Ліга чемпіонів - Сторінка 31\nпонеділок, 20 вересня 2021, 22:22\nФутбол: Ракицький не гратиме проти "Феєноорда" у Харкові\nЗахисник донецького футбольного клубу "Шахтар" Ярослав Ракицький через червону картку у поєдинку 3-го туру групового етапу Ліги чемпіонів УЄФА проти "Феєноорда" пропустить домашню гру з голландцями у листопаді.\nБутко: З "Феєноордом" ми грали на перемогу, Фонсека нам тільки про це і говорив\nЗахисник донецького футбольного клубу "Шахтар", автор гольової передачі в матчі проти голландського "Феєноорда" Богдан Бутко прокоментував вдалий виступ команди у 3-му турі групового етапу ліги чемпіонів УЄФА.\nНаставник "Феєноорда": Гравці "Шахтаря" високої якості\nГоловний тренер голландського футбольного клубу "Феєноорд" Джованні ван Бронкхорст прокоментував невдалий виступ команди у матчі 3-го туру групового етапу Ліги чемпіонів УЄФА проти донецького "Шахтаря".\nБернард: Камбек "Шахтаря" вдався завдяки чудовій роботі, яку провів Фонсека\nФонсека: "Фейєноорд" завдав проблем, але перемога "Шахтаря" заслужена\nГоловний тренер донецького футбольного клубу "Шахтар" Паулу Фонсека оцінив роботу команди у переможному поєдинку проти голландського "Феєноорда" та розповів про готовність до майбутнього матчу з київським "Динамо".\nДуже геройський футбол\n«Шахтар» здобув вольову перемогу над «Феєноордом» в Лізі чемпіонів.\nДубль Бернарда приніс "Шахтарю" перемогу над "Феєноордом" у Лізі чемпіонів\nФутболісти донецького "Шахтаря" перемогли у вівторок, 17 жовтня, в гостях чемпіонів Голландії "Феєноорд" (2:1) у 3 турі групового раунду Ліги чемпіонів УЄФА.\n"Феєноорд" - "Шахтар". Текстова трансляція\nОнлайн-трансляція матчу третього туру квартету F групового раунду Ліги чемпіонів УЄФА між чемпіонами Голландії та України.\nБукмекери вірять у перемогу "Шахтаря" у Роттердамі\nФутболісти донецького "Шахтаря" сьогодні, 17 жовтня, проведуть третій матч у груповому турнірі Ліги чемпіонів УЄФА, в якому у Роттердамі зустрінуться з чемпіоном Голландії "Феєноордом".\n"Феєноорд" - "Шахтар": текстова трансляція - сьогодні на Укрінформі\nЄвген Левченко: «Феєноорд» - це не та команда, яку варто боятися\nКолишній гравець збірної України та експерт з голландського футболу вважає, що «Шахтар» повинен скористатись з проблем суперника у захисті.\nФутбол: гравець "Баварії" Мартінес пропустить найближчі матчі через травму\nПівзахисник мюнхенського футбольного клубу "Баварія" Хаві Мартінес через травму не допоможе своїй команді в завтрашньому матчі 3-го туру групового турніру Ліги чемпіонів проти шотландського "Селтіка".\nЯрмоленко зіграє в Лізі чемпіонів з АПОЕЛом з перших хвилин - Kicker\nУ вівторок у 3 турі футбольної Ліги чемпіонів УЄФА кіпрський АПОЕЛ прийматиме дортмундську "Боруссію".\nІсмаїлі: Ми прекрасно розуміємо, наскільки важкою буде гра з "Феєноордом"\nГравець донецького футбольного клубу "Шахтар" бразилець Ісмаїлі не очікує від сьогоднішнього поєдинку проти голландського "Феєноорда" легкої гри.\nП’ятов: Якщо виконаємо установку Фонсеки, то виграємо у "Феєноорда"\nВоротар донецького футбольного клубу "Шахтар" і збірної України Андрій П’ятов поділився очікуваннями від матчу 3-го туру групового турніру Ліги чемпіонів проти голландського "Феєноорда".\n«Феєноорд» - «Шахтар»: Випробування «Котлом»\nУкраїнський чемпіон приїхав в Роттердам за перемогою.\nФонсека: Сподіваюсь на першу перемогу «Шахтаря» над голландським клубом\nТренер «Шахтаря» пообіцяв завтра відкритий футбол.\n«Шахтар» прибув в Роттердам на матч з «Феєноордом»\nУ складі 20 гравців, не зіграють Дентіньо, Кривцов і Малишев.\nМатч «Феєноорд» - «Шахтар» судитиме іспанський арбітр Мальєнко\nДва роки тому Мальєнко судив гру ЛЧ «Шахтар» - «Баварія».\n"Мотор" уник другої поразки у гандбольній Лізі чемпіонів\nЗапорізькому "Мотору" вдалося врятувати матч четвертого туру Ліги чемпіонів Європейської гандбольної конфедерації (ЄГФ).\nФінал Ліги чемпіонів у Києві планують відвідати більше 70 тисяч туристів - КМДА\nЗа попередніми підрахунками, на фінальний матч розіграшу Ліги чемпіонів УЄФА 2017-2018 до столиці України приїдуть понад 70 тисяч туристів.\nФутбол: українки на чолі з Романюк розсудять матч жіночої Ліги чемпіонів\nАнастасія Романюк призначена головним арбітром матчу жіночої Ліги чемпіонів, який відбудеться завтра, 4 жовтня.\nФутбол: "Баварія" звільнила Анчелотті та весь тренерський штаб\nНімецький футбольний клуб "Баварія" (Мюнхен) звільнив у четвер наставника команди італійця Карло Анчелотті і весь тренерський штаб.\nФутбол: мюнхенська "Баварія" сьогодні може звільнити Анчелотті\nГоловний тренер мюнхенського футбольного клубу "Баварія" Карло Анчелотті може бути звільненим сьогодні, 28 вересня, зі своєї посади.\nЛіга чемпіонів: голкіпер "Шахтаря" П’ятов лідирує за кількістю сейвів\nГолкіпер донецького футбольного клубу "Шахтар" Андрій П’ятов лідирує за кількістю сейвів за результатами двох турів групового етапу Ліги чемпіонів.\nФутбол: П'ятов - кращий гравець "Шахтаря" в матчі з "Манчестер Сіті" - WhoScored\nСтатистичний портал WhoScored оцінив гру футболістів донецького "Шахтаря" і англійського "Манчестер Сіті" після їх протистояння у рамках 2-го туру групового раунду Ліги чемпіонів.\nСтепаненко: "Шахтар" проявив себе гідно, а на суддів позначився фактор гранда\nПівзахисник донецького футбольного клубу "Шахтар" Тарас Степаненко вважає, що команда зробила все можливе у матчі проти англійського "Манчестер Сіті", а до упередженого суддівства не звикати.\nГвардіола: "Шахтар" – одна з найкращих команд, проти яких я грав\nГоловний тренер англійського футбольного клубу "Манчестер Сіті" Хосеп Гвардіола високо оцінив дії футболістів донецького "Шахтаря" у поєдинку 2-го туру групового раунду Ліги чемпіонів УЄФА.\nЛіга чемпіонів: усі голи футбольного поєдинку "Наполі" – "Феєноорд"\nІталійський футбольний клуб "Наполі" відзначився трьома голами проти одного у поєдинку з голландським "Феєноордом" у рамках 2-го туру групового раунду Ліги чемпіонів УЄФА.


Konica Minolta випустила оновлення рішення для професійного друку AccurioPro Flux - ITPRO.UA\nГоловна › Новини › Konica Minolta випустила оновлення рішення для професійного друку AccurioPro Flux\nKonica Minolta випустила оновлення рішення для професійного друку AccurioPro Flux\nНова версія AccurioPro Flux є економічно ефективною, оскільки допомагає клієнтам переосмислити свої робочі процеси.\nВисокий рівень персоналізації шляхом додавання змінного вмісту з файлів CSV. Функція для швидкої, простої та зручної обробки флаєрів, квитків, листівок та інформаційних бюлетенів.\nМожливість додавання зображень на сторінку в останній момент. Усунення необхідності створення завдання: оператор може вносити зміни в AccurioPro Flux на будь-якому етапі редагування.\nВзаємодія з автономними пристроями постпресової обробки. Спрощені процедури вибору точності кольору, кольору фону, QR-кодів та реєстраційних міток.\nПараметр "Накладення мітки потоку" автоматизує робочий процес для систем друку етикеток Konica Minolta та спрощує персоналізацію етикеток. Особливості версії включають значну економію матеріалів для етикеток, можливість збереження шаблонів та підтримку публікації змінних даних з файлів CSV у вигляді тексту, штрих-коду та QR-коду.\nAccurioPro Flux Ultimate: Спроектувавши сторінку аутентифікації, ви можете відображати особистий вміст і створювати більш інформативну вітрину для онлайн-замовлень.\nОсобливості Flux Essential: Flux Multi Seat і Flux Preflight Pro, а також можливість доступу з іншого ПК або системи Mac .\nAccurioPro Flux має командно-диспетчерський центр, автоматизовану обробку робочого процесу та керування кольором. Рішення забезпечує безперебійну інтеграцію різних технологій друку і повністю сумісне з усіма системами друку Konica Minolta. Він призначений для надавачів послуг друку (ПСП) та друковано-копіювальних центрів (CRD), внутрішніх друкарень громадських організацій, університетів та корпорацій. Модулі можна придбати окремо і оновити, повідомивши адміністратора платформи про випуск нових версій.\nМожна використовувати кілька додаткових опцій для кожного модуля.\nНакладення флюсової мітки\nПідготуйте етикетки для друку, включаючи зачистку і персоналізацію.\nРедактор Flux Raster\nРедагуйте документи за допомогою вбудованого растрового графічного редактора. Це дозволяє виконувати типові операції редагування зображень (наприклад, видаляти, вирівнювати, покращувати) для однієї або декількох сторінок.\nПридбайте ліцензії Flux Multi Seat для роботи з декількома операторами одночасно.\nFlux Essential: увімкнено 1 користувача, макс.\nFlux Premium/Ultimate: включено 3 користувача, макс.\nФлюс передпольотом Pro\nПовністю інтегрований професійний рушій перевірки файлів – callas pdfToolbox, який дозволяє виявляти та виправляти проблеми з PDF та уникати помилок у виробництві.\nПеретворювач флюсових документів – опція оператора\nАвтоматизуйте перетворення файлів офісного формату вручну або через «гарячі папки»\nКонвертер потоків документів – варіант замовника\nОтримання та конвертація файлів офісного формату на сервері web-to-print.\nРоз'єм обліку флюсу\nПідключення рішень для обліку SafeQ, Pcounter або PaperCut.\nРоз'єм Flux PitStop\nМожливість інтеграції з зовнішнім сервером перевірки PDF-файлів – PitStop Server (Enfocus).\nЗ'єднувач Flux XML\nІнтеграція сторонніх додатків. Наприклад, рішення класу Web-to-Print.\nСтворення і настройка багатьох вітрин інтернет-магазинів з індивідуальними товарами, цінами і каталогами готової продукції.


