Вінниця.info | На Вінниччині селяни будують хати з уламків метеорита. Фото\n12 липня 2020, 15:19\nНа Вінниччині селяни будують хати з уламків метеорита. Фото\n21 травня 2018, 18:18\nУ селі Іваньки Липовецького району на Вінниччині, місцеві жителі пишаються тим, що їх будинки зведені на уламках метеорита. Понад 400 мільйонів років тому тут приземлилося велетенське небесне тіло. Діаметр сягав 400 метрів. А вирва, яка утворилася після зіткнення розтяглася на сім кілометрів. Удар був такої сили, що земля здригнулася, а все довкола перетворилося на суцільне згарище.\n«Моя хата знаходиться прямо в епіцентрі падіння. Так повелося, що ми всі будували наші будинки з уламків. Навіть фундамент школи з метеориту, з нього ж була і ферма. Зрозуміло, що ми його не купували. Брали безкоштовно. Можу зауважити, що уламки метеорита, це ідеальний матеріал для будівництва. Він тримає тепло і не пропускає вологу», - розповіла Вiнниця.info місцева Марія Степаненкових.\nВважається, що уламки метеорита містять у собі цілющу силу.\n«Це ж не просто камінь, а небесе тіло. У нас багато довгожителів. Не буду казати напевно, але якщо порівняти з іншими населеними пунктами, то люди у нас здоровіші. А як жити у такому будинку? Ну, здається, що нічого особливого. Ми просто звикли», - додала Марія.\nЖінка також зауважує, для багатьох уламки метеорита є оберегами. Туристи, які приїжджають до села, беруть на згадку по камінчику.\n«Один бізнесмен взяв камінець і зробив з ним печатку. Тепер носить, як оберіг», - продовжила Марія.\nДосліджувати властивості уламків метеорита та вивчати кратер кожні три роки сюди з’їжджаються світові вчені.\nТеги: Вінниччина хата уламок метеорита\nВінницькій області заборонили послаблювати карантин\nТроє друзів врятували жінку, яка тонула посеред сільського ставка. Дорослі не прийшли на допомогу підліткам\nНа дорозі між селами в Тиврівському районі поліцейська знайшла 8-річного хлопчика\nНа вихідних в Ямпільському районі знову очікують підвищення рівня води в Дністрі


(044) 230-7-230 КИЇВ ТРЦ "ОУШЕН ПЛАЗА"ВУЛ. ГОРЬКОГО, 176 Пілігрим: Пауло Коельо\nNão Pare na Pista: A Melhor História de Paulo Coelho Країна: Бразилія, Іспанія Жанр: байопікРежисер: Даніель Аугусту Актори: Хуліо Андраде, Равель Андраде, Фабіула Наскіменту Тривалість: 112 хв. Мова стрiчки: українськаВікові обмеження: 16+\nЙого переслідувала влада, він відчув на собі згубну дію наркотиків, спробував себе у ролі рок-зірки, відчув, як це — бути вигнанцем, був зраджений власними батьками, побував навіть у тюрмі та психіатричній клініці. Перед тим як стати відомим письменником, Пауло Коельо пройшов доволі нелегкий шлях.\nПілігрим: Пауло Коельо - трейлер\n19 березня, четвер:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 35 40 17:10 3 35 40 21:00 4 65 70 20 березня, п'ятниця:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 45 50 17:10 3 55 65 21:00 4 70 80 21 березня, субота:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 55 60 17:10 3 70 80 21:00 4 70 80 22 березня, неділя:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 55 60 17:10 3 70 80 21:00 4 70 80 23 березня, понеділок:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 35 40 17:10 3 35 40 21:20 6 65 70 24 березня, вівторок:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 35 40 17:10 3 35 40 21:00 4 65 70 25 березня, середа:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати12:45 3 35 40 17:10 3 35 40 21:00 4 65 70 26 березня, четвер:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 8 35 40 27 березня, п'ятниця:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 8 45 50 28 березня, субота:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 8 55 60 29 березня, неділя:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 8 55 60 19:00 9 400 30 березня, понеділок:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 8 35 40 31 березня, вівторок:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 8 35 40 1 квітня, середа:ЧасЗалЦіна в грн.забронювати15:40 3 35 40 Купити квиток Ваші відгуки


У Мережу злили сюжет, концепт-арти і ранній білд S. T. A. L. K. E. R. 2 — УНІАН\nІгри 2 хв. 5470\nЗа однією з версій скасованого у 2011 році сиквела українського шутера, головним героєм міг стати Стрілець.\nКонцепт одного з мутантів скасованого сиквела S. T. A. L. K. E. R. / скріншот\nВ ході масштабного витоку в Мережу потрапила велика кількість концепт-артів, дизайн-документ з описом сюжету, вихідний код рушія X-Ray Engine 2.0, а також ранній білд гри S.T.A.L.K.E.R. 2, яку скасували у 2011 році.\nІнформацію злили частинами – на форумі ap-pro.ru і на сторінці Вісник "Того Самого Сталкера" в соціальній мережі ВКонтакті. Тому деякі деталі сюжету скасованого сиквела відрізняються у документах.\nСвиня-мутант / скріншот\nЗа однією версією диздока, сюжет S.T.A.L.K.E.R. 2 мав розгортатися у 2015 році – через три роки після подій «S.T.A.L.K.E.R.: Тінь Чорнобиля». Головним героєм цієї версії виступав невідомий сталкер, який мучиться кошмарами про Зону. У якийсь момент він вирішує знову вирушити до Чорнобильської АЕС, щоб зрозуміти сенс своїх бачень, але в процесі його втягують у мережу інтриг. По ходу сюжету гравець міг зустріти відомих персонажів першої частини, серед яких Доктор та Стрілець. Тут також згадується протистояння з організацією НДІЧАЗ, про яку нещодавно знову заговорили в GSC Game World, і пристрій, здатний створювати артефакти або навіть знищити Зону.\nЗа іншою версією дизайн-документа головним героєм сиквела міг стати сам Стрілець. А події могли піти в тому ж ключі, що й в першому варіанті.\nТаймлайн подій гри / скріншот\nЗгідно з описом, сюжетна кампанія скасованого S.T.A.L.K.E.R. 2 тривала 10 годин. А повне проходження з виконанням усіх завдань могло зайняти 30 годин.\nМапа гри / скріншот\nПри цьому у гравців в сиквелі була б можливість створити своє угруповання і базу, яку можна було вдосконалювати.\nУгруповання "Борг" / скріншот\nЩе розробники планували додати багатокористувацький режим на 32 гравці.\nАрт локації / скріншот\nРанній білд скасованого S.T.A.L.K.E.R. 2 датовано груднем 2011 року.\nКадри скасованого сиквела на рушії X-Ray Engine 2.0 / скріншот\nЩе один кадр S.T.A.L.K.E.R. 2 на рушії X-Ray Engine 2.0 / скріншот\nНагадаємо, 9 грудня 2011 року керівник української студії GSC Game World Сергій Григорович несподівано оголосив про припинення розробки S.T.A.L.K.E.R. 2 і розпустив команду. Студія відновила свою роботу, випустивши "Козаки 3" у 2016 році. А у 2018 році Сергій Григорович оголосив про створення S.T.A.L.K.E.R. 2. Ця гра буде відрізнятися від скасованої версії, документи якої й потрапили в Мережу.


Узагальнення за розділом: «Національно-визвольна війна українського народу середини XVII століття» - Історія України. 8 клас. Васильків\nУзагальнення за розділом: «Національно-визвольна війна українського народу середини XVII століття»\nДорогі діти! Ви опанували третій розділ підручника й дізналися про ще одну героїчну сторінку української минувшини. З параграфа у параграф поруч з вами крокували юні знавці історії — Марічка та Ігор. Їх настільки вразила постать Богдана Хмельницького — мужнього, розумного, сталевої волі чоловіка, що вони мріють хоч на мить зустрітися з шанованим гетьманом. Для цього вам слід виконати сім завдань від побратимів батька Хмеля. Сподіваємося, що ви їм допоможете, адже «в гурті робити — як із гори бігти». Завдання можна виконати як у зошиті, так і в гаджеті, використавши QR-код. Цікавої вам мандрівки!\nА Фільварок, мануфактура, повинності, панщина.\nБ Корсунь, Жовті Води, Пилявці, Брацлав.\nВ Зборів, Тиміш Хмельницький, Розанда Лупул, шлюб.\nГ Протекторат, Бутурлін, Переяслав, 1651 рік.\nНаціонально-визвольна війна українського народу розпочалась у ____ році. Головним ворогом у ній для козацтва була ____ ____. Приводом до війни стала особиста образа Хмельницького від польського шляхтича ____. Першим союзником гетьмана у війні стало ____ ____. Згодом шлюб Тимоша Хмельницького з Розандою Лупул поєднав Військо Запорозьке з ____ князівством. 1654 року гетьман сформував союз з ____ царством. Проте 1656 року воно уклало ____ перемир’я. В 1657 році козацький загін під проводом Антона ____ спільно зі шведським і трансильванським військом здобули низку польських міст. Однак успіх закріпити не вдалося. По своїй смерті гетьман залишив нащадкам козацьку державу — ____ —, яка охоплювала терени колишніх Київського, Брацлавського та ____ воєводств і території у Південній Білорусі, східній частині ____ та східній частині Західного ____.\nВстановіть відповідність між подіями Національно-визвольної війни та роками, коли вони відбувалися.\n1 Битва під Жванцем\n2 Битва біля гори Батіг\n3 Битва біля фортеці Охматів\n4 Битва під Берестечком\nА 1653 рік\nБ 1655 рік\nВ 1651 рік\nГ 1652 рік\n1) Право на відносини з іншими державами; 2) чисельність козацького війська — 60 тисяч осіб; 3) автономія Війська Запорозького в межах Київщини, Чернігівщини, Брацлавщини; 4) козацький реєстр — 20 тисяч осіб; 5) заборона дипломатичних відносин з Річчю Посполитою і Кримським ханством; 6) козацький реєстр — 40 тисяч осіб; 7) автономія Війська Запорозького в межах Київщини; 8) займати державні посади могли лише православні; 9) повернення польської адміністрації до Брацлавщини і Чернігівщини.\nДопоможіть Богдану Хмельницькому створити сторінку в одній із соціальних мереж (на ваш вибір) за критеріями: родина, риси характеру, релігійні погляди, побратими, мрії, місця перебування, відносини з іноземними державами. Результати роботи представте на загал.


