Робоча програма з реалізації освітньої галузі «Комунікація» для дітей старшого дошкільного віку\nКонспект НОД з формування елементарних математичних уявлень у підготовчій до школи групі Тема: «Незвичайний гість»\nБезпосередньо - освітня діяльність по духовно - моральному вихованню. Тема: «Преподобний Сергій Радонезький - святої землі руської»\nКонспект НОД з освітньої галузі «Художня творчість» (малювання) На тему: «Прикрасимо ялинку до нового року» (Нетрадиційний метод малювання - пальчикова живопис)\nТема: «Яблучний спас. Змагання на приз великого яблука»\nРобоча програма з реалізації освітньої галузі «Комунікація»\nдля дітей старшого дошкільного віку\nОсвітня область «Комунікація»\nРобоча програма з освітньої галузі «Комунікація» спрямована на оволодіння дошкільниками конструктивними способами і засобами взаємодії з оточуючими людьми. Зміст освітньої галузі розкриває систему роботи з:\nрозвитку вільного спілкування з дорослими та дітьми;\nрозвитку всіх компонентів усного мовлення дітей (лексичної сторони, граматичного ладу, ЗКР (произносительной сторони); зв'язного мовлення - діалогічної та монологічної форм) в різних формах і видах діяльності;\nпрактичного оволодіння нормами мови.\nРобоча програма складена на основі примірної основний загальноосвітньої програми дошкільної освіти «Дитинство» /Т.И.Бабаева, Гогоберидзе, З.А.Михайлова та ін - СПб.: ТОВ «ВИДАВНИЦТВО «ДИТИНСТВО-ПРЕС», 2011р. та методичного комплекту до програми: Сомкова О.М. Освітня область «Комунікація». Як працювати за програмою «Дитинство»: Навчально-методичний посібник / наук. ред.: А.Г.Гогоберидзе,- СПб.: ТОВ «ВИДАВНИЦТВО «ДЕТСВО-ПРЕС», 2012.\nПроектування виховно-освітнього процесу в закладі здійснюється у відповідності з Федеральними державними вимогами до структури основної загальноосвітньої програми дошкільної освіти на основі комплексно-тематичного принципу побудови освітнього процесу в процесі інтеграції освітніх областей, з урахуванням рішення програмних освітніх завдань не тільки в рамках безпосередньо освітньої діяльності, спільної діяльності дорослого і дітей, самостійної діяльності дітей, але і при проведенні режимних моментів в адекватних віку дітей формах і при взаємодії всіх учасників освітнього процесу.\nВ основу проектування освітнього процесу установи покладено сюжетно-подієвий принцип, програма побудована на реалізації проектів, де організація навчального процесу здійснюється на основі сезонності, свят, ювілейних дат, традицій, тематичних заходів. Комплексно-тематичне планування грунтується на «Календарі життя ДОУ», де розподіляється тематика на навчальний рік із зазначенням часових інтервалів, плануються теми для установи і для кожної вікової групи з урахуванням підсумкових заходів, подій (Додаток).\nПедагогічними принципами реалізації змісту комплексно-тематичного плану освітньої діяльності в закладі є:\nпринцип спіралі: на кожному віковому етапі йде повторення тем, але вже з ускладненням, поглибленням відповідно до віку дітей;\nпринцип співтворчості дітей, батьків, педагогів у спільному процесі освоєння соціо-культурних традицій та створення єдиного колективу "діти - батьки - співробітники установи";\nпринцип формування цілісного уявлення про світ і його закони через системне, комплексне освоєння кожного явища в його природному й соціокультурному контексті;\nпринцип опори на емоційно-естетичне ставлення до предмета освоєння;\nпринцип інтеграції - цілісний системний підхід у вихованні дітей через об'єднання (взаємопроникнення) різних видів дитячої діяльності (музичної, мовленнєвої, пізнавальної, образотворчої, рухової, художньо-творчої та ін) і всіх засобів емоційно-естетичного виховання (музика, література, живопис, природа, навколишнє середовище);\nпринцип природовідповідності, що полягає в організації педагогічного процесу у відповідності з законами природи: її ритмами, циклами;\nпринцип культуровідповідності, де особлива роль відводиться значущим подіям і явищам (історичні, суспільні та загальнокультурні);\nпринцип наступності й безперервності освіти в дитячому садку і в школі.\n1. Зміст психолого-педагогічної роботи з освоєння освітньої галузі «Комунікація»\n(2 молодша, середня, старша, підготовча групи)\nОрієнтація дітей в освітній галузі\nПро що дізнаються діти\nРозвиток вільного спілкування з дорослими та дітьми\nЗ ініціативи дорослого діти вчаться вступати в спілкування: впізнавати і називати знайомих персонажів на картинках і їх дії («Це ведмедик. Мишко спить», «Тут зайчик. Він їсть моркву»); відповідати на запитання про себе («Як тебе звуть? Якого кольору твоє плаття?»), впізнавати на фотографії і називати членів своєї сім'ї, розмовляти про улюблених іграшках. Проявляти інтерес до спілкування з дітьми, називати знайомих дітей по іменах, за показом дорослого включатися в ігри з загальної іграшкою.\nВступати в ігрове спілкування з однолітками - парне і в малій групі. Елементарно домовлятися про спільні дії («Давай будувати гараж», «Давай катати машинки»), про ролях («Я буду варити суп. Приходьте обідати»),\nЗ допомогою вихователя дізнаватися яскраві емоційні стани дітей (радіють, сміються, злякалися, плачуть), враховувати їх при спілкуванні: пошкодувати, розвеселити, користуватися ласкавими словами.\nРозвиток усіх компонентів усного мовлення дітей у різних видах дитячої діяльності\nЗв'язкова мова. Діти освоюють наступні вміння діалогічного мовлення: вступати в мовні контакти з дорослими і однолітками з різних приводів; відповідати на запитання, звернення дорослого; повідомляти про свої враження, бажаннях; домовлятися з однолітком про спільні дії в грі; брати участь у загальній розмові; задавати питання в умовах наочно представленій ситуації спілкування (Хто це? Як його звуть? тощо)\nДіти починають освоювати уміння монологічної мови: приймати завдання, доручення, виражене у висловлюванні дорослого («Великим лялькам постав великі чашки, а маленьким лялькам - маленькі чашки»); порівнювати два предмети, знаходити однакові предмети, складати пари; з питань вихователя складати розповідь по картинці з 3-4 речень; спільно з вихователем переказувати добре знайомі казки; читати короткі вірші про іграшки, природу, дітей, із задоволенням слухати читання дитячих книжок і розглядати картинки.\nГраматично правильна мова. Діти освоюють вміння користуватися системою закінчень для узгодження слів: узгоджувати прикметники і іменники в роді, числі і відмінку; правильно використовувати в мовленні назви тварин та їх дитинчат в однині та множині числах: кішка - кошеня, котенята; освоювати структуру простого поширеного речення: включати однорідні члени речення («Я люблю маму, тата, бабусю, дідуся»), вводити доповнення («Піду гуляти з лялькою»), визначення («Піду гуляти з новою лялькою»), обставини («Лялька швидко, одяглася на прогулянку)»; освоювати спосіб словотворення на основі імітації звуків: качка «кря-кря» - крякає, кішка «мяу-мяу» - нявкає; з допомогою вихователя будувати складні пропозиції, спочатку безсполучникові, потім з союзами і союзними словами: «Кицька нявкає - вона хоче їсти», «Кицька нявкає, тому що вона хоче їсти».\nЗвукова культура мовлення. Діти вчаться правильно вимовляти голосні звуки; правильно вимовляти тверді і м'які приголосні звуки ([м], [б], [п], [т], [д], [н], [к], [г], [х], [ф], [в], [л], [з], [ц]); розвиток правильного мовленнєвого дихання, слухової уваги, фонематичного слуху, моторики мовного апарату; чути спеціально интонируемый до мови вихователя звук (пісенька для укладання ляльки спати - а-а-а, пісенька вітру - у-у-у, дзвіночка - з-з-з, жука - ж-ж-ж, мотора - р-р-р, насоса - з-з-з).\nСловник. Діти практикуються використовувати у власному мовленні: назви предметів і об'єктів близького оточення, їх призначення, дії з ними, яскраво виражені частини і властивості; назви предметів і дій гігієнічних процесів умивання, одягання, купання, їжі, догляду за зовнішнім виглядом (зачесатися, акуратно повісити одяг) і підтримки порядку (прибрати іграшки, поставити стільці); слова, що позначають дії (зім'яти, стиснути, погладити); слова, що позначають якості і властивості предметів (м'якість, твердість, гладкість і т.п.; предмети рвуться, б'ються, розмокають); назва матеріалів (глина, пісок, папір, тканина); називання членів сім'ї, їх дій; назви об'єктів і явищ природи: рослин близького оточення, овочів і фруктів, домашніх і деяких диких тварин та їх дитинчат (кішка, собака, кінь, корова, ведмідь, заєць, лисиця); розуміти значення узагальнюючих слів: іграшки, одяг, посуд, меблі, овочі, фрукти, птахи, тварини, звірі і т.п.\nПрактичне оволодіння нормами мови (освоєння правил мовленнєвого етикету)\nДошкільнята освоюють вміння: знати і використовувати основні форми мовленнєвого етикету в ситуаціях спілкування: вітання (здрастуйте), прохання (дайте, будь ласка, подяка (спасибі), знайомство (як тебе звуть, мене звуть..., давай грати); використовувати звернення до співрозмовника по імені, розрізняти форми звертання до дорослого і дитини (привіт - привіт); дізнаватися дітей в групі і називати їх по іменах, використовувати повні форми імен (Олена - Леночка, Ваня - Ваня); ввічливо звертатися до вихователя за допомогою, залучати до ігрового спілкування однолітка.\nОрганізація досвіду освоєння освітньої галузі\nЩо освоюють діти\nВихователь організовує часте індивідуальне спілкування з дитиною на основі спільної діяльності з іграшками і предметами: вносить і обігрує нові іграшки, створює ігрові ситуації («Прикрасимо кімнату ляльки», «Зберемо ляльку на прогулянку», «Побудуємо гараж для машини», «Приготуємо чай для ляльок», «Ляльки переїжджають», «У ляльки день народження» тощо).\nПри виконанні культурно-гігієнічних процедур вихователь організовує розглядання предметів: при накрывании на стіл - предметів посуду, при умовно - предметів гігієни, при підготовці до прогулянці - предметів меблів, при одяганні на прогулянку і при підготовці до сну - предметів одягу.\nНа прогулянці, в групі педагог стимулює дітей до правильного і чіткого називання предмета, його частин, ознак, дій з ним. При цьому прагне до чітким граматично простим формулюванням без зайвих слів та додаткових пояснень.\nВихователь організовує ігри-драматизації за добре знайомих творів «Колобок», «Теремок», «Ріпка», стимулює дітей відтворювати нескладні рольові діалоги.\nУ творчих іграх питаннями і включенням в гру стимулює дітей правильно називати себе в ігровій ролі («Я - мама»); називати ігрові дії («Буду годувати доньку, варю кашу. Дістану тарілку, ложку. Поїла донька. Помию посуд, щоб чиста була»); відповідати на запитання про грі («Куди ти везеш вантаж?», «Що будеш будувати з кубиків?», «Може бути, ти побудуєш дорогу і зробиш міст?» «Які ще машини будуть їздити по мосту?»).\nВихователь організовує спільне з дитиною складання розповіді на тему, запропоновану дитиною, з одночасним елементарним малюванням сюжету: дій, персонажів, предметів. У подібній ситуації дитина відчуває себе рівноправним партнером: він може в будь-який момент включитися в розповідання і малювання. Інші діти за бажанням можуть стати спостерігачами або співучасниками діяльності: давати поради, пропонувати свої варіанти події.\nПедагог стимулює спільне з дорослим побудова висловлювання з 2-3 речень про події з життя дитини, про об'єкти живої і неживої природи.\nВихователь залучає дітей до коментування (супроводу мовою) своїх дій у предметній діяльності («Візьму великий кубик. Буде стільчик. А коробка - стіл. Сядь лялька. Будемо пити сік»). Педагог стимулює дітей до промовляння подальших дій - до мовного планування. Для цього включається у спілкування з дитиною і пропонує розповісти, що буде робити далі («Що ще захоче робити лялька? З ким вона піде гуляти?»).\nВихователь розмовляє з дітьми про цікаві факти та події їх життя, про особисті проблеми, близьких людей, героїв мультфільмів, домашніх тварин.\nПедагог створює умови для розгорнутого мовного звертання дитини до дорослого або однолітка («Поясни Наташі, як ти хочеш грати з м'ячем»).