Вітаутас Ландсберґіс: Демократія – це свобода вибору\nВітаутас Ландсберґіс – литовський політик, державний і громадський діяч. Очолював Верховну Раду Литви під час спроби придушення національно-визвольного рухпоу радянськими військами у 1991 році. Перший голова Сейму незалежної Литви. Лідер руху “Саюдіс” та член Європейського Парламенту. Вчений-музикознавець, публіцист. Видав понад 30 книг. Великий друг України. “Наш перший Президент” – називають його литовці.\nЧому литовці загалом і ви, особисто, підтримуєте Україну й українців?\nЗв’язок Литви і України особливий. Він сягає часів минулого, давньої історії, яка є дуже багатою та промовистою. Варто лише загадати велику битву при Синіх Водах. Більш ніж 600 років тому, коли правитель Литви Альгідрас, захистив Україну від Золотої Орди. Захистив її для себе, для своєї Литви, але водночас і для Європи.\nІ Україна стала пов’язаною з Литвою. Можливо, як її частина, але дуже важлива, дружня й солідарна. Зараз вже розуміють, що це була республіка багатьох народів, у тому числі й України та Білорусі. Ми відчуваємо цю близькість, спорідненість та солідарність. Тому абсолютно зрозуміло, що, коли ми знову відновили незалежність від Радянського Союзу, наша взаємна симпатія і допомога були очевидні.\nПам’ятаю, як біля литовської Верховної Ради, яка була оточена радянською армією, з’явились українці, які прибули захищати Литву. Це була невеличка група, але їхня присутність дуже чітко запам’яталась. Деякі були навіть в уніформі, вони стали на захист Вільнюса. А тепер ми захищаємо Україну. Політично, ми усіляко підтримуємо наміри України бути європейською країною у Євросоюзі та Північноатлантичному альянсі. Іншого засобу від агресії немає.\nЗрозуміло, сьогодні ми не лише співчуваємо Україні, яка стала жертвою агресії Москви, але й допомагаємо. Допомагаємо по-різному: і політично, і збором пожертв, і через волонтерів, які добровільно їдуть, щоби бути разом з українцями, як тоді в 90-х, коли українці приїхали до Вільнюса захистити парламент Литви. Ми були разом. І відтоді разом і лишаємось.\nВи згадали 1991 рік, коли приїхала група українців, які захищали Сейм. Оборону на даху тоді тримала група Євгена Дикого. А ще українці відправляли телеграми, гроші, навіть бензин. У архіві Сейму я знайшла офіційну телеграму, яку надіслав Голова Верховної ради Литовської республіки Вітаутас Ландсберґіс.\nТелеграма, яку Вітаутас Ландсберґіс надіслав 24 серпня 1991 року Леоніду Кравчуку. Фото: Лариса Артюгіна\n“24 серпня 1991 р. Україна-Київ голові Верховної Ради України Леоніду Кравчуку. Від імені ради Литовської Республіки палко вітаємо мужній український народ й особисто вас у День проголошення незалежності. Хай же будуть поля України чисті та плодючі! Вітаутас Ландсберґіс, голова Верховної ради Литовської Республіки”.\n– Це цікаво згадати. Ми користувалися тоді російською мовою, як найпростішим способом спілкування, у сенсі комунікації, друкування таких листів. Це було відповіддю на ваш референдум.\n– Не дуже схоже на офіційну державну телеграму.\n– Ну, знаєте, ніколи не хотілося говорити якоюсь холодною офіційною протокольною мовою, обов’язково включали людяний вимір.\n“Саюдіс” і Захід\nУ 90-х роках політика “Саюдіса” будувалася на тому, що потрібно багато працювати з колишніми радянськими республіками, хоча всі намагалися співпрацювати із Заходом. Саме ви казали, що потрібно сфокусувати увагу саме на пострадянські країни. Як ви дійшли до такого розуміння ситуації?\nНасамперед, ми не дивилися на Захід, як на щось далеке, куди потрібно йти і прийти. Ми знали, що ми – теж Захід, тимчасово відірвані від європейської цивілізації та підпорядковані східній імперії. Це тимчасова ситуація, ми повинні відновити нормальні стосунки та нормальний стан не тільки для себе, але й навколо нас. Зараз акцентується державна незалежність, але ми розуміли її і в культурному плані, і в законодавчому, і в моральних відносинах. Ми ж відстоювали свою незалежну культуру навіть під радянським ярмом. І на нас дивилися східні сусіди: “О, у вас Захід”. Який у нас Захід, якщо ми теж Радянських Союз?\nЧастиною нашої боротьби було збереження самобутності. Що ми все ж таки інші. Група естонців у Ленінграді якось влучно відповіла на питання “А ви радянські чи ні?”. Вони сказали: “Ми радянські, але не зовсім”. Ось це “не зовсім” – це дивовижно. Ми не дозволяли, щоб нас зробили зовсім радянськими. Хоча в день окупації Литви у 1940 році одразу було проголошено мету: зрадянщення Литви, тобто перетворення у ту саму муру, яку вже створили в Росії, Білорусі, Україні. Тобто зробити нас такими ж через насилля, терор, масові заслання, а Литва намагалася відстоювати себе хоча б частково.\nПотім настав час, – а ми вірили, що цей час настане, – коли імперія послабшає, буде розвалюватися, і ми матимемо можливість сказати своє слово. Сказали: ми – окупована європейська країна, ми хочемо бути незалежними, зберігаючи найкращі стосунки з Радянським Союзом, якщо він зберігається, або ж окремо з Україною, Росією, Білоруссю та всіма іншими. Ми вирішуємо за себе, і всі мають таке саме право: якщо вони хочуть жити в демократії, ми тільки вітатимемо це, якщо ж вони прагнуть ще посидіти у радянській клітці, ми подивимося, як довго це буде.\nДовго це не тривало. Для нас було важливе розуміння демократії, а демократія – це свобода вибору: народ та країна мають право вибору, чи хочуть вони бути у якомусь радянському, там, пострадянському союзі, або ж ні – це їхнє право. І це визнав російський президент [Борис] Єльцин.\nПам’ятаю, коли вже після розвалу цієї московської імперії, я говорив з Єльциним. Він розповідав, що вони мають ідею створити співтовариство колишніх республік на ґрунті економічної співпраці та тісних зв’язків. Борисе Миколайовичу, кажу йому, це непогана думка, але народ не зрозуміє. Чому ми, маючи вже свою країну, яку визнали у світі, маємо входити в цю стару схему? Вибачте, ми йдемо власною дорогою, але у тісній дружбі. “Я вас розумію”, – сказав він. Єльцин був чесною людиною, він не образився, хоча, звісно, хотів мати із собою усі колишні республіки.\nМи завжди підтримували Росію. Литовці приїжджали в Москву, показували, як будувати барикади, тобто ми завжди з Росією були з одного боку барикад. А потім Росія вже під владою Володимира Путіна, на жаль, повернула назад, проголошуючи, що хоче відновити Російську імперію. Доводиться не погоджуватися. Хазяїн гнівається, мститься, страшно мститься Україні. А що робити? Тільки не погоджуватися.\nВтеча президента Литви Антаноса Сметони\nУ 1991 році виникла ситуація, яка чимось подібна до подій 1941 року, коли президент Литви Антанос Сметона втік. Мабуть, вам також казали про наступ російських танків, що це небезпечно, потрібно тікати. Чому ви не зробили цього?\nБо в мене був здоровий глузд. Тим паче це не була ситуація, коли нас вже окуповують. Ну, розстріляють – нехай. Багатьох розстріляють. Але була альтернатива – все-таки ми у себе вдома, ухвалюємо закони, створюємо новий уряд. Чинний прем’єр-міністр дійсно втік, бо у нього здали нерви. У нас не здали. Ми розуміли, що повинні бути на бойовому посту. На тому посту, на який нас голосуванням поставив народ, дав мандат, який ми зобов’язані виконати. Отже, такого питання навіть не було. Це планували наші недруги. Вони навіть пропонували: ось є літачок для вас із дружиною, вас перекинуть у Польщу, а там вже – Америка, де ви відстоюватимете права Литви. Гаразд, хлопці, залиште це собі.\nВи так відповіли?\nЯ не хотів нікого ображати, сваритися, не хотів нікого називати зрадником. Сказав просто: “Ви висловилися, а я робитиму по-своєму”. Так і робив. Тікати наміру не мав.\nА Сметона, як на мене, зробив правильно. Латвійський та естонський президенти лишилися і були змушені підписати дуже погані документи про передачу влади. Сметона сказав: “Я не хочу”. Він не знав, що буде, але це можна було передбачити: прийдуть більшовики, поставлять до стіни і змусять “законно” передавати Литву. Він перейшов до Німеччини, яка була союзником Сталіна. Але Німеччина вчинила не як союзник і не повернула президента у сталінські пазурі. Там дуже цікаві моменти.\nТак, дуже цікаві і важливі. Можливо, ви уявляли, що зараз приїдуть танки, вас поставлять до стінки і накажуть віддати Литву.\nНу, як віддавати? Ну, бери. Сила є, розуму не треба – бери. Але навіть президент Буш, який потурав Горбачову, 13 січня 1991 року написав йому великого повчального листа, як представник великої демократії. Він намагався пояснити дорогому Михайлові, що “сила не дає права”. Зараз начальники у Кремлі не розуміють цього. Вони думають, що сила дає все, що навкруги світ боїться, а отже можна лякати ще більше. Але все мінливе, нічого вічного нема. Сталінській гімн: “сплотила навеки Великая Русь”. Вони співали, що згуртували нас навіки, ну і де вони тепер?\n#FreeSentsov. Вітаутас Ландсберґіс та Лариса Артюгіна тримають банер із закликом врятувати Олега Сенцова. Фото: Лариса Артюгіна\nОлег Сенцов, кінорежисер, мій колега, ми знімали разом на Майдані під час Революції Гідності. Ви знаєте, що Олега схопили і звинуватили в тероризмі. Після цього відвезли в Росію, назвали його громадянином РФ, хоча він громадянин України, у нього український паспорт. Йому влаштували абсолютно сфабрикований суд.\nЦе все вічно повторюється. Окупували Литву, зробили нас усіх радянськими громадянами. Що тут поробиш?\nОлег оголосив безстрокове голодування з вимогою звільнити всіх політв’язнів Кремля. Ми його дуже підтримуємо, робимо все, щоб врятувати Олега. Чи можливо також внести у список Магнітського суддів, які “судять” українців-політв’язнів у Росії?\nМи вже запровадили список Магнітського. Можна порушити питання. Судді, які засудили Сенцова і зараз чекають на його смерть. Вони скажуть: “Що ж, він сам це зробив. Ми вчинили за законом”.\nЗа окупаційним. Так само, як і з Литвою. Приходить окупація, проголошує, що зараз інші закони, що ви вже громадяни іншої держави. Якщо ви не згодні – ви зрадники. Ось у тебе ж вже радянський паспорт, отже, ти – зрадник.\nТак. Це світова божевільня! Потрібно нагадувати, що ця божевільня зараз триває щодо українців, які в Криму і, як татари, вірні українському громадянству. Їх ненавидять, переслідують, хотіли б знову вигнати. Це має бути на світовому екрані. Чи є список татарів, яких вбили чи вигнали?\nТак, у нас є організація, яка займається суто цим питанням. Вони підтримують кожного.\nУкраїнська республіка, як держава, є цією організацією?\nЦе українська правозахисна громадська організація.\nПравозахисна громадська організація це не те, що український уряд, президент і парламент, які мали б заступатися, апелюючи до інших парламентів та президентам. Ось наших громадян там переслідують, знищують, бо вони вірні і не стали зрадниками. А ось список тих, кого вже нема або яких вигнали, змусили виїхати.\nЄ такий список. Україна, як на мене, робить все, що може. Порошенко весь час про це заявляє. Кримських татарів майже щодня хапають. Ось, наприклад, Володимир Балух – він підприємець, фермер, українець, жив у Криму. Прийшли окупанти, анексували Крим і почали вимагати, щоб він зняв український прапор зі свого будинку. У нього він висів на знак протесту, що він – українець. Окупаційна влада його заарештувала, кинула за ґрати. Він оголосив голодування. Сьогодні (на момент запису інтерв’ю, – прим. ред.) вже 78-й день голодування, він може померти, як і Сенцов.\nА хто про це знає у світі?\nХороші новини з України\nПотрібні хороші новини з України. Не тільки трагічні звістки. Зараз не здивуєш світ, що ще якесь місто стерте на сході України. Цього всюди багато. Але якщо Україна будує себе, попри війну, як успішну демократичну державу – це і є перемога.\nМи так робили свого часу: в окупованій країні будували вільну країну. Радянські війська стояли, а ми створювали демократичну державу. Ніби радянські війська КДБ, усілякі структури, які тільки і мріяли про збереження своєї влади – їх було багато, але не настільки, щоб заволодіти ситуацією і країною. Країна жила та будувала себе по-новому. Тоді все ставало зрозуміло: ті, хто проти – вони чужі та мають піти або погодитися. Так, добре, ви зробили правильно, ми хочемо разом з вами. Ми запрошували і росіян, і поляків будувати нову Литву. Якщо ви проти, тоді ви чужі.\nВітаутас Ландсберґіс та Лариса Артюгіна під час інтерв’ю. Фото: Лариса Артюгіна\nДля мене були дуже цікавими такі звістки, інформація, що в Україні все менше людей, які хочуть користуватися російською мовою. Не тому, що це погана мова чи поганий народ, але погана країна. І ототожнювати себе з поганою країною, з агресором – неприємно. Навіть російськомовні українці хочуть бути україномовними, щоб їх не ототожнювали з агресором, з тією країною, яка нелюдяно себе поводить. І тоді товариш Путін втрачає своїх можливих прихильників. А що відбувається у Середній Азії? Коли нібито прихильники вирішують, що їм потрібно відмовитися від кирилиці та переходять на латинку. Не знаю, коли Україна думатиме про це.\nПавло Клімкін вже цю тему ввів. Міністр закордонних справ так і сказав: “Давайте поговоримо про це”.\nЗвісно, настане час про це поговорити. Можемо згадати часи другої столиці в Луцьку, коли Західна Україна частково використовувала латинку. Літописи писалися і кирилицею, і латиницею. Такі періоди вже були. І якщо Путін продовжуватиме свою антиукраїнську політику, то Україна може взяти приклад хоча б і з Казахстану. Навіть Киргизстан хоче відмовитися від кирилиці, вони хочуть бути з власною писемністю.\nДруга частина інтерв’ю: Вітаутас Ландсберґіс: Якщо Європа зрадить Україні, вона зрадить собі