Церква, таким чином, виступала інтегратором величезної держави, отримувала від неї відповідну підтримку. Окрім сприяння у справі християнізації населення держава, відповідно до ,,Церковних статутів” Володимира Великого та Ярослава Мудрого, доручила Церкві ведення судових справ, що стосувалися морально-релігійного виховання народу, шлюбних і родинних справ, чистоти віри та пошани церковних святинь. Особливу категорію населення, опіка і суд над якою держава передала у церковне відання, складали ,,люди церковні” (священно– та церковнослужителі і деякі інші категорії населення); ,,люди богодільні” (сліпці, каліки, чудесно зцілені і т. ін.); ,,ізгої” – люди, що з тих чи інших обставин були виведені за межі того стану, з якого вони походили. ,,Церковним статутом” Володимира Великого Церкві доручалося ведення справи християнського милосердя щодо ,,богодільних людей”.\nЦерковний статут князя Ярослава Мудрого, т. зв. ,,Свиток Ярославль” уже встановлює точні кари, що їх повинні нести визнані церковним судом винними у шлюбних та родинних справах та у справі охорони чистоти віри. Особливості місцевого церковного права у часи Київської Русі виявилися у тому, що ,,Свиток Ярославль” встановлював грошові кари, за взірцем світського законодавства, викладеного у ,,Руській правді” князя Ярослава Мудрого, у той час коли грецький ,,Номоканон” передбачав за ці злочини суворі тілесні кари. У відповідності до цих документів духовенство було звільнено від військової повинності, а держава, дбаючи про матеріальне становище Церкви, віддала їй десятину з князівського майна, податей зібраних із міст та від торгового мита. Законодавство великих князів щодо Церкви наслідувалося удільними князями.\nУ свою чергу, Церква намагалася бути опорою світській владі та піклувалася про моральний стан тогочасного суспільства. Очевидною є політико-об'єднуюча роль Церкви, особливо у часи княжих міжусобиць, що почалися після смерті Ярослава Мудрого. Церковні ієрархи часто виступали у ролі своєрідних гарантів виконання досягнутих між світськими правителями домовленостей. Договірні грамоти князя підтверджували цілуванням хреста. Звідси пішла назва цих документів – «хресні грамоти». Літописець доносить до нас слова київських митрополитів, адресовані князям: «Ми поставленні в руській землі від бога стримувати вас від кровопролиття» [3, с.86]. Вони виступають миротворцями під час міжусобних протистоянь. За свідченням літопису, наприклад, Київський митрополит Миколай звертається до Володимира Мономаха з такими закликами: «Молимо тебе, княже, і братів твоїх – не можете погубити руської землі; якщо будете воювати між собою,то погани радітимуть і візьмуть землю вашу, яку придбали діди і батьки ваші, трудами великими і хоробрістю». [3, с.116]\nХарактер взаємовідносин між давньоруською державою та Церквою відображається в їхній взаємній високій оцінці. Ілюстрацією цьому можуть послужити два видатні тогочасні твори: «Слово про закон і благодать» митрополита Іларіона та «Поучення» Володимира Мономаха. Спрямованість твору митрополита Іларіона, першого митрополита на Київській кафедрі, який походив із слов¢ян, виникає уже з повної назви його твору «Про закон, даний Мойсеєм, і про благодать та істину, що з'явились через Ісуса Христа, і як закон відійшов, благодать же та істина всю землю наповнили, і віра між усіма народами поширилась і між нашим народом руським, і похвала князеві нашому Володимирові, що нас охрестив, і молитва до Бога від усієї землі нашої» [2, с.64]. «Слово про закон і благодать» особливо підкреслює роль влади в особі Рівноапостольного князя Володимира у хрещенні Русі, змальовує образ князя-просвітителя та ідеальну модель співпраці Церкви з державою за часів правління його сина Ярослава Мудрого Звертаючись до пам'яті князя Володимира, митрополит Іларіон прикликає його: «…Подивись… на місто, що сяє величністю, подивись на квітучі церкви, подивись на зріст Христової віри, подивись на місто, що сяє і блищить образами святих, повне пахощів від кадил, місто, яке прославляють, в якому все чути святі Божі слова. І забачивши все це, втішся і зрадій, та прослав благого Бога, який усе це довершив…» [1, с.71].\nВисока оцінка влади з боку Церкви доповнюється образом християнського ідеалу світського правителя, змальованого князем Володимиром Мономахом у його «Поученні для дітей» (1106 р.), що є своєрідним моральним заповітом князя своїм синам. Твір пройнятий турботою про єдність зусиль світської влади та Церкви у розв’язанні гострих питань суспільного життя та необхідністю для правителя керуватися християнською мораллю у всіх своїх вчинках. «Над усе більше убогих не забувайте, – заповідає князь,- та скільки можете, по силі, нагодуйте й подайте милостиню сироті, а вдовицю оправдайте самі, ні правого, ні винуватого не вбивайте... Куди підете, де зупинитесь, напоїть і нагодуйте жебрака і подорожнього. Хворого відвідайте, покійного проводіте, бо всі ми смертні...» [5, с.203]. Таким чином, образ світського правителя постає, як образ державного діяча побожного та справедливого, милосердного та гуманного. Ці риси були притаманні самому Володимиру Мономаху і складали основу взаєморозуміння та взаємопідримки між світською та духовною владами у Київській Русі. За таких умов церква справляла усе більший помітний вплив на розвиток суспільства та зміцнювала древньоруську державу. Це добре видно як із творчості древніх церковних авторів, так і з бурхливої інституційної розбудови церкви.\nОднак державно–політична історія наших предків невдовзі пішла на спад. Наслідком послаблення великокняжої влади та роздробленості земель, що настали після смерті Ярослав Мудрого, а також з причин переміщення великих торгівельних шляхів на схід від Києва, стався занепад Київської Русі. Її землі стали об'єктом грабунків з боку кочівників, а 1169 р. Київ було розорено князем Андрієм Суздальським. Татарська навала 1237 – 1240 рр. фактично поклала край існуванню Київської Русі, перетворивши Київ та його церкви на руїни.\nЗа татарських часів хани намагалися забезпечити лояльність православної церкви, яка користувалася дуже великим авторитетом серед населення, надаючи їй пільги і привілеї. В основі такого ставлення лежали політичні мотиви, оскільки татаро-монголи також сподівалися на допомогу духовенства тримати у покорі народ, не допускати можливих виступів проти загарбників. Ще одним мотивом лояльності монголів було бажання через найбільш освічену частину суспільства налагодити зв'язок з Візантією. За монгольських часів почали діяти ще шість єпархій. Захищена від поборів Церква, сприяла відродженню господарства, появі нових поселень, загальному зростанню економіки, відродженню народного руху.\nЗа цих умов Київська митрополія, як духовний центр східних слов'ян починає діяти за зовсім інших обставин, де центральну роль починає відігравати необхідність вибудовувати зовсім різні стосунки духовної влади з державно–політичними режимами Золотої Орди, Галицько-Волинської, Русько-Литовської, Литовсько-Польської, Польської та Московської держав.\nМонголо-татарське панування на території колишньої Київської Русі при цьому означало для Церкви необхідність знаходження форм виживання та співіснування з релігійно-духовною домінантою іновірного світу. Забезпечення кочівниками свого владарювання на величезних територіях передбачало надання ними можливостей для існування тут християнської релігії, з умовою, що Церква не перетвориться на інтегратора поневолених народів\nЖорсткості першого періоду ординського нашестя, що залишили по собі поруйновані церкви та замучених єпископів, священство та церковнослужителів, згодом, за свідченням історичних джерел, змінилися на толерантне, а подекуди і прихильне ставлення татарської правлячої верхівки до православної церкви. Єпископи для здійснення своїх повноважень повинні були брати у ханів спеціальні дозволи – ярлики, після отримання яких ханська влада не втручалась у ведення церковних справ. Ярлики слугували водночас і своєрідними охоронними грамотами для християнської церкви. Зокрема, у ярликах ханів Менгу-Теміра та Узбека (кінець XIII – початок XIV ст.) зазначалося, що кожен, хто зневажатиме віру руських, церкву та монастирі, буде каратися на смерть. Усе духовенство було звільнене від татарських податей,\nКрім першого етапу ординського панування, що тяжко позначився на долі Церкви, були й інші періоди, коли насилля загарбників щодо християн проявлялося особливо масштабно. Дослідники пов'язують їх із прийняттям Ордою та її правлячою верхівкою ісламу (перша чверть XIV ст.). Тоді православні виявились у прикордонні двох релігійних світів – християнського та магометанського, і, природно відчували утиски з боку ординців.\nЗ часом Церква, усе таки, починає відігравати роль чи не єдиного інтегратора у середовищі подрібнених руських князівств, виконуючи велику гуманітарну та етнозберігаючу функцію. Її існування в межах іновірного державного утворення носило особливий характер, зовсім не схожий на рольове значення православ'я в інших державних утвореннях, до складу яких відійшли землі колишньої давньоруської держави.\nУ цих державах православний церковний центр, яким була Київська митрополія, відігравав політико-об¢єднуючу роль, зумовлюючи їхню боротьбу за митрополичу кафедру та місце її осідку. Ця боротьба розпочалася з часів занепаду Київської Русі і лише посилилися в часи монголо-татарської навали та у наступні історичні періоди. «Велике значення Київського митрополита не тільки у відношенні церковно-релігійному, але й національно-політичному, як морально й церковно–правно об’єднуючого осередку для східнословянських племен у роз'єднаних і часто ворожих одно другому князівствах, добре розуміли видатні князі ще і в дотатарську добу, – пише професор Іван Власовський. Тому в половині XII ст. ми бачимо спробу основоположників нового державного осередку на півночі, князів Мономаховичів Суздальських, дістати собі окремого митрополита, щоб унезалежнитися також у церковному відношенні від Києва” [1, с.100].\nЩе у ХІІ ст. Володимиро – Суздальські князі вирішили утворити окрему митрополію. Але патріарх тоді відмовився ділити Київську митрополію і творити ще один центр. Монголо-татарське нашестя призвело до занепаду Київського церковного центру та переселення митрополії до Володимира на Клязьмі на Суздальщині, а пізніше до Москви. Таким чином, митрополит Київський, проживаючи в Москві, не дбав про Україну [9, с.91].\nДержавно-церковні відносини в удільний період (ХІІ – ХІV ст.) характеризувалися участю Церкви у зміцненні та розвитку давньоруської державності. Церква як організація, корпоративний власник, наділена імунітетними правами, практично ніколи не зменшувала своїх багатств при розподілі князівств. Водночас Церква потребувала підтримки княжої влади у процесі християнізації регіонів, який відбувався повільніше, ніж у Наддніпрянщині. Із зростанням церковних багатств вона прагнула створити свої незалежні володіння.\nРоль Церкви, яка була єдиною, під одним митрополитом Київським, досить суттєво впливала на міжусобну князівську боротьбу. Але ні імунітет та різні податкові пільги і привілеї до монголо-татарської навали не могли суттєво вплинути на боротьбу Церкви з князями, тому що в Україні – Руси прерогативи мали вихідці з роду Рюриковичів, а вони підтвердження своїх прав на княжіння не потребували, як скажімо, правителі західних країн.\nПолітичні зміни, що відбулися на українських землях, не могли не відбитися на церковних справах.\nПоруч із ординськими впливами на землях колишньої Київської Русі утворюється і діє Галицько-Волинське князівство, що знаходилося лише у номінальній залежності від татарського хана. Галицько-Волинська держава виступає як пряма спадкоємиця Київської Русі, а відтак претендує на її церковний центр – Київську митрополію. Водночас подібні претензії на Київську митрополичу кафедру демонструє Суздальсько-Володимирське князівство, що перетворюється пізніше на Московське царство. Світська влада обох цих державних утворень у XIII – на початку XIV ст. веде взаємні суперечки за місце осідку київського митрополита, що закінчується перенесенням Київської митрополичої кафедри до Володимира – на Клязьмі, а згодом і до Москви.\nГалицько-волинські, польські та литовські правителі, які правили на українських землях у XIV–XV ст., утворили ряд митрополій. Втрата Україною державності і попадання її під владу іноземних країн, призвела до постійних змін державно – церковних відносин, які вимагали певної корекції. Ситуація ускладнювалася геополітичним розміщенням Київської митрополії, яка знаходилася між двома православними патріархатами (Константинопольським і Московським), а також між Апостольським Престолом у Римі та католицьким у Варшаві.\nУсвідомлюючи значення церковного центру, що розміщався б на території держави та відігравав би роль церковно-релігійного та національно-політичного об’єднуючого осередку, привело галицько-волинських князів до переконання щодо необхідності заснування Галицької митрополії, окремої від Київської, осідок якої у Суздальсько-Володимирському князівстві 1354 р. було визнано Царгородським патріархом.\nСтараннями галицько-волинських князів, особливо Юрія I Львовича, внука князя Данила Галицького, 1303 р. галицьку єпископію було підвищено до митрополії. Одна уже у 1305 р., після смерті першого Галицького митрополита, ігумен Ратнівського монастиря Петро, який був посланий до Царгороду як кандидат на галицького митрополита, отримує титул “митрополита Київського і всієї Русі” і від’їжджає на північ, де стає ревним помічником московського князя Івана Калити у реалізації його планів по зміцненню політичних та духовно-релігійних позицій Москви. У 1326 році митрополит Петро помирає. Незабаром його було кананізовано. На думку російського історика В.Ключевського, така підтримка князя і світської влади з боку митрополита та церкви була, можливо, найбільшою допомогою московському князю у зміцненні його національного і морального значення у північній Русі.\nНовопостале московське царство докладає чималих зусиль, аби унеможливити відтворення у галицько-волинських землях окремої від Київської митрополії. Ще двічі у XIV ст. Галичина за різних політичних обставин отримує свого митрополита – у 1331 р. митрополита Гавриїла, а у 1370 р., уже за підпорядкування польському королеві Казимиру Великому,- митрополита Федора. Однак уже у 1347 р. Царгородський патріарший собор скасовує свою попередню ухвалу про існування окремої Галицької митрополії. Дії Казимира Великого спрямовані на відтворення православної Галицької митрополії, зайвий раз підтверджують церковно-політично-об’єднуюче її значення для південно-західної частини колись єдиної Русі. Це необхідне було польському королеві, що став їхнім володарем, у боротьбі з московськими політико-церковними впливами.\nЗагалом же, на думку церковних істориків, у Галицько-Волинській державі, особливо за часів її самостійності ,,…взаємовідносини поміж церквою і державою продовжувалися в дусі гармонії поміж ними, як було за часів Київської держави” [1, с.100]. Ситуація дещо змінилася тоді, коли галицько-волинські землі підпали під вплив Польської держави. За цих обставин, у зв’язку з посиленням ролі католицизму, тут відбувається перетворення православ’я з державної церкви, якою вона була у незалежному Галицько-Волинському князівстві, на другорядну у польській державі. Хоча чільники Польської корони і запевняли світських володарів Галицької землі не чинити їм ніколи перепон у ,,старожитній вірі”, однак уже за правління Казимира Великого, котрий, як уже зазначалося, добився від Царгорода для Галичини православного митрополита, Рим заснував католицькі кафедри у Перемишлі, Галичі, Хелмі та Володимирі.\nТаким чином, південно-західна частина колишньої Київської Русі – Червона Русь (Галичина) та Галицько-Волинська держава виявилися у центрі складного переплетіння інтересів інших держав, де провідну роль відігравало Московське царство, Польська та Литовська держави. Кожне з цих державно-політичних утворень переслідувало свої цілі в царині державно-церковної політики. Московське царство, унаслідувавши Київську митрополичу кафедру, розцінювало її як духовний стрижень будівництва власної держави, що, крім іншого, давало їй можливість зберігати власний церковно-політичний вплив на західних землях колишньої Київської Русі. Саме цим пояснюється загальне небажання московських князів допустити існування самостійної Галицької митрополії, що фактично унезалежнювало б галицько-волинські землі від церковно-політичного впливу Москви. Ця її позиція, як відомо, матиме далекосяжні наслідки й у наступні історичні періоди.


