2 магнітофони, музичний центр та бойлер — подарунки депутатів міської ради дитячим садочкам | ТРК ВІК | Новини Бердичева\n2 МАГНІТОФОНИ, МУЗИЧНИЙ ЦЕНТР ТА БОЙЛЕР — ПОДАРУНКИ ДЕПУТАТІВ МІСЬКОЇ РАДИ ДИТЯЧИМ САДОЧКАМ\nЗ нагоди Всесвітнього дня дитини до дитячих садочків Бердичева завітали депутати міської ради від ВО “Батьківщина”. Через передвиборчу кампанію вони не могли вручити вже давно придбані подарунки. Нарешті, кажуть, така нагода випала. Дошкільному навчальному закладу №26 подарували бойлер, аби діти завжди мали змогу користуватися теплою водою. Завідуюча садочком зазначає: це вже не перший бойлер, що його презентують депутати. У відповідь діти влаштували для гостей святковий концерт. Заради посмішок малюків, говорять “бютівці” і потрібно робити добро.\nНаступний садочок, який теж отримав подарунок, був 15-ий. На приїзд депутатів тут не очікували, але двом суперсучасним магнітофонам були дуже раді. Це, кажуть чоловіки, допоможе малюкам співати й танцювати ще краще.\nОлексій Ястремський, депутат Бердичівської міської ради від ВО “Батьківщина”: «Усі ми родом з дитинства. На жаль, ми дуже пізно усвідомлюємо, що найкращий період людського життя — це дитинство. І в такий прекрасний день хочу привітати усіх дітей, усіх батьків з цим гарним святом. Як виховуються наші діти, як вони живуть, у яких умовах ходять до садочку, від усього цього залежить майбутнє нашої країни. Заздрю викладачам, вихователям тому, що ці люди ніколи з дитинством не розлучаються, вони завжди живуть у ньому. Велика їм дяка за те, що вони виховують наших дітей.»\nОстаннім дошкільним закладом був дитячий садочок №4 “Берегиня”. Йому депутати подарували музичний центр. Старий, розповідають вихователі, у них давно поламався, новий, сподіваються, слугуватиме довго. І в цьому закладі не відпустили почесних гостей без концерту. Вихованці “Берегині” показали усі свої вміння співати й танцювати, тим самим, діляться депутати, малюки створили їм гарний настрій на увесь день.


Для британців написали інструкцію із особливостей поводження із іноземцями - Korrespondent.net\nДля британців написали інструкцію із особливостей поводження із іноземцями\nБританців навчають спілкуватися з іноземцями\nБританське управління туризму Visitbritain видало короткий довідник про звичаї людей з різних країн. Брошуру розповсюдили серед 8000 волонтерів, які допомагають під час Олімпійських ігор.\nКрім того, вона обов'язкова до прочитання для всіх, хто працює з іноземцями, - таксистів, офіціантів, персоналу з обслуговування в готелях.\nЗгідно із брошурою, японці не люблять непунктуальність і вважають неввічливим прямий погляд в очі співрозмовника. Не слід ображатися на аргентинців, які жартують про вагу співрозмовника, - у них це вважається смішним, а не нетактовним.\nЯк зазначається в посібнику, у присутності забобонних китайців не варто говорити про бідність і смерть. Араби не люблять, коли їм прямо вказують, що треба робити, і обурюються, якщо їм запропонувати на сніданок бекон. А при німцях не варто показувати знак OK, коли з'єднуються великий і вказівний пальці, - в Німеччині це непристойний жест, повідомляє Die Welt.\nДодамо, що дехто у Великобританії звинувачує авторів нового довідника з етикету в тому, що вони створили збірку стереотипів. З іншого боку, вважають ініціатори створення брошури, знання дрібниць може запобігти скандалу, а безліч іноземців запам'ятають англійців як уважний і доброзичливий народ.\nЗа попередніми підрахунками VisitBritain, мільйони гостей Олімпіади принесуть дохід у приблизно 16 млрд фунтів.\nРаніше повідомлялося, що невелика шотландська пивоварна компанія Brew Dog запустила антиолімпійську рекламну кампанію. Пиво, випущене компанією, містить ряд компонентів, які офіційно заборонені для споживання олімпійськими спортсменами - включаючи стероїди, креатин, гінкго, горіхи коли, гуарану та інші.\nТЕГИ: Великобританія, інструкція


УЧАСТЬ ЮРИДИЧНИХ ОСІБ У МІЖНАРОДНИХ ГОСПОДАРСЬКИХ ВІДНОСИНАХ І ВИЗНАЧЕННЯ ЇХНЬОЇ ДЕРЖАВНОЇ ПРИНАЛЕЖНОСТІ\nУЧАСТЬ ЮРИДИЧНИХ ОСІБ У МІЖНАРОДНИХ ГОСПОДАРСЬКИХ ВІДНОСИНАХ І ВИЗНАЧЕННЯ ЇХНЬОЇ ДЕРЖАВНОЇ ПРИНАЛЕЖНОСТІ\n1. У сучасних умовах господарська діяльність юридичних осіб не обмежена межами однієї держави, причому число таких юридичних осіб увесь час зростає. Експорт капіталу приводить до того, що підприємства, створені в одній державі, належать повністю або частково компаніям іншої держави. Основна діяльність великих монополій здійснюється взагалі в декількох країнах.\nУ сучасній економічній літературі міжнародні монополії, діяльність яких охоплює багато важливих сфер світового господарства, діляться звичайно на кілька груп.\nУ першу з них входять національні суспільства, трести, компанії, що мають за рубежем численні філії, а також дочірні суспільства. Мова йде, таким чином, про монополії, національних по своєму капіталі, але міжнародних по сфері діяльності. До числа таких транснаціональних корпорацій США належать "Дженерал моторз", "Форд моторз", "Інтернешнл бізнес мешинз" й ін. У європейських капіталістичних країнах найбільшими міжнародними монополістичними корпораціями є "Фольксваген" (ФРН), "Філіпс" (Нідерланди), "Брітіш петролеум", "Імперіал кемікал індастріз" (Великобританія), "Сименс" (ФРН), "Нестле" (Швейцарія).\nДо другої групи транснаціональних корпорацій ставляться трести й концерни, які є міжнародними не тільки по сфері діяльності, але й по капіталі. На відміну від монополій першої групи, вони належать капіталу декількох держав. Такі, наприклад, англо-голландські концерни - нафтовий "Ройял датч-шелл" і хіміко-харчовий "Юнилевер", англо-американо-канадський нікелевий трест "Інтернешнл нікл компані оф Кенада", бельгійсько-франко-люксембурзький металургійний концерн "Арбед", германо-бельгійський трест фотохімічних товарів "Агфа-Геверт", англо-італійський концерн гумовотехнічних виробів "Данлоп-Пірелли".\nЗагальним для цих двох груп є те, що те й інші монополії створені як юридичні особи однієї держави. В інших країнах і ті й інші монополії мають численні філії, відділення, а також дочірні суспільства.\nНарешті, до третьої групи міжнародних монополій ставляться численні картелі й синдикати об'єднання виробничого й науково-технічного характеру, юридичними особами не є.\nІз правової точки зору монополії (мова йде про перші дві групи) не є міжнародними юридичними особами, хоча термін "міжнародний" застосовується й в офіційній назві деяких з них.\nТенденція розвитку транснаціональних корпорацій США така, що від участі й контролю над західноєвропейськими підприємствами вони всі частіше переходять до перетворення їх у свою власність. Економічно й політично це веде до більше глибокого впливу американського капіталу на економіку Західної Європи, а юридично - до утворення в європейських країнах юридичних осіб, формально самостійних, але повністю приналежних американської компанії, часто з однойменною назвою, наприклад "Дрессер Франс" (Франція), "форд АГ Кельн" (ФРН).\nМонополії використають для повністю приналежних їм компаній форму самостійної юридичної особи країни місця знаходження, для того щоб поширити на них дія місцевого законодавства, і в першу чергу податкового, якщо його вимоги є більше пільговими для "вітчизняних" компаній, чим для іноземних.\nВ інших випадках монополії, і насамперед транснаціональні, створюють в іноземних державах свої філії. Філії не наділяються правами самостійних юридичних осіб. Таким чином, найбільш характерною особливістю ТНК є невідповідність між економічним змістом, економічною сутністю і юридичною формою; економічна єдність оформляється юридичною множинністю (юридичні особи місцевого права, філії й т.д.), що служить інтересам власників ТНК. Хартія економічних прав й обов'язків держав 1974 року передбачає, що кожна держава має право в межах дії своєї юрисдикції регулювати й контролювати діяльність транснаціональних корпорацій. У цій хартії, прийнятої у вигляді резолюції Генеральної Асамблеї ООН, точно так само як у проекті розробленого Кодексу поводження ТНК, відбилося прагнення країн, що розвиваються, відгородити свою економіку від пагубного впливу транснаціональних корпорацій.\nЩе однією розповсюдженою формою експорту капіталу є організація змішаних суспільств (на паях з місцевим капіталом або з фірмами різних держав). Під змішаними суспільствами в міжнародному приватному праві звичайно розуміються торговельні суспільства або виробничі підприємства, капітал яких належить юридичним особам або громадянам різних держав.\nМіжнародними юридичними особами сучасна західна доктрина визнає ті юридичні особи, які створені або безпосередньо в чинність міжнародного договору (наприклад. Міжнародний банк реконструкції й розвитку - МБРР, Європейське суспільство хімічної обробки опромінених горючих матеріалів - "Еврокемік"), або на підставі внутрішнього закону одного або двох держав, прийнятого відповідно до міжнародного договору (Європейське суспільство по фінансуванню закупівель залізничного встаткування - "Еврофірма", Банк міжнародних розрахунків - БМР).\nУ радянській юридичній літературі поняття міжнародної юридичної особи було застосовано до міжнародних банок країн - членів СЭВ - Міжнародному банку економічного співробітництва (МВЭС) і Міжнародному інвестиційному банку (МИБ)\n2. У цілому ряді випадків важливо встановити, до якої держави належить та або інша юридична особа. Наприклад, якщо в торговельному договорі вказується, що юридичним особам договірної держави надається режим найбільшого сприяння або ж національний режим, то необхідно визначити, які юридичні особи можуть розглядатися як юридичні особи даної держави.\nУ міжнародних відносинах часто виникає необхідність дипломатичного захисту іноземних громадян, причому такий захист має місце у відношенні не тільки громадян (фізичних осіб), але і юридичних осіб.