Як приготувати кекси з сиром - Рецепт\nКулінарний сайт » Десерти » Як приготувати кекси з сиром - рецепт\nДесерти Прочитавши: 2660\nКалорійність: 281 кКал\nБілки: 13г / Жири: 13г / Вуглеводи: 28г\nПриготування кексів з сиром по кроках\nКекси, це дуже смачний десертик, найчастіше він є солодким. Вам же пропонується рецепт смачного, що не солодкого кексу. Спробуйте приготувати, і ви точно не опинитеся розчарованими. В основі лежить підкопчений сир. Натріть на дрібній тертці весь сир, можна натерти і на середній тертці, точно не на крупній.\nВ окрему тарілку викладіть яйця, в них висипте сіль, а також і цукор. За допомогою міксера доведіть інгредієнти до однорідності. У вас навіть вийде невелика пінка, можна збивати і віночком. У суміш, додайте тертий сир, все добре перемішайте. Сир розподілиться по всій суміші, а не сконцентрується в одному місці.\nВ окремій тарілці просійте борошно разом з розпушувачем. Отриману суміш додайте в тарілку з іншими інгредієнтами. Збивайте всі ці інгредієнти в допомогою віночка або блендера. Тепер в тісто додайте сметану, все добре перемішайте. у вас повинна вийти однорідна світла маса.\nОтриману суміш-тісто необхідно розлити по формах. Якщо ви берете силіконові формочки, тоді змащувати їх масло не потрібно, а от якщо інші, то краще змастити. Можна взагалі взяти одну велику форму. При температурі 180 градусів випікайте десерт 30 хвилин.\nЯк приготувати шоколадні млинчики - рецепт\nЯк приготувати бісквіт шоколадний - рецепт\nЯк приготувати мокровно-кокосове печиво - рецепт\nЯк приготувати фруктовий торт - рецепт\nЯк приготувати полуничний курд - рецепт


Власний запас сил є у кожного. Саме цим резервом визначаються можливості людини — як фізичні, так і інтелектуальні. Існує безліч способів збільшення кількості життєвих ресурсів. Але не кожному підходять спеціальні практики, особливо якщо можна при необхідності забирати чужу енергію і підживлюватися нею.\nЗапорука успіху — здатність до візуалізації. Потрібно сконцентруватися на образі обраної жертви, в уяві створити канал зв’язку з нею і приступити до перекачування енергії. Як тільки з’являється відчуття насиченості, процес припиняють. За бажанням допустимо періодично повторювати «процедуру».\nЗабрати чужу енергію можна:\nПри особистому контакті. Потрібно знайти момент відсутності діалогу, оскільки розмова буде відволікати від поставленого завдання. Необхідно візуалізувати, як від жертви до вампіра тягнеться безліч золотисто-червоних канальців, пульсуючих життєвою силою. Рекомендується відчути себе своєрідним магнітом, який притягує енергію.\nЗа фотографії. У цьому випадку може знадобитися створення додаткового антуражу. Слід запалити перед знімком червону свічку і уявити, що енергія жертви вловлюється вогнем і передається вампірові, поки він дивиться на полум’я.\nЧерез створення образу потрібну людину в уяві. Знадобиться налаштуватися на жертву і відчути відкрився канал зв’язку, по якому вільно тече життєва сила. В думках можна багаторазово проговорювати: «Енергію твою забираю, тебе ні з чим залишаю».\nНайкраще виконувати таке «вправа» перед сном, коли тіло максимально піддатливо і здатне легко приймати нові ресурси. Крадуть енергію як одноразово, так і на постійній основі. Але не можна забувати, що жертві потрібен час для відновлення: якщо «є» однієї людини занадто часто, з’являється ризик його передчасного виснаження. В якості донора рекомендується вибирати сильну і вольову особистість, яка випромінює оптимізм і життєву силу.\nПрипустимо завести собі кілька джерел енергії. Деякі ізловчаются підживлюватися від знаменитостей: вони спочатку відкриті для публіки і можуть стати «смачним шматком пирога». Але атаку на відомих персон слід проводити акуратно. Якщо відчувається сильний відповідь поштовх, краще припинити спробу, оскільки можливо спрацьовування захисту.\nНавчитися харчуватися чужою енергією здатний практично кожен. Завдання зовсім проста: багато хто виконує її, навіть не усвідомлюючи цього. Але потрібно розуміти: рано чи пізно донор може або вичерпати свої сили, або дізнатися про те, що відбувається і помститися вампірові його ж методами. Обережність — важлива складова успіху в цьому підприємстві.\nТаємниці світу | Як забирати енергію у людей\nУявний захист від пристріту і порча\nФази місяця і їх духовний вплив


Секс-робота на Донбасі: як живуть секс-працівниці в прифронтовій зоні – Трибуна – новини Сум\nСекс-робота на Донбасі: як живуть секс-працівниці в прифронтовій зоні\n14 липня 12:46 0\nПо дві руки — розпечений степ, сонце палить так, наче його основна ціль розплавити залізо й зробити асфальт тягучою гумою. Мобільна амбулаторія громадської організації “Наша допомога” мирно котиться на виїзд зі Слов’янська. Попереду в неї пункти збору секс-працівниць, які сьогодні чекають на допомогу від соціальних працівників організації.\nНа розвилці доріг до Костянтинівки й Бахмуту, углиб від траси — руїни побитих і посічених будівель. Вхід на територію перекрили гілки дерев і висока трава. Природа бере своє — недоглянуте доглянула на власний розсуд.\nПитаю, що тут було раніше. — “Ресторанно-готельний комплекс “Метелица”. Впізнати місце, де приймали туристів і розважали місцевих сьогодні складно.\nРесторанно-готельний комплекс “Метелица”. Руїни.\nПозаду на пагорбі колись була розташована обласна психіатрична лікарня. Навесні 2014 її зайняли російські найманці, навпроти — за полями видніється вершина гори Карачун, яку контролювали українські військові й яку штурмували терористи.\nБої за гору, як стратегічний об’єкт, велися два місяці. Два збитих українських гелікоптери, низка потужних артилерійських обстрілів. За це час від навколишніх будівель залишилися лише понівечені стіни й фасади.\nНа бетонних залишках чи то сходів, чи самої стіни сидять чотири жінки. Сміються, потягують енергетик, говорять швидко й різко — спершу здається, що майже на підвищених тонах. Бачать чужих і надягають маски під очі, а зверху — окуляри. Їх обличчя ми не покажемо, спираючись на етику.\n— До війни було краще — у людей було більше грошей, і самих людей, машин було більше. А зараз дороги перекриті: Донецьк, Луганськ закриті, руху немає, їздять лише місцеві, — говорить одна з жінок.\nВони різного віку й зовнішності, різні за характером і відкритістю. Наймолодша, років 25, робить глибоку затяжку сигаретою і навідріз відмовляється вдаватися в деталі її життя. Інша — більш говірка, задирає футболку і показує синець всіх відтінків. “Клієнт поставив. Не те, щоб він залишився невдоволеним. Просто зробив справу й вирішив не платити”, — говорить. Дівчата додають: “І що їй робити, якщо вона одна перед мужиком?”.\nКоли мова заходить про насильство над працівниками комерційного сексу, дівчата кажуть — клієнти бувають різні. “Є нормальні, в яких гроші, сауни, накриті столи. Трапляються й садисти”. Єдине, коли територія була під тимчасовою окупацією — було точно найстрашніше.\n— Йшли на роботу і не знали, чи повернемося. І справа була не лише в обстрілах, радше — в свавіллі російських найманців. Якщо посадять в танк і вивезуть, хто мене шукатиме?\nЦе підтверджують й інші дівчата. Говорять, у той час старалися працювати лише за телефонними викликами й виїжджали загалом до знайомих.\nКожна із них приймає свою кількість клієнтів за день. Хтось обмежується одним-двома. Розцінки на послуги — від двохсот гривень і вище, суму нам озвучують неохоче, жартують і відмахуються, кажуть — забули. — “Все індивідуально. Дивишся на клієнта: хто перед тобою, що в нього в кишені, скільки з нього можна взяти”.\nСеред чотирьох жінок є одна найтихіша й найбільш мовчазна. Ім’я не називає і на камеру говорити відмовляється, як і не дозволяє фотографувати. У секс-роботі близько 20 років, наркозалежна.\nЛікувалася, лежала в ребцентрах, приймала замісну терапію, але, на відміну від своїх колежанок, які є пацієнтками ЗПТ, повернулася до вживання наркотичних речовин. Наразі знову планує зав’язати з наркотиками та розпочати лікування.\nПричина приходу в секс-індустрію — також наркотики, на які потрібні були гроші. “У ті роки багато дівчат стояли на трасі. Вибір у клієнтів був одночасно із п’яти-десяти. Кожна старалася краще виглядати, якось підфарбуватися, посміхатися”.\n— Що змінилося за 20 років? Нічого. Чим краще ти виглядаєш, тим краще до тебе ставляться клієнти. Мене ніколи не били. Так, було, що не платили, часом тікала від спроб насильства, але не били.\nКожна із жінок, які сьогодні тут, — клієнтка громадської організації “Наша допомога”. Їх мобільна амбулаторія щодня, як і сьогодні, приїжджає в різні населені пункти в районах міст Слов’янськ і Краматорськ. Загалом вдається охопити Миколаївку, Святогірськ, Соледар, Лиман. Усередині автобусу секс-працівники і люди, які живуть із наркозалежністю, можуть отримати роздатковий матеріал, пройти асистоване тестування на ВІЛ і вірусні гепатити, зробити скринінг на туберкульоз.\nМобільна амбулаторія. Водій.\n— Спершу, коли я була в активному вживанні, приходила до них за шприцами, серветками, голками. Потім — за презервативами й лубрикантами. Фахівці організації допомагають порадами, тестують на ВІЛ і гепатит С. Особисто мені допомогли стати на групу з інвалідності, консультували й знайшли хорошого психолога, — підсумовує жінка.\nСоціальна працівниця ГО “Наша Допомога” Анастасія говорить — проводити заходи профілактики передачі соціально-небезпечних захворювань серед груп підвищеного ризику на Донеччині надзвичайно важливо.\nАсистоване тестування. Анастасія і клієнтка організації\n— Після війни людям важко живеться: немає роботи, немає грошей. Деякі жінки йдуть у секс-роботу, виходять на дороги, виїжджають за викликом на бані й сауни. Донести їм, що важливо використовувати засоби захисту, проходити тестування й здавали аналізи — дуже складно, але потрібно.\nНайскладніше, говорить, із новенькими. Проте згодом, контакт налагоджується. Є й такі, що зникають після першого візиту: хтось потрапляє в тюрму, інші кидають секс-роботу чи виходять заміж. — “Не у всіх погані історії, є й хепі енди”.\n— Долі у дівчат різні. Одні без чоловіків ростять дітей і вимушені так заробляти на життя, інші — просто так звикли жити.\nАнастасія говорить, із 2014 року ситуація з секс-роботою в регіоні змінилася. Багато дівчат виїхали в Росію, залишилися ті, кого держать сім’я або діти. Нових додалося, але у секс-роботі постійний потік жінок.\nДівчат тестуються, найчастіше виявляють гепатит С і ВІЛ. У організації є ще один напрямок роботи — працюють не лише із секс-працівницями, а й з їх клієнтами. Серед них також часом виявляють ВІЛ.\n— Наша мета — боротися з розповсюдженням вірусу імунодефіциту людини. Маємо зробити так, щоб населення не хворіло, а ті, хто вже мають ВІЛ — приймали терапію, відновлювалися, народжували здорових діток. Наразі це найважливіше.\nГромадська організація “Наша Допомога” працює в Слов’янську з 2003 року. Спочатку вони надавали послуги лише споживачам ін’єкційних наркотиків. Згодом додалися напрями допомоги людям, які живуть з ВІЛ, і профілактика соціально-небезпечних захворювань серед секс-працівників.\nНаразі організація охоплює послугами профілактики 2 160 секс-працівників з регіону за рік. Протягом 2019-2021 років її фахівці протестували на ВІЛ та провели скринінги на туберкульоз 14 481 пацієнту/ці з числа уразливих груп населення.\nДіяльність громадської організації в напрямі СП стала можливою за підтримки БФ “Альянс громадського здоров’я”.\nФото на прев’ю: авторка Наталія Кравчук.\nТокар Олександра 14 липня 2021