Купити Шафа купе ШК 41503 в Києві, Україні - Магазин ДиванСон.\nРазмір (Д x Ш x В): 391.00*45.00*240.00\nФасади шафи-купе --- Виберіть --- ДСП/ДСП/ДСП/ДСП Дзеркало/Дзеркало/Дзеркало/Дзеркало Піскоструй/Піскоструй/Піскоструй/Піскоструй (+1 826 грн) Фотодрук/Фотодрук/Фотодрук/Фотодрук (+4 089 грн) Комбі1/Комбі1/Комбі1/Комбі1 Комбі2/Комбі2/Комбі2/Комбі2 Комбі3/Комбі3/Комбі3/Комбі3\nШирина Шафи-Купе --- Виберіть --- від 3910 до 4000 глубина 450\nШирина від 3910 до 4000 мм\nОдним з таких є Шафа купе ШК 41503 від LeDivan™, який допоможе економно розподілити площу і створити комфортну обстановку в кімнаті.\nІ в великому будинку і в малогабаритній квартирі Шафа купе ШК 41503 займе гідне місце і прикрасить собою інтер'єр. Завдяки лаконічній формі і можливості вибрати оформлення дверей, можна замовити шафу-купе, яка стане гармонійною складовою меблевого набору, як в дитячій або молодіжній кімнаті, так і в передпокої або коридорі, а також у вітальні і, звичайно ж, в спальні.\nОскільки, у шафи-купе двері розсувні, тобто вони переміщаються відносно один одного, для їх відкривання не потрібно додаткове простір. Чого не можна сказати про дверях класичного роздвижної шафи. Тому, ще один плюс шафи-купе – економія житлової площі, що дуже важливо для невеликого приміщення.\nМісткість шафи-купе залежить від його довжини, яку Ви можете вибрати на свій розсуд, виходячи з габаритів кімнати, в якій планується його установка. Наприклад, велика шафа-купе стане відмінним рішенням для спальні.\nНадійність і тривалий термін експлуатації цих меблів забезпечують високоякісні матеріали, з яких виготовлений корпус, і фірмова фурнітура.\nЯкщо приймете рішення перемістити корпусну шафа-купе в іншу кімнату, наприклад, з дитячої кімнати в спальню, або просто захочете освіжити його зовнішній вигляд, то досить змінити оформлення фасаду, щоб шафа заграв по-новому і гармонійно вписався в інтер'єр.


Були п’яні: у Польщі через мову побили молоду українку - 0342.ua\n13:27, 8 червня\nУ п’ятницю, 7 червня, у Польщі, у м. Бидгощ, стався напад на студентку з України подружжям громадян Польщі. Конфлікт розгорівся на міжнаціональному ґрунті. Студентка Єлизавета К. прийшла до подруги в кав’ярню. З нею подружжя поляків почало сварку через українську мову у розмові по телефону. Під час конфлікту поляки вживали образливі вирази антиукраїнського змісту.\nНа прохання персоналу до подружжя заспокоїтися та повернутися за свій стіл вони відмовилися. І врешті жінка напала на студентку. Унаслідок нападу Єлизавета К. отримала забої обличчя. Написано заяву до поліції.\nновини польща мова


Трубогиб гидравличесский REMS Пітон Сет V 40 - 50 - 63 мм: продажа, цена, купить. гідравлічний трубогнучкий інструмент "ООО «ПАЙП ТУЛС»"\nТрубогиб гидравличесский REMS Пітон Сет V 40 - 50 - 63 мм\nПід замовленняКод: 590022\n72 530,40 грн.\nподання з низьким тертям. Швидка зміна гибочних сегментів і ковзних роликів завдяки простій сполучної системі.\nГідравлічний привід з гідравлічним циліндром з високоякісної накатаній гідравлічної труби. Захист від перевантаження гідравлічної подачі в крайньому положенні поршня для надійної роботи. Важіль подачі ергономічної форми для економічного збільшення тиску за допомогою ручного гідравлічного насоса. Ніякої небезпеки обмеження\nКомплект REMS Пітон. Гідравлічний трубогиб для точної гнуття труб до 90°.Сет V 40 ― 50 ― 63 мм. Привід трубогиба з власниками роликів і роликами, згинальні сегменти St або V. В міцному ящику для транспортування.\nРозміри пуансонів (згинальних черевиків) 2"\nЦіна: 72 530,40 грн.


(104) Все для кондитерів на новий рік 2021 купити в інтернет магазині для кондитерів #❶ ZaPodarkom\nПідкатегорії ↓Новорічний їстівний декорНоворічні молдиНоворічні силіконові формиПлунжери і вирубки новорічніУпаковка новорічнаСтрічки репсові\nФорма для шоколаду 90-4607 Martellato Різдвяний вінок 150 х 150 х 15 мм\nКоробка 15 х 15 х 6 см з вікном Новорічна синя\nНапередодні самого довгоочікуваного свята господині і професійні кулінари починають планувати приготування або покупку солодощів. Адже найбільшим попитом серед гостей або клієнтів користуються саме новорічні кондитерські вироби.\nЗа допомогою чого створювати новорічні кондитерські вироби?\nНоворічні кондитерські вироби випікають за допомогою тематичних аксесуарів, форм та іншого кулінарного інвентарю. Ці корисні пристосування допоможуть вам приготувати новорічні кондитерські вироби, які можуть одночасно стати оригінальними презентами, смачними частуваннями і навіть прикрасою.\nСтворити ідеальні новорічні кондитерські вироби допоможуть формочки з силікону. Зазвичай вони продаються цілими наборами, представлені у вигляді зірочок, ялинок та інших видах святкової тематики. Ви можете вибрати класичний спосіб: просто спекти ласощі або ж реалізувати творчу ідею: протягнути святкову стрічку через маленький отвір біля основи солодощі, і у вас вийде справжнісінька іграшка.\nНоворічні кондитерські вироби також можна створювати за допомогою спеціальних основ для створення своєрідних скульптур. Наприклад, існують спеціальні конструктори, за допомогою яких можна готувати і збирати солодкі будиночки. У підсумку ви отримуєте не тільки смачний, але і стильний аксесуар, який можна подарувати близьким або порадувати дітей.\nКупити новорічні кондитерські вироби\nПропонуємо купити новорічні кондитерські вироби в нашому інтернет-магазині. У нас ви знайдете все, що тільки може вам знадобитися. Вибирайте нашу продукцію, щоб готувати незвичайні ласощі, які дозволять створювати незабутню святкову атмосферу, ідеально підійдуть для декорування простору, подарунків і частування.


