і ошатною публіці. Це пов'язано з тим, що індійські ресторатори в погоні за Заходом намагаються відкривати заклади зрозумілої і близької нам формату: тематичні бари, модні нічні клуби. Для них це ще в новинку, тому в нічний заклад йдуть, як на свято. Ціни на алкоголь в Махараштра в принципі досить високі, це вам не Гоа. Тому в барах напої коштують дорого навіть за російськими мірками. Але оскільки Мумбаї – місто багатий, тутешню публіку це не зупиняє. Звідси всі ці вбрання і понти. До речі, платний вхід в нічний клуб – це теж норма для Індії.\nЯкщо ви не хочете експериментів, йдіть в Hard Rock Cafe. Вони є в кожній країні, їх формат знайомий і зрозумілий. А в Мумбаї Хард Рок Кафе цілих два: один розташований в районі Уорлі, другий – у Эндери Вест. Режим роботи – з полудня до 1.30 ночі. По вівторках виступають музиканти. Середній чек – 37 USD на двох з алкоголем.\nПоїсти європейської їжі і випити доброго пива можна в пабі The Barking Deear Brewpub, заклад працює з 11.30 ранку до 12.30 ночі. У меню, піца, гамбургери, класичні пивні закуски. Також є кілька видів пива (а не тільки Кінгфішер!) та іншого алкоголю. Цінник досить гуманний, кухоль пива – від 4,4 USD (300 INR), середній чек на двох з алкоголем – 29 USD (2000 INR).\nHavana Café&Bar розташований на Колабе в The Gordon House Hotel. Симпатичний бар з живою музикою, працює до 1.30 ночі. Якщо думаєте, де пропустити стаканчик, не залишаючи туристичну зону – відмінний варіант. Гавана спеціалізується на іспанської, латиноамериканської, мексиканської та європейської кухні. Місцеве пиво від 3,7 USD за кухоль. За 13,4 USD в обідній час можна безлімітно їсти і пити Кінгфішер.\nПаб з яскравим декором Quench – All Day Pub, знаходиться у Джуху. Працює з полудня до ночі. Нічого примітного в меню немає, але вражає величезна кількість спеціальних акцій і пропозицій, які дозволяють істотно заощадити. Середній чек – 23 USD на двох з алкоголем.\nПаб The Road House має «багатий» інтер'єр, як було модно у нас кілька років тому. У меню представлена континентальна кухня. Велика коктейльна карта. Середній чек на двох 20 USD c напоями.\nМумбайські бари відрізняються величезною кількістю пропозицій, які напевно зацікавлять мандрівника. Тут вам і happy hour, і два за ціною одного, і знижки на замовлення страви та напою разом і багато іншого. Ще я помітила таку особливість: мумбайцы дуже люблять напій Сангрія, його подають практично у будь-якому барі і ресторані.\nДілова денна життя Мумбаї днем змінюється галасливої нічний. Багато клуби розташовані в будівлях готелів. Найчастіше доводиться платити за вхід. Іноді в клуби безкоштовно пускають дівчат, а ось парочок і молодим людям доводиться платити.\nКлуб Tonic в районі Махалакшмі працює до 1 години ночі. Меню не дуже дороге, можна замовити страви азіатської та європейської кухні. Середній чек на двох – 22 USD (1500 INR).\nTrilogy – Sea Princess Hotel. Пафосний клуб знаходиться в районі Джуху, цікавий інтер'єр, музика – house. Вхід для пари – 34 USD (2300 INR). Пиво – від 4,4 USD (300 INR), коктейлі – від 8,8 USD (600 INR), середній чек – 52,2 USD (3500 INR) на двох. Відкритий до 3-х ночі.\nClub Sirus розташований в районі Wille Parle East. Меню невелике і дороге. Працює до 3-х ночі. Середній чек на двох – 44,7 USD (3000 INR).\nTryst – галасливий і багатолюдний клуб з італійською кухнею. Працює до 1.30 ночі. Середній чек на двох – 37 USD (2500 INR).\nKitty Su розташований у п'ятизірковому готелі Lalit Mumbai, звідси високий ціни, пафосна публіка, музика – Боллівуд. Клуб працює тільки в п'ятницю і суботу до 3-х ночі. Середній чек на двох - 44,7 USD (3000 INR).