Щаслива дитина, щаслива родина | Карітас Маріуполь\nПсихосоціальний супровід дітей та батьків/опікунів у буферній зоні на сході України\nГоловна / Новини / Щаслива дитина, щаслива родина\nДіти – квіти життя. Проте часто свідомо чи несвідомо, перебуваючи в поганому гуморі, дозволяємо собі кривдити їх. Найгірше те, що такі дитячі образи залишаються в пам’яті надовго й безпосередньо чи опосередковано впливають на майбутнє життя вашого сина чи доньки.\nНаше заняття «Щаслива дитина, щаслива родина» було організовано соціальними працівниками проекту «Стійкість та розвиток» БФ Карітас-Маріуполь для тих, хто любить дітей, любить їх не здалека, не милується ними, як живою цікавою іграшкою, а любить справжньою любов’ю. Це заняття для люблячих батьків, що віддають серце й душу вихованню дітей.\nНашою метою було познайомити батьків з особливостями впливу стилю спілкування в сім’ї на емоційне благополуччя дітей; сформувати вміння аналізувати свої виховні впливи на дитину та їх наслідки, сприяти конструктивному спілкуванню дорослого з дитиною; зміцнювати та зберігати родинні відносини.\nНа занятті батьки отримали методичні рекомендації з питань виховання дітей, підготовлені соціальними працівниками, а тренінгові вправи наочно показали різні підходи у вихованні. Інтерактивні творчі завдання дали можливість відійти від традиційних форм проведення батьківських зборів і зробили їх цікавими та корисними. Сподіваюсь, що й надалі ми разом пліч – о – пліч будемо співпрацювати, виконуючи тривалу й складну справу назва якої – «виховання».\nСоціальний працівник проекту ПСС


24.02 в народі відзначали покровителя тварин Власа (Уласа). В Київській Русі ще з дохристиянських часів згадували його попередника Велеса, Волоса, як „скотья Бога". За християнським календарем це день святого мученика Власія, Севастійського єпископа (IV ст.) Ніс свої подвиги в дикій пустелі серед звірів, яких зцілював, а вчас гоніння на християн, призвав їх до терпіння. Коли його хотіли потопити, то він перейшов озеро, як по твердій поверхні. Упокоївся у 316 р. З давніх давен на іконах св. Власій зображався на коні серед інших коней та зелених полів. І це означало, що мученик переш за все покровительствує домашнім тваринам. Тому здавна селяни в цей день замовляли в своїх дворах молебні, кропили худобу свяченою водою та вносили ікони в загорожі.\nНа Власа люди варили борщ „з кісткою", щоб велася худоба та казали, що це пора останніх сильних морозів.\nОстанній перед Великим постом тиждень називали Масляною (інші локальні назви Масниця, Запусти, Колодій, Заговини, Сирний тощо), коли в основному готували страви з сиру, масла, сметани, молока. Це, як правило, були вареники, пиріжки, млинці.\nПротягом Масляної проводились різноманітні обряди, гостини, гуляння. Молодь, приміром, в складчину влаштовувала вечорниці, де під час гулянь "для науки" прив'язували колодки-поліна тим парубкам і дівчатам, які не одружилися в попередні м'ясниці. Щоб відкупитись від молодіжної громади "винуватці" ставили магорича.\nЗаміжні жінки влаштовували складніший обряд, під час якого одна з них імітувала народження Колодія (ним було звичайне поліно), якому давали ім'я, справляли родини, хрестини, а в кінці імітували поховання і спалення. Весь обряд пов'язувався із спалюванням зображення Зими, супроводжувався ряженням, як елементу сміхової культури.\nГотуючись до Великого посту, в останній день Масляної годилося йти до родичів і сусідів та просити прощення за провини, бо постування передбачало не стільки обмеження в їжі (не їли м'ясного, молочного, риби та яєць), скільки духовне очищення і примирення. Тому цей день ще називали Пущенням.\nПеред початком Посту також поминали померлих (т.зв. "зимові діди"), залишаючи на ніч на столі вареники та ритуальне коливо (яке, інколи, іменували ще "страшною четвертою кутею"), що загалом мало полегшити прихід весни.\nВ перший день Великого посту жінки ретельно вимивали від скоромного весь посуд та пекли на воді пісні коржі - "жиляники", щоб строго розпочати піст відповідною їжею. Чоловіки ж, щоб "полегшити" перехід до пісної їжі в понеділок-полоскозуб йшли в гості "полоскати зуби" від сиру і масла. Робили, щоправда, цю "процедуру" горілкою, але закушували прісними коржами та картоплею в лушпинні, кажучи приповідку: "Не завжди котові Масляна". Розпочинався новий відповідальний життєвий цикл, але всі вже відчували наближення весни, адже знали: "Не до Різдва йде, а до Великодня".\nСлід сказати, що одним із найбільших свят періоду М'ясниць (та й взагалі лютого) було Стрітення (15.02), яке подекуди йменували ще дохристиянськими назвами "зимобор" або "громовище". В цей день, вважалося, зима з літом зустрічається й бореться. І хоча ще лежав сніг та вертались морози, все ж люди знали, що "Лютневий сніг весною пахне".\nВіруючі намагалися обов'язково відвідувати церкву, де в цей день відбувалася урочиста служба Божа та освячення води й свічок. Саме ж свято Стрітення вперше було встановлено церквою у Візантії після Ефеського собору 431 р. Тоді ж була сформована й відповідна іконографічна традиція. На іконах "Стрітення" зображали Марію з Ісусом-немовлям на руках та Іосифа з голубами, які на 40-й день після народження Спасителя принесли до Храму жертву очищення. Поряд також були зображені пророчиця Анна та праведний старець Симеон, якому було пророчено, що він помре, лише побачивши, стрітивши Месію. Ця подія символізувала зустріч старого і нового заповітів, двох основних ідей стосовно природи Бога.\nСвято Стрітення, основане на події з життя Ісуса Христа, яку записав Євангеліст Лука. Згідно закону Мойсея жінки, які народжували первістків хлопчиків не сміли впродовж 40 днів входить до храму. Вони вважались нечистими і мали в цей період очиститися. Лише на 40-й день матір приходила до храму й складала жертву очищення. Багаті жінки приносили ягня й голуба чи горлицю, а бідні двох голубів або пару горлиць. І хоча Пречиста діва Марія не була зобов'язана чинити обряд очищення, вона все ж виконала його і пожертвувала двох горлиць. В цей же день над первістком годилося чинити обряд пожертвування Богові і його викуплення. І досить символічно, що Ісус Христос, який мав освятити й викупити всіх людей, Сам дозволяє бути посвяченим Богові і викупленим: „Предвічний Бог, що колись на Синфї дав закон Мойсеєві, сьогодні з'являється як дитя. Як Творець закону Він виповняє закон, і за законом приноситься до храму і дається старцеві..."\nПрийняв Богомладенця в Єрусалимському храмі старець на ім'я Симеон, поблагословив і мовив: „Нині відпускаєш раба Свого, Владико, за словом твоїм із миром, бо побачили очі мої спасіння Твоє, яке Ти приготував перед всіма народами..."\nВ цей день Богослужіння в храмах відбуваються досить урочисто з піднесеними піснеспівами, які ще в VII - IX ст. створили Андрій Критський, Кузьма Маіумський, Іоан Дамаскін, Йосиф Студит та інші святителі. Виголошується величальний святковий тропар: „Радуйся, благодатна Богородице Діво, бо з тебе засяяло Сонце правди..."\nОсвячена цього дня свічка називалася "стрітенською", "громницею", "громовою" і запалювалась в непогоду для захисту оселі від блискавки й грому. Нею обкурювали оселю й худобу та давали в руки вмираючій людині, коли читали відхідну молитву. Стрітенською водою й замовляннями лікували пристріт, навроки. Окроплювали нею худобу, бджіл, тих, хто вирушав у далеку дорогу (чумаків), йшов на війну, примовляючи: "Боже тебе збережи" та „Боже тобі поможи".\nМатеріал використано із http://diaspora.ukrinform.com/traditions-striten.shtml