\nІз цього положення виходило й радянське законодавство. Консульський устав СРСР передбачав, що консул зобов'язаний вживати заходів до того, щоб радянські юридичні особи користувалися в повному обсязі всіма правами, наданими їм законодавством держави перебування, що відповідають міжнародними договорами й міжнародними порядками (ст. 23). Консул зобов'язаний вживати заходів для відновлення порушених прав юридичних осіб.\nУ міжнародних відносинах виникає безліч правових питань, що стосується юридичні особи, які потрібно вирішити. Наприклад, в одній державі якесь утворення зізнається юридичною особою, а в іншій країні таке ж утворення розглядається не як юридична особа, а як проста сукупність фізичних осіб. Так, англійський "партнер-шип" (повне товариство) по англійському праву не є юридичною особою, по французькому ж праву аналогічне утворення вважається юридичною особою.\nДля того щоб установити, чи є те або інше утворення юридичною особою, необхідно з'ясувати, до якої держави це утворення ставиться.\nКласична доктрина міжнародного приватного права визначала особистий закон утворення (об'єднання) залежно від його державної приналежності, "національності".\nЦей закон відповідає на запитання, чи є те або інше утворення юридичною особою. Якщо особистим законом товариства, про яке говорилося вище, буде англійський закон, тоді таке товариство не зізнається юридичною особою. У випадку ж, коли встановлено, що особистим законом є французький закон, це утворення буде розглядатися як юридичну особу.\nОсобистим законом (статутом) юридичної особи визначаються такі правові питання, як обсяг правоздатності, порядок ліквідації юридичної особи.\nОсобистий закон юридичної особи визначається його національністю. Термін "національність" у міжнародному приватному праві застосовується до юридичних осіб умовно, в іншому змісті, чим він застосовується до громадян. Під національністю юридичної особи розуміється приналежність юридичної особи до певної держави. У праві Великобританії й США пануючим критерієм для визначення національності юридичної особи є місце його установи, тобто закон тієї держави, де юридична особа створена й затверджений його устав. Англійські автори називають такий закон законом інкорпорації. При цьому якщо юридична особа заснована у Великобританії й там зареєстрований його устав, те вважається, що ця юридична особа англійського права (принцип інкорпорації).\nУ континентальних державах Західної Європи застосовуються інші принципи визначення національності юридичної особи. Пануюча тенденція зводиться до того, що як критерій для встановлення національності юридичної особи застосовують закон місця знаходження юридичної особи. Під місцем знаходження юридичної особи розуміється те місце, де перебуває правління цієї юридичної особи. Такий принцип прийнятий, зокрема, у Франції й ФРН.\nУ літературі по міжнародному приватному праву був висунутий і третій критерій визначення національності юридичної особи - місце діяльності (його сприйняло законодавство Італії). Цей критерій набутив застосування в практиці країн, що розвиваються.\nУ ряді випадків у законодавстві й судовій практиці згадані критерії встановлення національності, юридичної особи відкидаються з посиланням на те, що ці критерії виходять із формальної точки зору, а справжню приналежність капіталу по таких формальних ознаках визначити не можна. Коли потрібно встановити, кому в дійсності належить юридична особа, хто його контролює, використається "теорія контролю". Ця теорія була спочатку сформульована під час першої світової війни й застосовувалася в судовій практиці в боротьбі з порушенням законодавства про "ворожих іноземців".\nЦе питання вперше виникло в англійській судовій практиці у відомій справі Даймлера (1916 р.). В Англії була заснована акціонерна компанія із продажу шин. Її капітал складався з 25 тис. акцій, з них тільки одна належала англійцеві, а інші перебували в руках німецьких власників. Компанія була зареєстрована за англійськими законами. З погляду англійського права компанія - англійська юридична особа. Однак суд визнав, що в цьому випадку треба встановити, хто контролює юридичну особу, і відповідно із цим вирішив питання про його фактичну приналежність.\nНадалі критерій контролю був сприйнятий законодавством ряду держав, що передбачають, що, під "ворожою юридичною особою" розуміється юридична особа, контрольоване особами ворожої національності. Критерій контролю застосовувався після другої світової війни у всіх випадках, коли особливо важливо було встановити дійсну приналежність юридичної особи. Як й інші правові категорії, цей критерій використається різними державами залежно від цілей їхньої економічної політики.\nЗаконодавство й практика різних держав при рішенні питання про національну приналежність юридичних осіб не обмежуються формальними критеріями. У реальному економічному житті велике значення має критерій контролю, що може в окремих випадках сполучатися з іншими критеріями. В останні роки в західній літературі по міжнародному приватному праву всі частіше державна приналежність відокремлюється від особистого статуту юридичної особи. Більше того, пропонується взагалі не застосовувати категорію особистого статуту для рішення всіх кролізійних питань, що стосується даного юридичні особи. Цим шляхом іде в ряді країн і законодавча практика. Залежно від конкретної мети вибирається певний критерій. Так, для визначення підсудності в США застосовується принцип інкорпорації, а для цілей оподатковування - принцип місця діяльності.\nЯк ми вже відзначали, юридичні особи створюються на території певної держави. Однак їхня діяльність не обмежується територією цієї держави й може здійснюватися на території інших країн. При здійсненні такої діяльності виникають два питання: по-перше, про визнання правосуб'єктності іноземної юридичної особи й, по-друге, про допуск його до здійснення господарської діяльності на території даної держави й про умови такої діяльності.\nПравосуб'єктність іноземних юридичних осіб звичайно зізнається на підставі обопільних умов, насамперед торговельних.\nПитання про допуск іноземної юридичної особи до господарської діяльності на території держави вирішується законодавством цієї держави. У більшості країн така діяльність іноземної юридичної особи можлива, але при виконанні певних правил, умов, установлених національним законодавством.\nПравове положення іноземних юридичних осіб визначається й торговельними договорами, у яких установлюється загальний режим для юридичних осіб. Цей режим може бути заснований або на принципі найбільшого сприяння, або на принципі національного режиму. В інтересах найбільших монополій країнами - членами ЄС підготовлений проект уставу "компанії європейського права". Установа "європейської компанії" дає можливість юридичним особам окремої країни поширити господарську діяльність на всю територію Загального ринку.\n2. ІНОЗЕМНІ ЮРИДИЧНІ ОСОБИ В УКРАЇНІ\n1. Правове положення іноземних юридичних осіб в Україні визначається як правилами нашого законодавства, так і положеннями міжнародних договорів України з іншими державами.\nЧинне законодавство виходить із того, що цивільна правоздатність іноземних юридичних осіб визначається по праву країни, де засновані юридична особа або організація.\nВідповідно до багатобічної Конвенції про правову допомогу країн СНД від 22 січня 1993 р. правоздатність юридичної особи визначається законодавством держави, за законами якого воно було засновано.\nУ торговельних договорах передбачається взаємне надання певного режиму юридичним особам договірних держав, а також взаємне визнання правосуб'єктності юридичних осіб. У цих цілях у договорах утримуються й критерії визначення національності юридичних осіб. Однак у взаєминах України з іншими країнами визначення національності юридичної особи не має того значення, що воно має у взаєминах інших держав. Це порозумівається тим, що під юридичними особами завжди маються на увазі юридичні особи, засновані за нашими законами й перебувають на території України. Участь іноземного капіталу в спільних підприємствах, заснованих в Україні, не міняє справи, оскільки всі вони є юридичними особами права України.\nПитання про визначення національності іноземних юридичних осіб виникає головним чином при визнанні їхньої правосуб'єктності, що є необхідною передумовою для висновку з ними угод.\nПриведемо ряд прикладів з договірної практики. У ст. 10 торговельного договору між СРСР і Фінляндією 1947 року говориться, що буде надаватися певний режим юридичним особам, утвореним відповідно до фінляндських законів. Таким чином, у цьому договорі, як й у ряді інших, національність юридичної особи визначається по місцю його установи.\nОднак іноді використається й інший критерій. Так, у ст. 10 торговельного договору між СРСР й Австрією 1955 року зазначено, що відповідні права надаються в одній країні юридичним особам, що мають своє місце перебування на території іншої країни.\nТаким чином, у радянській договірній практиці застосовувалися звичайно два критерії для визначення національності юридичних осіб: місце установи юридичної особи й місце його перебування.\nОтже, у торговельних договорах, ув'язнених Радянським Союзом з іноземними державами, по-перше, визначається, до якої держави ставиться відповідна юридична особа, оскільки там установлюється принцип визначення національності юридичних осіб; по-друге, передбачається взаємне визнання правосуб'єктності цих юридичних осіб, тобто в СРСР зізнається відповідна юридична особа, створене, наприклад, у Фінляндії, а у Фінляндії зізнаються юридичні особи, створені в СРСР; і нарешті, по-третє, утримуються правила про режим юридичних осіб, про режим найбільшого сприяння або національний режим. СРСР, а потім Україна надають по торговельних договорах іноземним юридичним особам режим найбільшого сприяння. Що ж стосується національного режиму, то він надається в певних сферах (право на судовий захист, в області торговельного мореплавання). Якщо торговельним договором передбачається режим найбільшого сприяння, то це значить, що до всіх іноземних юридичних осіб повинні застосовуватися однакові положення. Ніякої дискримінації у відношенні іноземної юридичної особи якої-небудь держави, з яким укладений договір на основі принципу найбільшого сприяння, не допускається.