\nВихователь уважно вислуховує дітей, діяльно реагує на їх прохання, вправляє в складанні самостійних висловлювань з опорою на події з особистого або колективного життя.\nВихователь привертає увагу дітей один до одного, пропонуючи щоранку вітатися з усіма дітьми і індивідуально: «Привітайся з Сергієм», «Скажи „добрий ранок" Світлі», «Назви лагідно Федю, щоб він перестав плакати. Пожалій його».\nВихователь організовує ігри на розвиток мовного дихання («Подуй на кульбаба», «Полетіли сніжинки», «Попливли кораблики» та інші), на розвиток фонематичного слуху («Хто покликав?» «Що звучить?»). Для профілактики можливих порушень звуковимови педагог щодня проводить вправи на зміцнення м'язів артикуляційного апарату дитини з серії «Веселий язичок», використовує ігри з пальчиками на основі фольклорних творів.\nЩоденним змістом мовного взаємодії з дітьми є ігри на звуконаслідування («Хто як кричить», «Відгадай, хто в будиночку живе» тощо).\nВ освітніх ситуаціях педагог залучає дітей до надання допомоги ігровим персонажам у вирішенні їх проблеми» (допомогти ведмедику вибрати кошик потрібної величини, щоб увійшли всі знайдені їм гриби; допомогти ляльці підібрати одяг за розміром; допомогти зайчикові вибрати теплу шапочку).\nУ всіх видах діяльності дітей вихователь коментує процес діяльності дитини, узагальнює у промові отриманий результат, стимулюючи висловлювання дітей.\nВихователь створює умови для того, щоб дитина могла охоче вступати в мовне спілкування з оточуючими, ставити запитання, відповідати на запитання, слухати відповіді інших дітей, розповідати про події, запрошувати до діяльності. Діти вчаться брати участь у колективній розмові, підтримувати загальну бесіду, говорити по черзі, не перебиваючи співрозмовника. Передавати за допомогою образних засобів мови емоційні стани людей (дівчинка злякалася, мама здивувалася) і тварин (кішка сердиться, вона не зловила мишку; мавпа радіє - у неї є смачний банан).\nВ процесі спілкування дошкільники вчаться адекватно реагувати на емоційний стан співрозмовника (висловити співчуття, допомогти, пожаліти).\nДошкільнята вправляються у використанні засобів інтонаційної мовної виразності (сили голосу, інтонації, ритму і темпу) дні залучення та збереження уваги однолітка в процесі мовного спілкування. Вчаться використовувати у мовленні слова участі, емоційного співчуття, співчуття для підтримки співробітництва, встановлення відносин з однолітками та дорослими.\nПрагнуть до самоствердження в колективі однолітків, проявляють вибірковість у взаємовідносинах та спілкуванні з ними: переваги у виборі партнерів по іграм і спілкування.\nВикористовують елементи пояснення і переконання при змові на гру, при вирішенні конфліктів; в ігровому спілкуванні орієнтуються на рольові висловлювання партнерів, підтримують їх.\nЗв'язкова мова. Діти освоюють уміння діалогічної мови: в розмовному спілкуванні користуються (з допомогою вихователя) різними типами речень залежно від характеру поставленого питання; помічають неточності і помилки в своїй промові і в мовленні товаришів, доброзичливо виправляють їх; формулюють запитання пошукового характеру (Чому? Навіщо? Для чого?).\nОсвоюють уміння монологічної мови: складають описові розповіді (5-6 речень) про предмети, розповідей з особистого досвіду; самостійно переказують літературні твори, відтворюють текст з ілюстраціями; складати розповідні розповіді з іграшок, картин; складають описові загадки і загадки з порівнянням, описові загадки про предмети і об'єкти живої і неживої природи; користуються елементарними формами пояснювальній промови.\nСловник. Дошкільнята опановують і використовують у мові нові слова. Назви предметів і матеріалів, з яких вони виготовлені (тканина, папір, дерево, гума). Назви живих істот і середовища їх проживання (земля, грунт, повітря), деяких трудових процесів (годівля тварин, вирощування овочів, прання білизни, сервіровка столу тощо). Слова, що позначають частини предметів, живих організмів, життєвих явищ, їх властивості і якості - колірні відтінки, смакові якості, ступеня якості об'єктів (м'якше, світліше, що темніше, товстіше, твердіше тощо), явищ (холодно, мокро, сонячно тощо).\nСлова, що позначають видові категорії з зазначенням характерних ознак (чашки і стакани, плаття і спідниці, стільці та крісла).\nСлова, що позначають деякі родові і видові узагальнення (іграшки, посуд, тварини, рослини та інші), а також що лежать в основі цих узагальнень істотні ознаки (живі організми - ростуть, розмножуються, розвиваються; посуд - це те, що необхідно людям для їжі, приготування і зберігання їжі тощо).\nСлова та вирази, необхідні для встановлення відносин з оточуючими: слова привітання, подяки, вибачення, співчуття, емоційного співчуття та інші.\nГраматично правильна мова. Діти освоюють вміння вільно користуватися в мовленні простими реченнями (повними, поширеними, з однорідними членами). Для передачі часових, просторових, причинно-наслідкових зв'язків використовують складнопідрядні речення. Правильно використовують суфікси і приставки при словообразовании і для вираження відносин між об'єктами. Вчаться самостійно користуватися системою закінчень іменників, прикметників, дієслів для правильного оформлення мовленнєвого висловлювання.\nЗвукова культура мовлення. Діти оволодівають вимовою найбільш важких звуків - свистячих, шиплячих, [л], [р]. До п'яти років діти чисто вимовляють усі звуки, чітко відтворюють фонетичний і морфологічний малюнок слова.\nВчаться говорити виразно, в середньому темпі, голосом середньої сили; емоційно, виразно читати вірші, регулюючи інтонацію, тембр, силу голосу і ритм мови залежно від змісту вірша.\nПідготовка до навчання грамоті. Дошкільнята знають терміни «слово», «звук», правильно розуміють і вчаться використовувати їх.\nЗнають, що слова складаються зі звуків, що звучать по-різному, можуть бути довгими і короткими.\nВчаться порівнювати слова по протяжності.\nВчаться звукового аналізу слова: самостійно вимовляти слова, інтонаційно підкреслюючи в них перший звук; розпізнавати слова на заданий звук (спочатку на основі наочності, потім - за поданням); розрізняти на слух голосні і приголосні звуки.\nПрактичне оволодіння нормами мови (освоєння правил мовленнєвого етикету). Діти освоюють уміння використовувати у знайомих ситуаціях спілкування варіативні форми вітання («здрастуйте», «добрий день», «добрий вечір», «доброго ранку», «привіт»); прощання («до побачення», «до зустрічі», «до завтра» і т.д.); звернення до дорослих і однолітків з проханням («дозвольте пройти», «дайте, будь ласка»), подякою («спасибі», «дякую»), образою, скаргою.\nПри зверненні до сверстнику називати його ім'я, до дорослого - ім'я та по батькові.\nПри звертанні до незнайомих людей використовувати ввічливі форми: «скажіть, будь ласка», «будьте ласкаві», «вибачте за турботу».\nДля розвитку комунікативних умінь дитини вихователь створює умови для стимулювання його потреби в спілкуванні з однолітками. Педагог дає доручення для виконання його двома - трьома дітьми (зібрати листя для осіннього букета; навести порядок в ігровому куточку; зробити з конструктора гараж для машини). Стимулює спілкування дітей у процесі сюжетно-рольових і дидактичних ігор (домовитися про розподіл ролей, визначити, хто буде першим ходити у грі тощо), організує колективне обговорення подій з життя дітей у дитячому садку (як прикрасити групу до свята; чому не цвіте кімнатна рослина, чому сьогодні сумує Сергійко; чим сподобалася прочитана книга). Особливе значення для розвитку спілкування в цьому віці має організація пошукової діяльності. Для цього вихователь вводить ігровий персонаж і створює проблемні освітні ситуації, що вимагають роздуми і міркування.\nДля навчання дітей складання описового оповідання вихователь організовує ігрові навчальні ситуації, які стимулюють інтерес дітей до опису наочно представлених предметів («Що в тебе, а у мене», «Відгадай улюблену іграшку», «Відгадай, що задумали»), а потім до опису за схемою та за поданням («Моя улюблена іграшка будинку», «Подорож в країну загадок» та інші).\nУ процесі режимних моментів вихователь звертає увагу дітей на властивості і якості предметів, з якими вони діють, організовує експериментування для виявлення їх особливостей. Наприклад, перед миттям рук вихователь загадує дітям загадки про гігієнічних приладдя, відображаючи в них властивості і якості предметів. Потім педагог організує обследовательские дії, з яких діти дізнаються значення слів «милиться», «піниться», «мильна піна», «слизьке», «гладке», «запашне» і т.п., добирають синоніми до слів (вислизнуло, втекла, ускакало, вистрибнуло, вискочило, повилазило), придумують порівняння (вислизнуло як рибка, вистрибнуло як м'ячик, вискочило як мишка, ускакало як жаба).\nВ процесі ігрових ситуацій з персонажами настільного і пальчикового театру, іграшками вихователь допомагає дітям придумувати закінчення і колективно складати розповідні оповідання про тварин («Як зайченя знайшов маму», «Хто спав в кошику», «Як курочка врятувала мишеняти), казкові історії про літературних героїв та іграшках («Як лялька подружилася з ведмедиком», «Хто допоміг грязнулі стати чистим» та інші).\nДля розвитку пояснювальної мови вихователь використовує створення ігрових проблемних ситуацій, елементарне експериментування, загадування загадок ігровому персонажу. Для дітей середньої групи краще використовувати описові загадки і загадки з порівнянням. Загадуючи їх дітям, вихователь пропонує не тільки назвати відгадку, але обов'язково пояснити, чому вона підходить до загадки, довести, що вона правильна. Введення ігрового персонажа дозволяє поставити дитину в позицію навчальної, стимулює прояв суб'єктності («Розкажи Стєпашці, поясни йому, навчи Степашку, доведи йому, що твоя правильна відгадка»).\nДля підготовки дітей до звукового аналізу слів педагог може використовувати вже усталені в практиці навчання грамоті прийоми, коли звуки мови порівнюються з природними або побутовими звуками і називаються «пісеньками»: пісенька вітру, змії, жука, літаки, трактори, насоса, води, комара, дзвіночка і т.п. Для цього використовуються ігрові вправи «Чия пісенька?», «Що звучить?» (диференціація ізольованих звуків на слух). Надалі, коли діти навчаться розрізняти слово і звук, вихователь звертає їх увагу на початковий звук слова, виділяючи його голосом (наприклад, слова, що починаються з голосного звуку: лелека, качка, голка), а потім використовує вправи на впізнавання слів із заданим першим звуком, твір чистоговорок «Придумай закінчення» (спільне твір чистоговорок: «За-за-за - втекла коза, зу-зу-зу - не наздоженемо ми козу, зи-зи-зи - більше немає у нас кози, зе-зе-зе - треба хліба дати козі, за-за-за - ось повернулася до нас коза»).\nПедагог організовує умови для засвоєння дітьми найбільш складною граматичної форми родового відмінка однини та множини імен іменників. Навчання правильному використанню цих форм може здійснюватися в іграх «Чого не стало?», «Що змінилося?», «Магазин» («Треба привести в зоомагазин побільше кошенят, цуценят, мишенят...»). Діти знайомляться з новим способом словотворення: «Чому квітка називається підсніжник? Під ніж він росте? - під снігом»; «Що робить кішка на картинці? - кішка залізла на дерево, кішка, злізла з дерева, залізла під стіл, вибралася з-під столу, встрибнула на шафу, зістрибнула з шафи» і т. п.\nЗв'язкова мова. Діти оволодівають такими вміннями. Самостійно будують ігрові та ділові діалоги, переказують літературні твори, правильно передаючи ідею і зміст, використовуючи пряму і непряму мова, переказують твір за ролями, по частинах.\nВ описових розповідях про предметах, об'єктах і явищах природи точно і правильно підбирають слова, що характеризують особливості предметів і об'єктів; використовують прикметники і прислівники; з допомогою вихователя визначають і відтворюють логіку описового оповідання.