Жителі Маринівської сільської ради залишилися без водопостачання – Протопопівка – наше міжлимання\n06.05.2020 Редактор новини 0\nКоли в країні наголошують на обов’язковому виконанні санітарних норм при пандемії коронавірусної інфекції, обговорюють сильну посуху в південному регіоні, частина жителів села Маринівка, що на Одещині, третій тиждень знаходяться без водопостачання.\nРаніше перебої з водою іноді траплялися, але цього року стався справжній “колапс”, кажуть жителі. Ніхто не попередив про відключення, вода у кранах щезла раптово, а резервні ємності, що знаходяться на балансі місцевого комунального підприємства, виявилися чомусь порожніми. І, якщо в приватних садибах мали хоч якийсь запас води, то жителі місцевої багатоповерхівки залишились в найгіршому становищі.\n“Місцева влада на звернення не реагує, сільський голова самоусунувся від проблеми і навіть підвозу води не може організувати” – бідкаються мешканці багатоповерхівки.\nНаразі, жителі Маринівської сільської ради колективно звернулися до відповідних служб та представників виконавчої гілки влади, і мають надію на швидке реагування і вирішення проблеми водопостачання.\nекологія Благоустрій Медицина Спорт Набережне Бездіяльність Хаджибей Усатівська ТГ Освіта Депутати КП Іллінський СО Куяльник Культура Транспорт Правопорушення Корупція Августівський СО


Олександрійська міськацентралізована бібліотечна система — Першачки у бібліотеці!\n11 вересня 2019 року центральна міська бібліотека для дітей радо вітала своїх нових друзів - 1-І клас НВК "Олександрійський колегіум - спеціалізована школа" які відкрили для себе чудовий світ нових можливостей.\nНові книжечки, інтерактивні настільні ігри, ігрові зони з безконтактними іграми та різноманітні клубні об’єднання за інтересами.\nДіти познайомилися з Віслючком-листоношею в читальній залі молодшого відділу, зазирнули до дитячої вітальні «Капітошка», дізналися що таке «абонемент», відвідали бібліотечний міні-зоопарк та загадкову кімнату казок. А ще побували в незвичайній Школі робототехніки та 3D-технологій, де безліч цікавинок - роботи, 3D-принтер, 3D-сканер та 3D-ручки.\nПісля екскурсії школярі завітали на цікавий еко-бумеранг «Послухай музику землі, пізнай навколишню природу».\nЧому саме “бумеранг”? У нашому випадку – “екологічний бумеранг” означає: “нерозумні дії людей на планеті Земля найближчим часом можуть обернутись великими нещастями, бідами всього людства, адже бумеранг – це повернення ”. Що потрібно знати, як слід діяти, щоб зберегти екологічну чистоту нашої планети?\nДіти жваво відповідали на питання, як поводитись у лісі, як захищати тварин та рослини. Також дітлахи брали участь у конкурсах, відгадували загадки про птахів, тварин та дерева грали у рухливі ігри «Ти мені, я – тобі», «Овочі і фрукти» та інші.\nПід час заходу діти усвідомили, що людина - це частина природи і якщо ми будемо знищувати природу - значить будемо знищувати самі себе.\nЗахід пройшов у дружній та казковій атмосфері.


Діти проти шкільних канікул | Бізнесобласть\nДіти проти шкільних канікул\nНа Хустщині батьки та їхні "чада" не проти перенесення шкільних канікул\nШколярі Хустського району Закарпаття продовжують навчатися, а осінні канікули перенесено на зимовий період. За словами начальника управління освіти РДА Павла Русина, батьки і школярі Хустщини не проти перенесення канікул. «Краще йти до школи зараз, коли надворі гарна погода, аніж взимку в сльоту і негоду. Особливо це стосується дітей, які проживають у віддалених від школи присілках, а тому учням треба щодня долати кілька кілометрів, щоб дійти до навчального закладу. Рішення про продовження навчання або перенесення канікул повинні приймати ради школи, а не школярі або політики», - заявив Павло Русин. Цікаво, що школи міста Мукачева декілька попередніх років не мали осінніх канікул, а зараз стали «героями». Основною причиною того, що школи міста Мукачево пішли на канікули, став сезонний спалах гепатиту у місті, повідомляють Новини Закарпаття.


Куліш і Українська культура - Слово о полку Игоревім\nВ часи існування СРСР за радянської ідеології Куліш позиціонувався як послідовник українського буржуазного націоналізму і був майже забутий. Його ім’я не згадувалось, творчість не вивчалась. Кілька скупих рядків інформації можна знайти в енциклопедичній літературі. І тільки з отриманням Україною незалежності його ім’я поступово почало виринати з небуття.\nХоч народився П.Куліш в містечку Вороніж колишнього Глухівського повіту (зараз Шосткінський р-н, Сумщина), ми можемо по праву вважати його і своїм земляком. П’ять років життя Куліша пов’язані з Новгородом-Сіверським, з його навчанням спочатку в повітовому училищі, а потім в чоловічій гімназії – одному з найкращих на той час учбових закладів. Саме в гімназії почалося його формування як майбутнього письменника. За спогадами М.К.Чалого, Куліш дивував легкістю письма і в «… продолжение нескольких часов исписывал целые страницы без малейших помарок». Тут почалося його знайомство з творчістю Пушкіна, Державіна, Жуковського, українських письменників П.Гулака-Артемовського, Г.Квітки-Основ’яненка, М.Гоголя, українським фольклором, зібраним колишнім випускником гімназії М.Максимовичем. Саме в гімназії відбулася і проба пера. Ним був написаний перший літературний твір «Циган», перероблений з народної казки, колись почутої від матері.\nЧимало років пройшло з тих пір, коли вперше Панько Куліш для продовження освіти приїхав в Новгород-Сіверський. Багато подій - і драматичних, і трагічних - відбулося за цей час, багато вітрів перемін прошуміло над містом. І все ж невблаганний час зумів зберегти кілька об’єктів, які існували в часи його перебування тут. Одним з ним є Тріумфальна арка, яку юний Панько спостерігав кожного дня, йдучи на заняття. Значно пізніше Куліш буде згадувати про неї в поемі «Григорій Сковорода». Зберігся і Успенський собор, з дзвіниці якого він з своїм другом Семеном Глотовим малював новгород-сіверські пейзажі. Малювання було одним із захоплень майбутнього письменника. Багато малюнків, написаних аквареллю, дарувались гімназистам. Велика картина висіла в будинку вчителя латини І.Самчевського. Здається, якби долею не судилося Кулішеві стати письменником, він би став талановитим художником. В недільні дні вчитель Ігнат’єв водив учнів на службу Божу в Спасо-Преображенський монастир – один з найдавніших монастирських комплексів України. Про монастир, його розташування, одного з настоятелів – Лазаря Барановича – письменник згодом буде згадувати у своїх творах.\nНауковцям музею разом з місцевими краєзнавцями вдалося встановити місця, пов’язані з проживанням Куліша в роки навчання. Одне з них – колишня Варваринська парафія. Варваринська церква, збудована в 1783 р., знаходилась за сучасною водонапірною вежею. Неподалік неї на узвишші, з якого видно було Десну, стояв будинок місцевої жительки, де Куліш жив в перший рік навчання. Друге місце – розташування будинку вчителя Я.Я.Ігнат’єва, у якого він жив в другій рік навчання, знаходиться майже на початку вул. Казацької. Третє – колишній маєток родини Цапеницьких. Тут жив приятель Пантелеймона племінник Цапеницьких Діонисій Підпружников, за яким по дорозі до гімназії заходив Куліш. Пізніше деякий час він також проживав в цій родині. Будинок Цапеницьких згорів під час пожежі в 1853 році. Потім тут було збудовано кілька нових.\nРоки, проведені в Новгороді-Сіверському, залишили глибокий слід у житті письменника. Про них він буде згадувати в автобіографічних оповіданнях «Феклуша», «Яков Яковлевич», «История Ульяны Терентьевны». Про події, які відбувались на Сіверщині в 1604 р. в часи Смути, напише в романі «Алексей Однорог». Цей твір був одним з тих, які письменник надсилав Шевченкові в часи заслання Кобзаря в казахські степи. Роман викликав у Шевченка такі жваві уявлення, що Новгород-Сіверський наснився йому уві сні. Звичайно, ставши письменником, Пантелеймон Олександрович не міг не зацікавитися геніальною давньоруською пам’яткою «Словом о полку Ігоревім». Він робить своє припущення стосовно жанру твору, називаючи його не поемою, піснею, билиною або плачем, а думою, яка дійшла в зміненому переписувачами вигляді, а автором «Слова» вважав одного з учасників походу. В своїй творчості письменник неодноразово звертався і до образів твору, найчастіше, до образу Бояна і Ярославни, і до мотивів, символіки і лексики пам’ятки.\nЩоб відзначити ювілейний день народження видатного українця на високому державному рівні 19 червня 2018 року Верховною Радою України була прийнята спеціальна Постанова, якою передбачено ряд заходів.\nзавідуюча краєзнавчим відділом музею