\n2. Якими правами користуються іноземні юридичні особи в Україні й інших країнах СНД? Іноземні підприємства й організації можуть без особливого дозволу робити в Україні угоди по зовнішній торгівлі й по пов'язаним з нею розрахунковим, страховим й іншим операціям з українськими підприємствами, організаціями. При здійсненні угод іноземна юридична особа не може посилатися на обмеження повноважень його органа або представника, невідомих праву країни, у якій орган або представник іноземної юридичної особи здійснює операцію.\nІноземні юридичні особи мають право на судовий захист своїх прав.\nУ всіх цих випадках яких-небудь особливих дозволів іноземним фірмам для висновку угод або ж для забезпечення охорони їхніх прав не потрібно. Інше положення мало місце відносно господарської діяльності іноземних фірм на території СРСР. В умовах соціалістичної системи господарська діяльність іноземних юридичних осіб здійснювалася тільки в дозвільному порядку. Цей порядок перешкоджав проникненню іноземного капіталу в радянську економіку на всіх етапах розвитку Радянської держави. У той же час такий порядок не виключав залучення в необхідних випадках іноземних фірм до здійснення під контролем і з дозволу Радянської держави певної господарської діяльності на території СРСР.\nОрганізаційні форми участі іноземних фірм у господарській діяльності в СРСР не залишалися незмінними. Вони обумовлювалися завданнями, що коштують перед народним господарством СРСР на певних етапах його розвитку.\nЗ початку 20-х років допускалися концесії, які не зіграли великої ролі в розвитку економіки країни. Умови концесій визначалися договором, що укладає концесіонером з державою.\nНаприкінці 20-х років з'явилася інша форма допущення в СРСР іноземних фірм. У роки першої п'ятирічки став здійснюватися ввіз іноземного встаткування для будівництва й оснащення підприємств. З метою організації монтажу встаткування, утворення складів запасних частин у СРСР сталі створюватися представництва деяких іноземних фірм.\nЗбільшення обсягу зовнішньоторговельних операцій зі СРСР, а головне, висновок ряду довгострокових контрактів, постійне й тривале співробітництво з нашою країною привели до розширення числа великих іноземних фірм, що відкрили свої представництва в СРСР. Наприкінці 60-х і на початку 70-х років у Москві були відкриті представництва японських, італійських, французьких, західнонімецьких, а потім й американських фірм. Стали функціонувати представництва банків.\nВідкриття представництв іноземних фірм у СРСР здійснювалося відповідно до Положення про порядок відкриття й діяльності в СРСР представництв іноземних фірм, банків й організацій, затвердженим постановою № 1074 Ради Міністрів СРСР від 30 листопада 1989 р. Правила, передбачені цією постановою про відкриття представництв іноземними юридичними особами, продовжують діяти в Україні. Відповідно до Положення, іноземні фірми, банки й організації можуть відкривати представництва в Україні не інакше як з особливого дозволу, видаваного залежно від характеру їхньої діяльності Міністерством зовнішньої торгівлі. Центральним банком. Міністерством юстиції, Торгово-промисловою палатою України, а також іншими міністерствами й відомствами. У дозволі вказуються мета відкриття представництва; умови, на яких фірмі дозволяється це зробити; строк, на який видається дозвіл; кількість співробітників представництва із числа іноземних громадян - фірм, що служать. Представництво виступає від імені й з доручення фірми, що представляє їм, і здійснює свою діяльність в. відповідності із законодавством України. Представництва відкриваються, як правило, на строк не понад 3 років, що може бути продовжений.\nДозвіл на відкриття представництва України видавалося іноземним фірмам, відомим на світовому ринку; позитивно зарекомендували себе як партнерів наших організацій по співробітництву в різних сферах, що уклали з нами великомасштабні угоди; здійснюючої промислову кооперацію з нашими підприємствами й організаціями, що уклали з нашими організаціями найбільш важливі угоди про науково-технічне співробітництво.\nДіяльність представництва припиняється із закінченням строку дозволу; припиненням діяльності фірми; припиненням дії міжурядової угоди, на підставі якого було відкрите представництво; за рішенням самої фірми, а також за рішенням відповідного міністерства й відомства, при якому було акредитоване представництво (у випадку порушення представництвом умов його діяльності).\nУ певних питаннях іноземна юридична особа буде підкорятися законам країни своєї національності. Мова йде про питання, які визначаються особистим статутом цієї юридичної особи, зокрема щодо його установи й ліквідації. Якщо відповідна юридична особа за кордоном буде ліквідовано, то й в Україні воно або його відділення теж буде вважатися ліквідованим. По інших же питаннях діє українське законодавство.\nПри здійсненні діяльності в Україні юридична особа повинне підкорятися відповідним нормам нашого права, а також положенням торговельного договору, укладеного Україною з відповідною державою.\nПоряд із представництвами іноземні юридичні особи можуть створити на території України свої філії. Відповідно до Закону про іноземні інвестиції іноземні юридичні особи можуть створити на території України підприємства з участь на паях українських й іноземних інвестицій (спільні підприємства) і підприємства, що повністю належать іноземним інвесторам.\nІз чинного законодавства України можна зробити висновок, що іноземна юридична особа може здійснювати на території України підприємницьку діяльність лише шляхом створення яких-небудь організаційно-правових структур. Згідно з положеннями Господарського кодексу України, суб'єктами такої діяльності в Україні можуть бути громадяни іноземних держав й особи без громадянства в межах правових можливостей, установлених законодавством України. Статус підприємця здобувається за допомогою державної реєстрації підприємства, тобто, іншими словами, мова стосовно до іноземного підприємця може йти про створення ним приналежному іноземцеві підприємства.\n3. ПРАВОВЕ ПОЛОЖЕННЯ УКРАЇНСЬКИХ ЮРИДИЧНИХ ОСІБ ЗА КОРДОНОМ\nУ зовнішньоекономічних відносинах з іноземними організаціями й фірмами до перебудови в СРСР в області зовнішньоекономічної діяльності (1986-1989 р.) основними суб'єктами з радянської сторони були в основному зовнішньоторговельні об'єднання системи Міністерства зовнішньої торгівлі (МВТ) і Державного комітету СРСР по зовнішніх економічних зв'язках (ГКЭС), тобто вузьке коло спеціалізованих зовнішньоторговельних організацій.\nДля подолання роз'єднаності промисловості й зовнішньої торгівлі, зміни структури нашого експорту, підвищення зацікавленості виробничих підприємств, об'єднань й інших організацій у зовнішньоекономічній діяльності, здійснення більше раціонального й ефективного імпорту по-новому було вирішене питання про господарські організації, що мають право безпосереднього здійснення експортно-імпортних операцій.\nЧисло юридичних осіб, уповноважених робити зовнішньоекономічні угоди, різко зросло, оскільки право самостійного виходу на зовнішній ринок було надано будь-якому підприємству й об'єднанню, що провадить продукцію (роботу, послуги, або виробничому кооперативу, якщо їхня продукція є конкурентноздатної, тобто знаходить попит у закордонних партнерів. Гнітюча частина зазначених суб'єктів - це виробничий^-виробничі-науково-виробничі, виробничі підприємства й об'єднання й інші організації промисловості. Іншими словами, у рамках корінного вдосконалювання зовнішньоекономічної діяльності в нашій країні право виходу на зовнішній ринок, тобто насамперед право експортувати й імпортувати товари, послуги й результати творчої діяльності, одержав широке коло виробників і споживачів.\nЗовнішньоекономічні об'єднання укладають угоди в Україні й за кордоном. Кожне об'єднання має свій устав. Те, що об'єднання перебуває в адміністративному підпорядкуванні органа державного керування, не означає, що воно може ототожнюватися з державою як таким або з міністерством як органом державного керування. Об'єднання завжди виступає в обороті як самостійний суб'єкт права. Самостійність розуміється саме в цивільно-правовому відношенні. Об'єднання укладає угоду не від імені держави, але для об'єднання обов'язкові акти держави, зокрема про заборону експорту або імпорту.\nУ відомому рішенні Зовнішньоторговельної арбітражної комісії з позову ізраїльської фірми "Джордан інвестмент лтд" проти "Союзнафтоекспорт" від 19 червня 1958 р. було визнано, що заборона з боку Міністерства зовнішньої торгівлі СРСР виконання договору й відмова у видачі ліцензії на вивіз нафти зі СРСР, будучи обов'язковими для "Союзнафтоекспорт", є обставинами форсу-мажору, що звільняють його від відповідальності. Позивач у даній справі, зокрема, затверджував, що. ці дії не можуть розглядатися як форс-мажор для відповідача, оскільки відповідач і Міністерство зовнішньої торгівлі є органами того самого держави. У рішенні ВТАК визнана самостійна правосуб'єктність об'єднання й відзначено, що "об'єднання не є органом державної влади. Тому спроба фірми ототожнити об'єднання з міністерством позбавлена підстави".\nУ цьому зв'язку не можна погодитися із затвердженнями, часто висловлюваними на Заході, що державна юридична особа приватного права (стосовно до СРСР й України - радянського й українського цивільного права) ідентично з вартим за ним державою.\nВ уставі об'єднання закріплене загальне положення цивільного права про роздільну відповідальність юридичних осіб: кожна юридична особа користується майновою самостійністю й несе відособлену відповідальність. Держава, його органи й організації не відповідають по зобов'язаннях об'єднання, а об'єднання не відповідає по зобов'язаннях держави, його органів й організацій. Таким чином, принцип роздільної відповідальності юридичних осіб установлений внутрішнім правом й уставом об'єднання.