\nДіти складають сюжетні розповіді по картині, з особистого досвіду. З допомогою вихователя вчаться будувати свою розповідь у відповідності з логікою оповіді: експозиція (позначення дійових осіб, часу й місця дії), зав'язка (причина події), розвиток подій, кульмінація (момент найвищої напруги), розв'язка (закінчення).\nВ оповіданні відображають типові особливості жанру казки або оповідання.\nВиявляють інтерес до самостійного твору, створюють різноманітні види творчих розповідей: придумування продовження і закінчення до розповіді, розповіді за аналогією, розповіді за планом вихователя, за моделі.\nВчаться уважно вислуховувати розповіді однолітків, помічати мовні помилки і доброзичливо виправляти їх. Використовувати елементи мови-докази і пояснювальній промови при відгадуванні загадок, в процесі спільних ігор, в повсякденному спілкуванні.\nСловник. Діти опановують і використовують у мові нові слова.\nНазви професій, установ, предметів і знарядь праці, техніки, що допомагає в роботі, трудових дій і якості їх виконання.\nОсобистісні характеристики людини (чесність, справедливість, доброта, дбайливість, вірність тощо), його стану і настрою, внутрішні переживання.\nСлова та вирази, необхідні для встановлення стосунків з оточуючими, що позначають соціально-моральні уявлення дітей.\nСлова, що позначають відтінки кольору (рожевий, бежевий, зеленувато-блакитний тощо), тонке диференціювання форми, розміру і інших ознак об'єкта.\nДошкільнята розвивають уміння самостійно використовувати в діяльності і позначати у промові обследовательские дії, необхідні для виявлення якостей і властивостей предметів (погладив, подув, зважив на руці, понюхав і т. д.). Порівнюють предмети, знаходять істотні ознаки, що об'єднують на їх основі предмети в групи: посуд, меблі, одяг, взуття, головні убори, постільні приналежності, транспорт, домашні тварини, дикі звірі, овочі, фрукти. Називає суттєві ознаки понять; знаходять у текстах літературних творів порівняння, епітети; використовують їх при складанні загадок, казок, оповідань.\nГраматично правильна мова. Дошкільнята опановують вміннями: використовувати в мовній практиці основні граматичні правила; вчаться граматично правильно використовувати в мовленні складні випадки російської граматики: несклоняемые іменники (метро, пальто, піаніно, ескімо), слова, що мають лише множину або тільки однину (ножиці, окуляри), дієслова «одягнути» і «надіти». Вправляються в образовывании слів, користуючись суфіксами (вчитель, будівельник, рятувальник; муроване, маслянка), приставками (підсніжник, підосичник).\nЗвукова культура мовлення. Діти вчаться чисто і правильно вимовляти всі звуки рідної мови. Вправляються в правильному звукопро - изношении в процесі повсякденного мовного спілкування і при звуковому аналізі слів.\nПри читанні віршів, переказі літературних творів, в процесі спілкування вчаться самостійно користуватися засобами інтонаційної виразності: змінювати темп, ритм мови, силу і тембр голосу залежно від змісту.\nПідготовка до навчання грамоті. Дошкільнята отримують уявлення про існування різних мов; знають терміни: «слово», «звук», «буква», «пропозиція», «голосний і приголосний звуки», «звуковий аналіз слова, правильно розуміють і використовують їх.\nВміють: ділити на склади дво - трехслоговые слова; здійснювати звуковий аналіз простих трехзвуковых слів (інтонаційно виділяти звуки в слові, складати схеми звукового складу слова); складати речення із заданою кількістю слів; визначати кількість і послідовність слів у реченні.\nПрактичне оволодіння нормами мови (освоєння правил мовленнєвого етикету). Діти самостійно виконують основні правила мовленнєвого етикету при вітаннях, прощаниях, звернення з проханням, знайомствах, при вираженні подяки.\nЗнайомляться з основними правилами етикету телефонної розмови, столового, гостьового етикету, этикетного взаємодії в громадських місцях (театрі, музеї, кафе). Привчаються використовувати ці правила.\nЗнають і вчаться правильно використовувати невербальні засоби спілкування: міміка, жести, позу, а також тактовно обговорювати проблеми взаємин, моральні сторони вчинків людей, давати аргументовані оцінки.\nБеруть участь у колективних розмовах, прагнучи використовувати прийняті норми ввічливого мовного спілкування: уважно слухати співрозмовника, правильно ставити питання, будувати своє висловлювання коротко або поширено, орієнтуючись на завдання спілкування.\nВихователь стимулює інтерес дитини до спілкування з однолітками і дорослими: створює ситуації, в яких дитині необхідно ставити питання, цікавитися думкою інших, розпитувати про їх діяльність та події їх життя. Для колективного спілкування дітей необхідно використовувати дитячі проекти, теми яких можуть бути різноманітними відповідно з інтересами дітей, подіями в дитячому саду і групі.\nВихователь створює умови для розвитку мовленнєвої творчості дітей: використовує колективне твір загадок, казок, оповідань, поетичних строф. Організовує ігри-драматизації, вистави настільного, пальчикового театру, створює умови для гри-фантазування.\nПедагог привертає увагу дитини до мови як особливого об'єкта пізнання: використовує ігри на словотворчість («Придумай назву казковому предмету», «Придумай ім'я казкового персонажа»), залучає дітей до участі у словесних іграх, обговорює з дітьми значення нових незрозумілих слів.\nПедагог продовжує підтримувати інтерес дошкільнят до літератури, стимулює бажання навчитися читати.\nДля відпрацювання дикції, сили голосу, темпу мови вихователь може використовувати чистомовки, вірші, загадки, скоромовки, вправляє дітей вимовляти їх пошепки, тихо, голосно або повільно, помірно швидко. Вихователь проводить ігрові вправи з піктограмами, спонукаючи дітей використовувати питальну, восклицательную, оповідну інтонації.\nПедагог організовує ігри та вправи для розвитку мовного слуху та слухової уваги, мовного дихання і моторики артикуляційного апарату.\nДля освоєння правил мовленнєвого етикету організовує ігрові навчальні ситуації («Незнайко знайомиться з дітьми», «Незнайко говорить по телефону», «Незнайко приймає гостей» тощо), в яких в умовах проблемної ситуації діти обговорюють помилки і невдачі ігрового персонажа і формулюють правила мовленнєвого етикету. Для розвитку умінь дітей подібні ситуації включаються у зміст сюжетно-рольових ігор, хлопці розглядають картинки із зображенням ситуацій привітання, прийому подарунків, поведінки в театрі, виконують рольові етюди. В умовах спільної діяльності вихователь знайомить дітей з літературними творами на тему етикету А. Барто «Йшла вчора я по Садовій», М.Дружинина «Хто знає чарівне слово», А. Кондратьєва «Добрий день», Ст. Кривошеєва «Доброго ранку» та іншими.\nДля знайомства дітей з невербальними засобами спілкування педагог організовує ігри («Де ми були, ми не скажемо, а що робили - покажемо», «Відгадай тварину»), розмовляє з дітьми про те, як можна спілкуватися без слів, розповідає дітям про мистецтво пантоміми і пропонує ігрові вправи «Розкажи вірші руками», «Покажи рухом», «Ласка», «Я радію», «Відгадай по обличчю», «Маски», «Дзеркало».\nЗв'язкова мова. Діти оволодівають уміннями переказувати літературні твори самостійно, правильно передаючи ідею і зміст, виразно відтворюючи діалоги дійових осіб; використовувати різні види переказу в залежності від поставленої задачі: переказ за ролями, близько до тексту, від імені літературного героя. Вчаться розуміти і запам'ятовувати авторські засоби виразності, використовувати їх при переказі, у власному мовленні, помічати в оповіданнях однолітків. В описових розповідях за репродукціями художніх картин про явища природи вчаться передавати своє емоційне ставлення до образів, використовуючи засоби мовної виразності: метафори, порівняння, епітети, гіперболи, уособлення; самостійно визначати логіку описового оповідання; використовувати різноманітні засоби виразності. Складають розповідні розповіді по картині, особистого та колективного досвіду, по набору іграшок; будують свою розповідь, дотримуючись структуру оповідання; складають розповіді-контамінації, поєднуючи опис і розповідь, опис і міркування. Вчаться розрізняти літературні жанри (казка, оповідання, загадка, прислів'я, вірш), знати і виконувати в оповіданні основні характерні особливості жанру.\nОсвоюють вміння самостійно складати різноманітні види творчих розповідей: на тему, запропоновану вихователем, моделювання розповіді, казки, загадки, придумування діафільмів, оповідання з «кляксографии», за прислів'ям, з використанням прийомів ТРВЗ.\nУ творчих оповіданнях використовують особистий і літературний досвід, індивідуальні інтереси і здібності.\nУважно вислуховують розповіді однолітків, допомагають їм у разі труднощів, помічають мовні та логічні помилки і доброзичливо та конструктивно їх виправляють.\nВчаться самостійно використовувати в процесі спілкування з дорослими і однолітками форми мовлення-міркування: пояснювальну мова, мова-доказ, мовне планування.\nПідготовка до навчання грамоті. Звуковий аналіз четырехзвуковых і пятизвуковых слів (лисиця, слон, лелека, школа): інтонаційна виділення звуків у слові, складання схеми звукового складу слова, виділення ударного гласного звуку в слові. Орієнтація на аркуші, виконання графічних диктантів. Розвиток дрібної моторики рук: штрихування, обведення. Читання простих слів. Відгадування дитячих кросвордів і ребусів.\nСловник. Діти оволодівають уміннями адекватно і точно висловлювати свої думки, підбираючи потрібні слова; виконувати операцію класифікації - поділ освоєних понять на групи на основі виявлених ознак (посуд кухонний, столовий, чайний; одяг, взуття : зимова, літня, демісезонна; транспорт - пасажирський, вантажний; наземний, повітряний, водний, підземний тощо).\nВчаться знаходити в художніх текстах і розуміти засоби мовної виразності: полисемию, уособлення, метафори; використовувати засоби мовної виразності при складанні загадок, казок, віршів.\nЗвукова культура мовлення. Проводиться автоматизація складних для вимови звуків у мовленні та корекція наявних порушень у звуковимові.\nГраматично правильна мова. Дитина оволодіває вміннями: утворювати складні слова допомогою злиття (кавомолка, кавоварка, посудомийна машина); помічати граматичні помилки в мовленні однолітків і виправляти їх; самостійно використовувати в мовленні різні типи речень (прості, складносурядні, складнопідрядні) у відповідності з змістом висловлювання.\nПрактичне оволодіння нормами мови (освоєння правил мовленнєвого етикету). Діти опановують умінням використовувати етикетні формули емоційного взаємодії з людьми: в ситуаціях привітання («Як я радий тебе бачити!», «Як я за вами скучив!», «Як добре, що ми зустрілися!»), в ситуаціях прощання («З нетерпінням чекаю нашої наступної зустрічі!», «Як шкода розлучатися з тобою», «До нових і радісних зустрічей», «Сподіваюся на нову зустріч», «Усього найкращого, удачі тобі!»).\nВчаться знаходити доцільні рухи, пози, вираз обличчя в ситуаціях спілкування з різними людьми; знаходити відповіді і правильно використовувати правила етикету в нових ситуаціях (хто вітається першим при зустрічі з дорослими, коли слід подавати руку, що означає рукостискання, хто першим подає руку; чому слід вставати при вітанні; чому не можна тримати руки в кишенях і, вітатися, прощатися через поріг або іншу перешкоду).\nВправляються в умінні уявити свого друга батькам, товаришам по грі (кого представляють першим - дівчинку чи хлопчика, чоловіка або жінку), познайомитися і запропонувати разом пограти, запропонувати свою дружбу; зробити компліменти іншим і прийняти їх. Дошкільнята вчаться дотримуватися правил етикету у важких життєвих обставин (хвороба, неприємності в родині); освоюють формули мовленнєвого етикету в процесі суперечки.