Book Platform - Найкращі досягнення у популяризації читання\nУ сучасному динамічному середовищі стає все важче зацікавити дитину читанням, однак роль книжки у процесі становлення підростаючої особистості залишається незамінною. Світ швидко змінюється, стає більш віртуально-мультимедійним, тому і техніки промоції читання повинні змінюватися та відповідати сучасним запитам.\nПропонуємо перелік різних за формою і змістом практик, що можуть бути використані для популяризації читання серед дітей та підлітків. Сподіваємося, що пропоновані практики з країн Європейського Союзу та Східного Партнерства надихнуть бібліотекарів, педагогів, культурних менеджерів та інших промоутерів читання реалізовувати подібні ініціативи на локальному, національному чи міжнародному рівні. Такі заходи можуть стати тими малими кроками, які потрібні для досягнення великих змін.\nЗІРКИ ЧИТАННЯ ПРЕМ'ЄР-ЛІГИ /National Literacy Trust (Великобританія)/\nЗірки читання Прем'єр-ліги – це партнерський проект Національного фонду грамотності (National Literacy Trust) та Прем'єр-ліги. Це програма, яка допомагає залучити до читання дітей і молодих людей, які не полюбляють читати, але обожнюють футбол. З 2012 року тисячі шкіл та бібліотек приєднались до проекту. Програма Зірки читання Прем'єр-ліги допомагає школі зацікавити учнів, які мають невисокий рівень грамотності і вважають, що читання – це не для них. Програма досить гнучка, її можна використовувати і в початковій, і в середній школі. Завдяки цій програмі, особливо вдається змінити ставлення хлопців до читання та зацікавити тих, кому подобається футбол. Програма також дає можливість залучати батьків і приносити користь не лише дітям, а й дорослим. Залучення батьків може допомогти їм підвищити впевненість у собі, надихнути на вдосконалення власних навичок, а також заохотити їх більше стежити за тим, як, що і скільки читають їхні діти.\nКНИГИ В АВТОБУСАХ ДЛЯ ЖИТЕЛІВ МІДДЛСБРО\n/Arriva North East, National Literacy Trust (Великобританія)/\nСпільний проект автобусної компанії Arriva North East та Національного фонду грамотності у партнерстві з Радою Міддлсбро. Щоб заохотити до читання більше людей у цьому районі, компанія Arriva North East безкоштовно роздавала пасажирам книжки для дітей у 27 своїх автобусах. Загалом подарували 15 тис. книжок для дітей. Книжку можна було безкоштовно взяти на двох маршрутах, що пролягають через найменш благополучні райони Міддлсбро, куди автобуси здійснюють 22400 рейсів щотижня. Пасажири мали можливість читати книжки дорогою в автобусах і забирати їх із собою. Уже 9000 пасажирів принесли додому безкоштовну книгу. Місцева жителька Сильвія, прабабуся шестилітніх Лілі і Томаса каже: «Я вважаю, що це чудова ідея – діти мають чим зайнятися в автобусі і можуть згодом почитати й вдома. Я принесла їм книжку Майкла Морпурґо, і вона їм сподобалась. Вони перестали дивитись мультфільми по телебаченню, а натомість ми почали разом читати. Вони обговорювали ілюстрації – було дуже гарно».\nЛІТЕРАТУРНИЙ АВТОБУС ДЛЯ ДІТЕЙ – ВЕЛИКА РАДІСТЬ ЧИТАННЯ\n/Бібліотечний фонд м. Базель (Швейцарія) /\nАвтобус, наповнений книгами та іграшками, навідується до місцевих бібліотек та центрів, дитячих майданчиків, парків та громадських басейнів 49 тижнів на рік. Професійні аніматори з читання влаштовують спеціально розроблені та цікаві зустрічі з книжками для дітей до 12 років. Діти, які тільки починають читати, спершу знайомляться з віршами і розповідями. Діти дошкільного віку відкривають для себе багато нового: від ілюстрацій до аудіо-книг із захопливими історіями. У «Книжковій команді» школярі збираються, щоб разом зануритись у світ книг. Щороку автобус здійснює 800 поїздок і відвідує 6000 людей.\nНАЦІОНАЛЬНИЙ ТИЖДЕНЬ ЧИТАННЯ ДІТЯМ /Фонд ABCXXI (Польща)/\nНаціональний тиждень читання дітям (у рамках межах національної соціальної акції під назвою «Уся Польща читає дітям») має на меті виховувати читачів – освічених, культурних та розумних людей – через щоденне читання дітям вголос із раннього віку: вдома, в дитячих садках і школах. Акція закликає всіх людей, а також неурядові організації та установи, які займаються освітою молодого покоління, щодня виділяти 20 хвилин на читання вголос для дітей та підлітків. Національний тиждень читання дітям організовують з 2002 року. Щороку Фонд ABCXXI збирає велику кількість волонтерів (лідерів та координаторів) та розповсюджує рекламні матеріали: плакати, брошури, закладки для книг і наліпки у понад 4500 місцях по всій країні. Протягом одного тижня відбуваються тисячі подій: паради літературних героїв, конкурси, виступи і відкриті читання, як організовують батьки, вчителі, бібліотекарі, митці, представники влади, ЗМІ та церкви з усієї країни. У 2011 році спільно з чеською організацією «Кожен чех читає дітям» було проведено Перший міжнародний тиждень читання дітям.\nСОЦІАЛЬНА АКЦІЯ «ПЕРША КНИЖКА ДЛЯ МОГО МАЛЮКА» /Фонд ABCXXI (Польща)/\nПонад 90% пологових будинків по всій країні отримали більш, ніж 72500 наборів під назвою «Перша книжка для мого малюка», які вручили молодим мамам. Набір, до якого входить книжка і DVD-диск із навчальним фільмом та колисковими, розробив фонд «ABCXXI – уся Польща читає дітям» для того, щоб заохотити молодих батьків читати своїм малюкам від народження. Проект має на меті підвищити серед молодих батьків розуміння того, що щонайменше 20 хвилин читання вголос щодня позитивно впливають на мовний, психологічний і розумовий розвиток дитини, а також задовольняють її емоційні потреби. Проект здійснений та фінансований Міністерством культури і національної спадщини Польщі.\nКНИГИ І ФІЛЬМИ В КІНОТЕАТРІ «AGRAFKA» /KinoAgrafka (Польща)/\nСерія зустрічей, на яких аніматор зачитує уривок із книги, після чого відбувається перегляд її екранізованої адаптаціїабо іншого фільму на схожу тематику. Найчастіше показують мультфільми, створені видатними творцями анімації. У кінотеатрі «Agrafka» також діє бібліотека дитячої літератури – «Бібліотека дитини». Проект створений для наймолодших читачів. Після читання та перегляду, дітей запрошують до студії, де за допомогою кольорів та форм вони можуть виразити свої враження від фільму та книги. Це надзвичайно розвиває їхню уяву. До участі у проекті запрошують спеціалістів із досвідом роботи з дітьми. Програма пропонує найцікавіші книги польських та зарубіжних авторів. Це також чудова можливість для батьків пригадати улюблені казки і мультфільми дитинства.\nСМАКУЙ КНИГИ З ХЕППІ МІЛ /McDonald's, Stiftung Lesen (Німеччина)/\nСпільно з німецькою Фундацією читання Stiftung Lesen, МакДональдз має намір замінити іграшки, які входять до відомого Хеппі Мілу, книжками, маючи на меті підвищити рівень грамотності дітей. Усі запропоновані книжки – високої якості. Фундація Stiftung Lesen підтвердила, що обрані книги відповідають вимогам дитячої аудиторії певного віку. Батьки можуть самі обрати бажану книгу. Пропонуються книги різних жанрів: від художньої літератури – до нехудожньої. Є книги, які можна читати вголос малюкам, а є й такі, які старші діти залюбки читатимуть самостійно. Значна кількість книжок уже знайшла нових власників. Під час проведення цієї акції у вересні 2012 р. у Німеччині чотири мільйони книжок потрапили до сімей з дітьми віком від п'яти до десяти років. Ця акція діє як своєрідний місток до дітей, які зростають у сім'ях, де книгам і читанню приділяють недостатньо уваги для того, щоб діти змогли здобути функціональні навички читання.\nSPOKES / ПІДТРИМКА БАТЬКАМ В ОСВІТІ ДІТЕЙ /Освітній благодійний фонд (Великобританія)/\nSPOKES (Підтримка батькам в освіті дітей) – це проект, що має на меті надати батькам необхідні вміння та навички, з якими вони зможуть допомогти своїм дітям навчитись читати. Щотижня протягом трьох місяців батьки відвідують заняття, на яких педагоги-психологи та спеціалісти із допомоги батькам демонструють прості навчальні методи, які батьки зможуть використовувати, навчаючи своїх дітей читати. Два основні методи, які опановують батьки, – «Пауза. Підказка. Похвала» та «загально мовний»підхід до читання. Метод «Пауза. Підказка. Похвала» підказує батькам, що робити, коли дитина не може прочитати слово. Згідно з «загально мовним» підходом батькам рекомендують прочитані книжки не відкладати, а обговорювати зі своїми дітьми.\nГРАЄМО І НАВЧАЄМОСЬ ІЗ ДИТЯЧИМИ ВІРШИКАМИ /Громадська бібліотека GGG (Швейцарія)/\nБатьки та їхні малюки мають можливість щомісяця відвідувати зустрічі, на яких діти вперше знайомляться із книжкою через вірші, пісні та історії. Організатор цих зустрічей – громадська бібліотека GGG. Дитячі віршики – найкоротші з усіх можливих історії, у яких є все, що творить літературу: звучання, ритм і зміст. Це водночас перше знайомство зі світом літератури і книг. Під час цих зустрічей під керівництвом досвідчених спеціалістів звучать веселі казки та проводяться словесні та пальчикові ігри. Старі вірші знову оживають, коли їх несподівано по-новому адаптують для наймолодших відвідувачів бібліотеки. Тут можна почути вірші свого дитинства та почитати вголос чи просто погортати яскраві дитячі книжечки з малюнками. Дорослі також можуть отримати інформацію стосовно букварів.\nВЕЛИКА РАДІСТЬ ЧИТАННЯ «FUN-PASS» /Бібліотечний фонд м. Базель (Швейцарія)/\nКожного літа й зими, починаючи з 2002 року, громадська бібліотека GGG (GGG Public Library (Switzerland) просуває особливі проекти, що мають на меті привити дітям шкільного віку бажання читати. Взимку, під гаслом «Відкрий книжкові місця Базеля», діти відвідують бібліотеки Базеля та Ріена. У кожній бібліотеці є цікаві головоломки для розгадування. В ігровій формі діти знайомляться зі скарбами, які може запропонувати бібліотека. Той, хто вирішує всі головоломки, може взяти участь у малюванні з привабливими призами. Літній квиток «Fun-pass» (Розважальний квиток) заохочує дітей читати по 15 хвилин в день, коли це тільки можливо. Вони можуть додати цей «день читання» у свій особистий читацький гід-буклет. Ті, хто читають доволі часто, також беруть участь у розіграші. Класи також можуть брати участь в цих конкурсах і, якщо пощастить, можуть «заробити» гроші для своїх класних колекцій.\nWWW CAMPAIGN /Міська громадська бібліотека міста Вроцлава (Польща)/\nПроект «www» («Прийди. Візьми. Відпочинь») орієнтований на підлітків. Заохочення підлітків до читання є корисним досвідом, оскільки з цією категорією найважче працювати. У межах проекту було розроблено ряд друкованих матеріалів для підлітків, серед яких запрошення на арт події, закладки, карта «А ви знаєте, де розташована ваша бібліотека?». Діти оцінюють книги, які вони читають, маркуючи їх відповідними позначками«HIT. ОК. КІТ». Пізніше бібліотекарі обробляють ці відповіді та враховують результат при подальшому замовленні книжок для підлітків.Також була створена особлива інтернет-сторінка для підлітків - «Молодь» («Youth»), де вони можуть знайти цікаву інформацію стосовно книг і подій у бібліотеці. Крім того, було проведено ряд заходів для підлітків. Серед них були записи аудіо-книги, семінари з літературної критики, підготовка музичної інсталяції і т.д.\nСЛІДАМИ СЛІВ ТА ОБРАЗІВ /Helene-Lange-Gymnasium (Німеччина)/\nДля просування читання в гімназії у навчальному процесі застосовуються графічні новели. Проект поєднує теорію і практику з інтересами школярів: графічні новели розповідають складні історії комічним чином і промовляють через креативні конструкції і комбінації слів та зображень до тих, хто не надто охоче читає.У першу чергу, за допомогою проекту, учні середньої школи (8-10 класи) заохочуються до читання. Мета проекту сприяє тому, щоб втрата інтересу до читання, яка часто відбувається у підлітковому віці, не була такою відчутною. Окрім цього, проект залучає учнів до нових форм літератури, які принесуть їм радість і будуть сучасними. Цей проект отримав приз з читання запроваджений Stiftung Lesen і Commerzbank-Stiftung.\n/ГО «Форум видавців» (Україна) /\nВсеукраїнський конкурс дитячого читання «Книгоманія» - це відкрите змагання між підлітками 12-14 років з усієї України. Відбувається щорічно, починаючи із 2002 року, та триває з січня по квітень.Конкурс відбувся у 370 районах, 141 місті, понад 8600 школах та у 880 дитячих і сільських бібліотеках. Протягом кількох місяців школярі 6-8 класів читають книжки та роблять записи у своїх читацьких щоденниках. Конкурс має на меті розвинути у дітей регулярну звичку читати у позашкільний час, а також продемонструвати, що можливо перемогти лише завдяки тому, що ти багато читаєш.Конкурс включає чотири етапи. Усі учасники Конкурсу отримують призи: сертифікати, дипломи, подарунки з символікою. Два переможці з кожної області отримують можливість приїхати до Львова на Міжнародний фестиваль дитячого читання «Книгоманія».\nФЕСТИВАЛЬ ДИТЯЧОГО ЧИТАННЯ «КНИГОМАНІЯ» /ГО «Форум видавців» (Україна)/\nМіжнародний фестиваль дитячого читання «Книгоманія» відбувається щороку, починаючи із 200 року, та охоплює ряд активностей, спрямованих на популяризацію читання серед дітей та підлітків від 4 до 14 років. Це єдина в Україні та одна із небагатьох у Центрально-Східній Європі подія, що цілковито присвячена дитячий літературі та читанню. За роки фестиваль відвідало більше, ніж 65000 дітей та їхніх батьків, авторів, видавців, дослідників, педагогів та інших зацікавлених осіб. Завдяки спілкуванню з відомими людьми та участі у різноманітних подіях, діти дізнаються, що читання є не лише корисним, а й веселим і цікавим. Формат фестивалю дозволяє залучити дітей до читання різними шляхами – за допомогою творчості, спорту, ігор та інших методів дозвілля. Протягом трьох днів фестивалю відбувається понад 300 подій, зокрема Урочиста церемонія нагородження переможців Всеукраїнського конкурсу читання, зустрічі з українським та іноземними письменниками, літературні читання та квести, майстер-класи з різних видів творчості, дискусії, змагання та розваги.\nЧИТАЦЬКИЙ МАРАФОН /ГО «Форум видавців» (Україна)/\n«Читацький марафон» – щорічна серія заходів, спрямована на підвищення свідомості школярів і популяризацію сучасної української літератури серед учнів Львова. Відбувається у партнерстві із міським та обласним департаментами освіти із 2008 року у школах, бібліотеках та дитячих дошкільних закладах. За цей період у 135 навчальних і культурних закладах відбулося 482 зустрічі із 103 письменниками зі Львова, Тернополя, Івано-Франківська, Ужгорода та Києва. Завдяки проекту вдається залучити не лише тих дітей, що вже цікавляться читанням, а й так званих не читачів. Загалом, за усі роки більш ніж львівських 18000 учніввзяло участь у подіях марафону. Серед подій – зустрічі з авторами, майстер-класи, презентації книжок. Марафон відбувається щороку у квітні-травні перед Міжнародним фестивалем читацького читання «Книгоманія».\nКОНКУРС ЧИТАЧІВ НАЦІОНАЛЬНОЇ БІБЛІОТЕКИ\n/Національна парламентська бібліотека (Грузія)/\nНаціональна парламентська бібліотека Грузії запустила новий проект, спрямований на заохочення читачів, популяризацію читання та поширення грамотності в Грузії у 2014 році. Конкурс буде проводитись щорічно, і кожен читач Національної бібліотеки матиме можливість брати участь. Згідно з вимогами «Конкурсу читачів 2014», кожен учасник зобов'язаний прочитати «Антоніо і Давида» Джемала Карчхадзе і «Стороннього» Альбера Камю. Учасники пройдуть тести, створені за цими роботами. Кандидати, що потрапили в остаточний список будуть запрошені на другий тур, де учасники повинні представити на розгляд журі дві презентації про книгу. Три автори кращої презентації будуть оголошені переможцями. Призер, що посів перше місце, і отримає сертифікат «Переможець конкурсу читачів 2014». Призер, що посів друге місце отримає винагороду від компанії Geocell: «Geocell Connect» і пакет «Mat». Призер, що посів третє місце, отримає шахи оригінального дизайну і книги, видавництва «Діоген» та «Інтелект» («Diogene» and «Intellect»). Переможці отримають призи на церемонії нагородження в Національній бібліотеці.\nОЛІМПІАДА З ЧИТАННЯ /Видавництво «Antares», dasaran.am (Вірменія)/\nВидавничий дім «Антарес» у співпраці з веб-поратлом dasaran.am організовує «Олімпіаду з читання» для дітей 6-х класів, починаючи з 2012 року. Олімпіада розроблена на основі німецької моделі Vorlesewettbewerb (Змагання з читання), що проводяться в Німеччині з 1946 року, і завжди вважались дуже важливим засобом для залучення широкої громадськості до книжок та читання. Метою Олімпіади з читання у Вірменії є підкреслення важливості читання серед школярів. Переможці конкурсу мають стати героями для їх сімей, шкіл та районів завдяки своїй любові до читання та знань загалом. Таким чином, школи, в яких навчаються учасники, що перемогли на шкільному, міському, та обласному рівні змагань, отримують такі призи як нові бібліотеки, або нові книжки для діючих шкільних, міських, районних та сільськихбібліотек. Учасники та члени їх сімей також отримують різні призи від організаторів, інших партнерів і спонсорів конкурсу, а кількість партнерів зростає з року в рік.