\nОскільки при рішенні питання про відповідальність юридичної особи діє особистий закон юридичної особи, а особистим законом об'єднання є український закон, у всіх випадках відповідальність об'єднання може наступати лише відповідно до цього принципу українського права. Правочину об'єднання формулюються в уставі. Поза залежністю від того, яким родом діяльності займається об'єднання, воно має право укладати договори, робити угоди як в Україні, так і за кордоном. Кожне об'єднання може засновувати свої відділення, філії, контори й агентства, представництва як в Україні, так і за кордоном. Об'єднання вправі брати участь у всякого роду інших суспільствах, організаціях, у тому числі змішаних, діяльність яких відповідає завданням об'єднання. І нарешті, об'єднання може здобувати, відчужувати, брати й здавати внайми як в Україні, так і за кордоном будь-яке майно, спонукуване й нерухоме.\nОб'єднання має, таким чином, широке коло прав, які закріплюються за ним для того, щоб воно могло успішно здійснювати свою діяльність.\nУкладаючи зовнішньоторговельні угоди, об'єднання реалізує відповідні права. Угоди повинні відбуватися з дотриманням правил їхнього підписання, установлених нашим законодавством. Вхідні до складу об'єднання фірми мають право укладати з доручення об'єднання й від його імені угоди по зовнішній торгівлі.\nОб'єднання зв'язують лише угоди, укладені відповідно до уставу об'єднання й законодавством. Об'єднання, як будь-яка юридична особа в Україні, має спеціальну правоздатність. Це означає, що діяльність об'єднання обмежується тими цілями й завданнями, які держава покладає на нього. Таким чином, обсяг правоздатності кожної юридичної особи визначається тією конкретною метою, для якої воно було утворено.\nКожне об'єднання вправі укладати тільки такі угоди, предмет яких відповідає його уставу. Обсяг правоздатності об'єднання встановлюється в уставі.\nЦе положення діє у відношенні всіх українських суб'єктів міжнародного приватного права - учасників зовнішньоекономічних зв'язків. При реєстрації учасників зовнішньоекономічних зв'язків обов'язково представляється устав, у якому повинні бути відбиті характер і номенклатура зовнішньоекономічної діяльності по виробленій продукції (роботам, послугам). У випадку здійснення зовнішньоекономічних операцій з порушенням статутної правоздатності відповідно до постанови № 203 "Про міри державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності" Ради Міністрів СРСР від 7 березня 1989 р. державним органом керування (Державною зовнішньоекономічною комісією Ради Міністрів СРСР) могло бути ухвалене рішення про призупинення зовнішньоекономічних операцій такого учасника. Це призупинення могло здійснюватися у вигляді заборони виконання конкретної угоди або тимчасового призупинення всіх таких операцій порушника на строк до одного року.\nТаким чином, загальне для всіх українських суб'єктів міжнародного приватного права в області зовнішньоекономічної діяльності те, що вони є юридичними особами, що несуть самостійну майнову відповідальність за своїми обов'язками. Це особливо важливо мати на увазі, оскільки принципи самостійної відповідальності, повного господарського розрахунку й самофінансування господарських суб'єктів - це. основні принципи проведеної в Україні господарської реформи.\nВсі зазначені організації є українськими юридичними особами, тому їхній особистий статут визначається українським правом. Відповідно до нашого законодавства державна організація, що є юридичною особою, відповідає за своїми обов'язками закріпленим за нею майном. Держава не відповідає по зобов'язаннях державних організацій, що є юридичними особами, а названі організації не відповідають по зобов'язаннях держави. Ці положення визначаються особистим статутом українських організацій, і тому вони повинні застосовуватися й за рубежем, тобто, іншими словами, мати екстериторіальне значення. Приведемо приклад.\nВ 1972 році в США був пред'явлений позов до пароплава "Сулейман Стальський", що експлуатувався радянською судноплавною компанією. Позов був пред'явлений у зв'язку із претензією, що стосувалася рибальського промислу, що здійснювався іншою радянською організацією. У ноті, спрямованої у зв'язку з арештом пароплава "Сулейман Стальский", відзначалося, що пароплавство є самостійною юридичною особою, що не має відносини до рибальства.\nЯкщо підходити до українському об'єднанню (підприємству) з погляду будь-яких критеріїв, використовуваних в іноземних державах при визначенні національності юридичних осіб (Нагадаємо, що звичайно застосовується, критерій або місця установи юридичної особи, або його місця знаходження), то особистим законом об'єднання (підприємства) завжди буде тільки український закон. Особистим законом будуть визначатися правоздатність юридичної особи, його внутрішня структура, внутрішня організація, рішення про його ліквідацію. Інші ж питання, що стосуються порядку здійснення діяльності на території іноземної держави, допуску юридичної особи до відповідної діяльності, умов такої діяльності, вирішуються у внутрішнім законодавстві тієї країни, де діє українська юридична особа, і відповідно до положень торговельного договору, укладеного Україною з даною державою.\n4. ПРАВОВІ ФОРМИ СПІЛЬНОЇ ГОСПОДАРСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ\n1. Інтернаціоналізація міжнародного господарського життя приводить до використання різних організаційних форм спільної діяльності суб'єктів з різних держав. Це можуть бути чисто договірні форми, при яких відносини сторін визначаються договорами про виробничу або науково-технічну кооперацію, договорами про консорціуми, що передбачають звичайно спільний виступ сторін на тім або іншому ринку або відносно певного об'єкта діяльності. Але це можуть бути й більше глибокі організаційні форми, що приводять до створення юридичних осіб (змішані суспільства, що займаються, як правило, торговельною діяльністю, спільні підприємства й ін.).\nОрганізаційні форми спільної діяльності відрізняються більшою розмаїтістю. Однак загальним для них, як правило, є те, що відбувається об'єднання капіталів, що належать учасникам з різних країн, здійснюється спільне керування з метою досягнення певного результату, має місце спільне несення ризиків і збитків.\nОднієї з можливих організаційно-правових форм є консорціум. Звичайно в зовнішньоекономічній сфері консорціуми створювалися на договірній основі для реалізації, як правило, великомасштабних проектів, які вимагають об'єднання зусиль декількох організацій (на практиці застосовувалися, зокрема, банківські консорціуми при одержанні кредитів, консорціуми для участі в торгах при переговорах про будівництво об'єктів за рубежем). Консорціуми в нашому законодавстві як правова форма не врегульовані. На практиці, а також у чинність постанов уряду про окремі консорціуми застосовуються два види консорціумів.\n1) Консорціуми, створювані для відносин з іноземними партнерами тимчасового характеру. У міжнародній практиці відомі два види таких консорціумів: закритий і відкритий. У першому випадку контракт із іноземним замовником підписується однією зовнішньоторговельною організацією, що прийняла на себе обов'язку керівника й несучої перед ним відповідальність за виконання всього комплексу зобов'язань, передбачених у контракті. У другому випадку контракт із іноземними замовниками підписується всіма партнерами по консорціуму й кожний з них несе свою частку майнової відповідальності безпосередньо перед іноземним замовником.\nЯкщо раніше, до проведення реформ у зовнішньоекономічній області, могли створюватися тільки консорціуми закритого типу, то після надання всім підприємствам права зовнішньоекономічної діяльності всі вони можуть виступати як сторона у відносинах з іноземними замовниками.\nТакого роду консорціуми юридичними особами не є:\n2) Консорціуми, створювані для зовнішньоторговельної діяльності на тривалий період часу. Прикладом такого консорціуму є так званий Радянський зовнішньоекономічний консорціум, що був створений спеціально в області радянсько-американських економічних відносин.\nОсновними положеннями про діяльності Радянського зовнішньоекономічного консорціуму, затвердженого постановою № 238 Ради Міністрів СРСР від 21 березня 1989 р., було передбачено, що члени цього консорціуму створюють на нашій території спільні підприємства зі членами Американського торговельного консорціуму.\nРадянський зовнішньоторговельний консорціум повинен був діяти на основі валютної самооплатності й збалансованості в цілому (всіх разом) спільних підприємств, створених його членами й членами американського консорціуму, створеного в США.\nСпільне підприємство, як й інші спільні господарські організації (у тих випадках, коли вони наділяються правами юридичної особи), є юридичною особою певної держави - звичайно країни місця його установи.\nСпільні підприємства, створені в Україні, - це юридичні особи українського права. Однак їхній правовий режим відрізняється від режиму звичайних юридичних осіб, що обумовлюється наявністю у відповідних правовідносинах ряду іноземних елементів (один з учасників - іноземна юридична особа, іноземні внески, участь іноземних фахівців в органах юридичної особи, характер операцій, значення зовнішньоекономічної діяльності й т.д.). Ці обставини роблять необхідним розглядати правове положення утворень такого роду (часто іменовани\nПОЛОЖЕННЯ ІНОЗЕМЦІВ У РІЗНИХ ДЕРЖАВАХ | ДЕРЖАВА ЯК СУБ'ЄКТ МАЙНОВИХ ВІДНОСИН\nДата добавления: 2016-07-18; просмотров: 3007; ЗАКАЗАТЬ НАПИСАНИЕ РАБОТЫ\nАлгоритми визначення максимального потоку\nАналіз як спосіб розвитку економічного мислення\nВизначення і класифікація фінансових інвестицій\nВизначення імовірності партії вантажу, для перевезення якої необхідним є автомобіль відповідної вантажопідйомності.