«Зорею стали ви навік» | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\n«Зорею стали ви навік»\nУ Полтаві, біля монумента Скорботної матері, вшанували пам’ять жертв фашистських загарбників, куди на траурний мітинг прийшли представники влади, громадських організацій, ветерани війни і праці.\n– Ми вшановуємо пам’ять людей, яких вбила людоненависницька фашистська машина. Це були мирні люди. Вони жили, вчилися, працювали, творили. Тут у роки окупації загарбники розстріляли полтавців єврейської та інших національностей, військовополонених, членів організації Лялі Убийвовк “Нескорена полтавчанка”, які боролися з ворогом у підпіллі. Й нині маємо пам’ятати слова відомого антифашиста Юліуса Фучека: “Люди, будьте насторожі!” – наголосив заступник голови ОДА Олександр Коваль.\n– Нацисти вбивали євреїв і циган лише за те, що вони належали до певної національності, – говорить представник єврейської організації “Сахнут” Ілля Володарський. – Пам’ять про закатованих фашистами людей – пересторога усім наступним поколінням, які зобов’язані зберегти мир і не допустити того, щоб трагедія повторилася.\nУчасники мітингу запалили свічки, поклали квіти до пам’ятників.\n– Кожний рік приходимо сюди в ці осінні дні, а також у день визволення міста і в День Перемоги, щоб віддати данину поваги жертвам нацизму – нашим матерям, батькам, близьким. Протягом двох років окупації тут роз-стріляли тисячі людей. Я народилася в Полтаві. Коли розпочалася війна, мені було три роки. Батько написав мамі з фронту листа, щоб вона з дітьми евакуювалася. Ми виїхали, а мамині батьки і сестра залишилися, вони жили в Лубнах. І всіх їх розстріляли, – розповідає полтавка Євгенія Бєлікова. – Хотілося б, щоб навколишній парк був краще розчищений і впорядкований, були рівні доріжки, квіти. Громадськість уже неодноразово привертала увагу керівництва міста й області до цього питання.\n– Двадцять третього листопада виповнюється 72 роки від початку масових розстрілів полтавців на цьому місці, – говорить краєзнавець, історик, підполковник у відставці, ветеран Збройних сил Віктор Дмитренко. – Комендант міста видав наказ, щоб усе єврейське населення збиралося у визначених пунктах. Люди приходили сім’ями, їх проводжали сусіди, знайомі, родичі. Нікого німці вже не відпускали, а вели нинішніми вулицями Пушкарівською, Остапа Вишні на це місце… Тут у роки окупації було страчено тисячі людей. Вічна їм пам’ять…\nНа місці масових страт у травні 1942 року окупанти розстріляли керівників підпільної комсомольсько-молодіжної організації “Нескорена полтавчанка” на чолі з Лялею Убийвовк, якій згодом посмертно було присвоєне звання Героя Радянського Союзу. 22 листопада, у день 95-ї річниці з дня народження відважної підпільниці, у середній школі № 10 імені В.Г.Короленка, де вона свого часу навчалася, відбулося урочисте нагородження перших лауреатів премії Полтавської обласної ради імені Лялі Убийвовк.\n– Символічно, що перше вручення премії ми проводимо тут, у школі, де навчалася Ляля Убийвовк. Ми зібралися разом із вами, шановні ветерани, депутати, вчителі, учні, всі, кому небайдужа доля нашої країни, її історія, щоб вшанувати пам’ять усіх, хто наближав перемогу у Великій Вітчизняній війні, – наголосив голова обласної ради Іван Момот. – Хочу привітати перших лауреатів премії імені Лялі Убийвовк. Треба не забувати героїчних і трагічних сторінок нашої історії. Десята школа є прикладом у пошуковій роботі. Її учні й випускники мають достойні здобутки в навчанні, спорті, громадській роботі, й сьогоднішній захід стане для них своєрідним уроком патріотизму. Адже ми мали відзначити жителів області за вагомий особистий внесок у збереження патріотичних традицій, утвердження спадкоємності, виховання підростаючого покоління.\nПремії імені Лялі Убийвовк 2013 року вручені: в номінації “У житті завжди є місце подвигу” – ветерану ЗСУ, члену Київської районної організації ветеранів міста Полтави Володимиру Юдіну; в номінації “Ім’я твоє невідоме, подвиг твій безсмертний” – ветерану праці, голові Кременчуцької районної організації ветеранів Івану Паліївцю; в номінації “Пам’ять, відтворена музами” – учителю історії Полтавської школи №10 імені В.Г.Короленка Антону Мартинову.\nШколярі підготували театралізовану програму “Тебе з дитинства зорі поманили, зорею стала ти навік”, присвячену Лялі Убийвовк. Хвилиною мовчання учасники заходу вшанували пам’ять Лялі Убийвовк, усіх підпільників і борців з фашизмом. Голова обласної ради Іван Момот, члени оргкомітету премії – депутат обласної ради Руслана Крайнова, ректор обласного інституту післядипломної педагогічної освіти ім. М.В. Остроградського Віталій Зелюк, директор обласного центру туризму і краєзнавства учнівської молоді Станіслав Комісар, – лауреати, гості оглянули експозицію кімнати-музею Лялі Убийвок, фотовиставку, поспілкувалися з учнями та педагогами школи.\n« Співпраця, ініціатива, соціальна відповідальність\n“…Засяйте над планетою, невинні душі!” »


Секс энциклопедія » Blog Archive » Спонтанний секс – радість або нещастя?\nЯк не дивно, як не парадоксально, але багато чоловіків мріють про спонтанний секс. Більше того, жінки думають про те ж, але до того часу, поки чоловік грає за її правилами.\nВипадків спонтанного сексу – мільйон. Добре це чи погано, судити тільки самим учасникам. Старше покоління засуджує молодь за таку поведінку. Де, мовляв, мораль? Де людська гордість? Де почуття? Де, зрештою, любов? Як можна піти на такий вчинок?\nМожна подумати, що років тридцять чи п’ятдесят тому щось було по-іншому. Ніби спонтанний секс з’явився вчора або позавчора. Ні … Це явище було і тисячу років тому. Просто тоді зовсім по-іншому сприймали те, що відбувається. Тоді ніхто це не афішував, а ще не було телебачення. На спонтанний секс було накладено ТАБУ.\nСпонтанний секс з незнайомими людьми іноді нагадує стихійне лихо. Він часом починається як романтика, а закінчується крахом особистості. Нам, жінкам, хочеться бачити поряд з собою ідеального чоловіка, який був би якийсь час стриманий, як чернець, досвідчений, постійно тримав себе під «контролем», але в той же час був пристрасний, як цар звірів лев. Нам хочеться, щоб обраний нами чоловік зачаровував нас, втягував у свої тенета і як можна довше тримав у них.\nІ зовсім неважливо, де це відбудеться. Головне, щоб поряд з вами була кохана людина! Людина, з якою вам приємно займатися любов’ю. Інша справа, коли виникає спонтанний секс з людиною, з якою ви знайомі лише кілька хвилин або кілька годин. Це може бути небезпечно не тільки для здоров’я. Хоча є багато любителів такого сексу. Прийшов … Побачив … Переміг … Коротше, взяв те, що тобі потрібно, і пішов зі спокійною совістю, при цьому навіть не подумавши про стан свого партнера.\nЯк часто ми, жінки, буваємо наївними. Провівши ніч з незнайомим чоловіком, ми починаємо будувати плани на світле майбутнє …\nВід Наталії пішов чоловік. Залишивши її з двома дітьми. Пішов до молодої жінки. Наталя плакала. Переживала. Випадково вона знайомиться з молодим чоловіком. Заможна жінка після двогодинного знайомства приводить незнайомого чоловіка до свого дому. «Зголоднівши» за чоловічими пестощами, жінка хоче тільки одного – любові. Пристрасть приходить моментально, як тільки жінка входить в спальню.\n- Це той чоловік, про якого я так довго мріяла, – заявила вона з гордістю своїм подругам. – Він пристрасний, як дикий звір! Ми повинні бути разом. Я ніколи зі своїм чоловіком не відчувала тієї пристрасті, яку зазнала з ним в той вечір.\nНаталія після першої зустрічі вже стала будувати плани на спільне життя. Її абсолютно не цікавило, хто цей незнайомець і як він опинився в місті. Пристрасть затьмарила розум. Жіночі думки були зайняті незнайомцем, який вихором увірвався в її життя. Через два тижні він знову з’явився в будинку Наталі. Він обдаровував жінку поцілунками і клявся у любові, але після його відходу в будинку зникли коштовності і гроші.\nЯк то кажуть, пристрасть пристрастю, але можуть бути й неприємні наслідки. Хоча, хто з нас думає про наслідки в момент пристрасті? Ми думаємо тільки про хороше. Погане може трапитися з ким завгодно, але тільки не з нами.\nЄ багато аматорів-колекціонерів. Один мій далекий родич вів щоденник, куди вносив всіх жінок, з якими його зводила доля.\n- Якщо ти думаєш, що я розпусник, то глибоко в цьому помиляєшся. Я беру те, що поряд зі мною. Те, що біля мене. Чи не докладаючи при цьому ніяких зусиль. Є особлива категорія жінок, які прагнуть провести ніч з чоловіком. І їх зовсім не бентежить, що чоловік їм практично незнайомий. Вони живуть сьогоднішнім днем, живуть миттю. Вони набираються досвіду. Адже кожен новий чоловік приносить в життя якусь різноманітність.\n- А СНІДом заразитися ти не боїшся?! – З подивом запитала я.\n- Вовків боятися – в ліс не ходити! Життя одне. Так чому ж його не урізноманітнити приємними миттєвостями?\nАле залишимо в спокої мого далекого родича, хоча він дуже часто мені повторює, що чоловік і секс – поняття нероздільні, що практично кожен з них цілодобово готовий думати про секс і як його урізноманітнити, що чоловік ніяк не може справитися з собою, побачивши чергову красуню і що його орган завжди готовий до бою.\n- Штани тепер в ціні! – Стверджує чоловік моєї сусідки. – Усі жінки тільки й думають, як прибрати до своїх рук чергову пару штанів.\nЦе думки чоловіків. Їх поняття про свою цінність. Треба ж пишатися чемось, якщо більше нічим. А скільки їх готових кинутися у вир пристрасті, але не може! Не дозволяють сили, вік … Все давно в минулому. От і дивляться вони на довгоногих красунь і подумки уявляють, як роздягають їх, як займаються любов’ю.\nЖінка хоче любові, хоче ласки, хоче почути ніжні слова. Чоловік хоче сексу практично з будь-якою вразившою його уяву жінкою.\nАле, як не крути, всі ми живі істоти, і часто, забувши про все на світі, кидаємося у вир пристрасті, не подумавши про наслідки.\nThis entry was posted on Суббота, Февраль 20th, 2010 at 4:27 пп\tand is filed under Цікаво знати.


Визнаний одним з кращих методів лікування, масаж означає різні речі для різних людей. У нещодавно опублікованій статті журналу виявлено понад 80 видів масажу, більшість з яких розроблені тільки за останні 30 років. Але давайте почнемо з основ: мануальна терапія масаж. Ручний масаж включає в себе маніпуляції м’яких тканин, таких як м’язи. Тиск на тіло допоможе відпочити, відновити сили, полегшити біль, або розбити тканин шраму.\nВикористовуючи виміряне рух з різною швидкістю (швидкого до повільного), відстані (амплітуди) і сили (силове дбайливого) може принести бажані результати. Протягом багатьох років, масаж став дуже популярний курс як все більше людей дізнаються про її переваги. Поступивши на курси масажу забезпечить яскрава пляма у вашому майбутньому. Багато споживачів в даний час інвестиції на їх здоров’я і благополуччя. Вони шукають альтернативних та природних методів лікування, таких як масаж, щоб переконатися, що вони будуть користуватися загального доброго здоров’я.\nЯкщо Ви зацікавлені у вступі на курси масажу, австралійський коледж природної терапії має цілий ряд навчальних програм, які дуже затребувані сьогодні. Серед курсів масажу Ви можете очікувати включають Диплом з комплексного види терапії, лікувальний масаж і спа-процедури, лікувальний масаж. Сертифікат IV в ароматерапії, Сертифікат IV в масажної терапії практику і диплом в галузі рефлексології також пропонується. Нижче наводиться короткий огляд того, що ви можете очікувати від цих курсів:\nДиплом інтегрованої терапії тіла\nОхоплюючи різноманітний асортимент терапія, яка включає маніпуляцію м’яких тканин і потік енергії в тілі, інтегровані курси масажу дозволяє дізнатися про спеціальних методів лікування, таких як рефлексотерапія, терапія тригерних точок, лікувальний масаж, шиацу, та лікувальної фізкультури. Це найбільш повний курс масажу пропонуються в Австралії. Студенти забере багато питань, пов’язаних з масажем і опорно-рухового апарату.\nдипломом лікувальний масаж і спа-терапії\nЦе один з найбільш захоплюючих масаж курси в Австралії, тому що він готує студентів до кар’єри в величезної індустрії спа-терапії. Повний курс навчання в поєднанні з післядипломної Advanced Certificate коледжу в Спа і Стоун-терапія інтегрований разом у цьому курсі.\nСертифікат IV в масажної практиці терапії\nУ рамках національно-визнаних Пакет підготовки медичних, даний курс дає навчальна програма пов’язана з анатомією і фізіологією, діагностики, патології та симптоматику. Метою даного дослідження є підвищення загального здоров’я і благополуччя людини.\nЗаписатися на цей курс масажу дозволяє зрозуміти властивості і області застосування різних видів ефірних олій для тіла. Ефірні масла цінуються за їх відновної ефектів і аромат протягом тисячоліть. Після отримання диплома від цього курсу, ви можете застосувати ефірні масла під час масажу ароматерапії метою зміцнення здоров’я.\nСертифікат IV в ароматерапії\nЦей курс пропонує більш широку базу знань в ароматерапії. Будучи студентом цього курсу, ви будете знати принципи, науки і застосування ароматерапії. Крім того, фармакології масла також навчатимуть щоб ви могли знати, як він діє і реагує. Потенційних протиріч можна уникнути, так як ви стали обізнані про його компонентів.\nPrevious Previous post: більше на грудні імплантати\nNext Next post: молоко, серйозні або гірше Частина I