\nПри замовленні алкогольних напоїв в клубах або барах майте на увазі, що ціни вказані без урахування податку! В отриманому чеку сума буде значно більше.\nВ Мумбаї не відбувається нічого такого, чого було б не дістати в інших містах Індії. Але, тим не менш, покупки тут робити зручно і приємно. Такого величезного вибору товарів не знайти ні в провінційному Гоа, ні навіть в інших курортних містах. Величезні ринки і моли розташовують до якісної шопінгу. Іноземні туристи в Бомбеї найбільше цікавляться старовинними речами, які легко можна знайти на блошиних ринках, недорогий європейської одягом і традиційним текстилем. В Індії практично будь-яка нова річ вже виглядає так, як ніби їй не менше ста років. Тому не варто купувати дорогий антикваріат, якщо ви в ньому не розбираєтеся. А ось приємні дрібниці з виглядом під старовину можна купити за копійки. В Індії розташоване виробництво одягу багатьох відомих брендів, тому на ринках легко можна знайти дешеві речі з невеликим браком: H&M, Zara, Bershka тощо. Ну а традиційні індійські тканини і вбрання можна знайти на будь-якому ринку або в торговому центрі.\nЯкі ще сувеніри можна привезти з Мумбаї?\nАроматичні палички. Продаються скрізь і коштують від 0,22 USD (15 INR) за пачку.\nФігурки з бронзи. Вони дуже важкі і їх складно везти. Невелику фігурку божества можна знайти за 5 USD (335 INR).\nІндійські спеції. В будь-якому супермаркеті ви знайдете розфасовані свіжі спеції. Ціна від 0,44 USD (30 INR).\nКосметика і аюрведа. Я завжди привожу з Індії кокосова олія і косметику.\nФутболки з видами Мумбаї і написом "I love Mumbai". Традиційні подарунка просто не придумати. Якщо ви любитель таких нарядів – на Колабе можна купити від 3,7 USD (250 INR).\nВулиці Мумбаї заповнені різним транспортом, місто живемо в шаленому ритмі, всі постійно кудись їдуть. Головна проблема при переміщенні по місту – величезні відстані. Також часто бувають пробки. Більшість головних визначних пам'яток можна обійти пішки, особливо, якщо нікуди не поспішати. В інші райони міста доведеться їхати. Найзручніший варіант – звичайно, таксі. Тим більше, що в Мумбаї воно не таке дороге. Також можна переміщатися автобусами або на метро. Є можливість взяти автомобіль напрокат – варіанти і ціни тут.\nТаксі в Мумбаї становлять величезну кількість від загальної транспорту. Старенькі Фиаты чорно-жовтої забарвлення снують по місту туди-сюди. Зловити таксі простіше простого – махніть рукою і обов'язково хто-небудь зупиниться. У більшості машин немає кондиціонера, а обстановка досить стара. Рятує як завжди невгамовна фантазія водіїв-декораторів: інтер'єр мумбайських таксі незабутній, такого буйства фарб треба пошукати. Тільки за цим варто проїхатися на таксі. Деякі машини обладнані лічильниками. При посадці зверніть на нього увагу: сума не повинна бути великою, за посадку беруть близько 0,30$ (20 рупій). Іноді про ціну простіше домовитися відразу, тоді ви будете знати, чого очікувати від поїздки. Вночі після півночі і до 5 ранку вартість поїздки збільшується на 25%.\nТаксі простіше – це рикші або тук-туки, як їх називають в Азії. Це триколісне транспортний засіб, де попереду сидить водій, а ззаду – до трьох пасажирів. Більшість підлітків у Мумбаї теж обладнані лічильниками. Поїздка від Колаби до Вокзалу Вікторія, наприклад, обійдеться в 1,5 USD (100 INR).\nМетро у Мумбаї обіцяють добудувати до 2021 року. А поки місцеві жителі задовольняються розвиненою мережею залізниць, які використовують як електрички. Залізничний транспорт існує в Мумбаї з 1853 року і до цих пір це найпопулярніший транспорт у місті. Електрички бувають 9, 12, 15-вагонними. Основні гілки 3 і ще 1 у стадії доопрацювання.