Шахтний котел Прометей ЛЮКС - 25 кВт. Тривалого горіння!: с доставкой по Украине\nШахтний котел Прометей ЛЮКС - 25 кВт. Тривалого горіння!\nШахтний котел Прометей ЛЮКС - 25 кВт. Тривалого горіння!В наявності\nТвердопаливний котел шахтного типу Прометей 25 кВт\nУніверсальний твердопаливний котел тривалого горіння шахтного типу "Прометей", який працює за принципом котла Холмова, Кірша.\nУ базову комплектацію котла від 10 до 25 кВт входить:\nХарактеристики твердопаливного котла Прометей\n1 шт. верт-ний\nВиди твердого палива Антрацит, Дрова, Тріска, Тирса, Пелети, Брикети, Кора, Кам'яне вугілля, Буре вугілля, Горючі сланці, Солома, Овес, ДСП, МДФ, Стружка, Лушпиння зернових


Купити Сигарети Marvel Strawberry 3 Super Slims (Марвел Полуниця Супер Слімс), Ціна - 8,835 грн./ящик | Чернівці\nКомпанія Sigarety.online займається оптовим продажем і доставкою сигарет оптом в Чернівці або інший регіон країни. Мінімальне замовлення сигарет Marvel Strawberry 3 Super Slims купити можна від одного ящика. Доставка сигарет в Чернівці здійснюється будь-яким доступним перевізником, основним є - Нова Пошта. У разі, якщо ви хочете відправити іншою транспортною компанією, зверніться до нашого менеджера і він оформить ваше замовлення, як буде зручно вам.\nЦіна Сигарети Marvel Strawberry 3 Super Slims (Марвел Полуниця Супер Слімс) з доставкою в Чернівці буде залежати від кількості товару, для великого опту у нас завжди діють персональні знижки і прайси. Замовляйте сигарети сьогодні і ми відправимо замовлення вже на наступний день.


Житомир - PhotoUa.Net - Фото України\nПерша | << |1|2|3|4| 5|6| >>| Остання\nПам'ятник Володимиру Леніну.\nФото: Руслан Кобись\nЖитомир. Музей космонавтики ім. С.П.Корольова\nПам’ятник С.П. Корольову біля музею космонавтики.\nЖитомир — місто в Україні, адміністративний центр Житомирської області та Житомирського району.\nЖитомир належить до найдавніших міст України. Ще з часів середньовіччя і до сьогодні Житомир був і є адміністративним центром регіону, а в 1918 році тут протягом кількох тижнів працював уряд Української Народної Республіки.\nАрхеологами виявлені поблизу міста поселення і кургани епохи бронзи, раннього залізного віку. В межах міста розкопано також могильники VII сторіччя та залишки староруського городища Х — XIII століть.\nЗа місцевою легендою, яку записав історик ХІХ століття, священик Микола Трипольський, місто започатковано близько 884 року, і свою назву одержало від імені руського дружинника київських князів Аскольда та Діра — Житоми́ра, що ніби-то відмовився служити Олегу, сховався в лісах і оселився на високій скелі при злитті рік Кам'янки й Тетерева. Згодом над глибоким (близько 30 метрів) урвищем над Кам'янкою збудували дерев'яний замок (зараз на Замковій горі, у цьому місці розташований філіал обласного архіву).\nВідомий чеський вчений-славіст Павло Йосиф Шафарик, доводив, що древнє городище — майбутній Житомир — виникло як центр племені житичів, що входило в племінний союз древлян. Назва міста — мир житичів, як і самого племені, основним заняттям якого було хліборобство, виникла від важливої в цьому краї культури — жита, що культивується тут із незапам'ятних часів. Є свідчення про те, що в давнину навіть у центрі міста сіяли жито, ячмінь. Про місто говорили: «мир і жито», «мир житичів». Можливо також, що Житомир — це скорочена форма від слова «животомир», тобто символ мирного спокійного життя.\nУ Житомирі, як і на всій древлянській землі в 945 році спалахнуло повстання, яке описане в Іпатіївському літописі. Незабаром, після цього древлянські землі остаточно ввійшли до складу володінь Київської Русі.\nПерша літописна згадка про Житомир відноситься до 1240 року, у зв'язку з походом на захід війська Батия, після розгрому Києва. Житомир, під час монголо-татарського нашестя, було цілком розорено й зруйновано. Житомир страждав від татар ще кілька разів, до XVII століття.\nУ 1320 році житомирську фортецю захопив литовський князь Гедимін, таким чином звільнив з-під влади Золотої орди та приєднав його до складу Великого князівства Литовського. В наслідок цього почастішали набіги татар, і місцеве населення будувало оборонні спорудження з підземними ходами, залишки яких знаходять ще й досі.\nУ 1399 році золотоординський хан Єдигей розгромив військо литовського князя Витовта, захопив і розграбував Житомир. За словами літописця, «…без меры много зла сотвориша» набіг кримських татар у 1469 році. Вщент зруйнували місто орди хана Менгли-Гирея в 1482 році.\nУ 1444 році Житомир одержав магдебурзьке право. Місто поступово росло, будувалося, розвивалися ремесла, торгівля. Його центром і самим значним спорудженням був замок. У 40-х рр. XVI століття він був перемурований і укріплений за проектом місцевого зодчого Семена Бабинського. Його товсті стіни були оточені оборонним ровом, заповненим водою. Після Люблінської унії 1569 року Житомир потраплив під владу польських магнатів.\nВ 1594—1596 роках спалахнуло народне повстання під керівництвом Северіна Наливайко і Григорія Лободи, житомиряни хоробро боролися в селянсько-козацьких загонах. Визвольна війна українського народу проти польсько-шляхецького панування, яку очолив Богдан Хмельницький, викликала новий підйом народного руху. У 1648 році військо Богдана Хмельницького штурмом узяло житомирський замок, а в 1651 році на північній околиці Житомира козацькі загони Івана Богуна розбили 17-тисячну армію польського князя Четвертинського. Шляхта обрала Житомир місцем судової розправи з повстанцями. У селі Кодня, біля Житомира, було страчено біля трьох тисяч учасників повстання. На одному із курганів, де поховані загиблі, встановлений пам'ятний знак. Після цих трагічних подій з'явилося «побажання» найлютішим ворогам: «А щоб тебе свята Кодня не промайнула…»\nЖитомир — важливий економічний та науково-технічний центр регіону.\nНа підприємствах міста випускають верстати, скло, електронні прилади, хімволокно, тканини, меблі, взуття, авто деталі тощо.\nЖитомир — батьківщина видатних вчених, письменників, композиторів. З містом пов'язані життя і діяльність багатьох відомих діячів вітчизняної науки і культури. Тут діють:\n* історико-краєзнавчий музей;\n* картинна галерея;\n* музей природи;\n* літературно-меморіальний музей В. Г. Короленка;\n* меморіальний будинок-музей академіка Сергія Корольова;\n* літературний музей Житомирщини;\n* музей історії пожежної охорони;\n* єдиний в Україні музей історії космонавтики.\nВ місті встановлені пам'ятники і меморіальні дошки Тарасу Шевченку, Олександру Довженку, Борису Тену, Володимиру Короленку, Сергію Корольову, Віктору Косенку, Олегу Ольжичу, Михайлу Коцюбинському, Олександру Купріну та багатьом іншим видатним постатям.\nЖитомир також пов'язаний із творчістю багатьох провідних музикантів. Тут народилися Борис Лятошинський і Святослав Ріхтер, серед випускників Житомирського музичного училища — Олександр Білаш, Зоя Гайдай, Ольга Микитенко, в цьому місті працював композитор Віктор Косенко.