Куди піти у Львові цього тижня: цікаві події з 20 по 24 лютого, які варто відвідати | Новини Львова\nУже традиційно щопонеділка ми розповідаємо: куди піти у Львові цього тижня. І сьогодні не виняток. З 20 по 24 лютого у нашому місті відбудеться дуже багато цікавих подій. Ось перелік заходів, куди можна піти у Львові з понеділка по п’ятницю після 18:00:\nКонцерт вроцлавського гурту “The Rushes”.\nЛідером гурту є Гжегож Буковскі – композитор і автор окремих частин текстів і пісень. Музика The Rushes вписується в рамки співаної поезії\nКонцерт “Джаз з Нью-Йорка”.\nКонцерт квартету відомого контрабасиста Арка Овруцького (Арк Ovrutski). Музикант, який нині проживає в Нью-Йорку, презентує нову програму Winter Farewell. Зі сцени прозвучать найкращі п’єси з записаних в США альбомів, а також нові композиції\nПрем’єра вистави «Труффальдіно з Бергамо».\nНаступна публікація 5 найскандальніших політичних вбивств в історії Львова ХХ століття\nПопередня публікація У Червонограді зловмисники викрали шістдесят пар взуття


Олексія Дідковського визнано одним із кращих топ-менеджерів в Україні\nКеруючого партнера фірми "Астерс" Олексія Дідковського відмічено одночасно у двох рейтингах незалежного українського дослідження "ТОП-100. Кращі топ-менеджери України". Цього року видання досліджувало стилі управління та відмінні характеристики сучасних топ-менеджерів. Гала-церемонія нагородження переможців відбулася 19 квітня 2011 року у готелі "Опера".\nДругий раз поспіль Олексія Дідковського визнано одним із кращих топ-менеджерів юридичного бізнесу в Україні. Номінантів у цій категорії відбирали шляхом аналізу досягнень компаній у 2010 році у поєднанні з успішним керівництвом та управлінськими зусиллями, докладеними у процесі подолання економічної нестабільності.\nКрім цього, ТОП-100 включив Олексія Дідковського до числа 100 кращих менеджерів в Україні у категорії "Лідери. ТОП-100". Учасників рейтингу було відзначено за бездоганну професійну репутацію, а також уміння відстоювати корпоративні інтереси, забезпечувати стратегічний розвиток та формувати позитивний імідж компанії.\nПобудова рейтингу "ТОП-100. Кращі топ-менеджери в Україні" здійснюється за результатами дослідження щотижневика "Інвестгазета". Видання висвітлює історії успіху топ-менеджерів і бізнес-стратегії, що дозволили їм зробити свої компанії кращими в Україні. Дослідження ґрунтується на анкетуванні керівників компаній та організацій з різних галузей економіки, на основі експертної оцінки яких складаються загальний та галузеві рейтинги.


Тиджень права розпочали із обговорення стану та перспектив захисту прав людини в Україні — Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області\nВи тут: Головна Тиджень права розпочали із обговорення стану та перспектив захисту прав людини в Україні\nДата публікації Вівторок, 11 грудня 2018, 12:56\nТиждень права у Хмельницькому стартував із засідання науково-практичного круглого столу «Захист прав людини в Україні: сучасний стан та перспективи вдосконалення», присвяченого 70-річчю проголошення Загальної декларації прав людини. Одним із організаторів заходу, що відбувся 10 грудня на базі Хмельницького університету управління та права, став Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області.\nУ засіданні, зокрема, взяли участь представники територіальних органів юстиції, Національної поліції, суду, правозахисних громадських організацій, науковці. Говорили про міжнародно-правові засоби захисту прав людини, реалізацію громадянами України права на судовий захист, перспективи вдосконалення системи захисту прав людини в Україні та реалізацію громадянами конституційного права на безоплатну правову допомогу.\nТак, директорка Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області Наталія Стьопіна виступила з доповіддю на тему: «Реалізація громадянами права на безоплатну правову допомогу у Хмельницькій області». Вона розповіла про структуру та особливості виконання своїх функцій системою на теренах Хмельниччини, звернула увагу на новації в законодавстві, які розширюють доступ громадян до безоплатної правової допомоги.\nНагадаємо, що відповідно до Указу Президента України Всеукраїнський тиждень права проводиться щороку в тиждень, що включає 10 грудня – День прав людини, який відзначається в пам'ять проголошення Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році Загальної декларації прав людини.\nФото з сайту Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області


Черговий цвях у труну країни-бензоколонки: Європейські країни відмовляються від російської нафти Urals\nп’ятниця, 13 березень 2020, 22:59\nПісля того як Москва вийшла з переговорів щодо зниження видобутку нафти, Ер-Ріяд оголосив про плани потроїти постачання до Євросоюзу, надавши потенційним партнерам хорошу знижку.\nЄвропейські нафтотрейдери почали відчувати проблеми з продажем російської нафти Urals. Причиною став "хід конем" від Саудівської Аравії, яка оголосила про плани різко збільшити видобуток "чорного золота", а також потроїти постачання в країни ЄС, передають Патріоти України з посиланням на росЗМІ.\nКрім того, саудівці запропонували європейським клієнтам нафту зі знижкою в 10 доларів до ціни Brent, тобто по 25 доларів за барель. Отже, постраждав і попит на російську Urals, ціна якої прив'язана до Brent.\nРосійська сторона висловила побоювання, що Саудівська Аравія таким способом хоче витіснити "скрепну" державу з європейських ринків, запропонувавши західним країнам купувати нафту зі знижкою.\nУ так званій "ціновій війні", яку влаштували Росія і Саудівська Аравія, два найбільших експортера нафти, поки перемагає Ер-Ріяд. Минулої неділі, 8 березня, саудівці зробили важливий хід: державна видобувна компанія Saudi Aramcо оголосила про різке зниження відвантажувальних цін. При цьому максимальний дисконт СА надала саме тим покупцям, які зазвичай купують нафту в основному в РФ.\nНа наступний день, 9 березня найбільший незалежний нафтотрейдер в світі Vitol, а також Trafigura Group, що займає 2 місце за обсягом поставок, не знайшли покупців на російську нафту Urals. "Всі будуть прагнути купувати у саудитів", - сказав європейський нафтотрейдер в коментарі агентству Reuters.


Людина – коваль свого щастя (Шкільні твори)\nHome ⇒ 🎨Шкільні твори ⇒ Людина – коваль свого щастя\nДовести своє твердження я можу такими аргументами: по-перше, безумовно, щастя для кожної людини – це щось особливе та унікальне і саме наша життєва мета якнайкраще відображає наше розуміння щастя; по-друге: беззаперечно, нас оточують люблячі люди, які завжди\nдопомагають нам, дарують шматочки свого щастя і саме це повинно бути стимулом для здобуття свого щастя, яким потім можна буде віддячити цим людям і допомогти іншим віднайти своє щастя.\nУ зв’язку з порушеним питанням хочеться згадати твір Л. Толстого “Анна Кареніна”, де автор чітко окреслює дві лінії життя: Анни Кареніної та Костянтина Левіна. Анна поринає у вир бурхливих подій і після кількох протестів припиняє боротьбу, що згодом губить її. На відміну від неї, Левін чітко визначає, що для нього є щастям, і хоч на його шляху стають неабиякі перешкоди він впевнено долає їх та знаходить своє щастя.\nІнший приклад я хочу взяти з власного життя. Мій хоч і невеликий, але повчальний досвід довів, що якщо байдуже ставитись до свого життя і чекати, склавши руки, свого щастя, то ні до чого доброго це не приведе. Потрібно сміливо заходити у кузню, брати у свої руки молот і не боячись вогню та важкої праці братися за роботу, адже від того, як відповідально ми поставимось до своєї роботи, таким якісним вийде наше щастя!\nОтже, по при всі обставини ні в якому разі не можна зупинятися на півшляху до свого щастя, а навпаки потрібно відразу налаштувати себе на важку працю за для великого щастя.


Житель Вугледара, підключаючи Інтернет, створював перешкоди міліції та рятувальникам (Співробітники СБУ припинили незаконну діяльність жителя міста Вугледар Донецької області, який без відповідної ліцензії надавав послуги інтернет-провайдера)\nЖитель Вугледара, підключаючи Інтернет, створював перешкоди міліції та рятувальникам\n30.07.2013 16:46 162\nСпівробітники СБУ припинили незаконну діяльність жителя міста Вугледар Донецької області, який без відповідної ліцензії надавав послуги інтернет-провайдера. Про це повідомляє прес-група управління СБУ у Донецькій області.\nПравоохоронці встановили, що 23-річний українець, використовуючи відповідне програмне та технічне обладнання, незаконно підключав до Інтернету жителів кількох населених пунктів Донбасу.\n«Це призвело до створення радіоперешкод спецкористувачам - МВС і ДСНС. Передача інтернет-сигналу здійснювалася у діапазоні, який використовують зазначені служби при ліквідації аварій, координації пошукових заходів», - йдеться в повідомленні.\nЗа матеріалами СБУ органами міліції було відкрито кримінальне провадження за ст.361 (несанкціоноване втручання у роботу електронно-обчислювальних машин (комп'ютерів), автоматизованих систем, комп'ютерних мереж чи мереж електрозв'язку) ККУ.\nУ рамках кримінального провадження слідчо-оперативною групою вилучено 10 одиниць телекомунікаційного та передавального обладнання на загальну суму понад 200 тис. грн. Санкція статті передбачає кримінальну відповідальність до 6 років позбавлення волі.\nВ обласному управлінні СБУ уточнили, що зловмисник був затриманий 24 липня.\nпопередня новина Все більше тих, хто перебуває у СІЗО, хочуть отримати статус біженця наступна новина «ПриватБанк» запустив онлайн-бухгалтерії


На Любешівщині конфлікт через земельну ділянку. ВІДЕО | ВолиньPost\nУкраїна продовжує проводити демаркацію державного кордону на усіх ділянках.\nАктивну участь у цьому процесі, в межах компетенції, бере і Держприкордонслужба України, - йдеться на сайті Державної прикордонної служби України.\nУ 2013 році завершився процес делімітації державного кордону з Республікою Білорусь та розпочався процес демаркації українсько-білоруської ділянки державного кордону. Лінія проходження державного кордону затверджена Договором між Україною і Республікою Білорусь про державний кордон, який набрав чинності 18 червня 2013 – після ратифікації документу білоруською Стороною. Україна ратифікувала його ще 18 липня 1997-го. Наразі 404 км кордону вже винесено на місцевість та визначено місця 977 прикордонних знаків. Білоруською Стороною вже встановлено 512 прикордонних знаків.\nПроблемною ділянкою став Жировський канал, який на цій ділянці проходить вздовж кордону та у відповідності до договору між країнами належить Республіці Білорусь. На даний момент білоруська Сторона не може відновити інженерні роботи, оскільки місцеві мешканці не дозволяють цього зробити. Така ситуація може призвести до зриву польових демаркаційних робіт на державному кордоні, що, в свою чергу, негативно вплине на двосторонні відносини.\nСпроби пояснення місцевим мешканцям про абсурдність таких демаршів - наразі результатів не дали. Зараз перевіряється інформація про те, що насправді причиною акцій місцевих мешканців є не захист державних інтересів, а можлива для регіону потреба - брати з каналу воду для миття бурштину.\nВ межах компетенції Державна прикордонна служба поінформувала про дану конфлікту ситуацію центральні органи виконавчої влади, а також правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування і вживає усіх необхідних заходів задля дотримання режиму державного кордону та недопущення протиправних дій на даній ділянці.\nТеги: ділянка, конфлікт, прикордонники, демаркація, Ветли\nсвій 07 травень, 2016, 21:21\nВетли це село,а не селище...\nНа Волині п'яні чоловіки штурмували прикордонників\n26 грудень, 2016, 13:45\n«Розбірки» прикордонників і селян на Волині розглядає суд\n14 грудень, 2016, 13:53


Папа Римський відвідає ромський табір (ФОТО) | Новини Львова та України| VARTA1\n21 Липня 2021 о 12:29\n“Я поки що не можу говорити про подробиці, але ми готуємось”, – зазначив місцевий ромський “барон”. Щоб заохотити ромів прибрати сміття деякі підприємці готові безкоштовно пригощати пивом найбільш активних.\nПоселення Лунік IX є відомим експериментом з інтеграції ромів у суспільство. Вони безкоштовно отримували квартири у багатоповерхівках. Але вже за кілька років ці квартири просто “вбивалися” – з них виносили на продаж все, що тільки можливо: меблі, сантехніку, навіть вікна і двері.\nУ районі, на околицях міста Кошице, у колишньому таборі мешкало близько 2000 ромів – це найбільше ромське поселення у Словаччині. У 1995 році міська управа вирішила збудувати для них комплекс, оснащений всім необхідним. Однак згодом від оснащення комфортних квартир не залишилося нічого. Наразі район відрізаний від газу, електрики і води – через велику заборгованість: мешканці не платять за оренду та комунальні послуги вже багато років.