Відкрийте ескарол: неперевершене джерело поживних речовин!\nЯк і салат, ескарол - це овоч, що має темніші листя і гіркий смак. Однак багато чого не знають, що, наприклад, по відношенню до харчування, салат, капуста та рукола, незважаючи на те, що вони дуже здорові та сповнені вітамінами та мінералами, не можуть бути такими багатими, як ця їжа, рясна вітаміни (А, В2, В5) та мінерали (кальцій, фосфор, залізо, натрій, калій).\nКрім того, оскільки він містить багато целюлози (волокон), ендівія рекомендується людям, які мають проблеми з кишечником. Кожні 100 грамів ендівії забезпечують лише 20 калорій. Залізо, поживна речовина, багата ендівеєю, допомагає утворювати еритроцити в крові, запобігаючи анемії. Цей овоч також містить значну кількість кальцію, основного елемента для формування та підтримання кісткової маси протягом життя. Що стосується вітамінів, ендівія є неперевершеним джерелом вітамінів комплексу В. Іншими антиоксидантами, присутніми в цьому овочі, є каротиноїди, які захищають організм від вільних радикалів.\nСмачна універсальність ендівії\nНа цьому користь листя не зупиняється; ескарол має інулін, пребіотичну речовину, яка не тільки допомагає травленню, але і захищає від раку товстої кишки. Цей овоч можна використовувати як у вареному, так і в сирому вигляді, в декількох видах страв, від салатів до пирогів, як пропонує дієтолог Джуліана Салданья: "Ескарол можна використовувати в салатах, супах, суфле, соусах з макаронів, кремах (наприклад, шпинаті) ), пироги та солоні пироги ". Ще одна порада, яку вона дає, - пом’якшити природну гіркоту овоча, використовуючи якісні олії, ароматичні трави, мед, лимон, йогурт і навіть імбир, оскільки сильний смак нейтралізує інший.\n- нейтралізує дію кислот в організмі;\n- Прийняти проносну дію;\n- стимулятор апетиту;\n- запобігає сухості шкіри;\n- запобігає утворенню каменів у нирках і жовчному міхурі;\n- Стимулює роботу печінки та жовчного міхура.\nДжерело: Глосарій медицини Самаеля Аун Веора, 2012, Editora Edisaw.


«Metaphysics» Фіндайс | Всі новини Буковини\nВідбувся, відзвучав, відгомонів у Чернівцях ІІ Міжнародний феєричний фестиваль поезії, культури та вина Meridian Czernovitz і місто, а разом із ним і я, повернулися до «суворих буднів» і знову опинилися в оточенні робочих моментів. А це означає, що знову потрібно писати, працювати, інформувати. Що я, власне, й починаю робити.\nЗвичайно, як і в минулому році, Meridian Czernovitz не обмежився суто читаннями поезії та книжками. Відеопоезія, фотопоезія, електропоезія, музично-поетичні та театральні перформанси, музично-поетичні концерти-спектаклі, ска-панк поезія, виставки кінетичних скульптур та художньо-поетичних колажів, презентації книжкових проектів – без цього сучасний поетичний процес вже не бачиться. Люди знаходять різноманітні засоби вираження творчої думки, пробуджують і збуджують почуття, втілюють поезію в найвибагливіші форми, знаходять її в оточуючому або з її допомогою розфарбовують, прикрашають дійсність. В деяких випадках поєднання власне самої поезії з іншими видами мистецтва допомагають врівноважити процес пізнання світу, творчого пошуку.\nБезперечно, все це можна сказати про одну з найяскравіших поеток фестивалю – Мілену Ренату Фіндайс з Австрії, яка на Meridian Czernovitz вже вдруге й цього разу стала «винуватицею» відразу двох гучних подій фестивалю: разом із чернівецькою красунею та однією з найталановитіших поеток сучасної України Іриною Вікирчак Мілена презентувала їхній спільний поетичний проект «ZeitZug», а також запропонувала учасникам, гостям та відвідувачам фестивалю свою фотовиставку «Metaphysics», яка демонструвалася в Чернівецькому художньому музеї – одній з найцікавіших локацій Meridian Czernovitz.\nЧому така назва? За словами авторки, вона ставиться до фотографії як до зрілого мистецтва, яке здатне дослідити фундаментальний характер буття і світу. Вона вважає, що мистецтво, в тому числі фотографію, можна порівняти з філософією, хоча воно належить до візуальної сфери. Основна ідея виставки «Метафізика» — в її назві. Мілена - не фоторепортер і не фотограф, який знімає для глянцевих видань, вона по-справжньому зацікавлена в екзистенціальних елементах людини та сутності об'єкта. «А взагалі я дуже щаслива, що Meridian Czernowitz звернув увагу на мої роботи і запропонував взяти участь як у книжкових проектах, так і зробити фотовиставку», - поділилася радістю фрау Мілена.\nФотовиставка Мілени Фіндайс – це її дебют в якості фотохудожника, перша експозиція, яка стала доступною для широкого загалу глядачів. Вразила й сама форма виставки: відвідувачі могли ознайомитися з роботами авторки за допомогою… двох відеопроекторів, які демонстрували слайд-шоу фоторобіт Мілени. Принаймні, в Чернівецькому художньому музеї, де й презентувалася протягом трьох фестивальних днів фотовиставка, таке дійство відбувалося вперше. І, судячи з відгуків, шанувальники поезії та фотографії не пожалкували, що відвідали цю подію. Жаль тільки, що виставка була доступною так мало часу, але, на жаль, Meridian Czernovitz має тільки три робочих дні…\nСловом, 2 вересня в Чернівецькому художньому музеї в рамках ІІ Міжнародного поетичного фестивалю Meridian Czernowitz відбулося відкриття першої персональної фотовиставки австрійської поетеси Мілени Ренати Фіндайс під назвою «Metaphysics». Ця подія анонсувалася ще перед початком фестивалю й тому привернула увагу всіх, хто є небайдужим до Meridian Czernowitz.\nМілена Рената Фіндайс народилася в австрійському місті Грац у 1957 році. З 14 років вона працює в сфері роботи з громадськістю та комунікації, а нині вона є маркетинговим менеджером готелів «Josef und Maximilian» в Празі.\nА художня фотографія… Власне, фрау Мілена, за її словами, ніколи не планувала бути фотографом. Але якось один знайомий, з яким вона листувалася, який читав і знав її твори, сказав: «Ти пишеш так, що просто не можеш не фотографувати». І подарував Мілені фотоапарат. Із тих пір, протягом тривалого часу Мілена Фіндайс пише вірші й паралельно робить фотографії. Ці два види діяльності є природніми для неї та її он-лайн літературно-художнього журналу ZeitZug, що добре відомий усім шанувальникам поезії.\n«Коли я працюю, точніше – пишу, то мої думки працюють дуже швидко. Вони гарячково рухаються і чим далі набирають більшого темпу. В якусь мить я розумію, що маю зупинитися, і тоді я беру в руки фотоапарат та йду із ним на вулицю. Для мене це така своєрідна форма медитації, відпочинку для мозку. Власне, коли я дивлюся через об’єктив, то мої думки заспокоюються, в моїй голові все ніби зтишується», - зізнається авторка «Metaphysics».


Закисає око в немовляти: причини та рішення | Nestle Baby\nЗакисає око в немовляти: причини та рішення\nЗакисання очей у немовляти – поширена проблема для молодих батьків. Але вона не є нормою і не терпить зневаги. Вся справа в тому, що зоровий орган малятка, яке тільки-но з'явилося на світ, ще не до кінця сформував місцевий імунітет і вразливий до інфекцій. Потрапляючи в незахищене око, інфекція викликає сльозоточивість, почервоніння і запалення. Якщо не вжити заходів, захворювання може перейти в хронічну і гостру форму, небезпечну для зорової функції очей.\nЯк розпізнати симптоми закисання оченят?\nТаке явище як закислі очі можна помітити відразу після того, як малюк прокинувся. Це досить поширена проблема як у діток в перший рік життя, так і у малюків від одного до 5-7 років. Проявляється хвороба наступними ознаками:\n• на очках помітні засохлі виділення, а вії злиплися між собою;\n• у внутрішніх куточках очей і на поверхні самого зорового органу збирається слиз;\n• немовля може терти очі, вередувати, більш дорослий малюк поскаржиться на печіння та різь (пояснюючи відчуття своїми словами);\n• слиз має білястий, жовтий або коричневий відтінок;\n• промивання очей не рятує від дискомфорту, а через деякий час в очах знову утворюється слиз.\nПостійний дискомфорт провокує вередування, втрату апетиту, погіршення сну і дратівливість у дитини.\nПричини закисання очей у дітей\nДля того, щоб після лікування проблема не з’явилась знову, батьки хочуть знати, чому у немовляти закисають очі. Причиною є очна інфекція, яка викликає захворювання ока і часто спровокована неправильним доглядом за очками дитини або відсутністю гігієнічних умов. Іноді малюки можуть просто потерти очі брудними ручками і занести інфекцію.\nІснує три захворювання, що пояснюють закисання очей:\n• кон'юнктивіт. Захворювання, викликане бактеріями або вірусами, які проникли в очі. Іноді він є наслідком алергічної реакції. Часто супроводжується підвищеною температурою;\n• дакріоцистит. Досить рідкісне явище у немовлят. Проявляється припуханням повік, почервонінням слизової оболонки ока, супроводжується закисанням і гнійними утвореннями.\nІноді причиною закисання очей стає золотистий стафілокок. Захворювання відрізняється чутливістю до світла, утворенням кірок на повіках після сну, гнійними виділеннями.\nЯк лікувати закисання очей?\nЯкщо ви виявили, що закисають очі у дитини, звернутися до лікаря потрібно негайно. Адже коректне лікування може бути надане тільки після точного діагностування захворювання. Традиційні рекомендації офтальмологів виглядають наступним чином:\n• при алергічному кон'юнктивіті призначаються антигістамінні препарати. При вірусному – регулярне промивання очей з використанням антисептичних препаратів і антивірусних крапель (добре себе проявив ацикловір і акціпол). При бактеріальному – використання антибактеріальних крапель і мазей (гентаміцин, флоксал);\n• у разі діагностування дакриоциститу обов'язковим є промивання очей спеціальними антисептиками (підходять фурацилін, мірамістин), трав'яними відварами. Також рекомендовано робити регулярний масаж слізного каналу. У важких запущених випадках офтальмологи призначають хірургічне втручання і зондування.\nЛікування закислих очей народними засобами\nВідмовлятися від огляду лікаря і препаратів, особливо коли від закисання ока страждає зовсім ще маленьке немовля, категорично не можна. Але поєднати медикаментозну терапію із застосуванням народних засобів можна і потрібно. Народна медицина заснована на промиванні очей самостійно приготованими відварами. Для промивання вічок діткам ефективні такі рецепти:\n• настоянка міцного чорного чаю (без ароматизаторів і добавок);\n• тепле молоко (коров'яче або грудне материнське);\n• подрібнена і настояна на окропі волошка (перед промиванням відвар необхідно процідити);\nГрамотний догляд і профілактика за очами немовляти\nЩоб не стикатися із закисанням очей або хоча б знизити ймовірність захворювання, батькам важливо забезпечити малюкові належну гігієну та правильний догляд за очками. Хоча в такому віці дітки ще не вмиваються і не чистять зубки, але ранкові водні процедури для очей – обов'язкові. Скориставшись стерильним ватним диском, потрібно протирати очки немовляти слабким розчином ромашкового відвару або теплою кип'яченою водою. Процедура проводиться від зовнішнього куточка ока у напрямку до внутрішнього.\nПам'ятайте, що в крихітки слабкий імунітет, її очі чутливі до зовнішнього середовища. Забезпечуйте в приміщенні сприятливий вологий клімат, регулярно проводьте вологе прибирання, провітрюйте кімнату, частіше міняйте постільну білизну в дитячому ліжечку.