\nПам'ятки та храми\n* Келії єзуїтського монастиря (1724)\n* Подільська церква (св. Успенська)\n* Яковлевська церква (1837)\n* Семінарський костел Св. Йоана з Дуклі (1842)\n* Катедральний собор св. Софії (1847)\n* Михайлівська церква (1856)\n* Хресто-Воздвиженська церква (Музей природи)\n* Свято-Преображенський кафедральний собор (1866-74)\n* Водонапірна вежа (1897)\nЛандшафт і структура міста\nМайже з усіх боків місто оточене лісовими масивами, через місто протікають річки Тетерів, Кам'янка Лісова, Кам'янка Польова, Ярошенка, Путятинка.\nУ місті багато парків, скверів. На південно-західній околиці на берегах Тетерівського водоймища знаходиться гідропарк. У місті та приміській лісопарковій зоні розташовані санаторії.\nСтаровинна частина Житомира розміщена на трьох скелястих пагорбах над річкою Кам'янкою — на горах Охрімовій, Замковій та Петровській. Історичний і фактичний центр Житомира географічно знаходиться в його південній частині. Центральним майданом є Соборний майдан. Найвідоміша, але невелика за довжиною, центральна вулиця (таким чином, схожа за своєю роллю в Житомирі на Хрещатик у Києві) - це вулиця Михайлівська; вона має характерну особливість - є пішохідною, тобто рух транспорту по ній заборонено, крім окремих необхідних випадків при невеликій швидкості. Основні магістральні вулиці, що з'єднують центр міста з околицями: Київська, Велика Бердичівська, Черняховського, Перемоги, Щорса. Старе місто оточують нові мікрорайони, назви яких запозичені від колишніх приміських сіл чи віддзеркалюють давні «професії» цих місцевостей: Хмільники, Крошня, Видумка, Довжик, Смоківка, Корбутівка, Смолянка, Левків, Поруб та інші.\nОкрасою міста є мости. Найцікавішим із них є Підвісний — через ріку Тетерів у парку ім. Гагаріна. Він утримується вантами, перекинутими через два 70-метрових пілони на висоті майже 40 метрів. З мосту відкривається чудовий краєвид на прибережні схили, старовинні райони міста Мальованку, Корбутівку та 37-метровий Монумент Слави.\nДжерело: Вікіпедія http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%96%D0%B8%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%B8%D1%80.


Інтерактивний аудіосвітильник GRAY VU-METER. Автор Віталій Ковальчук\nОсобливості GRAY VU-METER GRAY VU-METER\nЦе стильний, дизайнерський інтерактивний світильник із деревини дуба і горіху. В основі конструкції і вітнажні неонові лампи ІН-13.\nАудіосвітильник - це декоративне рішення для інтрерьеру. Він змінює довжину свілового стовпчика в залежності від зміни аудіосигналу (за принципом світломузики). Пристрій може буди підключений до любого джерела аудіо (телефон, планшет, тощо). Також є мікрофон, який реагує на голос та інші звуки в приміщені.\nгоріх і дуб,\nнеонові лампи ІН-13,\nКомплектація: вимірювач аудіосигналу, блок живлення\nОрієтовна ціна у роздріб\n2000-3000 грн. в залежності від матеріалу.\nСветильник Trimbita. Автор Ольга Гребенюк\nПідвісний світильник для дитячої кімнати «Fishes». Автор Тетяна Дика


Проект-дизайн | Respect Stroy\nДизайн-проект квартири – це комплект документів і матеріалів, в яких відображені конструктивні та дизайнерські рішення по обробці приміщення. Проект-дизайн розробляють для офісу, будинку, квартири і навіть окремої кімнати. Проект – це не тільки симпатична просторова картинка на екрані монітора, а ще оптимальні рішення по будівельних матеріалах. Дизайн розробляється спільно з замовником, щоб підрядник врахував побажання і вніс коригування в проект. У статті розповімо, що таке дизайн-проект.\nЕтапи дизайн-проекту інтер’єру квартири\nПроект інтер’єру будинку або квартири не буває уніфікованим. Це рішення, розроблені під конкретні фізичні параметри.\nЗамір. Обмірне креслення – це початкові Дані, за якими працює дизайнер. Спеціаліст приїжджає на об’єкт, робить обміри, складає план приміщення. На плані відображається реальний вигляд приміщення: розташування перегородок, дверних, віконних прорізів, мереж. Чим докладніше і точніше буде складений план, тим швидше вийде результат роботи.\nПланування. На цьому етапі розробляється планування приміщень, поділів їх на окремі зони: прибуткові, обідні, зони роботи і відпочинку. Відповідно до цього зонуванням розставляють меблі та інші елементи інтер’єру. Дизайнери пропонують кілька варіантів планування.\nДеталювання креслень. При роботі над проектом важливо спілкування з замовником. Дизайнер передбачить всі дрібниці і нюанси. Складність полягає в тому, що замовники найчастіше не бачать кінцеву картинку, не можуть пояснити Виконавцю, в якому ключі працювати. “Хочу завитки, квіточки, туалетний столик, червоні подушки» – дизайн інтер’єру дочекаєтеся нескоро, тому що технічне завдання занадто неточне.\nДизайн-проект – це не тільки гармонійний вигляд будинку, але і складні конструктивні рішення. Наприклад, розташування розеток. Людство XXI століття-заручники світу електрики. Воду ми кип’ятимо в електричних чайниках, плити в нових будинках теж електричні, телефони заряджаємо від розетки.\nЗамовника не влаштовує площа санітарних вузлів? Дизайнер повинен не тільки збільшити приміщення, але і зістикувати бажання власника квартири з технічними можливостями будинку.\nОздоблення. Вибір будівельних матеріалів-найважливіша деталь частини оздоблювальних робіт. Дизайнер підбирає не абстрактні панелі, шпалери і плінтуса, а цілком конкретні. Вироби, матеріали повинні бути високої якості, довговічними, екологічно чистими. Крім того, повинні враховуватися умови експлуатації, переваги господарів, фінансові можливості.\nУ документах прописується артикул матеріалу, обсяг і магазини. Часто трапляються вигідні пропозиції, оскільки дизайнери укладають договір з магазинами будівельних товарів. Інтереси сторін: реклама для одних, знижка іншим. Важливо купити ті матеріали, які прописані в дизайн проекті. Інакше знаменитого розчарування» Очікування-Реальність ” не уникнути.\nПричини звернення до дизайнера\nЩо може спонукати звернутися до дизайнера.\nГотова картинка, включаючи меблі, освітлення, план мереж, милі нюанси: ваза на приліжковому столику, відкритий глянцевий журнал на ліжку. Образ кімнати буде максимально наближений до того, що вийде в результаті, після ремонту.\nЕкономія грошей, часу і сил. Часто купували предмети інтер’єру, але не знаходили для них місця. Або зробили ремонт на свій смак, але чогось безумовно не вистачає. З дизайн-проектом отримаєте закінчений гармонійний вигляд приміщення.\nБезпека і раціональність. Дизайнер подбає про систему кондиціонування, схему мереж, електрозабезпечення. Навісні конструкції, що ділять приміщення на зони, будуть продумані до дрібниць і не впадуть на голову.\nУ кого замовляють дизайн-проект\nЗамовити дизайн приміщення можна в агентствах. Оплата визначається за квадратний метр приміщення, де буде проведений дизайн інтер’єру. Проект стане початком нового життя не тільки для квартири, але і для господарів.