Твердопаливний котел Житомир, котли на твердому паливі ціна в Житомирі: Котли Брік\n/Котел BRICK M\nдля обігріву 400 - 800 м2\nТвердопаливні котли в Житомирі\nТехнічні характеристики BRICK M:\nМодель: BRICK M BRICK M+\nОпалювальна площа: до 600 м2 до 800 м2\nОбсяг камери завантаження: 0,52 м3 0,64 м3\nПлоща поверхні теплообмінника: 5,4 м2 7,2 м2\nТемпература вихідних газів, не вище: 240 ℃ 240 ℃\nРобоча температура води:\nРобочий тиск: 0,3 мПа 0,3 мПа\nКоефіцієнт корисної дії: 88-91% 88-91%\nНапруга живлення: 220 V 220 V\nДіаметр димоходу: 219 мм 219 мм\nВисота димаря: 8-10 м 8-10 м\nРозмір завантажувального вікна: 550x400 мм 550x400 мм\nМаксимальна довжина дров: 490-1200 мм 625-1200 мм\nОб'єм води в котлі: 320 л 365 л\nМінімальна витрата води: 2,6 м3/год 3,2 м3/год\nРозміри котла (ш/г/в): 834 / 1070 / 1845 мм 834 / 1270 / 1845 мм\nМаса котла: 980 кг 1 132 кг\nЦіна: 73 000 грн. 86 000 грн.\nОбравши Котел BRICK за ціною, що зазначена в таблиці, Ви отримуєте готовий до встановлення та першого запуску в роботу Котел.\nЕлектроніка та димосос вже встановлені на котлі й навіть налаштовані.\nВ ціні повний комплект:\nАвтоматика: терморегулятор TECH Z-PID81 (виробництво Польща)\nВитяжний вентилятор димосос EBM-PAPST (виробництво Німеччина)\nКомплект футеровки з вогнетривких матеріалів\nКомплект турбулізаторів для теплообмінника\nКомплект інструментів для чистки котла\nТелефонуйте з 8.00 до 22.00 (без вихідних)\nПодивитися усі моделі котлів\nПродаж твердопаливних котлів Житомир\nНайважливішим завданням в процесі будівництва котеджу вважається облаштування опалення. Наша фірма-виробник пропонує клієнтам приємну можливість економно купити твердопаливний котел для дому в Житомирі марки БРІК M 60. Ви, звичайно, зможете вибрати одну з декількох моделей опалювальних агрегатів, а конкретно:\nгазовий котел (газ може бути магістральним або балонним);\nкотел електричний або індукційний;\nпрацюючий на рідкому паливі котел (дизель, мазут).\nМи пропонуємо клієнтам ідеальне, яке постійно користується високим попитом останнім часом, рішення – купити твердопаливний котел в Житомирі за визначеною виробником ціною. Всі опалювальні агрегати виготовляються на першокласному обладнанні, і методики при цьому застосовуються інноваційні, тому якістю виробів, що виготовляються споживачі, найчастіше, задоволені. Пропонуючи до продажу побутові твердопаливні котли, ціна яких, завжди конкурентоспроможна, зауважимо, що деревні матеріали застосовувати для опалення дуже раціонально: по-перше, ціна їх, на відміну від газу та електрики, не відчутно зростає і постійно, а також, з опалювальних матеріалів рослинної групи ви завжди можете вибрати найбільш прийнятний варіант для вашого котла.\nТвердопаливні котли опалення: на яких топкових матеріалах вони працюють?\nЛісове та сільське господарства чудово розвинені в Україні, а з урахуванням того, що рослинні ресурси – поновлюваний матеріал, труднощів з придбанням палива для пропонованого нами до реалізації котла BRICK M 60 у клієнтів не з'явиться. Працюють твердопаливні котли опалення Житомир з досить різними матеріалами, серед яких:\nдрова (причому не тільки сухі – певний відсоток вологості допускається);\nгілки і тріски, обрізки деревини;\nстружка і тирса (сирі зокрема);\nсоняшник – гранули лушпиння і лушпиння;\nпелети і брикети;\nзернові та олійні культури у вигляді сіна і соломи;\nзернові культури – лушпиння.\nЯкщо вам потрібно купити котел на твердому паливі в Житомирі, можете звернутися в нашу організацію. Наші цінники низькі, умови замовлення та оплати зручні, доставка швидка, до того ж продаж твердопаливних котлів проводиться нами з урахуванням актуальних реалій.\nТвердопаливний котел – досить розумний вибір, оскільки він дозволяє економити за весь сезон від 9100 грн до 54600 грн. Найбільшу економію ви отримаєте при використанні паливних трісок або стружки, найменшу – у разі топки дубовими або буковими дровами.\nЕкономічні котли на твердому паливі: ціна на топкові матеріали досить доступна\nПропоновані до продажу нашою компанією опалювальні котли на твердому паливі БРІК M 60 користуються величезним попитом, а деякою з найбільш істотних причин їх популярності вважається різноманітність пропозицій ринку по різноманітним видам палива. Короткий ціновий огляд (стан на літо 2017 р) такий:\nДрова колоті (дуб і бук) – 220-2400 грн за кубометр.\nЯлинові і соснові дрова – 1900-2100 грн (кубометр).\nБлоки «Піні-Кей» - 3500-3900 грн (тонна).\nБрикети «РУФ» - 2800-3000 гривень т.\nБрикети «НЕСТРО» - 2600-2750 т. грн\nТемний пелет – 2600-2750 гривень т.\nПелет світлий – 2800-3100 гривень т.\nТирса, стружка – 50-120 грн (1м3).\nТріска паливна – 300-650 грн (1м3).\nЯк правило, кращі цінові пропозиції висувають виробники, так як посередники в даному випадку не беруть участь у встановленні цін. Тому ми рекомендуємо вам купувати БРІК M 60 Житомир - котли на твердому паливі, ціна яких призначається нами. Замовляйте економічні котли на твердому паливі і насолодитеся комфортом в місті Житомир!\nКотли - в Житомирській області\nВідгуки про котли. 8 запитань – 16 відповідей.\nОгляд справжніх питань, з якими часто стикаються покупці. Замість того, щоб публікувати штучні відгуки про котли, ми об'єднали питання, які задають реальні користувачі опалювального обладнання (від різних виробників).\nКотел опалення будинку 100 - 400 кв.м. Котел 40 кВт.\nКотел опалення 40 кВт БРІК (модель BRICK XS) можна сміливо встановлювати для обігріву приміщень площею 100-400 кв.м. Популярна модель котла для опалення будинку 100 - 400 кв.м дуже зручна в експлуатації.\nЕкономічний котел. Безкоштовне паливо для котла.\nВитрати на паливо = 0 грн. Власник та користувач котла БРІК висловив свої враження від можливостей цього економічного котла.\nОгляд котлів різних виробників та економічних котлів БРІК. Схеми, графіка. Ефективна генерація тепла.


Як грали весілля на Балівці. Чим наряджали гільце, які несли подарунки. Все село гуляло два дні - спостереження, новини, інтерв’ю, постаті\n31.01.2021, Неділя | 2:00\nНині вже весілля в селі Балівка не грають клькадесят років. Адже тут мешкають лише трохи пенсіонерів та деякі дачники. Проте раніше весілля грали гучно, наречені обходили обов'язково всі хати без виключення з запрошенням на весілля.\nГрали музи́ки місцеві, з села. У молодого і у молодої наряджали гільця — весільні деревця. Це були вишеньки, які ставили у горщик з зерном та уквітчували стрічками, вирізаним кольоровим папером. Дарували лише гроші, і то під музику та чарчину з короваєм.\n#Балівка #село #села #хутори #хутір #Новосанжарський_район #Полтавщина #Полтавська_область #весілля #гільце #традиційне_весілля #подарунки_на_весілля #НазарБожинський #зникаючі_та_зниклі_українські_села_та_хутори #ФондХоткевича #УКФ #ЗаПідтримкиУКФ


Культура в Україні – літній калейдоскоп\nНадія Степула: В Україні спостерігаються нові тенденції у культурі, вихід її з «задвірків» на передній край, відбуваються літні фестивалі, покази португальського та німецького кіно, а навіть з’явився «Фестиваль одного подвір’я», започаткований у Львові, успішно відбулася акція «Поезія в метро», літературний фестиваль «Київські лаври» білоруської, української та російської літератур, який пройшов у столиці – все це та багато інших «цікавинок» засвідчують перспективи української культури.\nПостійно тримаючи руку на пульсі розвитку і тенденцій української культури, кандидат філософських наук Сергій Грабовський вважає, що «однією із головних культурних подій нинішнього літа має стати читання й обговорення справді небуденної книги, презентація якої відбулася у Києві на початку травня, а саме, книги Оксани Забужко "Notre Dame D’Ukraine: Українка в конфлікті міфологій" (видавництво "Факт"), присвяченої, якщо говорити загальниками, Лесі Українці і контексту (історичному, соціальному, культурному, релігійному), в якому вона зросла і працювала. А ще, можливо, в першу чергу нашому сьогоденню в його найрізноманітніших вимірах, передовсім у вимірі культурно-антропологічному. Тобто, фундаментальному питанню: “Хто ми є, куди йдемо?”\nДалі слухаємо Сергія Грабовського.\nСергій Грабовський: Поява цієї книги (а робота над нею зайняла роки) – це подія, куди більш важлива для країни, ніж нескінченні політичні танці чи то з приводу призначення-звільнення Святослава Піскуна, чи то навколо квазіМайдану.\nУкраїнські медіа у більшості своїй просто не помітили появи цієї книги.\nЗвичайно, на адресу нової книги Оксани Забужко вже висловилося чимало таких собі "патентованих українських патріотів". Мовляв, що ця кобіта собі дозволяє, що вона там накрутила незрозумілого. Отож-бо: "накрутила". Чи не найстрашніша провина в очах подібних "світочів думки": нічого щось вигадувати, і так усе зрозуміло.\nА один літератор додумався до не менш геніального висновку. Мовляв, Оксану Забужко краще слухати, ніж читати.\nЩо ж, кожному своє. Але, видається, основна маса інтелектуально наснаженого люду України від студентів до академіків здобуде немало цікавого для себе у новій книзі Оксани Забужко. Бо ж це, крім усього іншого, справжній компендіум знань про той сегмент української спільноти, без активної і цілеспрямованої, справді лицарської діяльності якого українці так і не стали б модерною нацією, а залишилися розмитою етнічною групою.\nОтож чи здатні українці за літо вчитати інтелектуально наснажені сторінки "Notre Dame D’Ukraine", а чи віддаватимуть перевагу російським серіалам та детективам або ж суперпатріотичній балаканині? Ось у чім питання.\nНадія Степула: Питання залишається. А свої відповіді на безліч інших питань, які постають у сфері культури, намагається відшукувати бард Олександр Смик.\nЗа останні 20 років, відколи він займається співаною поезією, видав 15 дисків. Його пісні написані на різноманітні соціальні теми, про те, що нині хвилює суспільство. По суті у піснях відтворена уся сучасна історія та культура України.\nОлександр - єдиний, хто з українських митців написав українські пісні для українського війська, а кілька днів тому світ побачив світ новий диск із піснями до шкільного випускного вечора.\nМитець не робить гамірних презентацій. Він каже, що ніколи і не має потреби, бо такі представлення не вельми потрібні людині, яка багато працює. Однак його дуже хвилює нинішній стан української культури, про яку майже нічого не знають не лише у світі, але й на Батьківщині, на його думку.\nЩо діється з культурою? Чому таке ставлення до неї? Чому мисляче мистецтво не збирає зали, а на попсу викладають сотні тисяч гривень?\nОлександр Смик, який перебрався мешкати у Кременець, на Тернопільщині, роздумує на ці теми.\nОлександр Смик: Дуже багато теоретиків говорять, що жанр авторської пісні – це жанр продовження кобзарства українського. Але інші схиляються, що це жанр міського романсу, який трансформований в якісь певні поетичні ілюзії. Треті схиляються, що це якийсь елемент доповнення поетичного слова. Я ж вважаю, що це нормальна абсолютно музика. Особливо соціальні речі через інший жанр ти не донесеш.\nЯкщо брати авторську пісню, брати ту глибину авторської пісні, яка дає той посил справжньої, наприклад, поезії... Хоча я говорю з повагою і до “Тартака”, і до “Океану Ельзи”, тому що кожен з них збирає ту молодь, яка сьогодні абсолютно не хоче, наприклад, слухати авторську пісню. Не тому, що вона не хоче, а тому, що вона навіть її не знає.\nКоли ми розпочинали цей жанр, співали всього Олег Покальчук, я і Едуард Надзричаний літом в лісі у 1986 році. Ми цілу ніч шукали, щоб його сформувати. А потім, коли ми почали “Перший оберіг” робити, був перший вечір Танюка, то було 13 чоловік, які співали українською мовою.\nУ 1989 році, коли ми зібрали “Перший оберіг”, то був шок і перший зал був великий, тому що всі думали, що тільки там в Росії можуть співати і, власне, задавати тон в жанрі авторської пісні.\nХоча ми знаємо прекрасно, що потім українська авторська пісня теж нівелювала, тому що дуже багато людей розуміють доступність жанру. Автор все-таки має бути цільним. Коли він має текст і свою музику, і мелодію, будемо говорити, тому що музикантів дуже мало серед авторів-виконавців, і людина, яка має харизму голосу і подачі тієї пісні, то от чим авторська українська пісня різнилася від традиційних гарних пісень, прекрасних пісень, на яких ціле покоління, моє в тому числі, виховане.\nОця маленька грань, на яку ми не зважаємо просто як українці, які мають свою жанрову таку окрасу української співаної поезії.\nДуже багато молодих людей... Ось я бачив нещодавно переможця одного із фестивалів, який в Кам’янець-Подільську виступав. Для них та патетика, шароварщина... Вони от думають, що вийдуть, заспівають, червоною калиною там помахають — і все нормально, цим самим можна донести якісь речі для нормальних, думаючих людей.\nПовірте мені, що це вже далеко не те. Бракує організаторів. В українській як політиці, так і у мистецтві є гетьман. Де три гетьмани, там чотири гетьмани, п’ять гетьманів... В результаті у нас нічого не виходить.\nСтавлення в державі до культури найкраще сказав Данилко. Коли він був на “Євробаченні”, то сказав, що якщо Президент їде закордон і представляє нашу державу з політичного боку, тобто як політик представляє державу, то я там представляю її жанр.\nНадія Степула: Якщо у 90-х минулого століття у Львові рясніли численні афіші про різноманітні мистецькі заходи, то нині з кожним роком їх дедалі менше. Львів на початку 90-х творив таку культура, про яку говорили у світі та на Батьківщині.\nЧи має сьогодні столиця Галичини такі заходи культури, фестивалі, виставки, презентації, про які говорять в Україні, про які лине відгомін у світі?\nВідповідь на це запитання шукала моя колега, кореспондент Радіо Свобода Галина Терещук.\nГалина Терещук: Люди, які змушені були мовчати в радянський час, намагалися витягнути зі своїх творчих скринь усі свої праці. У Львові відбувалися численні авторські проекти, але більшість таких фестивалів проходили один-два рази і канули у небуття.\nІніціатори, відомі митці, не знаходили меценатів і розуміння з боку місцевої влади. Остання сьогодні закладає гроші у бюджет під спорудження різноманітних пам’ятників, які, за словами багатьох художників, не мають ніякої мистецької цінності, або, скажімо, видають купу макулатури – про ці книги знає хіба що сам автор.\nУ Львові не інвестують гроші у талановиту людину: чи то їй 5 років, чи 65, яка творить справді мистецтво. Нині талановиті особистості у Львові перебувають немов у своєрідному замкнутому середовищі.\nАндрій Кирчів, директор Всеукраїнському фестивалю авторської пісні (ідея народилася саме у місті Лева), розповів, що це музичне свято саме для мислячої публіки відбулося чотири рази, опісля сталася перерва на 7 років — він так і не зміг знайти підтримки ні з боку влади, ані спонсорів.\nЛише цього року самі барди з усієї України, які заробили якісь кошти, запропонували провести фестиваль співаної поезії.\nАндрій Кирчів: Авторська пісня – це пісня душі, це пісня людини, яка не може промовчати, вона хоче сказати це, те, що вона хоче сказати людям. Вона не має виходу на сцену, вона не має “розкрутки”, вона не має шалених грошей для того, щоб піднятися, так як, скажімо, піднімався багато хто з зірок української естради. Вона має талант співати, вона має талант гри на якомусь інструменті, вона має душу, яка в неї складається в поетичні строки. Ось вона хоче вийти з цим всім на люди і розказати їм.\nГалина Терещук: Однак зацікавлення мислячою культурою не знаходить підтримки ані у широкого загалу публіки, ані в української влади. Оскільки таке мистецтво змушує людину замислитися над власним життям, тому запит сьогодні на серйозне мистецтво в Україні є незначний.\nАндрій Кирчів: Поп-культура розвивалася як елемент пропаганди, вона є простіша, вона не змушує думати, просто дає веселощі, відпочинок.\nТака культура, як культура бардівської пісні, авторської пісні, вона є культурою, яка примушує подумати людину над тим, як вона живе, що вона робить. Запит на таку пісню, боюся, є незначним, тому що для того, щоб людина була готова слухати такі пісні, вона повинна бути готова копатися в собі.\nГалина Терещук: Сьогодні львів’ян, як каже Андрій Кирчів, можна порівняти хіба що з нарцисами, які милуються минулою славою, але не хочуть вперто помічати, що цю славу творять сучасники вже на завтра.\nАндрій Кирчів: Якщо ми хочемо жити минулим, то ми будемо співати козацькі, стрілецькі пісні, ми будемо піднімати попередню історію, тішитися з того, які ми були славні колись...\nАле я вважаю, що важливо бути славним тепер і славним у майбутньому. А для того, щоб бути славним в майбутньому, напевне, треба думати про те, звідки ця слава береться, яким чином вона здобувається. А здобувається вона, як казали, не сльозами і плачами, як казав колись Бісмарк, а залізом і кров’ю. То не будемо казати, щоб цю славу здобути, то для цього обов’язково треба воювати, треба розмахувати шаблюкою, достатньо думати, достатньо цю думку продукувати в прогресивному ключі.\nНадія Степула: Цього року Україна вперше звітувала перед Радою Європи з Національним звітом з культурної політики. Як готувався звіт, які тепер подальші кроки у його здійсненні?\nНа ці питання відповідає відомий київський експерт з питань культурної політики Олександр Гриценко.\nОлександр Гриценко: Ця робота тривала приблизно півтора року. Труднощі були кількох планів.\nНаціональний звіт про культурну політику – це фактично огляд стану національної культури певною мірою в історичній перспективі, тому що доводиться певні речі аргументувати і пояснювати, чому сьогодні така ситуація, а значить, треба наводити якісь факти щодо того, якою вона була 10-30 років тому, а інколи і сто років тому! Тобто, очевидно, матеріалу треба збирати багато.\nІнший момент - це той, що уявлення, що таке українська культура, значною мірою визначаються в Україні уявленнями тими, що культура – це те, чим опікується Міністерство культури.\nПо-перше, це не так. Так, скоріше, вважають у Міністерстві фінансів, але не у Міністерстві культури.\nНа жаль, сьогоднішнє бюджетне законодавство, фінансове законодавство не дає можливості використовувати сучасні, цивілізовані, європейські інструменти підтримки культурної діяльності.\nЄвропейські експерти рекомендують, щоб держава створила відповідні умови, якийсь імпульс дала національній дискусії. У широкому плані. Йдеться про те, щоб створити майданчик дискусійний чи дискусійні майданчики, де якісь основні, вузлові моменти не тільки Національного звіту, а й культурної ситуації в Україні і державної політики мали бути обговорені вже у більших деталях, щоб з цього були якісь висновки. Не тільки, скажімо, наші, там висновки, що “ми бачимо вихід таким чином”, або “ми взагалі цієї проблеми не бачимо”. Але для цього треба, умовно кажучи, усі ці вузлові проблеми “обсмоктати” за допомогою, по-перше, ширшого кола (експертів), по-друге, професійного кола.\nНадія Степула: Поки фахівці та інші причетні міркують над перспективами української культури, сама вона ці перспективи окреслює, а це означає, що нові тенденції розвитку будуть втілені рано чи пізно в нові проекти, нові яскравів набутки.\nКраще, звісно, щоб це сталося раніше.