Перелік випусків » № 41-42 (4 листопада 2011)\nВипуск №41-42 4 листопада 2011\nОлексій КРИВОПІШИН, начальник Південно-Західної залізниці: «Зустрічати свято успіхами у праці!» (Віктор ЗАДВОРНОВ)\nСузір’я талантів (Ольга ЛИХАЧОВА, Фото Валентини ЧЕЛЮСКІНОЇ)\nПавло ШИМКО, мер м. БАХМАЧА\nХРОНОГРАФ 1960 – 2010\nЯкщо життя котиться, мов по рейках (Віктор ЗАДВОРНОВ)\n«Це вже як сім’я» - в один голос заявляють про свій колектив напередодні Дня залізничника диктори вокзалу Київ-Пасажирський (Олена МИКИТЕНКО, Фото Віталія НОСАЧА)\nАНАТОЛІЙ ФЕДОРУК, мер м. БУЧА: Станція - це серце міста\nДружба щира, багатолітня (Микола ПАЦАК)\nВІД СВЯТА ДО СВЯТА (Фото Віталія НОСАЧА, Валентини ЧЕЛЮСКІНОЇ та Сергія ГУКА)\n«Чудово, що на станціях, у підрозділах Південно-Західної залізниці будуються храми та каплиці з хрестами на них. Це - свята справа» (Віктор ЗАДВОРНОВ)\nЯк пісня до Києва привела (Микола ПАЦАК)\nСтанція Спортивна (Ольга ГАНУЛ, заступник директора КДЮСШ «Локомотив», Фото з архіву «РС» та клубу «Локомотив»)\nЖиття триває! (Віктор ЗАДВОРНОВ, Фото Валентини ЧЕЛЮСКІНОЇ)\nМоя залізниця - моє майбутнє! (Фото з архіву редакції)\nОлексій КРИВОПІШИН, начальник Південно-Західної залізниці: «Зустрічати свято успіхами у праці!»\nНаша розмова з начальником Південно-Західної залізниці Олексієм КРИВОПІШИНИМ відбувалася напередодні Дня залізничника.\n- Олексію Мефодійовичу, за традицією, напередодні професійного свята підсумовується виробнича діяльність магістралі.\n- У цьому році було зроблено чимало. Ми досягли показників, якими по праву можемо пишатися. З початку поточного року колектив Південно-Західної залізниці забезпечив у повному обсязі перевезення пред’явлених вантажів і пасажирів, а також пропуск транзитного вагонопотоку. Статистика свідчить, що і до плану, і до рівня минулого року досягнуто очевидне зростання основних показників нашої діяльності.\nЗавдячуючи завчасно проведеним підготовчим роботам, характер яких, як правило, визначається перед удосконаленнями у транспортній інфраструктурі на залізничних напрямках, зусиллями фахівців з багатьох підрозділів нашої залізниці проведено електрифікацію дільниці Фастів - Житомир. Сьогодні продовжуємо електрифікацію у бік Новограда-Волинського. Успішно завершено спільний проект Південно-Західної залізниці та столичної влади «Міська електричка» в Києві. Впроваджено рух рейкового автобуса між Вінницею і Хмельницьким. Завершено першу чергу будівництва та впроваджено в експлуатацію автомобільний рух столичним залізнично-автомобільним мостовим переходом через Дніпро. З максимальною відповідальністю наші зодчі поставились до будівництва вокзалу на станції Фастів, майже завершено реконструкцію вокзалів Козятина та Жмеринки.\n- Відомо, що позитивної динаміки у вантажному та пасажирському господарствах вдалося досягти завдяки роботі, яка проводиться на столичній магістралі. Будь ласка, розкажіть докладніше про справжній фронт робіт.\n- Варто наголосити на тому, що, починаючи з березня поточного року, залізниця постійно перебуває в щільному кільці масштабних колійних робіт. Магістраль готується до впровадження прискореного руху на головних пасажирських напрямках Гребінка - Київ, Коростень - Здолбунів. На порядку денному - здійснення комплексу робіт для вчасної і якісної підготовки величезного транспортного комплексу до впровадження руху пасажирських експресів.\nЯкісно проводиться удосконалення залізничної інфраструктури, яке не припиняється ні на день. Одночасно виконується поточна робота в усіх господарствах столичної магістралі.\nРоботу транспортного конвеєра можна порівняти з функціонуванням людського організму. І у тому, і в іншому випадках навіть незначні перебої можуть спровокувати виникнення серйозних проблем. Щоб не виникала «аритмія» у залізничних перевезеннях, повсякчас концентруємо творчі зусилля в усіх підгалузях залізниці. Незважаючи на те, що існує гострий дефіцит рухомого складу, у першу чергу піввагонів, вишукуємо резерви у процесі перевезень. Залізниця зуміла збільшити навантаження до плану на 8,9% і до минулого року на 15,1%. Майже удвічі. Це, дійсно, чудовий результат. Таким чином, у виграші і залізничники, і вантажовідправники. Рухомий склад прискореними темпами відправляється до клієнтів Південно-Західної магістралі. Переконаний, дисципліна виконання графіку руху вантажних поїздів завжди має бути на належному рівні.\n- Олексію Мефодійовичу, транспортна преса неодноразово звертала увагу на величезні перетворення в залізничній енергетичній сфері. Це дозволяє досягти відчутних зрушень, зокрема у русі вантажних поїздів. Чи є про що розповісти сьогодні?\n- Так, про те, як діють фахівці, свідчить галузева статистика. Працює єдина команда, в якій кожний добре знає свою справу.\nДосить своєчасним стало впровадження електрифікованих дільниць Ворожба - Конотоп і Фастів - Житомир. Мета - прискорити рух вантажних поїздів на цих дільницях, щоб забезпечити вивіз продукції з підприємств країни та гарантувати безперебійний потік транзитних вантажів. З найменшими витратами було відхилено рух вантажних поїздів із Гребінківського й Коростенського напрямків. Адже тут ведеться підготовка залізничної інфраструктури для курсування прискорених пасажирських поїздів. Цей процес перетворень виправданий часом. Адже у перспективі обсяги перевезень будуть зростати.\nЦікавий факт не лише для залізничників. Зрозуміло, що Південно-Західна магістраль заробляє, як кажуть, завдяки тому, що крутиться колесо рухомого складу. І чим швидше, тим вигідніше для транспортної економіки. Цьогоріч також вдалося поліпшити якість використання вантажних вагонів. Уявіть, в цьому році вантажний рухомий склад квапився до залізничних клієнтів на 4,5 години швидше у порівнянні з плановими показниками. Це важливий показник. Для фахівців він є особливим. Вагон не стоїть, вагон заробляє. На його шляху не має бути жодних «бар’єрів». Факт - скороченню термінів простою рухомого складу на технічних станціях, за умов поїзної роботи в основному в нічний час, сприяв творчий підхід диспетчерського апарата щодо максимального використання ниток графіку руху поїздів. На успіх спрацював процес удосконалення технології пропуску вагонопотоків у межах залізниці й між основними станціями. У підсумку це дало можливість вивільнити для додаткового навантаження понад 530 вагонів у середньому на добу. Це вкрай важливо в умовах дефіциту залізничного рухомого складу.\nУдосконалюються не лише вантажоперевізні «артерії» нашої залізниці. Працюємо і над покращенням процесу транспортування продукції промислових підприємств і забезпечення графіку руху транзитних вагонопотоків. Досвід допомагає і техніка має не підвести під час транспортування великовагових поїздів. Цього року технології формування й ведення великовагових составів виведено на новий якісний рівень. Удосконалено технологічний конвеєр - від навантаження продукції до доставки її до залізничної клієнтури. Середню вагу вантажного поїзда підвищено на 200 тонн! Констатую: практично кожен другий поїзд на залізниці великоваговий. Отже, зусилля колективу столичної магістралі гарантують якісні перевезення.\n- Варто наголосити і на позитивних зрушеннях у галузі пасажирських перевезень?\n- Погоджуюсь. Маючи статус столичної магістралі, ми вирішуємо питання розвитку транспортної інфраструктури не лише Києва щодо організації міських пасажирських залізничних перевезень. Ми розуміємо, що впровадження руху міської електрички - це захід державного масштабу. Також це вплинуло на технологію роботи перевізного процесу, в першу чергу Київського залізничного вузла. Маємо позитивні відгуки від пасажирів, які користуються рейковим автобусом, зокрема на дільниці між Вінницею і Хмельницьким. Крім того, забезпечуємо підвищений попит у перевезеннях пасажирів на найпопулярніших напрямках.\nПокращення сфери обслуговування на всіх без винятку пасажирських вокзалах та платформах відчули багато подорожан. Саме для цього оновлюємо парк пасажирських вагонів. Велику увагу приділяємо й створенню умов для комфортних мандрівок залізницею людей з обмеженими фізичними можливостями. Для цього закуповуються спеціальні вагони, а на вокзалах вже функціонують спеціальні бригади, які в разі звернення готові надати необхідну допомогу.\n- Завдяки чому досягнуто ефективність роботи столичної магістралі?\n- Підвищення рівня ефективності роботи залізниці вдалося досягти насамперед завдяки злагодженій діяльності всіх ланок технологічного процесу. На часі - розвиток творчої ініціативи й впровадження прогресивних технологій у процесі перевезень та при відновленні транспортної інфраструктури. А це у свою чергу дозволило збільшити прибуток від пасажирських і вантажних перевезень на 980 мільйонів гривень.\n- Що є джерелом позитивної динаміки?\n- Зрозуміло, співпраця між усіма підрозділами. Візьмемо для прикладу інформацію галузевої статистики про роботу магістралі у жовтні поточного року. Понад план завантажено 472 тисячі тонн різноманітної промислової продукції, план експлуатаційного вантажообігу виконано на 100,8% до попереднього року. Це добрі результати. Тепер про те, від чого залежить позитивна динаміка роботи транспортного конвеєру. Приміром, ми переглянули технологію функціонування сортувальних станцій Конотоп, Козятин і Коростень. Таким чином перерозподілено частку сортувальної роботи на станції Дарниця. Тепер цей потужний залізничний вузол обслуговує переважно транзитний вагонопотік. Отже забезпечено чітку роботу складного транспортного механізму.\nІ ще про одне. Приділяємо чимало уваги удосконаленню інфраструктури Варто наголосити, що понад 40% капітальних вкладень спрямовано на модернізацію основних фондів, у тому числі: для колійного господарства - понад 550 мільйонів гривень. На оновлення рухомого складу - майже 142 мільйони гривень. Правильно вкладені ресурси - гарантія успішної роботи.\n- Олексію Мефодійовичу, не залишаються без уваги керівництва залізниці й соціальні питання. Будується житло, удосконалюється галузева медицина…\n- Дійсно, в цьому році побудовано 45 квартир першої черги й триває будівництво ще 45 квартир другої черги житлового будинку у Козятині.\nЦього року значні кошти витрачено на виконання програми соціальної підтримки залізничників. Чимало коштів з бюджету залізниці витрачено на оздоровлення пенсіонерів-залізничників, а саме: на проведення операцій і лікування, придбання медикаментів й оздоровлення в галузевих санаторіях тощо.\nКористуюся можливістю, щоб привітати наших ветеранів-залізничників. Шановні ветерани, ми завжди пам’ятаємо про вас, зберігаємо та примножуємо започатковані вами славні традиції Південно-Західної!\n- За традицією, Ви, Олексію Мефодійовичу, у переддень професійного свята звертаєтесь на сторінках газети залізничників з привітальними словами. Кому висловите подяку цього разу?\n- Сьогодні хочу висловити глибоку вдячність у першу чергу майстрам колійних справ. Завдяки їхнім зусиллям на багатьох напрямках столичної магістралі буде забезпечено швидкість руху пасажирських поїздів до 160 кілометрів на годину.