ВИДИ ГОРІННЯ. ЗОНИ Й КЛАСИ ПОЖЕЖ.\n- ГОМОГЕННЕ ГОРІННЯ газів і пароподібних горючих речовин в середовищі газоподібного окисника;\n- ГЕТЕРОГЕННЕ ГОРІННЯ твердих горючих речовин в середовищі газоподібного окисника;\n- ГОРІННЯ ВИБУХОВИХ РЕЧОВИН ТА ПОРОХІВ.\nДЕФЛАГРАЦІЙНЕ — швидкість полум’я в межах декількох м/с;\nВИБУХОВЕ — швидкість полум’я до сотень м/с;\nДЕТОНАЦІЙНЕ — поширюється із надзвуковими швидкостями порядку тисяч м/с.\nЛАМІНАРНЕ горіння характеризується пошаровим поширенням фронту полум’я по свіжій горючій суміші, ТУРБУЛЕНТНЕ — змішування шарів потоку.\nIII етап пожежі — бурхливий процес горіння, температура всередині приміщення досягає 250-300 С, починається об’ємний розвиток пожежі, коли полум’я заповнює весь об’єм приміщення і поширення полум’я проходить вже не по поверхні, а дистанційно — через розриви. Руйнування засклення. Тривалість — 6-9 хв.\nЗОНА ТЕПЛОВОГО ВПЛИВУ — прилеглий до зони горіння простір, в якому проходить тепловий обмін між зоною горіння та навколишнім середовищем, конструкціями та матеріалами.\nЗОНА ЗАДИМЛЕННЯ — простір, суміжний з зоною горіння, в якому можливе розповсюдження продуктів горіння.\nЗалежно від агрегатного стану й особливостей горіння різних горючих речовин і матеріалів, пожежі поділяються за ГОСТ 27331-87 на відповідні класи та підкласи, що наведені на рис. 2.\n- характеру твердої речовини, яка може бути горючою або негорючою;\n- маси твердої речовини — зрозуміло, що невелика кількість матеріалу не здатна виділити достатню кількість теплоти згоряння для розповсюдження пожежі;\n- стану твердої речовини — легко запалити за допомогою сірника деревну стружку або окремі листки паперу, оскільки у цих матеріалів більша площа поверхні, відкритої для доступу повітря, і, отже, висока швидкість окиснення, тоді як для займання колоди або щільної пачки паперу треба потужніше джерело запалювання;\n- спосіб, за допомогою якого запалюється тверда горюча речовина; якщо предмет з цієї речовини знаходиться над вогнем вертикально, він загориться швидше, ніж при горизонтальному розташуванні.\nРІДИНИ — речовини, тиск насичених парів яких при температурі 25 °С та тиску 101,3 кПа (1 атм) менше 101,3 кПа. До рідин належать також тверді плавкі речовини, температура плавлення або краплепадіння яких менше 50 °С.\nРідини, які горять, поділяються на ГОРЮЧІ та ЛЕГКОЗАЙМИСТІ. До легкозаймистих належать всі горючі рідини, що мають температуру спалаху нижче 61 °С (при визначенні в лабораторних умовах у закритому тиглі) або 66 °С (у відкритому тиглі).\nГоріння рідин відбувається у газовій фазі та являє собою складний фізико-хімічний процес. Як результат випаровування, над поверхнею рідини утворюється паровий потік, змішування та хімічна взаємодія якого з киснем повітря забезпечує формування зони горіння, тобто тонкого шару газів, що світиться. Стехіометрична суміш, що виникає, згоряє за частку секунди. Оскільки швидкість хімічного перетворення в зоні горіння залежить від швидкості надходження реагуючих компонентів до поверхні полум’я шляхом молекулярної та конвективної дифузії, процес горіння рідин називається дифузійним горінням.\nРозміри та форма полум’я рідин суттєво залежать від діаметра резервуара, в якому відбувається горіння. Зі збільшенням діаметра резервуара висота полум’я збільшується. Полум’я рідин у пальниках малого діаметра буде ламінарним, у резервуарах — турбулентним.\nГАЗИ — речовини, тиск насичених парів яких при температурі 25 °С та тиску 101,3 кПа перевищує 101,3 кПа.\nБудь-яка суміш горючого газу з повітрям спалахує при контакті з розжареним тілом, та полум’я,\nщо виникає, поширюється, якщо концентрація газу знаходиться в інтервалі між нижньою та верхньою концентраційними межами поширення полум’я. Швидкість поширення вогню залежить від природи горючого газу, температури навколишнього середовища і тиску та змінюється від 1 до 2000 м/с.\nІніціювання горіння газової суміші в одній точці приводить до нагрівання ближче розташованих шарів, де починаються хімічні перетворення. Згорання таких шарів викликає за собою горіння наступних — і так до повного вигорання горючої суміші, яка таким чином згоряє пошарово.\nМежа зони горіння в газовій фазі, де здійснюється хімічне перетворення та проходить інтенсивний розігрів газу, є фронтом полум’я. Якщо свіжа суміш рухається назустріч фронту полум’я зі швидкістю, яка дорівнює швидкості поширення полум’я, полум’я буде нерухомим (наприклад, у газовому пальнику).\nУ процесі поширення полум’я тепло, що виділяється під час реакції, витрачається на нагрівання свіжої суміші та частково витрачається в навколишнє середовище. Якщо втрати тепла перевищать певне критичне значення, то виникне прогресивне зниження температури полум’я, а потім його загасання.\nПИЛ — дисперговані тверді речовини та матеріали з розміром частинок менше 850 мкм.\nПил з горючих речовин, зважених у повітрі (газозавись), поводить себе значною мірою як газоповітряна суміш і теж здатний вибухати.\nВибухи газозависей твердих палив належать до типових теплових вибухів. Фронт полум’я поширюється по зависі як результат передачі тепла від продуктів горіння в свіжу суміш.\nХарактерною особливістю горіння пилоповітряних сумішей в реальних умовах є те, що первісно об’єм газозависі, що утворився, може викликати переведення до стану зависі (взмучування) відкладеного пилу та їх наступне вигорання.


Реферат : Історичні портрети К.М. Деревянко і І.Д. Черняховського\n1. Історичний портрет Дерев’янка Кузьми Миколайовича\n2. Іван Данилович Черняховський\nАктуальність теми полягає в тому, що сьогодні, як ніколи усім нам потрібна правда і пам’ять про найжорстокішу і найкровопролитнішу в історії людства війну, про покоління тих людей, які чесно і до кінця виконали свій громадянський обов’язок, захищаючи свою рідну землю від загарбників, винесли на своїх плечах весь тягар повоєнної перебудови.\nЖителі Черкащини пишаються своїми земляками такими як – Герой Радянського Союзу генерал армії І.Д. Черняховським і видатний полководець та військовий дипломат К.М. Дерев’янко.\nМета реферату полягає у дослідженні життя та діяльності К. Дерев’янка та І. Черняховського, визначенні іх внеску в історію нашого краю.\nВідповідно до мети сформувались наступні завдання реферату:\nохарактеризувати історичний портрет Дерев’янка К.М.;\nдослідити життя та діяльність Черняховського І.Д.\nСтруктурно робота складається із вступу, двох розділів, висновків та списку використаної літератури.\nСвоїм підписом від імені радянського Верховного Головнокомандування під актом капітуляції Японії генерал-лейтенант Кузьма Дерев’янко поставив крапку в історії Другої світової війни\nВибір, який випав на нашого співвітчизника, був не випадковим. Враховувалися його військові заслуги, досвід, особисті якості, висока ерудиція, знання англійської та японської мов. Не останню роль відіграло й те, що Кузьма Миколайович був українцем — представником великої нації, яка зробила неоціненний внесок у розгром фашизму й мілітаризму.\nВидатний воєначальник та дипломат Кузьма Миколайович Дерев’янко народився 14 листопада 1904 року в селі Косенівка Уманського повіту Київської губернії (нині Уманський район Черкаської області). Його батька односельчани глибоко поважали: він добував хліб насущний тяжкішою працею каменотеса.\nВосени 1912 року Кузьма пішов у місцеву церковно-приходську школу, а в 1917 році на останні копійки батьки відрядили здібного хлопця на навчання в першу українську гімназію ім. Б. Грінченка в Умані. Нужда не раз змушувала Кузьму переривати навчання, щоб заробити сім’ї на життя. З третього класу через злидні він таки залишив гімназію і разом з батьком працював каменотесом у гранітних кар’єрах [ 5,12 ].\nУ 1922 році, поклавши у торбинку нехитрі харчі, зібрані матусею, і «Кобзар» улюбленого Тараса Шевченка, Кузьма вирушив на навчання в Київську військову школу. Згодом, після її розформування, Дерев’янка разом з іншими найбільш здібними курсантами переводять для подальшого навчання у Харківську школу червоних старшин. Там він, зокрема, опановує японську мову.\nПісля навчання — командир взводу, командир роти, начальник штабу полку, помічник начальника відділу Українського військового округу. Служив Дерев’янко відмінно — вже через рік командування взводом отримав першу нагороду — іменний срібний портсигар. З 1933 року — слухач спецфакультету з підготовки воєнних розвідників Військової академії ім. Фрунзе (м. Москва), де його здібності реалізувались також в оволодінні англійською та польською мовами. Привітний, життєрадісний, уважний до друзів, Кузьма не тільки відмінно вчився, а й був ініціатором різних спортивних змагань, чудово грав у футбол, любив співати. Акомпануючи собі на балалайці, разом з дружиною та сином (вона грала на гітарі, він — на мандоліні) задушевно співав українські пісні, якими заслуховувалися не тільки товариші по навчанню, а й командири — зокрема тодішній начальник академії маршал Шапошніков [5,12].\nПісля навчання, з 1936 року виконував особливе завдання уряду — організовував і керував перевальною базою на станції Сари-Озек у Казахстані, через яку здійснювалося постачання китайської армії, що вела війну з японськими агресорами. У виснажливу спеку, через піщані бурі, сніжні бурани, в жорстокий мороз через височенні гори Тянь-Шаню, піски однієї з найбільших пустель планети — Гобі, по маршруту протяжністю більше трьох тисяч кілометрів червоноармійці під його командуванням переправляли китайським патріотам гвинтівки, кулемети, гармати, патрони, снаряди, міни. За виконання цього завдання 1938 року він був нагороджений найвищим у СРСР орденом Леніна. Такої відзнаки в той час удостоювались одиниці.