Ретротема: причеп Скіф, трактори, дорожні знаки, танки\nТанки або мотоцикли в капсулі: що колекціонують українські поцінавувачі ретротехніки\n19 лютого 2022 , 09:14\nТанк - досить незвичайна колекція ретро-техніки / Авто 24\nУ кожній справі є своя межа – і навіть збирання колекцій авто-мототехніки багатьох збирачам нарешті набридає. Або інша ситуація – скажімо, на повномасштабний ретромобіль у фаната коштів немає. Але ретротема пропонує масу інших варіантів.\nРух фанатів ретротехніки практично не має обмежень – “фанатіти” можна з будь-чого, що має поважний вік і бодай мінімальну історичну цінність. “Авто 24” підготував свою – звісно ж неповну! – добірку предметів старини, які реставрують та колекціонують небайдужі до історії українські громадяни.\nДеяким завзятим автомобілістам нецікаво кататися на серійних машинах, навіть на старовинних – вони виготовляють їх для себе на власний смак\nПричеп “Скіф” (1975 р.)\nНеймовірно влучна ідея об’єднати одновісний причеп і намет-будиночок для комфортного відпочинку на природі. В залежності від модифікації будиночок міг мати додаткову веранду і різні варіанти планування інтер’єру. До комплекту входили не лише складний каркас та м’які стіни з водостійкого матеріалу, а й меблі – дивани, стільці та стіл.\nТуристичний причеп “Скіф” – вдалий об’єкт для володіння в якості ретротранспорту: він може слугувати за прямим призначенням навіть сьогодні\nВід звичного нам сьогодні дачі-каравану радянський виріб відрізняється зручністю при транспортуванні, адже вкладається ця рухома нерухомість у невеликий стильний причіп, який можна буксирувати навіть невеликим легковиком. Сьогодні є чимало людей, які купують “Скіф” як об’єкт ретросвіту, але при тому використовують його за призначенням. Між іншим, справний “Скіф” може коштувати до двох тисяч доларів, в залежності від модифікації та стану.\nКапсули в упаковці (1970-80-ті р.)\nМрія кожного шанувальника технічної спадщини – знайти так звану “капсулу часу“, тобто зразок техніки піввікової давнини у новому стані, без пробігу. Це прагнення стало настільки нав’язливим, що на ринку відзначені випадки підробок під “капсулу”. Але найвищий рівень “капсул” – це екземпляри у заводській упаковці, тобто у тому вигляді, в якому товар надходив до радянських магазинів. Найчастіше це бувають мотоцикли або коляски до них.\nУ цьому справді щось є: незайманий товар у заводській упаковці, якої за півстоліття так і не торкнулася рука щасливого власника\nНевелика кількість збережених до наших днів мотоциклів “у ящику” датується здебільшого 1980-ми роками, коли населення мало більші статки, а разом тим і змогу залишити новеньку, щойно придбану техніку “про запас”.\nТрактори ХТЗ ДТ-20 (1958 р.) та “Попрошайка” (1961 р.)\nЗ об’єктивних причин деякі українські ретрофанати прагнуть купити для себе саме ці дві моделі. Вони недорогі, масові та не використовувалися на важкій оранці – отже, за великого бажання їх можна і сьогодні знайти в оригінальному і не дуже “вбитому” стані. Хоча ніхто не забороняє відновити якусь іншу цікаву модель, наприклад, Т-25 або Т-40 у версії 4х4.\nПопрошайка – тому що кузов самохідного шасі Т-16 виставлений уперед, як рука людини, що стоїть на паперті\nВ різні роки випуску Т-16 мав або не мав кабіни, а двигун нарощував потужність з 16 к.с. до 25 к.с. Зі свого боку, малюк ДТ-20 завдяки не менш оригінальній компоновці надавав власнику можливість… перетворити передок на задок і навпаки. Що цікаво, обидва трактори випускалися у Харкові, хоча і на різних підприємствах: для випуску “Попрошайки” побудували окремий Завод самохідних шасі.\nДорожні знаки та світлофори (1960 – 80 ті.)\nПогодьтеся, це дуже цікаво – мати у своєму ретрозібранні засоби регулювання дорожнього руху, які півстоліття тому вказували дорогу “полуторкам”, “Емкам”, “Победам” та трофейним “Хорьхам”. Особливо, якщо знати, де саме і протягом якого часу працював зазначений знак або світлофор.\nЗбирання старих дорожніх знаків, світлофорів та вуличних годинників – серед непростих видів колекціонування\nЩоправда, з колекціонуванням подібних артефактів треба бути обережним, аби не отримати звинувачення у крадіжках сучасної дорожньої інфраструктури. Які, як відомо, сьогодні мають місце, і за які правоохоронні органи через чималу вартість тих самих знаків суворо карають.\nВійськова техніка (1940 – 1960 рр.)\nВзагалі колекціонувати бойову ретро-техніку – то вищий рівень антикварницького мистецтва. І дуже відрадно, що в Україні невелика когорта таких людей є. Зазначимо, що не лише реставрація, а й утримання старого танку обходиться дуже недешево.\nРеставрувати історичну бойову техніку дуже непросто, але в Україні такі зібрання є.\nАдже навіть один виїзд “у світ” – наприклад, на фестиваль, реконструкцію або кінозйомки – потребує масу витратних матеріалів та нещадно скорочує ресурс вузлів і агрегатів. Не говорячи вже про обов’язкове технічне обслуговування “до” та “після”. Нічого дивного: конструкції, які створювали для війни, не передбачали тривалого ресурсу та великого міжсервісного інтервалу.\nВзагалі-то тема нещадного тюнингу старовинних машин немісцева – вона прийшла з-за океану, де за копійки можна придбати покинуту ретротехніку буквально на вибір. В Україні (та й у Європі в цілому), де машини піввікового статусу давно всі перераховані і оприбутковані, таке вважається святотатством. Але українські ретромани знайшли вихід – вони обрали напрямок хотродингу, де машини в ретростилі будуються “з нуля”.\nПотужний клуб хотродів давно діє в Одесі. Вільні від творчих забобонів хлопці будують для себе такі машини, які їм подобаються\nВ більшості випадів українські витвори підпорядковані ідеї потужного олдскульного двигуна – такого собі V8 або кондової рядної шістки. Навколо нього і будується кожен такий, якщо дозволите, автомобіль.\nЯк ви могли помітити, технічна ностальгія може бути справою не лише витратною, а й корисною. І якщо на м’яких диванах “Скіфа” можна спати на березі моря або лісовій галявинці, то скажімо, на тому ж ретротракторі неважко з успіхом зорати грядку або привезти дров на дачу. А на прикладі старих дорожніх знаків та світлофору від “дяді Стьопи” можна навчити дорожній грамоті сусідських дітлахів – ну і таке інше. Тож долучайтеся до благородної справи збереження історичних об’єктів нашої технічної культури – тим більше, що наші умови дозволяють іноді отримувати з цього не лише моральне задоволення, але й практичну користь.