\nДобре працювали й енергетики. Спеціалістами вчасно проведено комплекс робіт з електрифікації колії на дільниці Житомир - Фастів. Вони зробили подарунок не лише мешканцям величезного регіону. Впровадження руху електропоїздів між Житомиром і Києвом - запорука не лише якісного пасажирського обслуговування. Тут покращився процес вантажних перевезень. Крім того, успіх спеціалістів-електрифікаторів - в удосконаленні інфраструктури навколо ранжирного парку, що у вагонній дільниці станції Київ-Пасажирський. Реконструкція контактної мережі у межах зупинної платформи Лівий Берег, що у Києві - також добра справа.\nУдарні темпи спостерігаємо у роботі зв’язківців. Дякую за впровадження системи автоблокування на дільниці Житомир - Фастів. Якісний процес обладнання автоблокуванням третьої з’єднувальної колії станцій Київ-Пасажирський - Київ-Товарний - то також етап їхньої позитивної роботи. Таких адрес багато. А саме: обладнання пристроями сигналізації, централізації та автоблокування розв’язки станцій Дарниця та Заводська. Реконструкція поста електричної централізації непарної горловини станції Святошин - також заслуга зв’язківців. Невипадково констатую увагу на переліку об’єктів. За ними - злагоджена робота всіх підрозділів нашої залізниці.\nДобрих слів заслуговує праця будівельників:\n- за реконструкцію вокзальних комплексів ст. Фастів, Козятин, Жмеринка;\n- за облаштування інфраструктури для «Міської електрички»;\n- за роботи з реконструкції поста ЕЦ ст. Дарниця;\n- за облаштування інфраструктури на напрямках прискореного руху поїздів;\n- за житлове будівництво на ст. Козятин. Це, як кажуть, полігон ударних дій.\nОкрема подяка за внесок у залізничну справу працівникам галузевої служби перевезень. Чітка організація пропуску вагонопотоку в складних умовах при проведенні ремонтно-колійних робіт - це альфа, але далеко не омега у справі перетворень. Адже одночасно з реконструкцією на головних залізничних напрямках провадилась модернізація пристроїв для керування технологією пропуску поїздів станціями і перегонами столичної магістралі. Наголошую, рух поїздів не припинявся ні на мить.\nОкрема подяка працівникам галузевої комерційної служби:\n- за впровадження автоматизованих робочих місць товарного касира. Так званий АС Клієнт із електронно-цифровим підписом. Це останнє слово в технології залізничного менеджменту. У переліку добрих справ залізничних комерсантів - забезпечення зростання планових доходів від діяльності підрозділів. Ринок диктує - кожна зароблена залізницею гривня має поповнювати галузевий бюджет.\nЩе раз наголошую на тому, що робота працівників галузевої пасажирської служби та відповідних підрозділів також має позитивні зрушення. Маю на увазі організацію літніх пасажирських перевезень в умовах дефіциту вагонів. Освоюємо нові напрямки з обслуговування пасажирських потоків. Є перспективи з подальшого вдосконалення технології ремонту пасажирського рухомого складу в умовах депо Бахмач.\nПриємно відзначити роботу працівників галузевої служби приміських пасажирських перевезень. Зокрема організація ремонту 12 електропоїздів та підготовчу роботу щодо впровадження у рух міської електрички у Києві.\nНе омину увагою зусилля працівників галузевої служби локомотивного господарства. Організація пунктів технічного обслуговування електровозів серії ВЛ-80 у локомотивних депо Коростень, Конотоп, Ворожба, пункту поточного ремонту дизель-поїздів серії ДР1А у Конотопі й Гречанах. І це ще всі досягнення. Впровадження технології капітального ремонту асинхронних тягових електродвигунів електровоза ДС-3, проведення роботи з відновлення майже 1000 видів запасних частин в умовах депо забезпечили безперервний процес оновлення тягового рухомого складу.\nОкремо наголошу на майстерності працівників галузевої служби вагонного господарства. Впровадження в експлуатацію пункту підготовки вагонів під навантаження на ст. Фастів-1, реконструкція ковальського відділення вагонного депо Конотоп та виробничих приміщень вагонного депо Ворожба - це лише частка того, що вдається зробити умільцям вагонної підгалузі.\nПодякую й працівникам Інформаційно-обчислювального центру:\n- за впровадження в постійну експлуатацію автоматизованої системи «Динамічна робота станційного вузла» у складі АСК ВП УЗ із підключенням від системи КСЕ ОД на станціях Ворожба, Коростень, Козятин, Миронівка, Шепетівка, Фастів, Бахмач-Пас., Конотоп, Хутір Михайлівський, Щорс, Чернігів, Дарниця;\n- за впровадження в структурних підрозділах автоматизованого ведення бухгалтерського обліку АСБО ФОБОС із інформаційною ув’язкою інших автоматизованих систем.\n- Не забудемо і про працівників дирекцій залізничних перевезень?\n- Так, і їх успіхи варті уваги. Дякую їм за злагоджену роботу диспетчерського апарату та колективів станцій у складних умовах експлуатаційної діяльності. І всьому 65-тисячному колективу залізниці!\nПевен, кожний залізничник на своєму робочому місці зробив вагомий внесок в успішне рішення запланованого. Серед кращих хочу назвати переможців галузевого змагання трудових колективів залізниць України у І півріччі 2011 року: станції Дарниця і Миронівка; Фастівська дистанція електропостачання; Коростенський енергомонтажний поїзд №647; Козятинский загін відомчої воєнізованої охорони; вагонне депо Київ-Пасажирський.\nПриємно зазначити, колективи Коростенської і Конотопської дирекції залізничних перевезень та станції Коростень стали переможцями у міжнародному змаганні між колективами Білоруської, Московської і Південно-Західної залізниць.\nМайже 700 залізничників Південно-Західної магістралі відзначено урядовими нагородами протягом цього року за вагомий внесок у розвиток залізничного транспорту, забезпечення перевезень пасажирів і вантажів, безпеки руху поїздів. Це ще один приємний факт.\nНаостанок хочу привітати наш багатотисячний колектив з професійним святом, побажати всім залізничникам столичної магістралі у майбутньому зустрічати наше спільне свято успіхами у праці!\n- Олексію Мефодійовичу, дякую за інтерв’ю!\n29 жовтня п.р. у Харкові відбувся заключний концерт III туру огляду-конкурсу народної творчості працівників залізничного транспорту України. Упродовж дня визначили кращі самодіяльні колективи із шести залізниць.\nЗаключний виступ аматорів столичної магістралі.\nЦьогоріч серед найкращих - дев’ять колективів аматорів від Південно-Західної залізниці. Вони вибороли чотири перших, чотири других і одне третє призових місця. І їм було вручено Почесні дипломи Державної адміністрації залізничного транспорту.\nВарто наголосити, що всі учасники конкурсу виступали талановито. Доводилося ловити себе на думці, що так можуть виступати не самодіяльні колективи, а імениті артисти. Авторитетному журі, серед яких були професори, доктори наук Державної академії культури, було дуже складно визначити переможців. Тож конкуренція була запеклою: проте наші учасники зуміли вибороти почесні місця.\nПереможці, окрім дипломів, отримають і грошову винагороду, але головне, на що наголошував під час вручення дипломів начальник головного управління кадрової та соціальної політики Укрзалізниці Михайло Головацький: «Цей конкурс традиційно піднімає планку учасників і щорічно підтверджує думку, що не перевелись таланти на наших залізницях. Тож щоб стати кращим виконавцем у наступному році, всім залізницям з точки зору пошуку талантів доведеться потрудитися якомога більше».\n(Репортаж з огляду-конкурсу - в наступному номері )\nСергій ТАТУСЯК, голова Вінницької обласної Ради\nЗавдяки вашій наполегливій самовідданій праці невпинно зростають обсяги пасажирських та вантажних перевезень, з’являються нові швидкісні маршрути, відновлюються й будуються вокзали, удосконалюється й модернізується рухомий склад.\nНа всіх етапах розвитку залізничники Вінниччини завжди відзначаються професійною майстерністю, самовідданістю, сумлінною працею, почуттям високого громадянського обов’язку. За вашої активної участі будується житло, комфортабельні автошляхи, реалізуються соціальні проекти.\nМи шануємо вашу працю, сподіваємося на ваше розуміння і підтримку економічних реформ, які мають сприяти перетворенню Вінниччини та України в цілому на одну з провідних держав світу.\nУ день професійного свята бажаємо всім вам прихильної долі, вагомих здобутків, міцного здоров’я!\n- Усім бажаю достатньої економічної незалежності, тобто гідних зарплат. Щоб у залізниці був невичерпний обсяг перевезень, бо працюють сталеві колії - значить живе Україна. Щоби було благополуччя в сім’ях і впевненість у прийдешньому дні!\n«Минають дні, пливуть літа\nПрожить піввіку - це ж не просто так,\nАле літа - то не біда,\nКоли ти, магістрале, з нами й молода!»\nНе випадково у святковому номері за відлік часу ми взяли 50 років. Річ у тім, що це той проміжок, який живий у пам’яті у молодого та старшого поколінь залізничників. Згадаймо основні віхи. За ними - піввіку і сотні поколінь локомотивників, провідників, енергетиків, зв’язківців, будівельників, провідників, квиткових касирів, інженерів, електромеханіків СЦБ та організаторів руху поїздів, через серце яких пройшла мелодія сталевих колій.\n«Вірю в тебе, моя неповторна,\nВ долю вписана, як рідня.\nІ смачна мені житня чорна\nСкибка хліба твого щодня», - у цих словах почесного залізничника, члена Спілки письменників України Олега Головка - почуття, які охоплюють душу, певен, кожного залізничника, почуття снаги, яке дає нам наша столична магістраль.\nЗавершено електрифікацію на змінному струмі першої дільниці Миронівка - Фастів для поїздів вантажного руху.\n1964, 24 жовтня\nВпроваджено в експлуатацію першу дільницю електротяги для поїздів вантажного руху Фастів - Козятин, у грудні - від станції Козятин до станції Здолбунів.\nВпроваджено в експлуатацію електрифіковану лінію на змінному струмі Хутір Михайлівський - Київ - Фастів для всіх видів руху.\n1970, 7 червня\nУрочисте святкування з нагоди 100-річчя Південно-Західної залізниці.\n1977, 5 листопада\nВідкрито рух електропоїздів до станції Вінниця.\n1977, 23 грудня\nВідкрито рух електропоїздів до станції Жмеринка.\n1986, 26 квітня\nАварія на Чорнобильській атомній електростанції. Початок самовідданої роботи працівників Південно-Західної з ліквідації наслідків радіоактивного забруднення.\n1991, 24 серпня\nРозпад СРСР. Проголошення незалежності України.\nСтворення Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці). Першим Президентом Укрзалізниці призначено начальника Південно-Західної залізниці Бориса Степановича Олійника.\nОрганізовано Раду ветеранів залізничного транспорту Південно-Західної магістралі.\nНа ХХ сесії наради міністрів Організації співпраці залізниць в Улан-Баторі українські залізниці було прийнято до складу членів ОСЗ. Укрзалізниця приєдналася до Угоди про міжнародне залізничне пасажирське сполучення (УМПС) та Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС).\nПобудовано ремонтний тупик на станції Житомир.\nВпроваджено у дію пункт з розробки вагонів у металобрухт (вагонне депо станції Коростень).\nУкладено угоду про порядок прикордонних сполучень між Республікою Білорусь та Україною.\n1994, 1 лютого\nВідкрито рух на електрифікованій дільниці Київ - Котовськ - Роздільна - Одеса. Реалізовано перший етап електрифікації залізниць України.\nКиївський відділок Південно-Західної залізниці перетворено у Київське державне підприємство з перевезення вантажів та пасажирів «Київдержтранс».\nЗавершення комплексу робіт з електрифікації напрямку Київ - Яготин - Гребінка.