\nЗахідна лінія йде уздовж всього узбережжя на заході і складається з 36 станцій (Dahanu Road – Churhgate), причому вона складається з двох паралельних залізниць – звичайною та експрес. На звичайній лінії поїзди зупиняються на кожній станції, на експрес – лише на найголовніших.\nНа Центральній лінії 24 станції. Від Chhatrapati Shivaji Terminus (CST) до Kalyan йдуть дві паралельні лінії – швидкісна і повільна, а на ділянках від Kalyan до Kasara і Khopoli тільки швидкісна.\nПортова лінія йде уздовж затоки і перетинає його по підземному каналу. Починається залізна дорога від станції Chhatrapati Shivaji Terminus, потім вона розгалужується і закінчується на двох станціях: Panvel і Andheri. Тут немає швидкісних ліній.\nТранс-портова лінія не йде в Південний Мумбаї, вона з'єднує станції Vаshi иТһапе.\nУ всіх поїздах є вагони першого і другого класу. Також вагони поділяються на змішані і жіночі (дуже раджу іноземним дамам пересуватися саме на таких). Квитки у вагони першого класу набагато дорожче, але і народу там значно менше. Квитки купуються на будь-якій зі станцій. Можна взяти квиток в один бік чи туди й назад (діє протягом доби). Туристи можуть придбати проїзний на 1, 3 або 5 діб. Також іноземцям не рекомендують користуватися поїздами в години-пік, вагони в цей час переповнені.\nнайпоширеніший громадський транспорт міста – автобуси. Їх існує безліч:\nЗвичайний автобус з білими номерами на чорному тлі, зупиняється на всіх зупинках.\nОбмежені автобуси з червоними номерами і припискою Ltd зупиняються тільки на великих зупинках.\nСпеціальні автобуси з білими номерами на червоному тлі і припискою Spl ходять тільки в центрі міста.\nЕкспреси з червоними номерами на жовтому фоні і припискою Exp ходять між центром і околицями міста.\nАвтобуси з кондиціонерами з чорними номерами на жовтому фоні і буквою A також ходять між центром і околицями.\nАвтобуси з написом Ferry Port йдуть в порт.\nКвитки купуються в автобусі у кондуктора, та вартість залежить від дальності поїздки. Середня ціна – 0,29 USD (20 INR).\nНехай Мумбаї не найкраще місто для відпочинку з дітьми, вони тут не занудьгують. При плануванні відпустки з дитиною постарайтеся врахувати погоду у Мумбаї – з квітня тут починається спека, яка змінюється дощами. Кращий час для відпустки – з листопада по лютий, дітям буде найбільш комфортно. Також при плануванні путівки в Мумбаї враховуйте район, де ви будете жити. Не варто економити на готелі та селитися в дешевому гестхауса.\nОсь кілька розваг, які напевно сподобаються дітям різних віків:\nНауковий центр і планетарій Неру. Дітям шкільного віку буде цікаво познайомитися з науковими досягненнями, подивитися шоу в планетарії і просто походити по галереях, присвяченим історії і відкриттів.\nВисячі сади. Крім газонів і клумб, де діти можуть погратися, в парку є будинок-черевик, в який можна залізти, дитячі майданчики і кущі у вигляді тварин.\nTaraporewala Aquarium. Акваріум був нещодавно відреставрований, зараз у ньому живуть рибки зі всього світу, є скляний тунель з морськими мешканцями і навіть контактний басейн.\nАквапарк Water Kingdom. Непоганий аквапарк в межах міста. Є гірки для дорослих і дітей.\nПарк атракціонів Essel World. Знаходиться там же, де і аквапарк. За день можна встигнути відвідати обидва. Якщо ви втомилися гуляти по місту і дивитися визначні пам'ятки, приїжджайте сюди.\nІндійська залізниця — перевантажений гігант в дії