\nДля становлення основ комунікативної компетентності дитини вихователь створює умови для спілкування дітей з різними людьми: дорослими і однолітками, старшими і більш молодшими дітьми, з добре і малознайомими дітьми і дорослими. Досвід спілкування з різним контингентом людей діти можуть узагальнити в процесі створення альбомів та книжок на теми «Як ми грали з дітьми», «Як познайомитися з новими друзями», «Як не посваритися на дитячому майданчику» і т. п.\nДля розвитку мовленнєвої творчості дітей педагог організовує «дитяче видавництво»: діти складають казки, загадки, оповідання, ілюструють їх своїми малюнками, а вихователь записує і допомагає оформити книгу. У своїх творах діти відображають свій особистий і літературний досвід, свої знання про природу, соціальний світ, стосунки між людьми. У підготовчій групі може бути створена бібліотека, частина якої складають твори самих дітей.\nДля знайомства дітей з правилами етикету вихователь читає їм художні твори і обговорює з ними ситуації, що виникають у поведінці дітей. В процесі обговорення, в грі-драматизації, сюжетно-рольовій грі дошкільнята вчаться використовувати правила етикету в практиці взаємодії. Педагогу необхідно поговорити з батьками вихованців і порадити їм використовувати життєві ситуації для навчання дитини этикетным правилами: дитина привів додому одного і хоче познайомити його з батьками; на вулиці зустрілися з хлопчиком з групи, дитина хоче представити його мамі. В умовах дитячого садка вихователі створюють ситуації для знайомства дітей різних груп, організують їх спільну діяльність. Спільне вирішення проблемних ситуацій, ігрових, побутових завдань допомагають дітям засвоїти етикет ведення спору, уміння уникнути конфлікту і сварки. Для закріплення освоєних правил можна використовувати дидактичні ігри, конкурси та етюди.\nРобота з звукової культури мовлення і розвитку граматично правильної мови проводиться в процесі індивідуального взаємодії з дітьми, які потребують допомоги.\nПовну версію можна скачати тут.\nКонспект НОД «Як сонце весни допомагало» (середня група)\nКонспект безпосередній освітньої діяльності з екології Тема: «Ми друзі природи»\nПерспективний план по фізичному розвитку дітей 3-5 років у літній період 2012 р. Червень\nПроект «Розвиток професійної компетентності педагога ДНЗ у сфері спілкування з батьками вихованців»\n«Формування зв'язного мовлення у дітей із загальним недорозвиненням мовлення з використанням прийомів наочного моделювання»\nКонсультація для батьків: «Адаптація дітей раннього віку до умов дитячого садка»\nКонспект безпосередньо освітньої діяльності на тему: «Властивості води»


Вплив пандемії на служіння Церков в Росії і Німеччині обговорили на онлайн - конференції\nВплив пандемії на служіння Церков в Росії і Н…\n24 лютого 2021 року в онлайн-форматі відбулося засідання круглого столу Робочої групи "Церкви в Європі" Російсько-німецького форуму громадськості "Петебурзький діалог". Засідання було присвячено темі "Пандемія та її вплив на Церкви в Росії і Німеччині: виклики та наслідки".\nБуло заслухано доповіді Крістофера Якобса ("Людина під час кризи - турбота Бога: місія Церкви під час пандемії короновірусу"), протоієрея Івана Кудрявцева (Діяльність єпархіальної комісії м. Москви в сфері лікарняного служіння під час пандемії COVID - 19"), Штефана Кубе ("Коронавірус - необхідність визначення ролі Церкви") та П. В. Лєбєдєва ( "Взаємодія Руської Православної Церкви з державними органами Російської Федерації під час пандемії COVID - 19").\nРосійські і німецьки учасники міжнародної зустрічі поділилися досвідом служіння Церков двох країн в період пандемії коронавірусної інфекції. Важливою темою обговорення стала пастирська робота з віруючими в умовах різних обмежень з боку державної влади. Учасники дискусії зійшлися на думці, що виклик пандемії поставив Церкви в Європі перед необхідністю шукати нові форми пастирської роботи і діаконії, і процес пошуку триває і в нинішній час.\nУ ході зустрічі було піднято тему активної цифровізації та медіатизації всіх сфер суспільного життя, у тому числі і церковного. Наскільки цей процес позитивний або негативний? Чи займуть цифрові засоби комунікації нішу реального спілкування людей, пастирів та пастви навіть після зняття обмежень? Ці питання, на думку учасників міжнародної зустрічі, поки не знаходять очевидних відповідей, але потребують більшого осмислення.\nПредставники Церков Росії та Німеччини відзначили високу ступень схожості викликів та проблем, що постали сьогодні перед релігійними громадами двох країн.\n"Петебурзький діалог" - форум громадянських суспільств Росії і Німеччини. Створений у 2001 році за ініціативою Президента Російської Федерації В.В.Путіна та Федерального канцлера ФРН Г. Шрьодера форум закликаний сприяти поглибленню взаєморозуміння між Німеччиною та Росією, подальшому розвитку двостороннього співробітництва у всіх сферах суспільства.\nРобоча група "Церкви в Європі" була створена у 2007 році за ініціативою представників релігійних громад двох країн, у тому ж році відбулося перше засідання у Вісбадені. До складу робочої групи входять представники християнських конфесій Росії та Німеччини. Зустрічі учасників групи проходять на систематичній основі, поперемінно в Росії та Німеччині.


13 квітня 2021, в 12:35\nТоп-5 міст з найбільшим приростом балів у Рейтингу прозорості\nРівень прозорості 100 найбільших міст України зростає четвертий рік поспіль. Якщо в 2017 році, коли вперше проводилося дослідження, середній показник прозорості складав 29,9 бала зі 100, то в 2020 році — 47,7 бала. Зростання більше, ніж в півтора рази.\nЩо це означає? Що муніципалітети щороку продовжують оприлюднювати нові дані, поліпшують функціонали своїх вебсайтів, впроваджують найкращі практики та дослухаються до рекомендацій програми для підвищення рівня прозорості.\nЗагалом, за минулий рік 57 міст показали позитивний приріст в балах.\nРазом з тим, зростання балів ще не гарантує покращення позиції в рейтингу. За результатами 2020 року 41 міськрада зуміла підвищити місце в рейтингу, а 51 муніципалітет — втратив позиції.\nЯкі міста показали найкращу динаміку зростання балів?\nВолодимир-Волинський за рік додав до показників 2019 року 22 бали. Такий приріст дозволив місту піднятися на 27 розицій та увійти до першої десятки Рейтингу. За рік міська рада покращила результати у більшості сфер, зокрема в “Комунальних підприємствах” на 8 балів, у “Житловій політиці” — з 0 до 6 балів. Водночас дещо впали показники у сферах “Комунальне майно” та “Доступ та участь”.\nМіська рада Конотопа поліпшила результати у майже всіх сферах діяльності місцевого самоврядування. Найбільше — у сферах “Інвестиції та економічний розвиток”, “Фінансова та матеріальна допомога, гранти”, “Освіта”, “Антикорупційна політика та професійна етика”. За рахунок цього місту вдалося піднялося відразу на 29 позицій. Водночас, міськрада поки що має низьку оцінку у сферах “Землекористування та будівельна політика”, “Закупівлі”, “Соціальні послуги”. Жодного балу не нараховано за прозорість сфери “Житлова політика”.\nФастів у порівнянні з попереднім роком піднявся на 46 сходинок і додав балів у 12 із 14 сфер. П`ятикратний ріст — у сфері “Фінансова, матеріальна допомога та гранти”. Відбувся приріст балів також у “Антикорупційній політиці та професійній етиці” й “Комунальному майні”. Сфери “Закупівлі” і “Соціальні послуги” все ще мають великий потенціал для покращення.\nЛозова у 2020 році поліпшила результат у всіх сферах, окрім “Комунального майна”, де спостерігається падіння на кілька десятих бала. За рік місто піднялось на 38 позицій. Найбільший приріст балів — у сферах “Землеористування та будівельна політика”, “Комунальні підприємства” та “Бюджетний процес”.\nУ 2020 році міській раді Нововолинська вдалося піднятися на 39 позицій в Рейтингу. Місту вдалося покращити показники майже у всіх сферах на 0,5-4,5 бала, найбільше — у “Комунальних підприємствах”. Виконуваність сфери “Освіта” залишилася на рівні попереднього року.\n#Рейтинг прозорості міст #Прозорі міста #Нововолинськ #Володимир-Волинський #Фастів #Конотоп #Лозова


AUTO.RIA – СТО: Автосалон «Діамант», вул. Кульпарківська 226, Львів Львов\nАвтосалон «Діамант», вул. Кульпарківська 226, Львів\nСТО Автосалон «Діамант», вул. Кульпарківська 226, Львів\nЛьвов вул. Кульпарківська 226, Львів\nУслуги СТО Автосалон «Діамант»\nСтанція технічного обслуговування «Тойота Центр Львів «Діамант» ? це авторизована сервісна станція, побудована за стандартом і обладнана з урахуванням всіх вимог Toyota Motor Corporation.\nОбладнання станції дозволяє проводити весь комплекс послуг з технічного обслуговування автомобілів ? починаючи від діагностики автомобіля, закінчуючи особливо складними ремонтами. Для цього на станції встановлене високоякісне сервісне устаткування, а також використовуються спеціальні інструменти Toyota. Висока якість виконання робіт в сукупності з використанням оригінальних запасних частин, кваліфікована консультація і гарантія на виконані роботи є заставою успішної роботи компанії.\nВ рамках своїх зобов‘язань із забезпечення задоволення потреб клієнта, компанія «Toyota» здійснює обслуговування своїх клієнтів з допомогою служби «Toyota Assistance». Придбавши автомобіль у офіційного дилера «Тойота Центр Львів «Діамант», клієнти автоматично стають учасником спеціальної програми термінової допомоги на дорозі. І тепер, щоб не трапилося на дорозі, недалеко від дому клієнта чи в одній з 35 країн Європи: нестача пального, ДТП чи терміново потрібен готель ? «Toyota Assistance» безкоштовно надасть термінову допомогу.


У спальному районі Запоріжжя зіштовхнулися автобус та маршрутка – фото | Forpost\nУ спальному районі Запоріжжя зіштовхнулися автобус та маршрутка – фото\nФото пресслужби патрульної поліції Запорфжжя\nІнцидент трапився вчора, 2 червня, в Шевченківському районі міста. Під час аварії постраждали обидва водії.\nЗа інформацією пресслужби поліції Запоріжжя, близько 16:55 надійшло повідомлення про ДТП на перехресті вулиці Чарівної та вулиці Полякова. На місці події правоохоронці з’ясували, що в «Ikarus 543» на ходу виникли несправності, вивернуло переднє колесо. Після чого волій не впорався з кермуванням та скоїв наїзд на автобус «Рута19», який рухався другорядною дорогою.\nУ наслідок аварії постраждали обидва водії транспортних засобів, їх госпіталізували. Автобуси зазнали механічних ушкоджень.\nВ СБУ розказали як затримували на хабарі депутата міської ради - фото, відео\nНа Запоріжжі затримали чоловіка, який трощив автомобіль поліції охорони – фото