\n1995, травень - червень\nУрочистості з нагоди 50-ліття Перемоги над фашистською Німеччиною та 125-ліття від дня заснування Південно-Західної залізниці.\n1996, 11 червня\nЗавершено електрифікацію дільниці Сербинівці - Комарівці - Деражня.\nНа базі Київської експериментальної колійної машинної станції організовано першу національну виставку «Залізничний транспорт України».\nМіж Жмеринкою та Хмельницьким розпочато рух електропоїздів.\nОновлено столичний вокзальний комплекс.\nЗавершення робіт з електрифікації дільниці між Жмеринкою і Підволочиськом.\n1998, березень - квітень\nУпродовж 17 діб здійснено капітальний ремонт Петровського залізничного моста у Києві.\n1998 р. 6 квітня\nПредстоятель Української Православної Церкви, Блаженнійший Митрополит Володимир та начальник Південно-Західної залізниці Борис Олійник підписали Протокол про спільність позицій відродженння духовності української нації. Під час цієї події було досягнуто домовленостей щодо духовної опіки колективів транспортників, шефства Церкви над медичними закладами залізниці, надання допомоги потерпілим на транспорті через мережу Червоного Хреста.\n1999, 20 серпня\nУ перший рейс з Ніжина до Чернігова відправлено електропоїзд.\n2000, 11 лютого\nНа спільному засіданні колегій Міністерства транспорту України та Київської міської державної адміністрації прийнято рішення про одночасне будівництво та реконструкцію Центрального, Приміського, Південного вокзалів, Церкви імені Георгія Побєдоносця, паркінгів та інфраструктури столичного терміналу.\nНародження пісні-маршу Південно-Західної залізниці.\nПерший рейс швидкісного електропоїзда підвищеної комфортності «Славутич» за маршрутом Київ - Вінниця.\n2001, 15 січня\nРозпочато реконструкцію головного залізничного вокзального комплексу України у м. Київ.\n2002, 1 лютого\nПівденно-Західна залізниця розпочала закупівлю електроенергії за нерегульованим тарифом.\n2002, 20 березня\nВпровадження в експлуатацію щойно оновлених вокзалів на станціях Калинівка-1 та Шепетівка.\nПризначення на посаду начальника Південно-Західної залізниці О.М. Кривопішина.\n2003 рік, січень\nБудівництво механізованого пункту з підготовки піввагонів до перевезень (МППВ) на станції Гречани. Подібний пункт побудовано на станції Пенізевичі.\n2004, 10 грудня\nКабінет Міністрів України затвердив проект будівництва нового мостового залізнично-автомобільного переходу через Дніпро. Замовником з проектування та будівництва виступила Південно-Західна залізниця.\nСтворено зону митного контролю (ЗМК) для покращення умов митного оформлення вантажів на території ст. Київ-Петрівка.\nНапередодні Нового року начальник Південно-Західної залізниці О.М. Кривопішин вручив ордери на квартири трудівникам Коростенського залізничного вузла.\nВідкриття пасажирського комплексу на Караваєвих Дачах.\nВпровадження мікропроцесорної системи диспетчерської централізації (МСДЦ) «Каскад» на дільниці Київ-Пасажирський - Миронівка.\nПісля реконструкції відкрито вокзал ст. Щорс.\nВідкрито два реконструйованих корпуси вузлової лікарні ст. Дарниця та дорожнього консультативно-діагностичного центру Дорожньої клінічної лікарні №1 ст. Київ. Завершено реконструкцію другого спального корпусу у Медичному центрі реабілітації залізничників (м. Хмільник).\n2007, 20 лютого\nВідкрито першу чергу вокзального комплексу на ст. Дарниця\nВпровадження мікропроцесорної системи диспетчерської централізації (МСДЦ) «Каскад» на дільниці Київ - Конотоп - Зернове.\nВідкрився рух «Подільського експреса» між Києвом та Кам’янцем-Подільським.\nМедичний центр реабілітації залізничників Південно-Західної залізниці (м. Хмільник) став переможцем у Всеукраїнському конкурсі якості продукції (товарів, послуг) «100 кращих товарів України» у номінації «Санаторно-курортні послуги».\nВідновлення пасажирського руху на дільниці Глухів - Терещенська - Шостка.\nРеконструкція залізничного мосту над Південним Бугом, що неподалік від станції Гнівань.\nУ День пам’яті апостола Андрія Первозваного з благословення Блаженнійшого Митрополита Володимира грамоти стипендіатам ім. Георгія Кірпи вручив начальник Південно-Західної залізниці Олексій Кривопішин. Стипендію було запроваджено колективом Південно-Західної залізниці 2008 р.\nДепутати Київради на своєму засіданні підтримали пропозицію О.М. Кривопішина про перейменування у Києві вулиці Петрозаводської на честь Героя України Георгія Кірпи.\nПерейменовано станцію Бортничі. Тепер її назва - імені Георгія Кірпи.\nПовністю завершено складання, а також повздовжнє просування прогонових споруд залізничного проїзду на будівництві залізнично-автомобільного мосту через Дніпро.\nЗатверджено комплекс робіт за програмою розвитку Дарницького залізничного вузла.\nЗавершено монтаж контактної мережі для електрифікації залізничного ходу мостового переходу через Дніпро у Києві.\nРозпочато роботи з електрифікації залізничного напрямку між Конотопом та Ворожбою у бік кордону з Російською Федерацією.\nПерший у Києві міський електропоїзд розпочав регулярний рух на дільниці Київ-Петрівка - платформа Троєщина.\nВпровадження мікропроцесорної системи диспетчерської централізації (МСДЦ) «Каскад» на відстані між Києвом і Гребінкою.\nЗ нагоди святкування 65-ої річниці Великої Перемоги у м. Конотоп урочисто відкрито реконструйований залізничний вокзал.\nВідкрито робочий рух поїздів на електротязі по залізнично-автомобільному мостовому переходу через Дніпро у м. Києві.\nВідкрито рух залізничного транспорту на залізнично-автомобільному мостовому переході через Дніпро у м. Києві.\nВідкрито зупинний пункт «Лівий Берег».\nЯкщо життя котиться, мов по рейках\nНайважливішою, найвідповідальнішою професією на залізниці є машиніст локомотива. Є заперечення?! Відповім скептикам. Дуже довгою і тернистою часто-густо є стежка до пульта управління електровозом, тепловозом, дизель- чи електропоїздом. Не кожен здатен успішно пройти ці випробування на шляху до професійного становлення.\nЗнову у рейс. Машиніст Андрій ЗАЄЦЬ та його помічник Віктор НІКОЛАЄВ.\nПройти конкурс на машиніста корейського дива від фірми «Хюндай», як розповідають бувалі, ще складніше. Лише наполегливі, цілеспрямовані, від щирої душі закохані у нелегкі будні локомотивника досягають мети.\nКваплюсь зі столиці до Шепетівки. Сьогоднішній репортаж - із кабіни вантажного ВЛ80К, який за довгим майже у 350 кілометрів і важким маршрутом Шепетівка - Фастів - Миронівка провели машиніст локомотивного депо Шепетівка Андрій ЗАЄЦЬ та його помічник Віктор НІКОЛАЄВ.\n«Пусть не доктор ты,\nДепо - не больница,\nПусть на тебе темной ткани халат\nСвоим призваньем ты должен\nДля локомотива - ты врач\nУ цих невигадливих поетичних рядках від машиніста локомотивного депо Ульянівськ-Центральний (Російська Федерація) В. Сафронова - своєрідна присвята локомотивній бригаді та їхнім коллегам.\nДоля моїх сьогоднішніх знайомих, якщо її порівнювати з точки зору залізничної кар’єри, вряди-годи однакова. З дитячих років іншої долі і не бажали. Річ у тім, що нехай й у різні роки, але путівку в життя вони отримали у тогочасному Козятинському залізничному училищі.\nЗа їхніми словами іншого життя, як локомотивне, для себе і не уявляли.\n- Так, робота в нас і складна, і важка, - «відкривають» Америку журналістові Андрій Анатолійович та Віктор Валентинович. - Відповідальна кожна зміна. Дисципліни вимагають не тільки керівники, а й умови роботи. Постійна самоосвіта у першу чергу потрібна через те, що застаріла локомотивна техніка іноді підкидає такі сюрпризи, що без навиків багатотонну машину з місця не зрушиш. Без знання «характеру» несправності.\nБагато таких, хто цього не витримують. Із А. Зайцем та В. Ніколаєвим у різні роки вчилися по 30 учнів в кожній групі. А залишилися працювати на «чавунці» одиниці. Інші «відсіялись». Хтось - за станом здоров’я, деякі - через дисципліну, вірніше, через її відсутність. Що ж тримає на сталевих коліях моїх сьогоднішніх героїв?\n- У Шепетівці серед підприємств стабільно працюють лише залізничні підрозділи, - констатує Андрій Анатолійович. Чи потрібні коментарі?\nУ важливості власної роботи мої співрозмовники жодним чином не сумніваються. Доповнювати одне одного під час рейсу. Це для них - не пусті слова. Цікавлюсь всім, що стосується їхнього залізничного життя. Оскільки обидва мають права на керування електровозом, розпитую, як відбувається процесс становлення на крило В. Ніколаєва. Адже час. Ось уже і транспортний університет закінчує без відриву від виробництва. Пора самостійно водити поїзди.\n- Розумію, що потрібно буде розставатися як машиністові і помічникові, - продовжує мої думки про долю В. Ніколаєва його «шеф». Проте сумно. З ним добре працюється. Як кажуть, плече в плече.\n...Професія машиніста вимагає не лише великих фізичних навантажень, але і високого нервового напруження. І це в той час, коли про комфорт у кабінах локомотивів і мови не йде. Шумоізоляція відсутня. Дзеленчить все, що погано підігнано, взимку - холод, влітку - спека. На приладах управління стерлися необхідні надписи. Крісла також потребують заміни.\n- Чому так прискіпливо розпитуєте про наші проблеми? - цікавляться машиніст і його помічник. - Є бажання?\nЩе б пак. Ще за горами розрекламована Укрзалізницею іноземна локомотивна техніка. Ще не знають машиністи, чи «приживеться» вона на українських магістралях… Зрозуміло, чому розпитую їх про все, аж до деталей: про важливість роботи локомотивників годі й говорити. Еліта сталевих колій - так їх називають поети. З точки зору останніх - вдале словосполучення. Проте будемо відверті, так маємо називати колег Андрія Анатолійовича та Віктора Валентиновича не через заробітки та умови праці. У першу чергу - через відданість справі, якій присвятили власне життя. А це неабиякий моральний фактор, що відрізняє еліту завжди.\n- Добра, дружня родина допомагає подовжити наш вік, - ділиться роздумами А. Заєць. - Разом з дружиною виховали сина і доньку. Незабаром син після закінчення Козятинського вищого професійного училища залізничного транспорту прийде до нашого депо. Яку кар’єру обрав? Хоче стати машиністом, як батько.\nНалагоджується родине життя й у Віктора Ніколаєва. Є син, є донька. Маленьким Ніколаєвим ще рано задумуватися над вибором професії. Однак завжди з нетерпінням чекають на нього після кожного рейсу.\nІ тут у моїх сьогоднішніх попутників - повне попадання у ціль, як і у професію. Їх цінять у трудовому колективі. Адже вони першими у депо освоїли складний з усіх точок зору локомотивників маршрут між Шепетівкою та Миронівкою. Вдома для них забезпечено надійний тил. Якщо так, то життя дійсно котиться, мов по рейках.\n- Поздоровте від нашого імені усіх колег зі столичної магістралі, наголосили під час прощання на бокових коліях станції Миронівка мої нові знайомі.\nІз задоволенням це роблю! Зі святом, трудівники столичної магістралі! Наснаги, здоров’я, всіляких гараздів у всіх добрих справах!\n«Це вже як сім’я» - в один голос заявляють про свій колектив напередодні Дня залізничника диктори вокзалу Київ-Пасажирський\nДиктор - професія дуже відповідальна. Щохвилини у дикторській лунають дзвінки, що передають інформацію про новоприбулі поїзди. Отже, майже дивом стало те, що мені видалася можливість поспілкуватися із працівницями, до яких прислухаються всі люди на вокзалі.