У Балтській громаді пройшов фестиваль шоколаду - СИЛА ГРОМАД\nПротягом липня для членів Балтської організації людей з інвалідністю влаштували два великі заходи. Про це повідомлила Балтська міськрада на своєму сайті.\nЗазначається, що понад 30 осіб цієї організації взяли участь у V Міжнародному фестивалі творчості людей з інвалідністю «Надія є», який проходив в Одесі. У рамках фестивалю відбулася виставка творчих робіт людей з інвалідністю. На виставці, зокрема, були представлені унікальні вишивки майстрів з Кодими і Балти, роботи підопічних Благодійного фонду «Майбутнє» Катерини Вістовської, Яни Пелих та інших.\nКожен з учасників фестивалю знайшов собі розвагу, хтось брав участь в різноманітних рухливих, креативних конкурсах, а хтось стрибав на батутах, на надувній гірці. Любителі активного відпочинку танцювали біля сцени тощо.\nВолонтери пригостили всіх солодкою ватою, поп-корном, шоколадним шашликом, шоколадним тортом, «нутеллою» та пили гарячий шоколад.\nНагадаємо, що до складу Балтської громади входять місто Балта та села Бендзари, Андріяшівка, Борсуки, Білине, Акулинівка, Відрада, Петрівка, Харитинівка, Гольма, Кармалюківка, Євтодія, Зелений Гай, Козацьке, Коритне, Лісничівка, Мирони, Обжиле, Березівка, Оленівка, Мошняги, Семено-Карпівка, Пасат, Пасицели, Перейма, Перельоти, Немирівське, Плоске, Саражинка, Сінне, Ухожани, Волова, Крижовлин, Чернече. Тут мешкає понад 32 тисячі людей.\nTags: Балтська ОТГ, люди з інвалідністю, суспільство, фестиваль шоколаду


Пінопласт вважається одним з найбільш широко використовуваних матеріалів для утеплення житлових приміщень.\nЯкісно утеплене будівлю дозволить заощадити платіжні засоби на витратах енергоресурсів з метою опалення.\nЯкщо домовласник хоче вирішити питання утеплення самостійно за допомогою таких матеріалів, потрібно розібратися в тому, який кріплення для пінопласту можна використовувати.\nВаріанти установки і їхні переваги\nСьогодні використовується кілька популярних методів кріплення пінопласту, нерідко застосовується сухий або мокрий клеїть, дюбеля, або комбінований метод фіксації.\nНайчастіше склеювальні склади застосовуються при внутрішньому утепленні будинку.\nТакий метод має певні переваги, відрізняється зручністю і швидкістю застосування.\nДосить просто замісити розчин, що клеїть або купити готовий. Цей матеріал дозволяє забезпечити хороше зчеплення зі стінами або якимись іншими конструкціями. Щоб виконати внутрішню обробку приміщення, подібних дій буде достатньо.\nЯкщо виконувати роботи з утеплення з зовнішнього боку будівлі, можна користуватися дюбелями і клеєм одночасно. Подібне рішення може бути виправданим, оскільки в подальшому доведеться виконувати облицювання будівлі.\nМатеріал, який використовується для утеплення, повинен витримувати яку вони надають на нього навантаження, тому для більшої впевненості краще використовувати додатковий кріплення для пінопласту до стіни.\nНайчастіше для додаткового кріплення користуються спеціальними дюбелями-парасольками. Довжина дюбеля визначається матеріалом, з якого зроблена стіна, а також товщиною утеплювальній прошарку:\nВ цегла потрібно заганяти дюбель на глибину 9 см.\nДля бетону вистачить 5 см.\nБлоки із структурними осередками вимагають 12 см поглиблення.\nТакі дюбеля просто незамінні при зовнішній обробці, оскільки вони здатні зафіксувати пінопласт на стіні набагато надійніше звичайного клею.\nПеред установкою утеплюють елементів за допомогою спеціальних елементів кріплення, потрібно підготувати стіну. Якщо основа буде підготовлено правильно, монтаж утеплювача буде максимально якісний, надійний і швидкий.\nДоведеться виконати таку послідовність дій:\nПоверхня стіни бажано очистити від всіх виступаючих елементів, які можуть перешкодити процесу утеплення.\nЗ використанням якісних будівельних розчинів потрібно обов’язково вирівняти стіни. Не рекомендується залишати перепади більше 1 см.\nТріщини обробляються монтажною піною або цементно-піщаним розчином.\nЩоб запобігти появі грибка і цвілі, поверхня стіни бажано обробити антисептиком.\nПеред утепленням підготовлена ??поверхню обов’язково покривається ґрунтовкою.\nКоли в якості елементів утеплення використовується пінопласт, внизу стіни монтується спеціальна опорна планка з металевого профілю або дерев’яного. По ширині така планка повинна відповідати товщині утеплювача.\nКоли така планка фіксується, потрібно впевнитися, що вона знаходиться в горизонтальному положенні за допомогою будівельного рівня. При використанні такої підстави пінопластові плити не будуть зрушуватися вниз під тиском своєї ваги.\nВибір дюбелів і їх розташування\nТарілчасті дюбеля вважаються обов’язковим елементом кріплення пінопласту в процесі його зовнішнього використання. Такі елементи страхують матеріали від продавлювання під власною вагою і відшарування від стіни. Існує кілька популярних схем розташування дюбелів.\nЯкщо пінопласт клеїлась на застиглий штукатурний розчин, кількість кріплень має бути максимальним. Якщо основа більш міцна, вистачить 2-5 дюбелів на 1 кв. м.\nЯкщо з певних причин на стіні залишилася штукатурка, товщину такого прошарку потрібно враховувати при визначенні довжини дюбеля. Справа в тому, що механічне кріплення повинно Розклинювальні в досить міцній основі, а не в застиглому бетоні.\nПеред початком виконання робіт по утепленню потрібно визначити товщину прошарку штукатурки по всій площі стіни. Відповідно до цього встановлюється довжина дюбелів.\nФіксація пінопласту за допомогою дюбелів виконується в такій послідовності:\nАнкерувати матеріал потрібно хоча б через 4 години після його наклейки. Це потрібно для того, щоб затверділий клей не був зруйнований в процесі установки елементів кріплення для пінопласту.\nНа перфораторі по довжині використовуваного дюбеля потрібно встановити спеціальний обмежувач для максимально точної глибини буріння.\nТарілчастий дюбель вставляється в пророблений отвір. Пластмасовий сердечник акуратно забивається в дюбель і розклинює його в отворі.\nДюбель потрібно забивати так, щоб він придавлював утеплювач легенько. М’яти пінопласт вкрай небажано, це може привести до погіршення теплоізоляційних характеристик.\nЯкщо сердечник не входить нормально, досить замінити зіпсований свердло і виконати нормальне отвір.\nЩоб визначити правильний спосіб кріплення пінопласту до дерев’яної стіни, потрібно ознайомитися з використовуваними сучасними технологіями:\nФіксація між латами.\nВикористання спеціальних цвяхів.\nКріплення для пінопласту до дерева у вигляді спеціальних цвяхів використовується досить часто, оскільки такі елементи надійно утримують листи. Однак кожне місце, в якому використовувалися такі цвяхи, потрібно обов’язково шпаклювати.\nСлід також брати до уваги, що металеві елементи будуть передавати холод через утеплювач до стіни. Подібна проблема може бути вирішена за допомогою пластмасових грибків, як і в випадку з цегляною стіною.\nСклеювальні склади вимагають великої уваги при використанні. Цей матеріал повинен бути досить вологостійким і не боятися перепадів температури. Найчастіше для цього застосовується цементний розчин з додаванням невеликої кількості клею. Звичайна монтажна піна застосовується вкрай рідко для фіксації пінопласту. Найчастіше її використовують тільки для заповнення щілин.\nДерево відноситься до матеріалів, які добре пропускають повітря. Це вважається основною перевагою дерев’яних будинків. Тому у багатьох виникають певні сумніви з приводу утеплення за допомогою пінопласту. Якщо не користуватися дихаючими утеплюють, дерев’яна будівля може бути повністю позбавлене своїх основних переваг.\nНа відео – перевірений спосіб кріплення пінопласту дюбелями:\nМонтаж дерев’яної вагонки своїми руками: інструменти, матеріали, порядок робіт (відео)\nПлінтус підлоговий – як кріпити правильно і який краще вибрати


NewsMakers | Апеляційний суд залишив Пашинського під вартою - NewsMakers\nКолегія суддів Київського апеляційного суду залишила у силі ухвалу Печерського районного суду Києва про тримання колишнього народного депутата Сергія Пашинського під вартою. Про це передає кореспондент УНІАН.\n“Ухвалу Печерського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу в інтересах Сергія Пашинського залишити без задоволення. Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає”, − сказано в ухвалі колегії судів.\nВ свою чергу, Пашинський заявив, що таке рішення апеляційного суду−”поразка всієї судової системи” .\n“Нам сьогодні проголосили, що у нас не існує судової системи, не існує суду. Це значить, що ми повернули у часи режиму Януковича. Я буду боротися за своє чесне ім’я”, − додав екс−депутат.\nНагадаємо, 4 жовтня Пашинському повідомили про підозру у заподіянні поранення людині в Київській області. Згідно з матеріалами справи, 31 грудня 2016 року на території Київської області стався словесний конфлікт між тодішнім народним депутатом і громадянином, під час якого депутат вистрілив чоловікові в ліву ногу з пістолета марки Glock-19.\n7 жовтня, Печерський районний суд Києва заарештував колишнього нардепа Сергія Пашинського під варту до 4 грудня.\nТеги: Апеляційний судсправа Пашинського


Пройшов рейд «Діти вулиці». | Служба у справах дітей - Снігурівська РДА\n14.07.2016 року пройшов рейд «Діти вулиці» на території Киселівської, Любомирівської (Красне Знамя) та Центральної сільських рад за участю працівників служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, Снігурівського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді та Снігурівського відділу поліції Головного управління національної поліції.\nВ результаті проведення рейду на території Любомирівської (Краснознам'янській)сільської ради було виявлено дитину-інваліда, яка проживає з онкохфорою матір'ю. Сім'я має безліч соціальних проблем, мати і дитина потребують допомоги у лікувані та реабілітації. Із-за бездіяльності сільської ради, сім'я перебуває в складних життєввих обставинах вже не один рік.\nБуло перевірено умови проживання дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, працівником ВП ГУНП складено п'ять протоколів за ст 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час рейду обстежено 10 сімей, в яких виховується 29 дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, де батьки не забезечують утримання, виховання та розвиток. Вразила безвідповідальність деяких батьків, які утримують своїх дітей в антисанітарії,бруді та в 35-ти градусну спеку знаходяться в стані алкогольного сп'яніня.\nПеревірено умови утримання, виховання та проживання трьох дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, які виховуються під опікою. Умови утриманя, вихованя та розвитку дітей в сім'ях зодорвільні. Вісі вони знайшли затишок та любов в сім'ях опікунів.