ЗАЗДРІСТЬ – ОТРУЙНЕ ЖАЛО – Витанія\nЗАЗДРІСТЬ – ОТРУЙНЕ ЖАЛО\nНічого нікому не дозволяти, завжди собі поступатися, часто відчувати себе обділеним, не бажати нікому щастя, «ображатися» на чужі успіхи: заздрість справді отруює душу, вона паралізує, впливає на людську душу як отруйне жало, може пустити в дію агресивну руйнівну силу, аж до ненависти іншої особи. Давньоримський поет Овідій говорить про те, що навіть трава горить під ногами заздрісника. Біблія також розповідає нам про наслідки цього почуття: Каїн вбиває свого брата Авеля, тому що він йому заздрить. Від VI століття заздрість зараховували до семи головних гріхів. Єваргій Понтійський, психолог серед монахів-письменників IV століття, зараховує цю емоцію до душевних хвороб.\nЗаздрість народжується того дня, коли ми починаємо порівнювати себе з іншими. Коли ми не цінуємо того, що маємо, а дивимося косим поглядом на те, що мають інші. Раніше заздрість навіть називали «залежністю косого погляду». Втім як тільки ми потрапляємо в групу людей, починаємо порівнювати: хто виглядає краще, хто розумніший, хто вміє красномовніше говорити, хто вміє вигідніше себе представити, хто має більший успіх? Хто мені найбільше подобається? Тут ми не дивимося на себе, а постійно перебуваємо усіма думками з іншими людьми. Той, хто порівнює себе з іншими, ніколи не зазнає спокою. Тому що хтось обов’язково має щось таке, чого не маємо ми. Завжди будуть люди, які гарніше співають, красномовніше говорять, краще виглядають, мають більше грошей. Тоді людина сама починає почуватись жебраком, починає домагатися речей, яких їй зовсім не бракує. Часто людина не визнає своєї заздрости. А якщо її приховувати і притлумлювати, вона почне нас переслідувати. Притлумлена заздрість також може призвести до ненависти самого себе та самозневаги. Хто дає волю своїй заздрості, того вона з’їдає. Така людина ніколи не буде задоволена собою. Вона ніколи не буде думати про себе, натомість увесь час пильнуватиме інших. Бачитиме в інших тільки те, чого сама палко бажає. А так, як вона того не має, то ходитиме незадоволена й похмура, буде сердитися на свою долю і на самого Бога, Який сотворив її не так, і вважатиме несправедливістю, що Він не обдарував її саме такими дарами, яких вона так сильно прагне.\nСоціологи розглядають таке явище як заздрісне суспільство. Заздрість у суспільстві – це сила стимулу робити все однаково. В античному суспільстві соціяльна заздрість була причиною того, що час до часу вони знищували ті матеріяльні блага, які хтось отримав, або ж ділили його між суперниками. В античності боялися навіть заздрости богів. Тому ніхто не наважувався виходити поза встановлені рамки, більше заробляти чи мати щось краще, ніж інші. Сьогодні заздрість – одна із найбільших перешкод прогресу в деяких країнах Африки. Бо кожному, хто досягає успіху, заздрять. Тоді намагаються або доєднатися до його успіху й експлуатувати його, або ж коли він надто сильний суперник, намагаються його отруїти. Отож заздрість того, що хтось доб’ється більшого, ніж я, гальмує будь-який прогрес і розвиток у суспільстві. А тих небагатьох, яким вдалося досягнути успіху, стараються знищити та придушити. Є ще й інші методи боротьби з успішними людьми: начебто в боротьбі за справедливість за етикеткою «Соціяльна заздрість» приховується проста дискредитація. Або ж використовують заздрість, щоб підвищити обсяги споживання. «Ваша подруга Вам позаздрить», – рекламний лозунг для дорогої сумки. Спостереження свідчать, що дискусія, пов’язана із заздрістю, це не лише особиста і приватна, а й високо політична тема. У нашому суспільстві часто відбуваються заздрісні дебати. Наприклад, проти лікарів, які занадто дбайливо ставляться до своїх пацієнтів, висувають загальне невдоволення. Лише коли наші лікарі почали виїжджати за кордон, стала зрозумілою ця причина і тема цих дебатів: ніхто не має права вирізнятися. А це призвело до того, що ніхто не наважується на жодну мотивацію і не відчуває її, щоб працювати понад міру.\nОтже, питання в тому, як нам належно вчинити із заздрістю? Відповісти на нього нам допоможе девіз давніх монахів: зі заздрістю треба говорити. Ми звикли придушувати її, поводитися з нею як із таємним почуттям. Ми повинні витягнути її із темряви на світло, і чесно зустрітися з нею. Що ж моя заздрість хоче мені сказати? Якій зі своїх життєвих сфер я приділяю замало уваги? У чому я би хотів змінитися? Заздрість показує мою убогість та найглибшу тугу. Можу бути успішним, прекрасно виглядати, бути кращим за інших. Щоб обмежити свою заздрість, ми повинні конкретно описати предмет своєї заздрости, наприклад: «Я хочу бути таким, як та людина, якій я заздрю. Хочу так само виглядати, як він або вона. Хочу мати так само багато грошей. Прагну користуватися таким самим визнанням у суспільстві. Бажаю бути таким самим розумним, таким успішним, так само гарно співати, говорити і будувати своє життя, як вона чи він».\nОтак перелічуючи усі ті властивості й риси характеру, яким я заздрю, зможу усвідомити, що це все просто нереально. Навіть якщо отримаю всі ці можливості та риси характеру, то я буду не людиною, а якимось монстром.\nСправді, коли чітко вималюю собі ці всі бажання, зможу їх позбутися. Аж тоді мене огорне почуття вдячности за те, ким я є. Воюючи зі своєю заздрістю, я відбираю в неї силу наді мною. Відтак зможу торкнутися глибин своєї душі, намагатимуся із вдячністю жити в злагоді з самим собою. Поволі відкриватиму ті дари, які мені Господь подарував, і радітиму з дарів інших людей.\nЯкщо дозволю своїй заздрості запанувати наді мною, то вона спонукатиме мене ненавидіти тих людей, які краще влаштовані в житті. Також ненависть може призвести до того, що я зненавиджу самого себе, бо відчуватиму, що не можу досягнути того, чого досягнули інші. У народі кажуть: «Він пожовтів від заздрости», або «Зблід від заздрости». Тим самим висловлюємо своє спостереження щодо того, що це почуття змінює здоровий колір шкіри. Заздрісна людина почувається ображеною через надуману перевагу інших людей. Тому можна сміливо сказати: заздрість призводить до фальшивої самооцінки і, зрештою, може спричинити хворобу. Я не можу досягнути того, чому так заздрю, і починаю спрямовувати велику силу агресії проти себе, а як наслідок, впадаю в депресію. Вбиваю в собі всю радість та енергію, щоб чимось зайнятися та щось змінити. Відбувається велика втрата енергії – її витрачаємо на заздрість іншим людям.\nЗаздрість притаманна людині. Ранні монахи були досить реалістичними, щоб це визнавати. Саме тому вони шукали методи поведінки з нею. Якщо з нею воювати, це просто викличе протидію – вона знову і знову повертатиметься. Єдиний дієвий метод боротьби із заздрістю – це щира дружня розмова з нею. Лише тоді не буду засуджувати себе за те, що відчуваю заздрість у собі. Визнаючи це почуття, ми водночас визнаємо свою убогість та найглибшу тугу. Також можемо усвідомити, що наші потреби так часто бувають нереалістичними, навіть інфантильними. Бо людина завжди прагне бути важливішою, успішнішою та гарнішою. Критично поглянувши на ці потреби, зможемо дистанціюватись від них і примиритися з тією ситуацією, в якій живемо. Тоді зможемо сказати собі: так і бути вдячними Богові за Його дари. Вже дивитимемося не на інших, а на себе самих. Зможемо розвинути в собі позитивну енергію, яка спонукатиме нас до нових звершень, і не перетворюватиметься на деструктивну енергію, спрямовану на знищення інших. Відтак насолоджуватимемося своїм життям, тим, яке подарував нам Господь, не дивлячись косим поглядом, повним заздрости та недоброзичливости, на інших.


Opinion | Чумацький Шлях «викидає» із себе зайві зірки: як це відбувається?\nВи перебуваєте:Головна»Новини»Чумацький Шлях «викидає» із себе зайві зірки: як це відбувається?\nЧумацький Шлях «викидає» із себе зайві зірки: як це відбувається?\n29 квітня, 2020 0 Коментарів\nТривалий час вважалося, що зірки майже ніколи не змінюють своїх орбіт: вони являють собою надмасивні об’єкти, зрушити які під силу лише деяким явищам у Всесвіті. Науковці не тільки спростували цю теорію, а й довели, що зірки навіть можуть бути викинуті за межі галактики.\nНові дані були отримані за допомогою комп’ютерного моделювання. Проєкт «Зворотний зв’язок у реалістичних середовищах 2» (FIRE-2) спрямований на з’ясування того, як формувалися зірки в області галактичного гало Чумацького Шляху.\nАвтори дослідження відзначають, що розбіжності між прийнятими теоріями і показаннями моделювання викликали у них подив. Після вивчення інших джерел вони остаточно переконалися у своїй правоті.\n«Високоточні розрахунки показали, що Чумацький Шлях запускає зірки в космічний простір у потоках, викликаних вибухами наднових,» – розповів старший автор дослідження Джеймс Баллок.\nМоделювання за допомогою FIRE-2 дозволило астрономам побачити процеси, що відбуваються у Всесвіті, на власні очі. Під час вибухів наднових викидаються величезна енергія та газ, які й виштовхують окремі зірки в гало Чумацького Шляху.\nастрономія зірки новини Чумацький Шлях


Нові правила карантину у магазинах - lutsk.eu\nНові правила карантину у магазинах\nВся територія України знаходиться під карантином. Волинська область не виключення, а тому й також знаходиться в ізоляції. Це означає, що існує низка обов’язкових правил до виконання. Перше за все робота усіх організацій (підприємств, компаній, структур) переходить у режим закритої роботи. Наразі, відвідування, зустрічі, збори проводяться лише у режимі онлайн. Працівники закритих структур відповідно мають спецодяг, захисні маски, рукавички та підручні засоби гігієни (антисептики), пише lutsk.eu.\nМагазини, аптеки працюють в звичайному режимі, проте, щоб вберегти людське здоров’я від хвороб, було встановлено декілька правил, які необхідно дотримуватися (дистанція між покупцями, обов’язкове носіння маски, використання одноразових рукавичок під час огляду продуктів харчування тощо). Проте, багато людей нехтують подібними правилами і дозволяють собі уникати їх виконання, наражаючи себе та оточення на небезпеку.\nМіська рада розглядала рішення, на якому стояло питання людської безпеки під час карантину у магазинах. Після конференції вони повідомили наступні рекомендації та вимоги: магазини почнуть проводити фасування (пакетування) хлібобулочних виробів, овочів та продуктів подібного характеру; допуск до купівлі товарів у магазинах буде дозволений лише людям у захисних масках; реалізація та приготування кавових напоїв на період карантину припиняється (стосується усіх установ, закладів у тому числі і автоматів); кожен магазин буде містити відмітки на касах, що показуватимуть дозволену дистанцію між покупцями (в разі порушення дистанції, продавці можуть відмовити в наданні послуг).\nСлідкувати за дотриманням зазначених вимог у магазинах, буде муніципальна варта. Щоденно вони проводитимуть облік тих, хто не дотримується умов.\nКожен виїзд із міста патрулюють карантинні пости. Їх завдання контролювати міжобласний рух та мінімізувати виїзд із міста без потреб.


Бойовики використовують перемир'я для будівництва вогневих позицій поблизу Горлівки | podrobnosti.ua\nБойовики використовують перемир'я для будівництва вогневих позицій поблизу Горлівки [ Редактировать ]\n24 сентября 2020 22:41 по материалам: Подробности-ТВ автор: Смєщук Руслан\nДвоє українських армійців поранені минулої доби на Донбасі. Неподалік Пісків бійці підірвалися на міні. Вони зараз під наглядом медиків, - звітують у штабі.\nА на передовій - знову ворожі провокації. Біля Попасної російські найманці двічі відкривали вогонь з автоматичного станкового гранатомета. А поблизу Водяного було зафіксовано два ворожі безпілотники, які перетнули лінію розмежування. Українські військові дистанційно вивели їх з ладу і знешкодили.\nЗранку на фронті порушень режиму тиші з боку збройних формувань Російської Федерації не було. Яке воно - бойове чергування на передовій під час перемир'я?\nСьогодні вночі спостерігали. Хтось там проходив і зачепив розтяжку - вибухнула. А так вночі тихо.


Чи є безпечним сервіс QuinaDB?\nКоманда розробників робить все можливе, щоб наші клієнти були впевнені у цілісності й безпеці своїх даних. Ми робимо бекап даних як в офісі, так і в дата-центрі.\nНаскільки безпечні сервери QuinaDB?\nНаші сервери знаходяться в захищеному оточенні. Для запобігання зломів і доступу ззовні ми застосовуємо стандартне шифрування та інші запобіжні заходи. В якості хостера ми використовуємо відомий сервіс RackSpace, при цьому всі дані фізично знаходяться в Лондонi.\nТільки персонал QuinaDB має доступ до серверів, на яких зберігаються ваші дані. У разі, якщо від вас надходить прохання про допомогу або нами виявляються та усуваються помилки в роботі системи, ми також маємо доступ до вашої інформації.\nВсі дані, які знаходяться на наших серверах, регулярно архівуються на випадок виникнення непередбачуваних ситуацій, в результаті яких потенційно можлива раптова втрата інформації.\nТак, якщо ви самі побажаєте. Ваші дані стануть публічними тільки в тому випадку, коли Ви вбудуєте всю БД в свій сайт. Окрім того інформація буде доступна людям, що мають права, запропоновані в модулі «Команда».\nЯк бути з даними, що передаються мережею? Наскільки це безпечно?\nЯкщо Ви турбуєтеся про збереження своїх даних, для того, щоб вони не потрапили до рук зловмисників, необхідно використовувати безпечне з'єднання, протоколи якого гарантують захист від перехоплення інформації під час її передачі. Ми використовуємо стандартний SSL протокол.