\nДо дикторської потрапити сторонній людині неможливо - стратегічне для вокзалу приміщення захищають масивні металеві двері. А ось за сірими дверима із кодовим замком зовсім інша обстановка - затишок, що створюють принесені дбайливою жіночою рукою дрібнички. З «Рабочим словом» ділилися таємницями три зміни дикторів Київ-Пасажирського. Ніна Тарасенко, Лідія Ступак, Євгенія Ландар, Леся Конаш, Оксана Яковець та Наталія Тополь - саме ці жінки відповідають за оповіщення пасажирів.\nНіна Михайлівна та Лідія Петрівна працюють разом понад тридцять років - з перших днів за дикторським мікрофоном. Стаж Євгенії Миколаївни - 11 років, Лесі Анатоліївни - 19, а Наталії Григорівни - 10. Оксана Михайлівна уже рік опановує у досвідченіших товаришок мистецтво бути голосом столичного вокзалу, як влучно називають себе мої співрозмовники.\nДиктори розповідають, що з 2000 р. їх працю механізовано: потрібно чітко слідкувати за прибуттям поїздів та відтворювати відповідні записи на комп’ютері. Часто-густо голосом Київ-Пасу служить запис диктора Міляшевської. Як кажуть, «іде в записаному вигляді».\nУсі жінки згадують, як важко було працювати без комп’ютерів - невідривно сиділи по дві години за мікрофоном, втомлювались. Але техніка не дає стовідсоткової гарантії і часто ламається.\n- Тоді вводимо оголошення вручну, - роз’яснює Лідія Ступак. - Іноземною не оголошуємо - це дуже відповідально. Адже, як кажуть, «не знаючи - не берись».\nКожна з теперішніх дикторів йшла до своєї професії по-різному, але усі вони наголошують, що обрали такий фах через відповідальність, відчуття необхідності людям та того, що до тебе прислухаються. Оксана Яковець, яка ще вчиться на диктора, спочатку працювала прибиральницею на вокзалі ст. Київ-Пасажирський і прислухалася до дикторів. Сподобалися люди та робота, ось і вирішила навчатися.\nСвій перший робочий день диктори згадують з ностальгічною посмішкою, навіть зі сміхом розповідають, як перечитували тексти по п’ять разів, включали-виключали мікрофони, тремтіли від хвилювання. А тепер - звикли. Все іде «автоматично».\nОпановувати дикторську майстерність майже всі ходили на курси до української радіокомпанії, що розташована на Хрещатику, 26. Зміна Ніни Тарасенко та Лідії Ступак навіть вчилися у метра радіожурналістики Олександра Ляшка. На курсах дикторів вчили правильно розраховувати дихання, ставити наголоси та вимовляти слова.\nПередавати будь-яку сторонню інформацію дикторам заборонено, але бувають повідомлення про загублені речі, необхідність підійти до медпункту, тощо. Одного разу зміну Н. Тарасенко та Л. Ступак попросили оголосити, що дитина на інвалідній колясці загубила червоний черевичок. Крихітне дитяче взуття було майже неможливо знайти на просторах вокзалу, але Лідія Петрівна хотіла допомогти і охоче оголосила про зниклу річ. Якою радістю було те, що після повідомлення черевичок знайшовся!\nГоловний ворог професії, у якій потрібен голос - це грип. Диктори діляться своїми секретами, як зберегти голос: пити тепле, але не гаряче, одягатися по погоді. Можна спробувати настій нагідок, який, на думку Наталії Тополь, дуже допомагає при хворобі.\nВільний час жінки намагаються проводити у колі сім’ї, яку майже не бачать через напруженість робочого графіка.\nВідпочинком «для душі» залишаються захоплення дикторів. Ніна Михайлівна та Лідія Петрівна співають, одразу стаючи душею будь-якої компанії. Євгенія Миколаївна, Леся Анатоліївна, Оксана Михайлівна та Наталя Григорівна займаються вишивкою та в’язанням. Тут же маю змогу переконатися у талантах рукодільниць - Наталія Тополь приносить вишиту синіми та блакитними нитками серветку. Краса. Справжня, рукотворна.\nДиктори зізнаються, що на свята не виходить збиратися разом, зрозуміло, працюють у різні зміни. Але Лідія Ступак та Ніна Тарасенко часто ходять одна до одної на гостини. На День залізничника катаються зміною на катері.\n- А на 8 березня нас чергові по станції приходять вітати, - хвалиться Леся Конаш. - Хлопці - молодці, не забувають.\nДиктори Київ-Пасажирського - жінки різного віку та з різним стажем роботи. Але, не зважаючи на відмінності, працівниці дикторської наголошують, що конфліктів у їх «жіночій обителі» не буває. Схожі хобі та життєві позиції були майстерно знайдені спеціалістами з підбору кадрів вокзалу. Задумайтесь - адже без дружньої обстановки у дикторській не лунало б на весь вокзал таке знайоме «Шановні пасажири, …».\nОлена МИКИТЕНКО, Фото Віталія НОСАЧА\n- Співпраця органів місцевого самоврядування та залізничників Південно-Західної магістралі дає позитивні результати, і від того мешканці нашого міста лише виграють. Щоб я не говорив, які б слова не вживав, але той факт, що в місті є станція Буча, платформа Лісова Буча і Склозаводська - говорить сам за себе. Місто не може жити осторонь від залізниці, як і сталева магістраль не може не жити проблемами міста. Наша станція - це фактично серце міста. Вранці і ввечері тисячі жителів Бучі та прилеглих населених пунктів користуються послугами станції, магістралі, і від того, як їх зустрічають, як проводжають, складаються враження і настрій на цілий день.\nІнтереси міста і залізниці переплітаються. Тож, якщо виникають проблеми, все вирішує співпраця.\nНині Буча є лідером серед малих міст України. Тут жити комфортно. Це факт. В цьому є певна заслуга і керівництва Південно-Західної магістралі, і станції Буча, і Київської дирекції залізничних перевезень. Бо реконструкція, що проводилася в минулому році і проходить сьогодні, удосконалює транспортну інфраструктуру і наше місто вцілому.\nДружба щира, багатолітня\nВ історії Конотопської дирекції є цікава сторінка - українсько-болгарська, сторінка про дружбу українських і болгарських залізничників. Чому саме болгарських, а не польських, наприклад, чи угорських? Відповідь одна: Драгомиров - національний герой Болгарії, який народився в Конотопі. Його й понині шанують на Балканах. У придунайському місті Свищов є пам'ятник Драгомирову, є село, назване на честь конотопчанина.\nІніціатива побрататися належала залізничникам міста Мездра Врачанського округу, а якщо точніше - машиністам локомотивного депо. Це була середина шістдесятих років. А вже у шістдесят сьомому тільки-но призначений начальник Конотопського відділка Борис Олійник і машиніст локомотивного депо Конотоп, фронтовик Юрій Коренєв поїхали до Болгарії. Тепло й щиро прийняли їх у Мездрі. Так само, по-братньому, вітали болгарських гостей того ж року - секретаря вузлового партійного комітету Димитра Мишева, машиніста Стефана Тончева і начальника вагоноремонтного депо Нетка Велева - і в Конотопі, якраз на День залізничника.\nПерші візити, окрім ідеологічної складової, мали цілком прагматичний характер. Болгари цікавилися ремонтом тепловозів і вагонів, виконанням графіка руху на станції Конотоп. Наші залізничники - обчислювальною технікою, яка вже запроваджувалася у транспортній галузі балканської держави. Микола Москалець, на той час начальник Конотопської енергодільниці, пригадував, що дисплеї можна було побачити скрізь, навіть у гуртожитку залізничників станції Мездра.\nПам’ятним для конотопчан став 1977 р. До ювілею революції було ухвалено рішення впорядкувати міський меморіал. Коли дізналися про це болгарські друзі, запропонували облицювати його мармуровими плитами - у Мездрі діяла фабрика з обробки каменю. Але стільки грошей і в них не було. Тож болгари влаштували суботник, а на виручені кошти купили два вагони облицювального матеріалу. Й відправили до Конотопа.\nУ ті роки побував у Конотопі й Тодор Лалов, машиніст локомотивного депо Мездра. Він став переможцем соціалістичного змагання і був удостоєний призу імені Олександра Лошкарьова, призу імені конотопського залізничника. Була така практика в болгар - давати імена відомих у Союзі людей своїм передовим дільницям і бригадам, наприклад, у цеху ремонту локомотивного депо працювали бригади імені Сидора Ковпака й Івана Кожедуба, та називати почесні призи. Минув час. Багато що змінилося. Але не згасли в його пам’яті добрі спогади про Конотоп і конотопських колег. І ось Тодор знову в Конотопі, знову серед друзів. Він приїхав зі Стефаном Здравковим на святкування Дня міста. Та щоб презентувати путівник дружби, книжечку, в якій розповідається про взаємини двох братніх міст. Болгарською мовою вона називається «Пътеводител на побратиме и добровлците от Мездраа и Конотоп». Презентація відбулася у міській бібліотеці ім. О. Пономарьова.\nУ першій половині дев’яностих років зв’язки між Конотопом і Мездрою ослабли. Уже не їздили один до одного в гості, розпалися первинні осередки Товариства радянсько-болгарської дружби. Та коли дружба щира, то вона багатолітня. У 1999 р. Конотоп відвідали міський голова Мездри Цветко Петков і начальник управління болгарської залізниці Круша Каменєв. І з тих пір обмін дружніми візитами став постійним. Залізничні підприємства? На жаль. Контактів таких, які були раніше, немає, але в музеях дирекції і в музеї локомотивного депо Конотоп зберігаються матеріали про ту сторінку залізничної українсько-болгарської дружби.\n17 грудня 2010 р. на залізнично-автомобільному мостовому переході через Дніпро у м. Києві відкрито автомобільний рух з лівого на правий берег.\n1 СІЧНЯ 2011 р. - 40 річчя від дня заснування Інформаційно-обчислювального центру Південно-Західної залізниці. Постійне впровадження нових технологій та удосконалення програмних розробок завжди під контролем цього згуртованого колективу.\n31 БЕРЕЗНЯ - відкриття другої черги автомобільної частини залізнично-автомобільного мостового переходу через Дніпро. Тепер до послуг автомобілістів майже 2230 метрів швидкісної автостради над повноводим Дніпром.\n27 ТРАВНЯ - відбулося урочисте відкриття руху автомобілів з правого на лівий берег Славутича з боку моста Патона. В урочистостях взяли участь члени уряду, керівництво Південно-Західної залізниці та столичної влади.\nЗ 1 ЛИПНЯ - розпочався перехід з паперового методу оформлення вантажу на електронний документообіг у межах Південно-Західної залізниці.\n9 - 10 ЛИПНЯ - відкриття зали чекання пасажирів у Козятинському залізничному вокзалі; цього ж дня 45 залізничників та членів їх сімей отримали ордери на квартири у м. Козятин.\nДо дня міста Козятина реконструйовано будівлю Козятинського вокзалу.\nВпроваджено рух рейкового автобуса польського виробництва сполученням Шепетівка - Гречани - Шепетівка та сполученням Гречани - Вінниця - Гречани.\n16 ЛИПНЯ - галузева служба пасажирського господарства за завданням начальника залізниці впроваджує програму туристичних маршрутів. Відбулася презентаційна поїздка ретро-поїздом до Білої Церкви.\n23 СЕРПНЯ - перші автомобілі випробували якісне покриття мостового переходу з лівого на правий берег у бік Кончі-Заспи. Для покращення умов руху автомобільного транспорту у напрямку вул. Здолбунівська збудовано міст чарез оз. Нижний Тельбин.\nВідкрито новий вокзал ст. Фастів.\n4 ЖОВТНЯ - відбулося впровадження спільного проекту Південно-Західної залізниці та столичної міськдержадміністрації «Міська електричка». 14 зупинок об’єднали три лінії столичного метрополітену. Київ - у залізничному кільці.