„див“ синоніми, антоніми, відмінки та тлумачення слова\nдив 2 значень\nназивний див ди́ви\nродовий ди́ва ди́вів\nдавальний ди́вові, ди́ву ди́вам\nзнахідний ди́ва ди́вів\nмісцевий на/у ди́вові, ди́ві на/у ди́вах\nкличний ди́ве ди́ви\nродовий ди́ву ди́вів\nдавальний ди́ву, ди́вові ди́вам\nзнахідний див ди́ви\nмісцевий на/у ди́ві на/у ди́вах\nкличний ди́ве* ди́ви*\nвели́ким (ди́вним) ди́вом, зі сл. дивува́тися. Дуже, надто. Ускочивши в хату, він [Попенко] мав щось сказати Жукові — і великим дивом дивувався, як почув, що Жука вже немає і не буде (Панас Мирний); Бенедьо сидів в куті на своїм петеку і дивувався дивним дивом, що се мало значитися (І. Франко).\nз яко́го ди́ва. Чому, з якої причини? Поставив [Павло] повний глечик молока на стіл .. — На фермі дали. — З якого дива? — Завфермою розпорядився (Григорій Тютюнник).\nз яко́гось ди́ва. З невідомих, незрозумілих причин; чомусь. І здалося раптом Орлюку, що впав він з якогось дива не на землю, а в дідів човен (О. Довженко).


80% гаситься під килимом: Експерт пояснив, як розслідуються справи про масові отруєння - ASN\n05.07.2018, 20:14 Марія Мамаева\n80% гаситься під килимом: Експерт пояснив, як розслідуються справи про масові отруєння\nЛевова частка проваджень щодо масових отруєнь не розслідуються взагалі, до суду доходять одиниці. Таку думку висловив голова правління громадської організації «Всеукраїнська асоціація з питань захисту прав споживачів «Споживча довіра» Максим Гончар на прес-конференції, передав кореспондент ASN.\n"80% фактів отруєнь гаситься під килимом", - зазначив експерт. За його словами, із сотні кримінальних справ, порушених за фактами отруєння, до суду передається всього 3, 43 - закривається, а решта "висять".\nЧитайте також: Жінка померла після обіду в мішленівському ресторані\nПри цьому він додав, що часто навіть громадський розголос часто не дає результатів. Нагадаємо, 2 липня в приватному дитячому таборі Переяслав-Хмельницького району Київської області зафіксували масове харчове отруєння серед дітей.\nВ ізоляторі опинилися 11 відпочиваючих, одну дитину було відправлено до лікарні в стані коми. Причиною спалаху фахівці назвали вживання простроченого йогурту, який, до того ж, ще й зберігався в неналежних умовах.\nЖінка померла після обіду в мішленівському ресторані - 22-02-2019 17:49


«Перебоїв із живленням у нас жодного разу не виникало», — Олександр Костирко – Новини Ніжина/ новости Нежина\nЕлектроживлення Ніжинської міської лікарні стало предметом маніпуляцій серед деяких жителів Ніжинської громади.\nЯк реально виглядає ситуація?\nЗ цим запитанням ми звернулися до гендиректораген КНП «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького» Олександра Костирка:\n— Медичний заклад працює у штатному режимі. Жодного разу за минулий рік у нас не було надзвичайних ситуацій, перебоїв, пов’язаних із живленням! З водопостачанням та водовідведенням проблем також немає.\nПроведено капітальний ремонт мереж, які з’єднують корпуси, встановлена нова сучасна розподільча станція з двома лініями електромереж, які мають стратегічне значення. Дані лінії не працюватимуть лише тоді, коли вимкнеться живлення по всій області. Якщо одна з ліній вийде з ладу, автоматично ввімкнеться інша лінія.\nВстановлена сучасна електропідстанція модульного типу. У грудні минулого року до головного корпусу лікарні приєднано нестандартну мережу потужністю 300 кіловат.\nВсі важкохворі, які потребують кисневих концентраторів, ШВЛ, наразі сконцентровані в інфекційному відділенні. Воно має резервне джерело живлення у вигляді дизельного генератора з механічним перемикачем. Дане джерело — з достатньою кількістю паливного запасу.\nГоловний корпус міської лікарні, операційні хірургічного та травматологічного відділень, ремзали облаштовані автономним генератором , який виручить у випадку відключення живлення.\nМіський голова Олександр Кодола надав доручення вивчити питання щодо облаштування сучасного автономного джерела живлення у вигляді дизельного генератора на мобільній платформі. Його орієнтовна вартість – 2 млн гривень. З відповідними листами ми вже звернулися до міської ради та народного депутата Валерія Зуба.\nВід військової частини, за договором, ми отримали генератор потужністю 110 кіловат. У нас вже є 2 генератори, а тепер і третій – цього цілком достатньо. Договір з військовою частиною укладений терміном на один рік, але це не означає, що 31 грудня 2022 року військова частина забере генератор – договір оренди буде продовжено. Дане джерело енергії розраховано на випадок довготривалої аварійної ситуації.\nОтже, спекуляції щодо проблем із живленням у Ніжинській міській лікарні не мають під собою підґрунтя.


Дорожні хвилі: долайте колійність правильно | Автогід (Autogid)\nГоловна»Лайфхаки » Дорожні хвилі: долайте колійність правильно\nДорожні хвилі: долайте колійність правильно\nСпекотне літо кожен рік залишає по собі хвилі на дорожньому полотні. Перевантажені фури продавлюють і так не дуже якісний український асфальт, залишаючи нас з вами розмірковувати, як правильно об’їхати ці гірські хребти.\nГоловна проблема колійності в її неочевидній небезпеці. По-перше, не завжди можна вірно оцінити перепад висоти між верхом хребта і низом колії. І, якщо пропускати їх між колесами, кліренсу може не вистачити. По-друге, спочатку хребет може здаватися невеликим, але далі набирати висоту. В такій ситуації врятовує лише невелика швидкість та можливість повністю зупинитися.\nОтже, що робити, коли ви бачите перед собою колію?\nСкинути швидкість. Не йдеться про різке гальмування – це, навпаки, зашкодить. Просто зменшить швидкість руху, коли бачите колії. Справа в тому, що на високій швидкості змінюється динамічний коридор автомобіля: на нерівностях машина присідає на пружинах підвіски. І якщо відбудеться контакт, його наслідки будуть більш небезпечними.\nНе гальмувати. Це стосується аварійного гальмування перед нерівностями та безпосередньо над ними. В такому випадку машина присідає, або «клює» передньою частиною, і ви точно зачепите перешкоду там, де могли б проїхати.\nВивчіть свій кліренс. Знайдіть можливість вивчити найнижчі місця своєї машини – картер, піддони двигуна та коробки тощо. Цими місцями проїжджайте в найнижчих точках нерівностей.\nНе забирайтесь на хребет. У вас може виникнути бажання їхати колесом по хребту, якщо він занадто широкий, адже це дасть більший кліренс. Це не вірне рішення, тому що ви не можете передбачити структуру хребта, який може стати вужчим, або стане хвилястим. Краще за все їхати по схилу хребта.\nНе робити різких маневрів. Якщо ви рухаєтесь в колії, то не робіть різких маневрів. Боковий контакт колеса з хребтом або спроба виїхати із колії вбік може призвести до несподіваних наслідків та втрати контролю над автомобілем.\nМітки : нерівність


Нові можливості EA-18 Growler: у США тестують системи РЕБ для літака | Defense Express\nНові можливості EA-18 Growler: у США тестують системи РЕБ для літака\n22 вересня 2020, 14:01\nЛітак в безеховій камері\nУ США продовжують випробування систем радіоелектронної боротьби для літака E/A-18G Growler. Випробування проводяться у рамках програми NGJ (Next Generation Jammer), мета якої – забезпечити літак радіоелектронної боротьби новими вдосконаленими можливостями\nЦього року робота над програмою NGJ передбачала випробування прототипу системи постановки завад у низькочастотному діапазоні в безлунній камері військово-морської авіаційної бази Патаксент-Рівер, що в Меріленді. Безлунна камера є однією зі складових випробувальної установки оцінки авіаційного бойового середовища.\nЦі камери (деякі з них є дійсно гігантськими) призначені для усунення будь-якого навколишнього електромагнітного випромінювання. Це дозволяє якомога точніше протестувати, як саме різні електронні системи на літаку впливають (чи не впливають) на функціонування одна одної.\nЧитайте також: Розвиток РЕБ Повітряних Сил ЗС України потребує до 10 млрд грн (візія)\nEA-18G з блоками NGJ-MB під кожним крилом, а також блоком AN/ALQ-99 у безеховій камері\nЗавади від однієї чи декількох систем можуть негативно вплинути на інші, обмежуючи їх функціонування тоді, коли вони найбільше потрібні. Дуже небезпечно, коли несподівані проблеми з’являться безпосередньо під час фактичного льотного випробування.\nПоєднання чорних та синіх шипів на стінах та підлозі разом зі спеціальним матеріалом, що поглинає радіочастоти, допомагає загасити електромагнітні хвилі в камері. Сам літак підвішують до стелі у центрі камери. Для випробування систем РЕБ це дуже важливий етап.\nF/A-18F Super Hornet з прототипом капсули NGJ-LB\nУ березні 2020 року командування морської авіації оголосило, що система радіозавад нового покоління (NGJ-MB) від Raytheon пройшла усі тестування, зокрема і випробування в безеховій камері. Однак ця система, також відома як AN/ALQ-249(V)1 зазнала низку невдач.\nСаме тому в США розпочали випробувати нові системи NGJ-LB. Однак наразі невідомо, коли саме ця нова система буде тестуватися вже під час реального польоту. Зазначається, що повне сімейство систем NGJ зрештою замінять різні компоненти системи AN/ALQ-99 та значно посилять можливості літака E/A-18G Growler\nТакож зазначається, що нову систему ймовірно отримає і перспективний літак РЕБ, що створюється на базі винищувача F-35В.\nЧитайте також: Партія станцій РЕБ передані українській армії