Історія розвитку гігієни є літописом людських знань, що допомагає сучасному поколінню піднестися на вищий щабель і досягти відповідних вершин.\nМедицина як наука має свою неповторну історію, котру можна вивчити лише за умови знання її джерел. Медицина є своєрідною системою наукових знань у галузі збереження здоров'я людини, запобігання захворюванням, лікування хворих, і тому тісно пов'язана з іншими галузями науки. Історію медицини можна вивчати лише в нерозривному зв'язку із загальною історією культури людства.\nСпеціальна її галузь висвітлює розвиток гігієни. Історія гігієни розкриває широкі перспективи для збагачення світогляду людини, допомагає пізнати багатогранні аспекти досягнень інших наук, зрештою визначає рівень культури народу. Знання історії гігієни доводить тяжкість і тривалість шляху її розвитку і розвитку санітарної справи. В Україні він має свої особливості стосовно місцевих санітарних організацій, хоча, на жаль, лишається й досі найменш вивченою частиною історії медицини й охорони здоров'я.\nІсторія вчить, що здобутки людства важко переоцінити. Не одна цивілізація залишила свої неповторні сліди, які дійшли до наших поколінь. Сива давнина починається у нашій свідомості з того, що в процесі трудової діяльності людей виникли й розвивалися практичні знання в галузі лікування і запобігання захворюванням, у галузі природознавства і техніки. Археологічні знахідки, твори народного епосу та фольклору, предмети побуту, друковані праці лікарів, періодична медична преса, праці медичних з'їздів, звіти лікарняних установ допомогли вивчити не лише предмети старовинної матеріальної культури, а й лягли в основу розуміння санітарно-побутового рівня, матеріального обладнання і стану медицини кожної епохи. За матеріалами біографій видатних медичних діячів можна чіткіше уявити собі умови розвитку медичної практики і науки в окремі періоди. Багато інформації черпає гігієна у загальнонауковій та художній літературі. В образотворчому мистецтві знаходимо санітарно-побутові моменти епохи, портрети вчених, картини епідемій й пандемій.\nТаким чином, для ліпшого розуміння історії розвитку гігієни стала потрібною правильна її періодизація. Вона передбачає виокремлення епох, які характеризуються певними чітко вираженими і тільки їм притаманними рисами. Характер і рівень розвитку медицини визначаються суспільним ладом, станом виробничих відносин, рівнем знань в усіх галузях науки, тому історію розвитку медицини доцільно поділяти на епохи, котрі відповідають загальному перебігові історії людства за суспільно-економічними формаціями. Зокрема, первіснообщинний, рабовласницький, феодальний, капіталістичний та соціалістичний лад віддзеркалили і специфічні риси медицини в ці періоди.\nСотні тисяч років тому в умовах первіснообщинного ладу людина намагалася знайти і застосувати знаряддя для трудової діяльності, добути їжу, обладнувати житло, захистити себе одягом від впливу несприятливих зовнішніх умов. Намагалася використати свій життєвий досвід і навчитися давати оцінку явищам природи. Уже тоді людина почала удосконалювати умови життя. Завдяки відкриттю вогню змогла оволодіти значно ширшими просторами, знаходила нові продукти харчування, житло. Досвід дав змоіу використовувати теплову енергію сонця, застосовувати досконаліші знаряддя праці.\nУ сиву давнину зароджувалися народна гігієна і лікувальна діяльність, яка потребувала вишукування цілющих рослин і застосування їх при різних хворобах. Людина, використовуючи життєвий досвід, прагла захистити воду, ґрунт, харчові продукти, житло з метою охорони здоров'я, вдавалася до гігієнічних заходів. їх сьогодні розцінюють як санітарні, і тому цей період розвитку гігієни ми називаємо емпіричною гігієною. Експериментальна наукова гігієна розвинулася лише у XX ст. у зв'язку з ростом промислового капіталізму, в епоху розвитку нових соціально-економічних відносин.\nПервіснообщинний лад змінив рабовласницький. У цю епоху виникли ремесла, з'явився поділ праці та її спеціалізація. Колискою людської культури став Стародавній Схід з такими державами, як Єгипет, Сирія, Персія, Індія, Китай. У Стародавньому Єгипті збереглися багаті археологічні матеріали, письмові пам'ятки у вигляді папірусів, архітектурні пам'ятки з численними написами на них. Із папірусів стало відомо, що лікарі того часу вважали центральним органом мозок, і що зміни в.ньому впливають на весь організм. Через гарячий тропічний клімат харчові продукти швидко псувалися, що сприяло поширенню гельмінтозів, шкірних та очних захворювань тощо. Це зумовило потребу в застосуванні відповідних профілактичних заходів. Дотримання гігієнічних правил стало ритуалом. Було розроблено гігієнічні прийоми для підтримання здоров'я: режим праці і відпочинку, методи загартування, окремі види фізичних вправ. За 1500 років до нашого літочислення в Єгипті вже застосовували дренажну систему для осушування ґрунту, були відомі правила утримання будівель і вулиць, методи усунення відходів у містах, будували величезні споруди для водопостачання; зароджувалося вчення про водолікування. Особливістю того часу є спорудження пірамід і величезних храмів. Збереглися папіруси медичного змісту. Анатомічні знання стародавніх лікарів в Єгипті стали цінними в анатомуванні трупів під час їхнього бальзамування.\nНосіями медичних знань були здебільш священики, котрі мали великий вплив на широкі маси населення. Пророк Мойсей склав для людей окремі релігійні правила життя, що носили гігієнічний характер. У них, зокрема, передбачалася охорона ґрунту і води від забруднення, вказувалося, як утримувати табори в належному стані. Відомі також правила поведінки у військових умовах, регламентація робочого дня, а також регульоване харчування.\nУ боротьбі з деякими заразними захворюваннями велику роль відіграло дотримання правил особистої гігієни, особливо збереження в чистоті тіла й одягу. Наприклад, речі та одяг хворих на проказу людей спалювали. Після видужання хворий приносив очисну жертву, тобто мав випрати одяг, постригти волосся, вимити тіло і лише через 7 днів міг повернутися додому. Досягнення єгипетської медицини свідчили про високу культуру цього стародавнього народу.\nЦікавою також є історія розвитку медицини у Стародавньому Китаї, де ще за два тисячоліття до нашої ери закріпився рабовласницький лад. У той час вже виникла дуже складна ієрогліфічна писемність, були широко відомі китайські шовкові тканини, папір, костяні та гончарні вироби, а відтак фаянс і порцеляна. До наших днів збереглися відомості про варіоляцію. Про зародки гігієни свідчить також високий ступінь благоустрою міст. Особливе значення надавалося дієті, масажу, водним процедурам, сонячному опроміненню та лікувальній гімнастиці. Визначним способом лікування була акупунктура, тобто уколи гострою голкою, що мало усунути причину захворювання. Основна медична діяльність у Китаї зосереджувалась у храмах і монастирях.\nВеликим досягненням Вавилонського царства були закони царя Хаммурапі, викарбувані на великому базальтовому стовпі. У законах наголошувалося на різноманітних хірургічних операціях. Збереглися також тексти молитов про зцілення хворих.\nПоряд із цим залишки матеріальної культури свідчать про те, що тут широко проводили меліоративні роботи, зокрема осушення боліт та штучне зрошування земель. Були водогін і каналізація з глиняних труб. Важливим досягненням стали закони про виселення з міст людей, хворих на заразні захворювання.\nВеликий внесок у розвиток культури зробила Індія. За 3 тис. років до нашої ери тут було досягнуто значних успіхів у різних галузях. Філософи Індії стверджували, що душа людини безсмертна, а її недосконале тіло є лише тимчасовою зовнішньою оболонкою душі. У релігійних пам'ятках "Аюрведи", або "Ману" і "Веди" (у перекладі означає книги життя), що є власне зводами законів, знаходимо відомості з анатомії, описи таких захворювань, як малярія, сибірка, слоновість. Описані також епідемії чуми та холери. Велике значення надавалося догляду за тілом, одягом, харчуванню. При храмах і монастирях існували школи лікарів, якими керували священики.\nВ Індії на той час дуже дбали про благоустрій населених місць, споруджували будинки з басейнами, добре облаштовували міські каналізаційні системи, організовували збирання та утилізацію нечистот.\nЧітко виділяється період розвитку медицини Стародавньої Греції, що досяг вищого рівня, ніж у всіх інших стародавніх народів світу. Греки заселяли землі південної Європи, береги Середземноморського басейну з чудовим кліматом і об'єднували їх у невеликі держави-міста, або поліси, серед яких найбільше значення мали Афіни і Спарта. У поемах античних греків "Іліада" і "Одіссея" є відомості про медицину. Саме тут знаходимо, що Асклепій, котрий був сином Аполлона — бога Сонця, мав дві доньки — Гігією і Панакею. Гігієя — богиня здоров'я — проводила заходи, спрямовані на запобігання захворюванням і зміцнення здоров'я. Саме від неї походить назва розділу медицини — гігієна. Панакея була богинею лікування і тому символізує лікувальну медицину.\nХарактерною рисою медицини античних греків був культ тіла. Такого значення йому не надавав жоден з народів упродовж багатьох віків. Греки приділяли особливу увагу фізичним вправам і загартуванню. А головну роль відводили особистій гігієні. Досі збереглися такі поняття і терміни, як "стадіон", "гімназія", тобто школа фізичних вправ, тощо. Старовинна грецька скульптура віддзеркалила у статуях перевагу здоров'я і краси. Міцне здоров'я і фізична сила воїнів були на той час головними умовами для захисту від ворогів. У храмах бога-цілителя Асклепія лікували хворих. Крім того, у містах діяли цивільні лікарні, які називались ятреями. Про них дбали окремі лікарі. Поліси подекуди своїм коштом утримували лікарів. В їхні обов'язки входило проведення запобіжних заходів проти епідемій. Найвідоміші школи з підготовки лікарів були в Кнідосі та Косі. З останньої вийшов прославлений лікар Гіппократ (мал. 3).\nПредставники цього закладу вбачали головним завданням лікаря намагання всіма засобами зміцнити сили організму і допомогти йому в боротьбі з хворобою. Також вважали, що перебіг однієї і тієї самої недуги у різних людей неоднако вий, він залежить від особливостей організму, тому потребує специфічних засобів лікування.\nГіппократ (459—377 pp. до н.е.) був вихідцем із родини, в якій медичну професію за традицією передавали від батька до сина. Він багато подорожував, побував у містах Малої Азії та на узбережжі Чорного моря. До наших часів дійшов збірник медичних праць Гіппократа під назвою "Кодекс Гіппократа", де висвітлюються різноманітні проблеми медицини. На виникнення захворювань, на думку Гіппократа, дуже впливають чинники навколишнього середовища, які залежать від умов життя. Ось чому лікареві неодмінно слід ознайомитися з особливостями клімату, ґрунту, води, харчування населення, і це допоможе йому в лікуванні хворих.\nВажливо зауважити, що у своїх працях Гіппократ показав, як довкілля впливає на людину, і як організм людини реагує на цей вплив. Він вважав, що навколишнє середовище має сприяти діяльності лікаря. Гіппократ написав трактат "Про повітря, воду і місцевості", де наголошує: лікар успішно працюватиме лише тоді, коли вивчить умови життя людей, їхній спосіб життя, кліматогеографічні особливості місцевості тощо. Гіппократ наполягає, аби лікар "турбувався про здоров'я задля того, щоб не хворіти".\nУ знаменитій "Присязі лікаря" Гіппократ вимальовує стосунки лікаря і хворого, лікарів між собою і вчить, якими мають бути поведінка лікаря, лікарська етика, професійні обов'язки лікаря, загальногігієнічний режим і медикаментозне лікування.\nВчення Гіппократа є дуже цінною спадщиною, котру слід зберігати і для прийдешніх поколінь.\nДля розвитку медицини мали значення праці Арістотеля — одного з ви-значних філософів, який також був сином лікаря і здобув медичну освіту. Запропонований термін "гниття" згодом було замінено на відомий нині "інфекція".\nСтародавня Греція характеризується ще як країна, у системі гігієнічних заходів якої існували й елементи громадської санітарії. Це контроль якості харчових продуктів, який здійснювала санітарна поліція, і нагляд за розташуванням та будівництвом міст, а також водогонів, каналізації в них. Під час будівництва міст застосовувалося прямокутне планування. А в Афінах проклали каналізацію для утилізації рідких нечистот і стоків. З метою боротьби із заразними захворюваннями застосовувались ароматичні речовини для дезінфекції повітря та приміщень.\nНаступним знаменним періодом у медицині був римський. Медицина у Стародавньому Римі, що був великою централізованою державою, мала гарні умови для розвитку. Нові завдання, які стояли перед нею, були пов'язані із забезпеченням санітарних умов життя на величезній території Римської імперії. У цій державі вперше введено посади головних лікарів великих міст, яких називали архіятрами. Було також організовано медичну службу, в армії створено військові шпиталі, що називалися валетудинаріями.