\nФото Віталія НОСАЧА, Валентини ЧЕЛЮСКІНОЇ та Сергія ГУКА\n«Чудово, що на станціях, у підрозділах Південно-Західної залізниці будуються храми та каплиці з хрестами на них. Це - свята справа»\nЧерез якихось півроку виповниться 15-річчя з того дня, як Предстоятель Української Православної Церкви Блаженніший Митрополит ВОЛОДИМИР вперше відвідав управління Південно-Західної залізниці. Під час зустрічі із тогочасним начальником столичної магістралі Борисом ОЛІЙНИКОМ було обговорено спільні позиції щодо відродження духовності української нації. Саме тоді досягнуто домовленостей щодо духовної опіки колективів транспортників, шефства Церкви над медичними закладами залізниці. Що передувало цій події? Ідеальну форму взаємовідносин між Православною Церквою і державою у 90-і рр. минулого століття шукали і священики, і державні мужі, і звичайні прочани. Злинули роки, але духовний зв’язок між Українською Православною Церквою та столичною магістраллю не припиняється. Причин тому багато.\nНапередодні Дня залізничника «Рабочее слово» звернулося до архієпископа Львівського і Галицького Августина (Маркевича), голови Синодального військового відділу УПЦ по взаємодії зі Збройними силами та іншими військовими формуваннями України. В інтерв’ю військового архієпископа, який, зокрема, здійснює душпастирську опіку воїнів з Державної спеціальної служби транспорту, ми торкнулися багатьох питань, які поза іншим зацікавлять і майбутніх воїнів-залізничників, і їхніх батьків, і всіх тих, які цікавляться діяльністю священиків, котрі несуть служіння у військових частинах.\n- Ваше Високопреосвященство, прийняття соціальної концепції Української Православної Церкви на перетині двадцятого і двадцять першого століть - подія, яка заслуговує на те, щоб про неї не забували ні сучасники, ні наступні покоління. Чи не так?\n- Як наголошує у своїх проповідях Предстоятель Української Православної Церкви Блаженніший Митрополит ВОЛОДИМИР, у ході історії створювалися різні моделі взаємовідносин між Церквою і державою. Завдяки цій славній традиції склалося певне уявлення про ідеальну форму взаємовідносин між Православною Церквою і державою. Оскільки церковно-державні взаємовідносини - явище двостороннє, зазначена ідеальна форма історично могла бути вироблена лише у державі, яка визнає Православну Церкву найбільшою духовною святинею. У своїй сукупності ці принципи одержали назву симфонії Церкви і держави. Суть її становить співпраця, взаємна підтримка і взаємна відповідальність, без вторгнення однієї сторони у сферу виключної компетенції іншої. Єпископ підкоряється державній владі як підданий, а не тому, що його єпископська влада походить від представника державної влади. Так само і представник державної влади підкоряється єпископові як член Церкви, який шукає в ній спасіння, а не тому, що влада його походить від влади єпископа. Держава при симфонічних відносинах з Церквою шукає духовної підтримки, шукає молитви за себе і благословення на діяльність, спрямовану на досягнення цілей, які служать благоденству громадян. А Церква одержує від держави допомогу в створенні умов, сприятливих для проповіді та для духовного опікування своїми чадами, які одночасно є громадянами держави.\n- Ваше Високопреосвященство, ми ведемо нашу розмову не лише напередодні професійного свята залізничників. Незабаром розпочнеться осінній призов до лав Збройних сил України. Якими є Ваші сьогоднішні турботи на благо Святої Церкви?\n- Церква звертається із закликом - іти шляхом спасіння - до всіх вікових категорій, незалежно від соціального статусу. У церковних структурах є відділи, які займаються конкретно тією чи іншою групою суспільства. Сферою спільної опіки держави і Церкви є всі верстви населення, які потребують соціального захисту і духовної підтримки. Приміром, діти, які позбавлені батьківської любові, люди похилого віку потребують не лише матеріальної допомоги. Вони мають відчути тепло молитви і добрих сердець християнських священиків, сестер милосердя, волонтерів. Навіть люди, які перебувають у закладах пенітенціарної системи, не мають залишатися без духовної опіки. Саме вона покликана стати першим кроком до виправлення. Своєрідним поворотом до повноцінного життя.\n- Наша розмова відбувається у переддень Дня залізничника. Ваші побажання прочанам - читачам газети «Рабочее слово».\n- Це свято для мене особисто близьке. Протягом 14 років я був священиком у Коростені - залізничному вузлі, у місті колійників, зв’язківців, енергетиків, будівельників, машиністів локомотивів... Тож маю приємність щиро побажати всім залізничникам Божої ласки, благословення на многая літа!\nЯк пісня до Києва привела\nЧистий дівочий голос відразу ж привертає увагу. Пісня не з легких. Це не ті одноденки, що й ліку немає. Це Івасюкові «Дві скрипки», де треба передати і радість, і тугу, де треба співати серцем. «Хто це?» - запитую Івана СУПРУНА, керівника групи «Кураж», начальника проектно-кошторисного бюро Конотопського будівельно-монтажного управління, автора й виконавця пісень. Він тільки посміхається. Мовляв, слухаємо.\nСТИХАЮТЬ ОСТАННІ ЗВУКИ МЕЛОДІЇ, й аж тоді Іван Михайлович називає солістку - Аня, Анна БОЛЬШАК. Звичайно, що з Конотопа. Зовсім юна, але ж який талант!\n«А я що казав?!» - долучається до розмови Борис Костюченко, флейтист групи, з’явившись на порозі студії. Й обидва розповідають, як прийшла вона несподівано, як послухали, захопилися й вирішили допомогти.\nСтудія - це, мабуть, занадто гучно. Всього лиш куточок у кімнаті Будинку науки і техніки Конотопської дирекції залізничних перевезень. Але є комп’ютер, є мікшерний пульт, мікрофони - той мінімум, необхідний для запису компакт-дисків. Усе інше - це творчість людей дійсно талановитих. А в них, до речі, непогано виходить. Ніхто на такому високому рівні музики в Конотопі не записує. І «Дві скрипки» від Анни Большак - то перша пісня в її майбутньому альбомі. Першому, але не останньому, бо віриться, що будуть інші.\nПоговорити з Анею вдалося, коли вона на вихідні приїхала додому. Виявилося, що дівчина вчиться у мистецькому коледжі, що наставником у неї народний артист України Фемі МУСТАФАЄВ. Правда, вона тільки на першому курсі, але вчитися їй дуже подобається.\nПрекрасний голос Анни БОЛЬШАК зачаровує не лише конотопчан.\nСпівати Аня почала рано. Власне, всі маленькі діти радують батьків у такому віці талантами - і грають, і танцюють, і малюють. Пора, видно, у них така. Та з часом це згасає, поступаючись іншим захопленням. В Ані бажання співати не пропало, і в сьомому класі вона, учениця чотирнадцятої школи, прийшла у ЦДЮТ в гурток до Тетяни ЦИМБАЛ, однієї із солісток відомого в Конотопі тріо «Любисток». Дівчина співала в ансамблі «Слобожанка». Коли закінчила дев’ять класів, подала документи до Індустріально-педагогічного технікуму.\n- Чому? - запитую. - Чому раптом захотілося стати соціальним працівником?\n- Батьки так вирішили. Вони тоді вважали, що в житті треба мати надійну професію. А спів нехай залишиться для душі…\nТільки склалося, як склалося. По закінченні технікуму Анна Большак подала документи до трьох мистецьких навчальних закладів. В одному необхідно було витримати серйозний творчий конкурс - без спеціальної музичної освіти не ризикнула. В іншому - непомірно велика плата за науку. Й обрала вона тоді Коледж естради і мистецтва. Не шкодує зовсім. Вчиться співати, грати на фортепіано й гітарі, мріє про велику сцену. Але перед тим, переконана, має одержати ще й вищу музичну освіту.\nАНЯ - СКРОМНА, ПРИВІТНА І ДУЖЕ СЕРЙОЗНА. Навіть надміру серйозна. В її віці дехто ще мислить дитячими категоріями. Та й пісні в неї, які довелося почути в запису, теж серйозні. «Чому саме «Дві скрипки» Івасюка? - запитую. - Як на мене, складна вона для виконання. До того ж із репертуару Софії Ротару - більшості добре відома».\n- Не знаю, - чесно зізналася дівчина. - В Інтернеті знайшла, як співає її Дарина Шевцова, фіналістка конкурсу «Україна має талант». Спробувала сама. Слухачам подобається моє виконання.\nНе лише рядовим слухачам, а й прискіпливому журі. Із «Двома скрипками» та «Рідною піснею» Аня виступала на конкурсах. На цьогорічному «Південному експресі», фінал якого відбувся в Ялті, зайняла перше місце. А зовсім недавно стала дипломанткою фестивалю «Молода Галичина».\n- А «Рідна пісня», це звідки?\n- Слова написав Дмитро Луценко, музику - Микола Збарацький. Автори подарували цю пісню солістці Черкаського народного хору Ганні ШУМИЛО. Вона, нині конотопчанка, дозволила її виконувати… А ще мені подобається пісня з репертуару Ніни МАТВІЄНКО «Квітка-душа».\nГоворити із творчою людиною й не запитати про плани на майбутнє - не можна. Усім нам кортить першими дізнатися, що будемо слухати і бачити. В Анни ж плани поступаються навчанню. Але вже 27 листопада поїде вона до Чернівців на фестиваль естрадної пісні імені Назарія Яремчука. Обов’язково співатиме «Рідну пісню». Які будуть дві інші, ще не знає.\nНА ФЕСТИВАЛІ ІМЕНІ НАЗАРІЯ ЯРЕМЧУКА АННА БОЛЬШАК ПРЕДСТАВЛЯТИМЕ КИЇВСЬКУ ОБЛАСТЬ. Несправедливо, звичайно. Конотопчанка, дочка залізничника - батько дівчини Микола Миколайович працює дефектоскопістом у Конотопській дистанції колії, інженер Іван СУПРУН допомагає створити їй перший звуковий альбом - і за столичний регіон, а не за Сумщину. Ось так столиця й переманює в нас таланти. Та що поробиш. Великому кораблю, кажуть, велике й плавання. А талантові - великі сцени та повні зали слухачів.\nСпілкуючись з одним юним залізничником на тему дозвілля, почула трохи спантеличуюче запитання: А про спорт, можна? Звичайно, можна. Адже, слава Богу, до спорту і увага, і відношення, і ставлення на магістралі нормальні.\nУ вихорі спортивних подій промайнув майже рік. Попереду - нові звершення, змагання та спартакіади, медалі та відзнаки. А головне - натхнення та бажання, як працювати, так і перемагати!\nКомплексна дитячо-юнацька спортивна школа (КДЮСШ) «Локомотив» радує своїх прихильників новими спортивними досягненнями. Як відомо, до складу школи входить чотири відділення: футболу, волейболу, легкої атлетики та регбі. За минулий рік вихованці усіх відділень брали участь у різних спортивних змаганнях, в яких стали переможцями або призерами.\nТАК ВИХОВАНЦІ ВІДДІЛЕННЯ ФУТБОЛУ беруть участь у Чемпіонаті м. Києва у шести вікових категоріях. Чемпіонат вже закінчується, залишилось зіграти по 2-3 гри. Але команду вихованців 2001 р.н. (тренер-викладач С. Кондратюк) вже можна привітати з І місцем. Вони перемогу здобули достроково, за три гри до закінчення змагань. Команда вихованців 1997 р.н. (тренер-викладач В. Новиченко) також увійшли до у трійки призерів у Чемпіонаті м. Києва з футболу (вища ліга) сезону 2010 р. і здобули право брати участь у Чемпіонаті України, вища ліга. Їх участь у Чемпіонаті України виявилася вдалою, зігравши всі ігри команда потрапила у фінал, який відбувається наприкінці жовтня - початку листопада 2011 р. Ми можемо тільки побажати команді вдалого виступу.\nОлімпійська чемпіонка Пекіна, вихованка спортивного клубу «Локомотив»\nПризерка чемпіонату України серед молоді з веслування на байдарках та каное Ольга ТОПІХА.\nВихованка СДЮШОР, переможниця змагань з веслування на байдарках та каное,\nщо проходили у Дніпропетровську Людмила ГАЛУШКО та її партнерка по команді Людмила ЖУК.\nКоманда Київської дирекції залізничних перевезень - переможниця ХІІІ спартакіади Південно-Західної залізниці.