Арсен Аваков: «Добробати. Історія подвигу батальйонів, що врятували країну». Видання друге, розширене і доповнене | Официальный сайт - Арсен Аваков\nОфициальный сайт - Арсен Аваков / Новини / Арсен Аваков: «Добробати. Історія подвигу батальйонів, що врятували країну». Видання друге, розширене і доповнене\nАрсен Аваков: «Добробати. Історія подвигу батальйонів, що врятували країну». Видання друге, розширене і доповнене\n27 січня 2017 року, в Міністерстві внутрішніх справ України відбулася презентація другого видання книги «Добробати», яка була створена групою експертів і журналістів. Оновлене видання представив міністр внутрішніх справ Арсен Аваков разом з секретарем РНБО Олександром Турчиновим та головою Верховної Ради України Андрієм Парубієм, а також командирами добровольчих батальйонів.\n«Це друге, розширене і доповнене, видання книги, в якому зібрані спогади того невеликого за мірками Історії, але найважливішого для нашої країни найважчого періоду – початку військової агресії Росії проти України, початку відкритої фази нового виду війни, яка безповоротно і назавжди змінила світ і перед загрозою якої сьогодні стоїть вся Європа», – зазначив Арсен Аваков.\nВідзначимо, що тираж цього видання склав 10 тис. примірників, більша частина книг була вручена бійцям-добровольцям і сім’ям загиблих в АТО. Певну кількість також планується передати в бібліотеки.\n«У книзі представлена хроніка очима безпосередніх учасників – і керівників держави і тих, хто прийняв цей перший бій. Напевно, на тему цієї війни буде написано багато художніх книг, знято багато фільмів, але це не пафосне і чесне документальне свідчення, я впевнений, стане основою для осмислення тих подій, причин та наслідків нелюдської політики. Ми презентували свою книгу не просто читачам – а по суті, авторам, безпосереднім учасникам. Це була зустріч з побратимами і соратниками, з тими, з ким ми створювали щит Батьківщини», – підкреслив міністр.\nУ свою чергу секретар РНБО Олександр Турчинов зазначив, що Російська Федерація почала агресію, володіючи інформацією про стан всіх офіційних військових формувань нашої країни, оборонний потенціал якої системно знищувався багато років.\n«Міністерство оборони доповів, що може виставити не більше двох батальйонних тактичних груп. В таких умовах ми починали боротьбу. Щоб зустріти ворога, треба було перекидати сили на найбільш важливі напрями – Київське, Харківське, Сумське. На створення регулярних армійських сил був потрібен час і ресурси. І ті, хто пішли першими, щоб зупинити цю лавину, почали очищати свою країну і відкинули ворога – Добробати – завдяки ним, на той момент вдалося створити силовий блок і придушити сепаратистські заколоти», – підкреслив Олександр Турчинов.\nСпікер Верховної Ради Андрій Парубій також зазначив, що саме добровольчий рух зіграв визначальну роль в той період.\n«У самооборону Майдану тоді приходили вчителі, лікарі, програмісти та студенти. Вони вирушили на далекі барикади – під Дебальцеве, Станицю Луганську, Донецьк, щоб захищати українську державність. Добробати стали ідеологічною основою нинішньої української армії», – зазначив Андрій Парубій.\nЗ нагоди презентації книги «Добробати», в знак визнання військового подвигу, героїзму і відваги, міністр внутрішніх справ Арсен Аваков вручив бійцям-добровольцям відомчі відзнаки і нагородну зброю.\nВитяг з Наказу міністра внутрішніх справ України:\nЗа сумлінне ставлення до виконання службових обов’язків, особисту мужність, самовідданість і відвагу, проявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України нагороджені:\nНагрудним знаком «За відвагу в службі»\nЛейтенант поліції БУЛАВА Костянтин Сергійович, командир роти батальйону «Полтава» Головного управління Національної поліції в Полтавській області.\nУ вересні 2014 року за с. Нижня Кринка брав участь у бойовому зіткненні. Бій тривав близько доби, в результаті чого, наміри терористів взяти в оточення підрозділи, що знаходилися в даному селищі і заважали їх просуванню в м.Дебальцеве, були зірвані. Протягом 12 днів їх підрозділ обстрілювали з різних видів важкого озброєння.\nЛейтенант ПАСТУШОК Володимир Миколайович, офіцер батальйону ім. Героя України генерал-майора Сергія Кульчицького.\n05.2014 року брав участь у звільненні та утриманні блокпоста № 2 в м Слов’янськ;\n05.2014 під час бойового зіткнення влучним вогнем погасив вогневу точку і тим самим дав можливість вийти з-під вогню військовослужбовцям Національної гвардії України;\nпід час блокування м. Слов’янськ в травні 2014 року взвод під командуванням Пастушка вдало відбивав атаки сепаратистів;\nв червні 2014 року поблизу блокпоста № 6 м. Красний Лиман він вивів з-під мінометного обстрілу 4 установки «Град» підрозділи Збройних Сил України;\nз червня по грудень 2016 року перебував в зоні проведення АТО на лінії розмежування в м. Попасна, постійно знаходячись під обстрілом.\nСтарший сержант поліції СОЛОМКО Олексій Григорович, поліцейського полку «Миротворець» Головного управління Національної поліції в Київській області:\nпід час несення служби на блокпосту «Нова Астрахань» ним затримано 31 особу і переданий в ГУНП в Луганській області, які перебували в розшуку як учасники незаконних збройних формувань ЛНР. Також під час перевірки документів виявлено та затримано громадянина, який знаходився в розшуку як член незаконного збройного формування.\nСержант поліції ЮРОВ Геннадій Анатолійович, поліцейський батальйону «Скіф» Головного управління Національної поліції в Запорізькій області:\nпід час несення служби в зонах розмежування, за його безпосередньої участі було припинено 15 кримінальних правопорушень. З них: 1 – грабіж, 4 – крадіжки, 2 – вилучення холодної зброї та боєприпасів, а також 8 фактів вилучення наркотичних засобів, виявлено та вилучено 80 патронів до пістолета ПМ і 360 патронів до автомата АК, вилучено 800 г. наркотичної речовини – марихуани, затримано 2 особи, які перебували в розшуку.\nКапрал поліції ПОРТЕЧІН Роман Богданович, старший інспектор роти «Івано-Франківськ» Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області:\nв складі групи швидкого реагування брав участь в затриманні злочинця, який 2 роки перебував у розшуку за підозрою в скоєнні 15 крадіжок мобільних телефонів і особистих речей громадян.\nВідзнакою МВС України «Вогнепальна зброя»:\nПолковник поліції ГУБАНОВ Сергій Леонідович, командир батальйону «Луганськ-1» Головного управління Національної поліції в Луганській області:\nбрав безпосередню участь у звільненні м. Лисичанська. Був старшим фільтраційного центру в м. Щастя, де постійно проходили бойові дії. Неодноразово, одним з перших, відбивав наступ бойовиків незаконних збройних формувань, які постійно намагалися перетнути річку Сіверський Донець і захопити один з найважливіших об’єктів – Щастинська ТЕЦ;\n14 червня 2016 року в районі населеного пункту с. Трьохізбенка приймав особисту участь в бойовому зіткненні, вміло організував оборону і захист, не допустив проникнення диверсійно-розвідувальної терористичної групи противника вглиб підконтрольній території України;\n12 серпня 2016 в районі с. Лобачова Новоайдарського району вступив в бойове зіткнення з представниками незаконних збройних формувань так званої ЛНР, під час якого отримав контузію.\nПідполковник поліції Семериков Вадим Володимирович, головний фахівець Департаменту управління майном Національної поліції України (колишній боєць полку «Миротворець»):\nбрав участь в бойових діях в м. Іловайськ.\nМайор Букара Дмитро Євгенович, перший заступник командира окремого загону «Азов»:\nпри виконанні службово-бойового завдання поблизу с. Широкино потрапив під мінометний обстріл, ризикуючи власним життям, прикривав своїх товаришів і зміг вивести особовий склад без втрат.\nМайор поліції НАКОНЕЧНИЙ Микола Володимирович, заступник командира роти «Богдан» Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області:\nпритягувався до виконання службово-бойових завдань по виявленню диверсійно-розвідувальних груп, інших осіб, причетних до злочинної діяльності незаконних бандитських формувань «ДНР» і «ЛНР», і вилучення з незаконного обігу зброї та боєприпасів. Восени 2014 перебував в м. Вуглегірськ, безпосередньо брав участь в бойових діях. Особисто затримав більше 20 чоловік, причетних до незаконного збройного формування «ДНР» і «ЛНР».\nМайор поліції НОВІКОВ Андрій Сергійович, начальник відділення батальйону «Харків» Головного управління Національної поліції в Харківській області:\nбезпосередньо брав участь в проведенні заходів по виявленню місць ймовірного перебування учасників НЗФ, ДРГ та їх пособників, маршрутів їх пересування, місць зберігання зброї, боєприпасів, засобів здійснення диверсій, технічних засобів комунікацій, пошуку джерел радіовипромінювання, які використовуються на шкоду державній безпеці або в протиправній діяльності членами НЗФ, ДРГ та їх посібниками в населених пунктах Мар’їнка, Авдіївка, Красногорівка, Курахове та інших.\nКапітан поліції ГУРНЯК Руслан Вікторович, командир батальйону «Вінниця» Головного управління Національної поліції у Вінницькій області:\nвиконував службові обов’язки по охороні громадського порядку в м.Попасна Луганської області, забезпечував проведення рятувальних робіт (гасіння пожеж, розбирання завалів, порятунку життя людей), надання невідкладної медичної допомоги та вивезення жителів з населених пунктів, постійно перебували в зоні обстрілу з установок БМ- 32 «Град», важкої артилерії і мінометів. Під його керівництвом евакуйовано понад 400 осіб.\nСтарший лейтенант Прозапас Ігор Миколайович, заступник командира загону окремого загону «Азов»:\nпід час виконання бойового завдання поблизу с. Широкино, потрапив в засідку сепаратистів, ризикуючи власним життям, під щільним вогнем супротивника, прикривав своїх товаришів і зміг вивести особовий склад без втрат.\nСтарший лейтенант поліції ЖАРКОВ Максим Володимирович, начальник відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області (колишній заступник командира БПСМОП «Херсон»):\nв бою з терористами в районі м. Іловайська в результаті вибуху танка, на якому він перебував, отримав поранення – закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, інфіковані осколкові поранення обох кистей.\nЛейтенант ПАСТУХ Олександр Володимирович, старший офіцер окремого загону «Азов»:\nпід час виконання бойового завдання по виявленню диверсійних груп сепаратистів, під вогнем терористів, виконав спеціальну операцію по знешкодженню групи сепаратистів на лінії розмежування.\nЛейтенант поліції НЕРУШЕНКО Євген Ігорович, заступник командира взводу роти «Східний корпус» Головного управління Національної поліції в Харківській області:\nв лютому 2015 року брав участь в операції зі звільнення і оборони селища Широкино. У червні 2015 року брав участь в обороні на лінії зіткнення з терористичними угрупованнями в районі населених пунктів Коминтерново і Гранітне.\nМолодший лейтенант ДМИТРИК Арсен Володимирович, командир взводу окремого загону «Азов»:\nпід час бойового завдання під щільним вогнем сепаратистів, ризикуючи власним життям, зміг вивести особовий склад з-під обстрілу терористів і евакуювати поранених в безпечне місце, чим врятував їм життя.\nСтаршина ТІШКУЛ Олег Миколайович, старший інструктор окремого загону «Азов»:\nособисто виявив вогневу точку терористів, вступив бій з сепаратистами і знищив вогневу точку, завдяки чому військовослужбовці змогли провести спеціальну операцію.\nСтарший сержант Демидов Максим Вікторович, старший інструктор батальйону ім. Героя України генерал-майора Кульчицького:\nБрав участь в штурмах ворожих блокпостів.\nСтарший сержант поліції Цюх Валерій Васильович, поліцейський роти «Суми» Головного управління Національної поліції в Сумській області:\nбрав участь в проведенні оперативно-профілактичних, фільтраційних заходах і спеціальної розвідки з виявлення диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань і їх активних учасників, місць зберігання зброї та боєприпасів в населених пунктах Авдіївка, Слов’янськ, Дружківка та Красногорівка Донецької області.\nСержант поліції КРУК Тарас Андрійович, командир взводу батальйону «Львів» Головного управління Національної поліції у Львівській області:\nв травні 2015 під час інтенсивного обстрілу позицій батальйону, перебуваючи в бойових зіткненнях з незаконними збройними формуваннями, в складі бойової обслуги, ним було знищено 4 зенітних установки, 5 автоматичних гранатометів, склад зберігання зброї, а також живу силу противника.\nСержант ПАРТАЛА Станіслав Юрійович, старший інструктор окремого загону «Азов»:\nпід час виконання бойового завдання поблизу с. Широкино, ризикуючи власним життям, під щільним вогнем сепаратистів, особисто виявив вогневу точку терористів і знищив її.


Інструмент для робіт по бетону або залізобетону\nВиконати багато операцій по ремонту в квартирі або будинку неможливо без наявності спеціалізованого інструменту.\nПросвердлити отвори в бетоні вимагає великих зусиль і вправності. На сьогоднішній день будівельний ринок пропонує спеціальні комплекти для інструменту, які полегшують виконання робіт по ремонту. Насадки для перфоратора або дриля з алмазним напиленням http://arix.su/almaznye-koronki.html полегшують виконувати процеси свердління бетону, залізобетону тільки слід правильно здійснити вибір.\nЯким чином вибрати алмазні коронки\nУ старі часи для виконання свердління твердих будівельних матеріалів потрібно було витратити багато часу і зусиль. При виконанні свердління могли відколюватися шматки стіни, доводилося замазувати цементом отвори і прибирати виникли проблеми. На сьогоднішній день можна придбати алмазні коронки для перфоратора або дриля, які полегшують виконання робіт в цілому. Алмазні коронки виготовлені зі сталі, по краях розташовані тверді зубці, які виконують процеси свердління твердих будівельних матеріалів без особливих проблем.\nДля фіксації коронки в центрі розташовано свердло, які призначене для направлення виконання рухів при процесах свердління. Алмазні коронки не використовуються окремо і служать, як насадки для дриля або перфоратора. Коронки можуть бути різного діаметру, слід перед вибором звернути на марку інструменту. Використання насадок дозволяє виконати отвори в твердих будівельних матеріалах необхідного розміру з найменшими витратами праці. Переваги використання:\nДоступні цінові категорії;\nВисокі параметри зносу і великий термін використання;\nМожна використовувати в багатьох сферах будівельних робіт і ефективність здійснення робіт;\nЗбільшується швидкість виконуваних робіт;\nРоботи виконуються без наявності особливих навичок;\nПід час виконання робіт рівень шуму мінімальний, утворюється мало пилу.\nПеред вибором насадки для інструмента слід враховувати характер робіт, матеріал в якому буде здійснюватися свердління. Слід вибирати коронки саме для бетону або залізобетону, але не для гіпсокартону. Заздалегідь зверніть увагу на розміри отвору, який необхідно виконати і правильно підберіть алмазні коронки.\nІнструмент для робіт по бетону або залізобетону Ссылка на основную публикацию\nЦей стиль прийшов до нас з далекого французького містечка з однойменною ...