\nЧасті передислокації військ у своєрідні за кліматичними і санітарними умовами та віддалені зони були причиною різних хвороб. Тому виникла потреба в чіткій організації медичної служби.\nРимська імперія відзначилася будівництвом санітарних споруд, які стали гордістю держави. Величезні споруди для міського благоустрою і санітарного добробуту, побудовані завдяки великій кількості рабів, збереглися до наших днів. До них належать водогін, каналізація і терми. Римський водогін, або акведук Agua Магсіа (мал. 4), як і єгипетські піраміди, є одним із найвеличніших пам'яток історії людства. Він забезпечував Рим надзвичайно доброякісною джерельною водою в кількості понад 1,5 млн кубічних метрів на добу, що дорівнювало 1000 л на одного мешканця міста. Керував водопостачанням так званий Curator aguarum. Це було дуже почесне звання. Одночасно було збудовано каналізаційну систему. Стічні води з підземних труб збирались у великий колектор завширшки 4 м і заввишки 5 м, який називався Cloaca maxima, і спускались у річку Тибр. Надлишок стічних вод у річці зумовив потребу побудувати поля зрошення та поля фільтрації.\nУнікальною пам'яткою міського благоустрою були римські терми, тобто лазні, розраховані на декілька тисяч осіб, які купались одночасно. На цій же території містилися майданчики для фізичних вправ, відпочинку, народних зборів та для приймання їжі. У відомих термах Каракали були зали для відпочинку і прогулянок.\nУ Римі існував законодавчий документ, що регламентував санітарні вимоги до будівництва. Він називався "Будівельний статут" імператора Нерона. Зберігся також "Закон дванадцяти таблиць", в якому заборонялися захоронения в місті, використання для пиття води з річки Тибр, фальсифікація харчових продуктів. Контроль за збереженням санітарних вимог здійснювали службовці, які називались едилами. Вони стежили за продажем харчових продуктів на ринках, за будівництвом, чистотою води, очищенням територій.\nОдним з видатних лікарів того часу був Асклепіад. Він мав великий авторитет. Надавав головне значення особистій гігієні, гімнастичним вправам, прогулянкам, тобто вважав, що використання природних засобів допомагає зберегти здоров'я. У його лікуванні значне місце посідало кліматичне лікування поряд із фізіо- і бальнеотерапією.\nСлід згадати також про Цельса, який хоча і не був лікарем, але його праці, зокрема в галузі гігієни, заслуговують на увагу. Він видав трактат "Дієтетика", де в окремій частині висвітлив методи охорони здоров'я.\nНайвидатнішим лікарем імператорського Риму вважається Клавдій Гален, котрий, як і Аристотель, був переконаний, що все в природі має своє призначення і свідчить про існування вищого розуму. Він написав трактат "Про доцільність частин людського тіла", основою життя організму людини вважав душу. У своїх працях він висвітлює питання лише особистої гігієни.\nВ останні роки існування рабовласницької імперії її культура, а з нею і медицина, занепадають. Після остаточного падіння Західної Римської імперії і збереження Східної частини, Візантійської, зросло значення країн Сходу. Тут продовжився розвиток культури й медицини. У Візантійській імперії завершив своє існування рабовласницький лад.\nСеред лікарів і вчених країн Сходу слід згадати видатного лікаря Абу Алі Ібн-Сіну (Авіденну). Найгрунтовнішою його працею був "Канон медичної науки", що впродовж століть служив посібником у вивченні медицини не лише в країнах Сходу, а й у європейських університетах. Він розглядає питання анатомії, фізіології, патології, терапії, лікарських засобів, гігієни і дієтетики. У розділах, присвячених гігієні, вчений детально зупиняється на питаннях гігієни жител, особистої гігієни, зокрема одягу, води, харчування. Розділ дієтетики включає вікову диференціацію. Авіценна надавав великого значення чинникам навколишнього середовища, аналізував їхній вплив на організм і пропонував свої рекомендації щодо оздоровлення людей. Він вважав, що для збереження здоров'я важливо мати душевний спокій і бути врівноваженим. Широко застосовував різноманітні види лікування фізичними методами, зокрема водою, сонцем, повітрям.\nМедицині Сходу взагалі притаманні численні афоризми про переваги її профілактичного напрямку. Відомий такий вислів: "Якщо ти можеш вилікувати хворого і дієтою, і ліками — вибирай дієту".\nЗанепад Західної Римської імперії з її рабовласницьким ладом ознаменувався переходом до нової, феодальної, формації, котра стала на межі стародавнього світу і середньовіччя.\nСередньовіччя, що виділяється як наступна епоха в історії медицини, охоплює період у XII—XIII століть. Разом з падінням Західної Римської імперії занепав і розвиток медицини, культури та економіки Західної Європи. Притулки для хворих влаштовували при монастирях, ченці і лікували хворих, і готували лікарів. Медицину викладали в монастирських школах і поодиноких цивільних медичних закладах з використанням античної спадщини. До наших днів дійшли відомості про одну з таких шкіл, яка містилася в Салерно поблизу Неаполя. Характерним є те, що поряд з іншими працями тут видано "Салернський кодекс здоров'я", або "Салернську медицину" (мал. 5), філософа і лікаря Арнольда із Віланови. Цей трактат користувався великою популярністю і виходив понад 200 разів різними мовами. Окрім анатомії людини, патологій та методів лікування, у кодексі описано здоровий спосіб життя, вміщено поради гігієнічного характеру. Дуже детально розглянуто властивості і якість харчових продуктів рослинного й тваринного походження, описано їхній вплив на здоров'я, чітко визначено режим праці, відпочинку, значення сну. Гігієнічні правила "Салернського кодексу здоров'я" лишаються актуальними й понині.\nПроте через недостатній розвиток медицини, основою якої були не оригінальні праці, а схоластика, нехтування гігієнічними правилами в період середньовіччя, котре характеризувалось аскетизмом, спостерігалася неймовірно велика кількість епідемій тифу, прокази, чуми, віспи. Вони поширювалися внаслідок розвитку торговельних відносин між різними країнами та переміщення населення. Цьому сприяли також хрестові походи і скупчення людей у містах. Людство надзвичайно дорого заплатило за недооцінку гігієни.\nНаселені місця були в критичному санітарному стані. Громадські будинки стояли такі забруднені, що доводилося потерпати від неприємних запахів, які утворювались унаслідок гниття нечистот. Через сморід від річки Темзи англійський парламент змушений був на місяці припиняти свої засідання.\nІндивідуальну гігієну також закинули на задвірки. Її правил дотримувалися тільки в колі привілейованих осіб. Умивання, рушники, миски не використовували. Цілком чисті люди були винятком. Постільна і натільна білизна також була великою рідкістю. Значна кількість комах і паразитів здавалася природною. Масова вошивість набувала іноді форми тяжких захворювань, а випадки смерті від цього траплялися й у королівських родинах. Аскетизм проголошував повну зневагу до здоров'я людини. Люди свідомо терпіли голод і нехтували елементарним доглядом за тілом. Гігієна й санітарія опинилися в цілковитому занепаді.\nЛише в XVII ст. вперше почали запроваджувати такі санітарні заходи, як освітлення міст, прокладання тротуарів, боротьба зі звичкою виливати нечистоти на вулиці.\nСпалахи віспи, тифу, епідемічного грипу, масова захворюваність на сифіліс були зумов/ієні дуже низьким рівнем санітарної культури. Сліпота була побутовим явищем.\nПроказа поширювалася такими темпами, що у Франції і Німеччині для хворих на неї відкрили майже 10 тис. притулків, ченці створили спеціальний орден, щоб опікуватися хворими, Такі хворі носили спеціальний одяг і, коли наближалася людина, подавали про себе сигнал дзвінком. Найстрашнішою була "чорна смерть", тобто епідемія чуми, що охопила майже увесь світ і поклала в могили чверть усього населення відомих тоді країн. Важко описати катастрофічне становище людей, котрі швидко вмирали і котрим ніхто не міг допомогти. "Кількість хворих перевищувала кількість тих, які залишилися живими", — так розповідав про лихо Симон Ковіно у поемі "Про чорну смерть". Далі він писав: "Міста стали безлюдними, тисячі будинків були замкнені на ключ, у тисячах інших двері були відчинені, бо в них не лишилося мешканців".\nНайрадикальнішими засобами боротьби з чумою стала примусова ізоляція хворих за містом, спалювання їхнього одягу, тривале провітрювання приміщень і меблів, нагляд за чистотою води і вулиць, знищення щурів. До особливих протиепідемічних заходів належали карантини, що називалися "сорокаденнями", у портах з'явилися так звані портові спостерігачі, які стежили за здоров'ям, а пізніше з'явилися "міські лікарі", які виконували головним чином протиепідемічні функції. У великих містах Європи було створено "регламенти", тобто спеціальні правила (наприклад, лондонські, паризькі, нюрнберзькі). Мета їхня — запобігання поширенню заразних захворювань.\nПеріод кінця XVIII і початок XIX ст. ознаменувався новим рухом у галузі гігієни та відродженням гігієнічних знань. Зміна економічних умов, розвиток капіталізму, торгівлі, відкриття колоній, розквіт промисловості в містах значною мірою вплинули на стан гігієни.\nНастала інша епоха в розвитку культури і всіх галузей науки — Відродження, або Ренесанс. Для гігієни починається період нового розвитку. За феодалізму в цехових об'єднаннях купців та ремісників поступово утворювався і міцнів новий багатий клас. Вихідним моментом усіх процесів був розвиток продуктивних сил. Найсприятливіші умови для переходу від феодалізму до капіталізму склалися в країнах Західної Європи, де мали успіх ремесла, а потреби виробництва, що дедалі зростало, зумовили розвиток техніки, механіки та інших точних наук. У Європі вже було кілька десятків університетів. Розвиток капіталізму особливо виявився в Італії, і тому науковим центром став університет у місті Падуї. Учені цього закладу зробили великі відкриття в різних галузях науки, а також у медицині. У зв'язку з бурхливим розвитком торгівлі та мануфактурної промисловості тут найраніше постало питання про хвороби робітників. 1700 р. вийшла у світ праця професора клінічної медицини Бернардіно Рамаціні "Про хвороби, пов'язані із заняттями людей". Працюючи в Падуанському університеті, він наголошував: "Значно легше запобігти захворюванню, ніж його лікувати". У своєму трактаті він звертає особливу увагу на зв'язок виникнення захворювань робітників з умовами праці.\nРамаціні порушував найрізноманітніші проблеми, зокрема про вплив повітря і води на здоров'я людини, про медичну географію, про епідемічні хвороби.\nУ Падуанському університеті працювали такі визначні вчені, як Андреас Везалій — творець анатомії, Вільям Гарвей, яких! відкрив велике коло кровообігу, Галілео Галілей, Мфчелло Мальпігі, Джироламо Фракасторо, що написав книгу "Про заразні хвороби і їхнє лікування", та ін.\nУславленим лікарем Англії був Едвард Дженнер. Він втілив у практику профілактичне щеплення проти віспи, здійснивши таким чином безцінне досягнення. Адже епідемії віспи були страшним лихом для людства. У XVII—XVIII ст. у Європі хворіло на віспу щороку до 12 млн осіб, з них помирало до 2 млн і значна частина хворих втрачала зір.\nНаука гігієна почала розвиватися лише наприкінці XVIII — початку XIX ст. У XVIII ст. на медичних факультетах було введено курс "медичної поліції". Це пов'язано з тим, що гігієна як основна наука в системі наук загальної медицини вивчала переважно форми й методи адміністративного і державного політичного втручання у питання здоров'я людини. Метою "медичної поліції" було запровадження правил індивідуальної гігієни. "Медична поліція" висвітлювала також санітарні заходи громадського характеру, особливо під час епідемічних захворювань. У той час вийшла шеститомна праця "Система загальної медичної поліції" Петера Франка, котрий організував викладання гігієни на медичному факультеті у Вільнюсі і деякий час очолював Медико-хірургічну академію в Петербурзі. З ідеями особистої гігієни як засобу подовження життя виступив німецький лікар Кристоф Гуфеланд, який 1796 р. видав працю "Макробіотика, або мистецтво подовження життя", де навів правила особистої гігієни.\nПодальший розвиток промисловості, особливо в Англії, призвів до того, що в цій країні було видано закони про обстеження фабрик, про заборону нічної праці дітей і підлітків. В Англії було створено генеральне управління здоров'я та запроваджено посади санітарних лікарів. Першим санітарним лікарем Лондона став Джон Саймон, який домігся значного поліпшення водопостачання, каналізації. В Англії Е. Парке написав перший підручник з гігієни. У ньому вперше наводилися дані про дослідження повітря, води, ґрунту та інших чинників навколишнього середовища.