\nВихованці відділення волейболу Андрій СТОРОЖЕНКО, Дмитро ШЛОМІН.\nУ березні 2011 р. команда 1996 р.н. зайняла І місце у дитячо-юнацькому турнірі з футболу «Кубок Алушти 2011», а їх тренер В. Топчій був нагороджений грамотою, як кращий тренер цього турніру.\nВихованці відділення волейболу також мають у своєму арсеналі вдалі виступи. У складі команди «Локомотив» (тренер-викладач В. Гаращенко) протягом 2010-2011 рр. брали участь у Чемпіонаті України з волейболу серед чоловічих команд вищої ліги, де посіли ІІІ місце.\nВИХОВАНЦІ ВІДДІЛЕННЯ РЕГБІ (тренер-викладач В. Роганов) брали участь у Чемпіонаті України сезону 2010-2011 рр. серед чоловічих команд вищої ліги «Регбі -15», де у запеклій боротьбі здобули перемогу та за цей результат їм було присвоєно звання «Кандидат у Майстри спорту України», а тренеру-викладачу відділення В. Роганову Головним управлінням з фізичної культури і спорту при міській держадміністрації було присвоєно вищу категорію.\nВИХОВАНЦІ ВІДДІЛЕННЯ ЛЕГКОЇ атлетики також не відстають. Вони брали участь у Першості профспілок з легкоатлетичного кросу, відкритому Чемпіонаті м. Києва, Чемпіонаті України. Так, у Чемпіонаті України серед молоді (м. Донецьк), що проходив у листопаді 2010 р. вихованець нашої школи Тимошек Дмитро посів 9 місце на дистанції 5000 м з результатом 15.19.\nГоловне завдання ще одного підрозділу Південно-Західної - готувати резерв для Національної збірної команди України з веслування на байдарках і каное. СДЮШОР «Локомотив» успішно виконує це завдання. До складу збірної команди України входять 3 вихованці школи - Людмила Галушко, Юлія Вакуленко та Олександр Клименко. Сподіваємось, їх число збільшиться.\nПрихильники та вболівальники київського «Локомотиву» та спортивної школи чекають від вихованців спортивної школи нових спортивних результатів.\nАдміністрація спортивної школи висловлює подяку керівництву залізниці Олексію Кривопішину, помічнику начальника залізниці, начальнику адміністративної служби залізниці Олексію Коновалу, керівництву спортивного клубу «Локомотив» за підтримку дитячо-юнацького спорту та допомогу у проведенні і участі у змаганнях. Та вітає усіх залізничників з професійним святом. Здоров’я і наснаги!\nОльга ГАНУЛ, заступник директора КДЮСШ «Локомотив», Фото з архіву «РС» та клубу «Локомотив»\nУ сьогоднішньому світі, можливо, в нашій державі існує найбільша «щільність» ЗМІ у перерахунку на душу читача. У будь-якому разі така точка зору має право на життя через те, що наклад залізничних газет, зокрема «Рабочего слова» зростає. Це завдяки тим нашим передплатникам, які небайдужі до майбутнього газети залізничників, яка майже через рік святкуватиме 90-річчя.\nКритика в інтернеті, зауваження телефоном, пропозиції безпосередньо під час спілкування з кореспондентами - завдяки цьому вдосконалюємо нашу роботу. Намагаємось дотримуватися думки, що журналіст тоді стає журналістом, коли завбачливо не окреслює свій професійний простір захисним кругом гоголівського Хоми Брута. Навпаки, маємо сміливо реагувати на виклики будь-яких, передовсім суспільних змін, які відбуваються у наш час. Обшир журналістського вартування, публіцистичної розвідки збільшується з року в рік, з номера в номер. Щоби газету було цікаво читати.\nВирізнити «вузьке місце», огранити його точним словом - це ще нульовий цикл. Треба бачити проблему не в статиці. Тому, приміром, на перші шпальти надходять репортажі з місця події, аналітичні розвідки і порівняння процесів реформ у залізничній галузі України та країн світу, історичні матеріали про розвиток зокрема столичної магістралі - то доробок із журналістських блокнотів моїх колег.\nСвого часу ми публікували теле-програму. Протягом двох років її вже немає на шпальтах газети. Інші видання розраховують на цю «фішку». Нашу газету читають й без телепрограми. Деякі видавці сподіваються на те, якщо у номері є ТБ-розклад, то її читатимуть, а водночас і все інше. У нас все з точністю до навпаки. Ми вважаємо, що пишемо літопис столичної магістралі якісно і цікаво, тому і маємо величезну кількість читачів. І «фішки» на п’ять газетних шпальт з телепрограмою - величезна розкіш.\n... Під час останньої творчої наради колективом редакції висловлено чимало пропозицій, як зробити наше видання ще цікавішим.\nКонцепція «Рабочего слова» - і надалі бути противагою відомій медійній концепції п’яти «С»: страх, смерть, сплітка (розпускання пліток), сенсація, секс. Вважається, що перелічені компоненти є абсолютним гарантом уваги з боку споживача медійного продукту. І на основі цієї думки власне зараз іде формування новин, репортажів. І ця проблема існує не тільки в Україні. Однак саме у нашій країні вона набула критичних масштабів. Ми відмовляємося працювати за такими принципами. Нехай в інших виданнях, коли йдеться про конкретні особистісні перемоги, успіхи, до цих позитивних явищ колеги ставляться недовірливо-агресивно. Ми - за позитив на шпальтах рідної для нас газети.\nМаючи історичну пам’ять, можна зрозуміти, чому в Україні сформувалося саме негативне інформаційне середовище - «любов до п’яти «С». Віримо, що із часом це обов’язково злине. Зокрема серед мас-медіа. Однак і сьогодні в усьому має бути міра, і вісті з негативним змістом, можливо, й несуть правду до людей, але тільки один її бік. У світі існують не тільки зло та лихо, є чимало малих та великих досягнень людей. Життя триває далі. Чому б не показати його вповні?!\nШановні залізничники! Ми працюємо для вас, тож висвітлюйте через газету свою точку зору конкретно за вашою специфікою. Теми наших майбутніх репортажів - за вами! Давайте разом працювати для розвитку нашої галузі.\nМоя залізниця - моє майбутнє!\nМАЛА ПІВДЕННО-ЗАХІДНА, як з любов’ю називають Київську дитячу залізницю, це зовсім не велика іграшка чи діючий макет. Це - початок професійного шляху людей багатьох поколінь, маленька країна у великому світі українських залізниць. Юних мешканців цієї країни, яких зараховують до багаточисельного колективу столичної магістралі, не можна не привітати із ДНЕМ ЗАЛІЗНИЧНИКА УКРАЇНИ.\nМайбутній диктор вокзалу.\nКвіти та подарунок за кращий малюнок Дмитру ПРАСОЛУ.\n«Голубой вагон бежит, качается».\nЗнання - основа інформатики.\nНезважаючи на малі обсяги (2,5 км), все, що тут відбувається, все справжнє: дві станції, депо рухомого складу, тепловози та паровоз, навчальні класи, кабінет інформатики. І обслуговують це господарство діти - учні шкіл м. Києва. Навчально-виробнича практика знайомить майбутніх фахівців із головними професіями залізничного транспорту: машиніста, диспетчера, чергового по станції, оператора, диктора, провідника, чергового по вокзалу… Завдання і секрети яких свідомо допомагають юним залізничникам підходити до вибору своєї майбутньої професії.\nБагато колишніх юних залізничників успішно працюють фахівцями на магістралях України, насамперед на Південно-Західній, яка всебічно й постійно турбується про свою молодшу сестру.\nА ще на Малій залізниці проходять тематичні виставки, спортивні змагання, конкурси професійної майстерності та дитячої творчості, у тому числі - на кращий малюнок на залізничну тему.\nВернісаж дитячої творчості.\nСвято на Малій Південно-Західній.\nОрієнтувати юнь у виборі професії, прищеплювати любов до праці, техніки, виховувати відчуття відповідальності за доручену справу - головна мета Малої столичної магістралі.\nТож зі святом тебе, Київська дитяча залізнице!


Священники УГКЦ та ПЦУ пройшли вишкіл медичних капеланів » Релігія в Україні. Вера и религия. Философия и религия в Украине\n12 жовтня 2021 року в Патріаршому Домі УГКЦ вперше в Україні медичні капелани отримали дипломи про спеціалізований вишкіл, який тривав упродовж двох років. До вишколу долучилося десять священнослужителів, серед яких клірики УГКЦ та ПЦУ з різних частин України, повідомляє "Релігія в Україні" з посиланням на сайт УГКЦ.\nНавчання відбувалося під егідою Патріаршої Комісії у справах душпастирства охорони здоров’я УГКЦ. Дипломи капеланів-випускників з підписом голови Патріаршої Комісії, завірили печаткою Львівського медичного коледжу післядипломної освіти, як свідчення того, що під час курсу опанували і дисципліни, яких навчали викладачі коледжу.\nСьогодні з нагоди урочистого вручення дипломів для кваліфікованих медичних капеланів відбулися заходи. Зокрема, у каплиці при Патріаршому Домі Митрополит Львівський УГКЦ очолив літургію у співслужінні із медичними капеланами УГКЦ. Опісля до вручення сертифікатів долучився також владика Степан Меньок, екзарх Донецький. Митрополита Львівського та Сокальського ПЦУ представляв ієрей Ігор (Турик). Онлайн привітав присутніх голова душпастирської ради УГКЦ владика Кен Новаківський. Долучився до заходу голова Асоціації капеланів в охороні здоров’я України Сергій Убогов.\nЯк зізналася голова Комісії УГКЦ у справах душпастирства охорони здоров’я Севастіяна Карвацька, курс для медичних капеланів започаткували ще до Всесвітньої пандемії, у 2019 році. З часом через пандемію COVID-19 актуальність такого вишколу лише зросла.\nПровідний викладач курсу, медичний капелан з Австрії о. Віталій Микитин підкреслив, що священник у лікарні є немовби посланцем Христа. “Є методи психотерапії, теологічні, які ми використовували. Але найкращим представленням курсу будуть самі медичні капелани, які прийдуть у лікарні. Бо якою оцінкою можна поставити духовності і людяності? Коли ти схилишся коло ліжка хворої людини, коли проведеш там не 5 хвилин, а більше.Покажеш свої переживання, покажеш, що тобі залежить чи та людина отримає ласку Божу. Хочу подякувати за довіру Церквам, які доручили своїх капеланів у наші викладацькі руки”.\nУ рамках курсу слухачі мали змогу чимало довідатися про аспекти психологічного супроводу людей, які переживають недугу. “Цей курс є унікальним. Він є перший в Україні. Після двох років навчання можемо побачити ті зміни, які відбулися у нас, учасниках. За ці 2 роки ми опанували 5 блоків. Ми стали однією командою, друзями. Цей курс нас згуртував. Бо ми пройшли великий психологічний вишкіл. Ці навики є корисними і у нашому повсякденному житті. Гаслом курсу було допомогти кожному потребуючому, кожному ближньому. Я думаю, що ми з отцями стали ближчими до того, щоб схилитися до ліжка кожного хворого і принести частинку тепла і розради, яких він потребує”, – наголосив священник ПЦУ о. Іван Данилів.\nСвященник Івано-Франківської Архиєпархії УГКЦ о. Іван Дмитраш , який закінчив навчання на курсі, розповів, що тренери зокрема навчали учасників ставити себе на місце пацієнта і показували, що людина переживає у такому стані, чи що відчувають її рідні.\n“Передати ті емоції, які ми переживали на тренінгах, то це дуже важко. Той блок, який ми пройшли, заохотив нас стати справжніми друзями. Під час модулів, які ми пройшли, ми стикнулися з реальною роботою у лікарнях. Тепер ми знаємо, що маємо робити. Бо цей курс є практичним. Ми пройшли дуже унікальний вишкіл”, – розповів священнослужитель УГКЦ.\nПривітала присутніх директор Львівського медичного коледжу післядипломної освіти пані Леся Вовк, яка наголосила, що коледж завжди готовий продовжувати подальшу співпрацю із Комісією УГКЦ у справах душпастирства охорони здоров’я у нових і подальших проєктах.\nПісля вручення дипломів про завершення навчання на курсі, також урочисто відзначили медиків.