Понад 4 тисячі осіб взяли участь у фестивалі «Покровське поле» під Одесою (фото, відео) - Українська Православна Церква\n29-30 травня 2021 року відбувся масштабний молодіжний сімейний фестиваль на відкритому повітрі «Покровське поле» біля Покровського скиту Свято-Успенського монастиря в с. Маринівка Одеської області. Фестиваль відвідало понад 4000 осіб. Про це повідомляє Інформаційно-просвітницький відділ з посиланням на прес-службу Одеської єпархії.\nОрганізаторами заходу виступили Одеська єпархія УПЦ та благодійний фонд «Покров і милосердя».\nВідкрив фестиваль митрополит Одеський і Ізмаїльський Агафангел. Привітавши присутніх, владика підкреслив роль Української Православної Церкви в сучасному суспільстві, яка закликає всіх до добра, яке об’єднує.\nПочесними гостями заходу стали митрополит Новокаховський і Генічеський Філарет, митрополит Сєверодонецький і Старобільський Никодим, голова Синодального відділу УПЦ у справах молоді архієпископ Обухівський Іона, архієпископ Южненський Діодор, глава Одеської райадміністрації Юрій Крук, голова Усатівської ОТГ Юрій Маковейчук та ін.\nВ підготовці та організації заходу взяли участь понад 100 священнослужителів Одеської єпархії УПЦ, волонтери та студенти. Безпеку учасників заходу забезпечили співробітники поліції, підрозділи ДСНС, чергування несли також бригади швидкої допомоги.\nУ програму фестивалю увійшли: туристичний маршрут, спортивні змагання, «Місто майстрів», бесіди біля вогнища, дитячі атракціони, аніматори, авторалі, вечірній концерт. Всім гостям було запропоновано вечерю. Крім того, бажаючі могли придбати продукти в Фудзоні.\nО 22.00 в суботу архієпископ Діодор звершив традиційну молитву за згодою: сотні тих, хто залишилися на концерт, молилися про припинення пандемії.\nПісля концерту на нічліг залишилися понад 400 осіб, які розмістилися у 200 наметах.\nПопередня новина: Визначено кращі документальні фільми «Міжнародної кіноасамблеї на Дніпрі-2021»\nНаступна новина: ВРЦіРО переконує парламентарів, що ратифікація Стамбульської конвенції неможлива


Поліцейський влетів у зупинку з людьми в Броварах - відео\nГоловна › Новини › Смертельна ДТП з нетверезим копом під Києвом: момент аварії та нові подробиці\nСмертельна ДТП з нетверезим копом під Києвом: момент аварії та нові подробиці\nЗагинула жінка-пішохід, її чоловік потрапив у реанімацію\nАвтор Романова Марі — 14:39, 27.09.2019 в Новини/Соціальна правда\nУ мережі з’явилося відео смертельного ДТП в Броварах, де поліцейський на Opel влетів у зупинку з людьми.\nЯк передає НАРОДНА ПРАВДА, відео з камер спостереження у себе в Telegram опублікував голова Державного бюро розслідувань Роман Труба.\nНагадаємо, поліцейський на Opel влетів у зупинку з людьми, одна жінка-пішохід загинула. Її чоловік потрапив у реанімацію. Дружини йшли на ювілей тротуаром повз зупинки якраз в той момент, коли туди залетів Opel.\n“Ще одне смертельне ДТП за участю правоохоронця. П’яний працівник поліції охорони на великій швидкості просто “зніс” трьох чоловік, які стояли на зупинці громадського транспорту. Вчора ввечері наші слідчі оперативно виїхали на місце події і вже затримали горе-поліцейського”, – коментує Роман Труба.\nУ прес-службі Національної поліції додали, що попередньо, водій автомобіля не впорався з керуванням і тому вилетів з дороги. Відомо, що водій перебував за кермом автомобіля Opel на єврономерах.\nВідомо, що за фактом аварії вже призначили службове розслідування. Як повідомлялося раніше, на час розслідування начальник Державної охоронної служби Київської області відсторонений від виконання службових обов’язків.