27" сенсорний вбудовуваний монітор ЕТ2794L\nГоловна » Каталог » Сенсорні монітори » Вбудовувані монітори » 27" сенсорний вбудовуваний монітор ЕТ2794L\nВбудований сенсорний монітор ET2794L\nВбудований 27 дюймовий сенсорний монітор Elo Touch ET2794L. Сенсорний вбудований монітор ET2794L використовують в кінотеатрах, готельному бізнесі (для реєстрації гостей), на ресепшені в спорт клубах, сфері охорони здоров'я, закладах культури (музеї, бібліотеки). Унікальний дизайн і надійний помічник на касах в якості доповнення POS-терміналу, сучасний гаджет для надання рекламних матеріалів та інформаційного обміну між закладом і клієнтом. Організуйте касове місце за допомогою ET2794L і обслуговуйте своїх гостей вдвічі швидше без шкоди якості, збільшуючи середній чек покупки.\nНаявність такого гаджета точно не залишить Ваших клієнтів без уваги та не дозволить їм бути байдужими. Відійти від звичних рекламних демонстрацій та роздачі флаєрів, змінити поліграфію на сучасний сенсорної вбудований монітор - це кращий хід на користь залучення уваги відвідувачів і економію коштів компанії. Багатофункціональність ET2794L в комплектації з додатковими аксесуарами, дозволяє використовувати додатковий контент, наприклад, додаткові меню бічній панелі, на екранних клавіатурах або додаткових стовпчиках інформації на POS системі. Крім того, широкоекранний дизайн допомагає поліпшити взаємодію з клієнтами, що підвищує довіру до закладу і бренду в цілому.\n27 "активна матриця TFT LCD\nLCD panel: 300 nits iTouch: 270 nits IntelliTouch: 270 nits IntelliTouch Plus: 270 nits Projected Capacitive (PCAP): 270 nits\nON (monitor + adapter at 230V / 50Hz): 20W SLEEP (monitor + adapter at 230V / 50Hz): 1.5W OFF (monitor + adapter at 230V / 50Hz): 0.5W\nIntelliTouch: 633.2 x 374.4 x 41.8 IntelliTouch Plus: 633.2 x 374.4 x 41.8 ITouch: 644.2 x 388.4 x 39.6 Projected Capacitive: 644.2 x 388.4 x 39.6\n782 x 530 x 200\n7.3 кг, в коробці - 10.1 кг


Як дізнатися МАК-адресу ноутбука з Windows 7, 8, XP · Iнструкції\n⌛ 4 хвилини на читання · буде потрібно на 4231 букв\nКожен пристрій, яке має доступ до Мережі, ще в момент виробництва отримує унікальний МАС-адреса. При експлуатації він використовується для точної ідентифікації пристрою в межах певної локальної мережі. При цьому під пристроєм треба розуміти не комп’ютер, а його мережеву карту або Wi-Fi адаптер. Іншими словами, ноутбук може мати різні MAC-адреси в залежності від того, як він підключений до мережі: кабелем або “по повітрю”. У цьому матеріалі ми розповімо про те, як дізнатися МАК-адресу ноутбука, що працює на будь-якій версії Windows.\nЯк виглядає MAC-адресу?\nЩоб щось шукати, треба мати уявлення про зовнішній вигляд предмета пошуків. Тому, відповідаючи на питання, як дізнатися МАК-адресу ноутбука, спочатку розберемося в тому, як він виглядає. Довжина МАС-адреси становить 48 байт або 6 біт, записується він числами шестнадцатиричной системи обчислення. Простіше кажучи, це комбінація з шести двозначних буквено-цифрових груп, розділених двокрапкою або дефісами. Кількість можливих поєднань символів становить майже 281,5 трильйон. Саме таку кількість абсолютно унікальних адрес теоретично можна привласнити.\nЯк ми вже говорили на початку статті, МАС-адреса є у кожного мережевого пристрою. Більшість ноутбуків здатні підключатися до Мережі двома способами:\nЗа допомогою Ethernet-кабелю;\nЗа допомогою вбудованого адаптера мережі Wi-Fi.\nКрім найпоширеніших варіантів, можливо ще Bluetooth-з’єднання або використання USB-модема. Ці пристрої також мережеві, а відповідно, і у них будуть свої MAC-адреси. Головне, знати тип інтерфейсу, за яким здійснюється зараз приєднані. Саме це допоможе правильно визначити адресу.\nВикористання командного рядка дозволяє швидко переглянути мережеву конфігурацію комп’ютера, що не переміщаючись з налагодження. Працює цей спосіб однаково в усіх версіях Windows. Давайте подивимося, як дізнатися МАК-адресу ноутбука, незалежно від встановленої на ньому версії операційної системи. Відкривши інтерфейс командного рядка, треба буде ввести наступний рядок Ipconfig / All.\nІнформація, яка відобразиться в результаті виконання цієї команди, буде містити всі IP-адреси, які використовуються в момент її введення, і МАС-адресу пристрою, через яке відбувається з’єднання. Знайдете ви його в поле “Фізична адреса”.\nДругий загальний спосіб - це перегляд загальної конфігурації системи. Увійти в неї можна, набравши в діалоговому вікні “Виконати” командуMsinfo32.\nВідкриється вікно, що містить повну інформацію про всі компоненти вашого комп’ютера. Як дізнатися МАК-адресу ноутбука, що не заплутавшись у цій масі інформації? У лівому секторі вікна послідовно вибираєте “Компоненти” - “Мережа” - “Адаптер”. Далі він розтратив інформацію в пошуках потрібного. Це буде Ethernet, або Wi-Fi. MAC-адресу обраного інтерфейсу так і буде позначений в списку його характеристик.\nЯкщо вам не подобається працювати з командним рядком або командними апплетами, завжди є можливість отримати цю інформацію і іншим способом. Розглянемо, як дізнатися МАК адресу ноутбука з ХР, використовуючи налаштування з’єднання. Відкрити їх в цій версії Windows можна наступним чином:\nВ області системного трея клікнути на іконку з блимав ряд моніторів;\nВ панелі налаштувань перейти в розділ "мережеві підключення".\nВідкривши вікно зі статусом поточного з’єднання, треба перейти на вкладку “Додатково” і натиснути кнопку “Подробиці”. Відобразитися повна інформація про поточну мережі, аналогічна тій, що була отримана в попередньому способі. Верхній рядок буде містити дані про фізичну адресу пристрою.\nУ цих та наступних версіях ОС, Microsoft дещо змінив порядок доступу до мережевих налаштувань. Тепер всі вони зібрані в єдиний “Центр управління мережами” і позначені в треї інший іконкою. Вікно управління тепер містить набагато більше інформації. Але нас цікавить тільки те, як дізнатися МАК-адресу ноутбука. Windows 7 і 8 мають майже однакові настройки, тому опис для цих ОС дамо загальне.\nВідкривши вікно управління мережами, ви побачите у верхній частині область перегляду активного підключення. Отримання необхідної інформації виконується в два кліка. Відкриваєте активне підключення і натискаєте кнопку “Відомості”. Шукайте там все ту ж рядок “Фізична адреса”.\nЩе одним способом потрапити в мережеві настройки може бути введення в діалоговому вікні “Виконати” команди Ncpa. Cpl\nПравда, яка область підключень буде повністю аналогічною тій, яка використовується в Windows більш ранніх версій. Єдине, що вам не доведеться робити в цьому випадку, - розбиратися в настройках центру управління мережами.\nТепер ви знаєте про те, як дізнатися МАК-адресу ноутбука. Windows 8, 10 або будь-яка інша версія буде на ньому встановлена - все для вас не важливо. Описані способи однаково працюють для всіх версій операційних систем сімейства NT. Якщо ви задумалися про практичне застосування отриманих знань, можете спробувати включити фільтрацію MAC-адрес на своєму роутере. Прописавши в налаштуваннях всі домашні пристрої, ви отримаєте додатковий рівень безпеки в своїй мережі Wi-Fi.\nМарія Поліцеймако: біографія, творчість, кар'єра, особисте життя\nЯку мистецтвознавчу, критичну і культурологічну оцінку можна дати фільму 'Віднесені примарами'?\nГіперплазія молочної залози: причини, симптоми, діагностика, лікування\nОльга Лозова: біографія, творчість, кар'єра, особисте життя\nФаріон Ірина Дмитрівна: біографія, кар'єра, особисте життя\nЯк лікувати висячі бородавки?\nЧому 30-50е роки в СРСР під час руху автомобіль подавав звуковий сигнал?\nТесс Герритсен: біографія, кар'єра і особисте життя\nЧоловіки, а хто-небудь ходив до лабораторії сперму здавати, як це по відчуттях?\nПобудка - це один з форматів пробудження


«ВИ ПОВИННІ ГОСПОДАРЮВАТИ НА СВОЇЙ ТЕРИТОРІЇ», - ГОЛОВА РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ ТЕТЯНА КАЧАНЕНКО ПІД ЧАС РОБОЧОЇ ПОЇЗДКИ В ОКІПСЬКУ СІЛЬСЬКУ РАДУ\n«ВИ ПОВИННІ ГОСПОДАРЮВАТИ НА СВОЇЙ ТЕРИТОРІЇ», - ГОЛОВА РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ ТЕТЯНА КАЧАНЕНКО ПІД ЧАС РОБОЧОЇ ПОЇЗДКИ В ОКІПСЬКУ СІЛЬСЬКУ РАДУ 26 лютого голова райдержадміністрації Тетяна Качаненко спільно з начальником відділу освіти, сім’ї, молоді та спорту райдержадміністрації Юлією Білокінь здійснила робочу поїздку в Окіпську та Жданівську сільські ради.\nВ Окопі очільниця району взяла участь у засіданні сесії сільської ради, поспілкувалася з активом села та сільським головою Ніною Кириченко. Тетяна Качаненко під час спілкування із місцевими мешканцями детально зупинилася на питаннях об’єднання громад, пільговому перевезенні, функціонуванні медичних закладів, ремонті доріг та переліку визначених автошляхів, які ремонтуватимуться у цьому та наступному роках. «Ситуація в районі стабільна, перевиконання бюджету склало 2,9 млн. гривень. На початку року ми передбачили чимало питань, над якими будемо працювати протягом року. Наведу лише кілька прикладів: з державного бюджету передбачено 1 млн.гривень на укріплення фундаменту і стін Новооріхівської ЗШ І-ІІІ ступенів, у дитсадку будуть замінені вікна та двері, передбачено встановлення майданчика зі штучним покриттям. Я державна людина і зацікавлена в надходженнях до бюджету. І ви, як місцеві депутати, теж повинні про це думати. Кожна громада повинна розвиватися і працювати на перспективу. Ви тут живете і маєте дбати про своє село», - наголосила Тетяна Качаненко. В Окопі очільниця району відвідала місцевий ФАП та окреслила власне бачення функціонування закладу і створення належних умов для прийому пацієнтів.\nУ Жданівській сільській раді голова адміністрації спільно із сільським головою Наталією Пономаренко відвідали амбулаторію загальної практики сімейної медицини та будинок культури, для ремонту фасаду якого із бюджету сільської ради планують використати 640 тис.гривень. До того ж, йшлося про встановлення дитячого ігрового майданчика, якого так потребує місцева дітлашня, та інші питання розвитку громади.\nЖданівський НВК – яскравий приклад вдалого об’єднання закладів дошкільної та середньої освіти. Директор установи Іванна Демченко розповіла про роботу закладу, його проблеми й здобутки; ознайомила із роботою початкової ланки тощо.


Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g, Шоу бокс №90 - ціна, купити, Київ, Україна\nІнкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g, Шоу бокс №90\nІнкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g\nКод товару: 2010040\nНа цій сторінці ви можете зарезервувати товар Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g, щоб потім забрати його в одній з наших точок самовивозу за ціною сайту.\nЯкщо у вас виникли якісь питання по товару або підбору аналогів для Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g, ви можете проконсультуватися у нашого оператора-провізора по телефону (098) 777-369-7, (066) 777-369-7, (073) 777-369-7. Так само у оператора ви можете дізнатися інформацію по наявності Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g, можливість і терміни доставки.\nЗверніть увагу, що актуальність ціни на Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g вказана вище в блоці інформації про товар. Якщо ж товару Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g «немає в наявності», то його ціна на момент продажу може відрізнятися від зазначеної на нашому сайті.\nЦю сторінку Ви можете знайти в пошукових системах за запитом «Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g Аптека «Амарант»» або «Аптека «Амарант» Інкапсульований біокомплекс SCHALI®-D1, 2 g купити».