\nУ Франції, що посідала перше місце за кількістю праць на гігієнічні темп, також були створені перші санітарні органи, санітарні ради. Перший підручник з гігієни написав Мішель Леві, який стверджував, що терапія знаходить у гігієні більше ресурсів, аніж у фармацевтичному арсеналі, Ф. Естерлен свій підручник присвятив громадській гігієні. У Франції було вжито заходів щодо розширення будівництва каналізації і вивезення нечистот, будівництва боєнь, тротуарів, освітлення міста.\nРозквіт промислового капіталізму супроводжувався інтенсивним будівництвом фабрик і заводів та зростанням кількості робітників. Тому профілактичні заходи, спрямовані на оздоровлення умов праці і побуту цього контингенту людей, ставали дуже актуальними. З'являлася потреба ґрунтовного наукового і експериментального вивчення питань планування нових промислових районів, основ житлового будівництва, їхнього благоустрою, умов праці. Такі обставини стали передумовою народження й розвитку науково-експериментальної гігієни. її розвиткові сприяли досягнення в хімії, фізиці, біології, мікробіології, математиці і статистиці, що дало змогу проводити аналізи і досліджувати чинники навколишнього середовища. Поява гігієнічних методів дослідження перетворила описову гігієну на експериментальну.\nЗасновником сучасної експериментальної гігієни став М. Петенкофер (мал. 6). Найбільші експериментальні праці з гігієни, які зробили її точною наукою, належать саме цьому вченому та його школі. М. Петенкофер народився у Баварії, диплом доктора отримав у Мюнхені, де і був професором гігієни. Він вивчав вплив повітря, води і ґрунту на організм людини. Зокрема, визначив уміст вуглекислоти у повітрі, встановив значення вологості, працював у галузі опалення та вентиляції жител, гігієни житлових будинків. Відомі також його праці з етіології холери та черевного тифу, поширення яких він приписував ґрунтовим водам.\nВеликим внеском М. Петенкофера є те, що він написав підручник із гігієни. Праці М. Петенкофера започаткували еру експериментальної гігієни, яку продовжили його учні М.Рубнер, А.Фойчт, Флюге, О. Прауснітц.\nСаме із цього періоду практична санітарія починає застосовувати гігієнічні норми й під час проведення профілактичних заходів уже науково обґрунтовує свої вимоги. Фізико-хімічний напрямок у гігієні поєднується з розвитком мікробіології, значним здобутком якої стали праці Л. Пастера, Дж. Лістера, Р. Коха. Згодом галузь мікробіології — епідеміологія — стала частиною гігієни.\nКінець XIX — початок XX ст. ознаменувалися розвитком громадської гігієни, тобто вживанням масових профілактичних санітарних заходів. Упорядковуються міста, хоча в багатьох їхніх частинах продовжують домінувати антисанітарні умови життя, що спричинюють епідемії холери, тифу, віспи тощо.\nОстанній період розвитку соціальної гігієни сягає наших днів. Гігієна як наука дедалі глибше вивчає соціальні чинники та їхній вплив на здоров'я і вимагає вжиття відповідних оздоровчих заходів. Після другої світової війни в багатьох країнах світу створено державні установи охорони здоров'я. Положення про надважливе значення соціальних умов у формуванні світогляду людини, її поведінки було підтверджене вченням І. П. Павлова про провідну роль центральної нервової системи в регуляції діяльності організму людини. Соціальні чинники та інші умови навколишнього середовища різко вплинули на тривалість життя людини. У середньому вона протягом тисячоліть коливалася в межах З0 років. З другої половини XIX ст. тривалість життя почала дедалі зростати.\n1946 р. на першій Генеральній Асамблеї ООН створено нову міжнародну організацію з охорони здоров'я — Всесвітню організацію охорони здоров'я (ВООЗ), котра здійснює і координує працю з питань епідемічних захворювань, санітарної статистики, видання спеціальних журналів, монографій, проводить міжнародні конгреси лікарів, здійснює багато інших видів діяльності.\nУ резолюції Генеральної Асамблеї ООН (1979) зазначено, що здоров'я населення визнається людською спільнотою єдиним критерієм доцільності й ефективності усіх без винятку сфер діяльності. Здоров'я розглядається як одне з найважливіших прав людини. Політика досягнення здоров'я для всіх у XXI ст. базується на зменшенні рівня чинників ризику, які впливають на здоров'я й навколишнє середовище. ООН створила 1983 р. Всесвітню Комісію з навколишнього середовища і розвитку.\n1984 р. держави — члени ВООЗ затвердили в Європейському регіоні стратегію досягнення здоров'я для всіх. 1989 р. в Франкфурті проведено І Європейську конференцію з охорони довкілля і здоров'я, на якій було ухвалено Європейську хартію з навколишнього середовища і здоров'я.\n1988 р. ВООЗ започаткувала проект "Міста здоров'я", а 1992 р. у Ріо-де-Жанейро відбулася Всесвітня конференція з проблем навколишнього середовища і розвитку. Цього ж року Європейське співтовариство ухвалило Програму політичних і практичних дій щодо середовища і збалансованого розвитку на 1993—2000 pp. Європейський план дій з гігієни довкілля затверджено 1994 p., а потім - 1999 р.\nНині Європейський Центр з довкілля та здоров'я за сприяння Європейського бюро ВООЗ виконує програми, спрямовані на удосконалення системи профілактики і контролю шкідливого впливу на довкілля.


ІСТОРІЯ ОДНІЄЇ ПІСНІ: "LIGHT MY FIRE", THE DOORS - СТАТТІ\nІсторія однієї пісні: "LIGHT MY FIRE", The Doors\nПерший великий хіт і одночасно остання пісня, яку The Doors заспівали зі сцени. Це сталося на концерті в Новому Орлеані 12 грудня 1970 року.\nДжим Моррісон не любив Lightmyfire, але виконував її на кожному концерті. Часто в перервах між куплетами читав свої вірші. В оточенні групи говорили, що це тому що хіт склав не він. Тим часом, саме Моррісон був автором більшості пісень групи.\nЗгідно всіма джерелами, Lightmyfire з'явилася на світ так: одного разу Джим Моррісон запропонував всім учасникам групи розійтися по домівках і кожному скласти пісню. Гітарист Роббі Крігер поставився до цього завдання серйозно і відповідально. Як він потім зізнавався в інтерв'ю, він довго ламав голову над головною рядком. Він хотів написати пісню про чотири стихії і перепробував безліч варіантів. Нарешті, в його голові народилася рядок, яка дуже скоро стала відома на весь світ - Comе on, baby, lightmyfire. Також Крігер став автором довгого соло на гітарі. Співавторами стали і Рей Манзарек, який придумав знамените вступ на органі, і Моррісон, який «досочініл» куплет.\nGirl, we could not get much higher\nТебе хвилювання, страх гнітять,\nТи знаєш, я можу бути брехуном,\nЯкщо я тобі скажу,\nТак ми не досягнемо раю.\nРозпали в мені ти полум'я,\nЗроби цю ніч пожежею.\nТвої сумніви ні до чого,\nНемає часу у нас, ми знаємо,\nНе дай любові піти на дно,\nНу, давай, що ми з тобою втрачаємо.\nОднак в підсумку одне з найбільших музичних творів «всіх часів і народів» могло не потрапити в радіоефір, причина була проста - пісня, хронометраж якої перевищував 7 хвилин, була занадто довгою, щоб «крутити її на радіостанціях». Більш того, сингл такої довжини також можна було випустити. Lightmyfire довелося скорочувати, хоча музиканти пішли на це з великим небажанням.\nРезультат не змусив себе чекати. У квітні 1967 року сингл провів три тижні на першому місці в «гарячій сотні Біллборда». У цьому ж році він був удостоєний золотого статусу, після того, як продажі перевалили за мільйон копій. Слідом за Lightmyfire злетів і дебютний альбом The Doors і посів друге місце відразу за альбомом The Beatles «Sergeant Pepper». Після цього деякі радіостанції стали ставити в ефір повну версію пісні.\nЗ Lightmyfire пов'язані дві гучні і скандальні історії.\nПерша стосується рядки «Girl, we could not get much higher». Групу запросили на телебачення в популярне шоу Еда Саліван, продюсери попросили учасників колективу замінити цей рядок, так як вона міцно асоціюється з вживанням наркотиків. Моррісон пообіцяв і запропонував нейтральний варіант, однак, коли співав в прямому ефірі, про «заміну» забув. Навмисно чи ні, тепер уже не впізнати. Згідно з його словами, він «перенервував». Проте, провідний в кінці програми навіть не потиснув руку фронтмену, і на шоу їх більше не запрошували.\nДруга скандальна історія пов'язана з рекламою. Пісня дуже сподобалася автомобільної компанії Бьюїк. Учасникам групи запропонували значну на ті часи суму за використання Lightmyfire в рекламі автомобілів. Було досягнуто згоди за єдиним винятком - додзвонитися до Джима Моррісона не вдалося, так як він виїхав до Великобританії. Скандал вибухнув саме після його повернення. Кажуть, Моррісон був в люті. Він подзвонив в компанію і заявив, що розіб'є автомобіль Бьюїк кувалдою в прямому телеефірі, якщо пісня прозвучить в рекламі.


Отит - отоларингологія в ОН Клінік\nОтит – це запальний процес в порожнині вуха. Анатомія вуха представлена трьома взаємопов'язаними відділами, що відрізняються своєю будовою і функціями (зовнішнє, середнє і внутрішнє вухо). Запальні процеси в кожному з відділів теж протікають по–різному. Залежно від місця локалізації запалення розрізняють отит зовнішнього вуха, середнього вуха, внутрішній отит. Середнє вухо піддається запаленню частіше за інших.\nЗалежно від природи захворювання отит набуває гостру або хронічну форму. Гостра розвивається стрімко і супроводжується сильним болем. Хронічна форма – це наслідок не вилікуваної гострої, коли періоди загострення хвороби чергуються з періодами ремісії.\nПрирода захворювання майже завжди інфекційна – бактерії, віруси, грибки, а сам запальний процес вторинний. Інфекція може проникати в порожнину середнього вуха не тільки з носоглотки, а також через травмовану барабанну перетинку і при попаданні в вухо холодної води. Закиданню мокротиння в вухо сприяє занадто інтенсивне сякання.\nЗагальна картина розвитку гострого отиту характеризується наступними симптомами:\nпочуття закладеності і шум у вусі;\nстріляючі, пульсуючі болі, що посилюються до ночі;\nбіль віддає в зуби і голову, особливо при ковтанні та чханні;\nтемпература підвищується до 38-39 градусів;\nістотно знижується слух.\nНа наступній стадії, через 2-3 дня, проявляються симптоми гнійного отиту:\nзі слухового проходу виділяється гній;\nбіль стає менш вираженою;\nВиділення з вуха при отиті утворюються як при гострій, так і при хронічній формі захворювання. Виділення свідчать про те, що запалення протікає за нормальною схемою, прокол робити не потрібно, барабанна перетинка перфорувалася самостійно, щоб випустити скупчення гною.\nНа відновлювальній стадії витикання гною припиняється, барабанна перетинка заростає, слух відновлюється.\nЩо робити при отиті вуха?\nОтит відноситься до тих захворювань, які не проходять самі без лікування, а ускладнення при отиті зачіпають не тільки органи слуху. Наслідки неправильного лікування можуть обернутися менінгітом, парезом лицьового нерва, проблемою зі слинною залозою, абсцесом мозку і сепсисом.\nТому, при виникненні болю у вухах, проблеми зі слухом, потрібно звертатися до ЛОРа. Якщо хворий звернувся до лікаря в перші 48 годин після появи ознак хвороби, захворювання добре піддається лікуванню. Якщо час упущено, бактерії вже встигли розмножитися, і хвороба перейшла в гнійну стадію, лікування може затягнутися.\nУ медичних центрах «ОН Клінік» для досягнення максимального лікувального ефекту прийом антибіотиків поєднується із застосуванням вушних крапель. Препарати підбирає і призначає отоларинголог після встановлення діагнозу.\nПісля проходження основного лікувального курсу проводиться відновлювальна і розсмоктуюча терапія із застосуванням фізіотерапевтичних процедур. Комплексний підхід до лікування виключає загрозу втрати слуху при отиті і спрямований на його відновлення при часткової втрати.\nУ медичному центрі розроблена щадна методика усунення болісних відчуттів і лікування отиту під час вагітності. Курс антибіотиків при лікуванні гнійної форми не виключається, але підбирає їх ЛОР вкрай обережно, рішення приймається спільно з гінекологом, виходячи з термінів вагітності і тяжкості перебігу хвороби.\nЗастосовуються фізіотерапевтичні процедури, що сприяють усуненню запальних процесів в порожнині вуха:\nУВЧ терапія для відновлення мікроциркуляції крові;\nопромінення уражених тканин УФ–промінням для знищення бактерій;\nпродування по Політцеру для відновлення прохідності євстахієвої труби.\nЗаписатися на прийом до отоларинголога в «ОН Клінік» можна по телефону і на сайті, лікування почнеться вже на першому візиті.\nВиберіть центрХарків (м. Пушкінська)Харків (м. Палац Спорту)Харків (м. Проспект Гагаріна)Харків Дитяче відділення (м. Палац Спорту)Харків (Олексіївка)Харків Дитяче відділення (м. Пушкінська)ХарківСумиПолтаваПолтава Дитяче відділенняДніпроОдесаМиколаївМиколаїв Дитяче відділенняМаріупольУжгород\nВиберіть ПослугуПервинний прийом лікаря-хірурга (350грн.)\nХарків Ярослава Мудрого, 36