\nУ 1939–1940 роках Кузьма Дерев’янко — начальник штабу особливої лижної бригади. З початком Великої Вітчизняної війни — начальник розвідвідділу Північно-Західного фронту, особисто здійснював глибоку розвідку та військові операції в тилу фашистів. Так, у середині серпня 1941 року він очолив рейд у тил гітлерівців, у результаті якого з концтабору під Старою Русою було звільнено багато бійців.\nУ 1942 році він отримує звання генерал-майора і призначається начальником штабу 53-ї армії. З літа 1943 року в складі Степового фронту бере участь у Курській битві, звільненні Харкова. Згодом маршал Жуков високо оцінив роль командування, в тому числі — штабу цієї армії, яке, за словами видатного полководця, «відмінно керувало військами в складній обстановці». Особливо він зазначив, що в цій армії «у всіх штабах підвищилась організованість, поліпшилось управління, організація розвідки, і, що найголовніше, штаби і командування набули навичок у швидкому й глибокому аналізі обстановки».\n3 грудня 1943 року Дерев’янко як начальник штабу 57-ї армії, а потім — 4-ї гвардійської армії бере участь у битві за Дніпро. В успішному завершенні Корсунь-Шевченківської битви є і його значний внесок. Зокрема, добре спрямованим ударом гвардійців у районі Шендерівки і Лисянки було знищено німецьке угруповання Штеммермана, яке намагалось вирватися з оточення [3,11]. Важко передати радість і гордість матері Секлети Герасимівни за сина, коли той завітав у щойно звільнену бійцями його армії рідну Косенівку! Штаб армії, очолюваний Дерев’янком, вміло організовував розгром гітлерівців у ході Яссо-Кишинівської операції, під час прориву оголошеної Гітлером «неприступною» оборонної лінії «Маргарита» в районі озера Балатон в Угорщині, звільнення Будапешта і Відня. Не раз його ім’я як досконалого полководця згадувалось у наказах Верховного Головнокомандувача. Бойові соратники зауважували, що Кузьма Миколайович був розумним, твердим, дбайливим воєначальником, який, коли треба — то й зі зброєю в руках безпосередньо брав участь у боях.\nЗа ратні подвиги, високе військове мистецтво він був удостоєний звання генерал-лейтенанта, найвищих державних нагород, зокрема став одним з небагатьох генералів, які були нагороджені всіма трьома орденами імені видатних полководців — Богдана Хмельницького, Суворова і Кутузова.\nПо закінченні війни в Європі Кузьма Михайлович представляв СРСР у Союзній раді по Австрії, а влітку 1945 року його було призначено представником радянського Верховного Головнокомандування при штабі Союзних військ на Тихому океані на чолі з американським генералом Д. Макартуром, що вели війну з японськими агресорами.\nПісля тривалого перельоту Дерев’янко прибуває в штаб Союзних військ у м. Маніла на Філіппінських островах, співпрацює там з американськими та іншими союзними вояками. Коли настав час підписувати Акт капітуляції Японії, саме йому було доручено зробити це від імені СРСР, хоча до такої місії готувалися й інші.\nПідпис нашого співвітчизника під Актом капітуляції Японії, без сумніву, став ще одним вагомим аргументом у тих гострих дискусіях, що відбувалися між СРСР, США та Великобританією у зв’язку з підготовкою до створення ООН. Ще у вересні 1944 року Сталін писав Рузвельту: «Вам, звичайно, відомо, що, наприклад, Україна і Білорусія, які входять у Радянський Союз, за кількістю населення і політичним значенням переважають деякі держави, стосовно яких ми всі згодні, що вони повинні бути віднесені до числа ініціаторів створення Міжнародної організації». Згодом, на Ялтинській конференції (лютий 1945 р.), а потім на конференції в Сан-Франциско пропозиція СРСР була прийнята: Україна поставила свій підпис під Статутом ООН, стала одним з фундаторів цієї організації. Проте на Заході висловлювали сумнів з цього приводу. Ситуація ускладнювалася і через смерть президента США Рузвельта, з яким вже було досягнуто певну домовленість. А угоди про заснування ООН набирали чинності після ратифікації їх парламентами відповідних країн. Це мало відбутися після повного закінчення Другої світової війни. Висунення українця в центр подій врешті-решт поклало край невизначеності та всіляким інсинуаціям. Наприкінці жовтня 1945 року й американський конгрес ратифікував документи стосовно ООН, що сприяло остаточному утвердженню України як повноправного члена всесвітньої міжнародної організації.\nОднак це сталося пізніше. А 30 серпня 1945 року К. М. Дерев’янко разом з Д. Макартуром літаком прибуває до Японії. 2 вересня 1945 року відбулась заключна подія Другої світової війни. До американського лінкору «Міссурі», що стояв у Токійській затоці, підійшов катер з найвищими військовими чинами. Постукуючи ціпком, по трапу на палубу корабля зійшов уповноважений імператора Японії міністр закордонних справ М. Сігеміцу, за ним — начальник генерального штабу І. Умедзу. У повній тиші підписали Акт, в якому визнавалася поразка Японії, а її військо і народ зобов’язувалися негайно припинити воєнні дії, безумовно виконувати всі вимоги і вказівки союзників. Потім цей документ скріпили підписами представники країн-переможців. Коли до столу попрямував повноважний представник СРСР генерал К. М. Дерев’янко, американські моряки дружно зааплодували [5,12].\nЧерез кілька днів відважний генерал з величезною небезпекою для власного здоров’я відвідує японські міста Хіросіма та Нагасакі, нещодавно піддані американському атомному бомбардуванню. Виходивши вздовж і поперек радіоактивне згарище, він складає детальний його опис і фотографує побачене.\nНаприкінці вересня 1945 року його викликають до Москви. Там він доповідає Йосипу Сталіну про капітуляцію Японії, про становище в цій країні, стан її армії, зокрема військово-морських сил. Особливо уважно був розглянутий його звіт і фотографії щодо наслідків атомного бомбардування Японії. Діяльність генерала було повністю схвалено. А його матеріали про атомне бомбардування були використані під час розробки радянської атомної зброї.\nУ січні 1946 року Кузьма Миколайович був призначений представником СРСР у Союзній раді з місцем перебування в Токіо. Рада, в яку, крім Дерев’янка, входили генерал Д. Макартур (США), представники Китаю та Великобританії, контролювала виконання умов капітуляції й усе післявоєнне життя Японії. Шість років існування Ради проходили у постійному жорсткому протиборстві з американською стороною. Тривала «холодна війна», з 1950 року почалися воєнні дії у Кореї. За таких умов Дерев’янко виявляв велике вміння й наполегливість у відстоюванні позицій своєї держави, підтримував інтереси японського народу. Наприклад, він неодноразово пропонував заходи стосовно демократизації післявоєнної Японії; підготував і вніс на обговорення Ради 33 заяви й меморандуми з різних проблем щодо відносин з американською адміністрацією, про шляхи відбудови й розвитку японської економіки і культури, про радянсько-японські взаємовідносини тощо.\nРобота ускладнювалась тим, що в Москві не завжди приділяли необхідну увагу проблемам невеликої групи радянських представників. Збереглося цікаве свідчення К. Симонова, який разом з іншими письменниками відвідав Японію в 1946 році і після повернення був прийнятий міністром закордонних справ СРСР В. М. Молотовим. К. Симонов згадував, що той «…слухав мене уважно й доброзичливо. Все це було до того моменту, поки я не заговорив, що у мене є доручення генерала Дерев’янка. Питання, про яке йде мова — зміна характеру строків і норм постачання того маленького контингенту, батальйону військ, який прибув у розпорядження нашого члена Контрольної Ради, — вимагає невідкладного вирішення. Бо практика, яка існує, нікуди не годиться. — Це не його справа — ставити такі питання через третіх осіб, — жорстко сказав Молотов про Дерев’янка, сказав зі злістю».\nАле для Кузьми Миколайовича інтереси справи були вищі за все. Незважаючи на очевидну небезпеку подібного ставлення з боку найвищих радянських посадовців, він продовжував настійливо домагатися вирішення відповідних проблем, активно відстоювати свою позицію [4,6].\nУ 1952 році після укладення мирного договору з Японією (сталінське керівництво його так і не підписало) Союзна Рада припиняє існування. Дерев’янка переводять у Москву, де він працював на високих посадах у міністерстві оборони, начальником кафедри військової академії. Але наслідки жорсткого ядерного опромінення під час відвідання Хіросіми й Нагасакі неухильно погіршували його здоров’я. 14 листопада 1954 року в лікарні героя відвідали маршали С. К. Тимошенко та П. А. Ротмистров і від імені найвищого керівництва поздоровили з п’ятдесятиріччям, а 30 грудня того ж року він помер. Некролог, надрукований у «Правде», «Красной звезде», підписали прославлені полководці Другої світової війни — Г. К. Жуков, В. Д. Соколовський, І. С. Конєв, Р. Я. Малиновський та інші. З державними почестями, під звуки прощального салюту К. М. Дерев’янка поховали на Новодівичому цвинтарі в Москві.\nВ інших країнах їх громадяни, які підписали Акти капітуляції Німеччини та Японії (Г. К Жуков у Росії, Д. Макартур у США, наприклад) вважаються національними героями, до їх пам’яті ставляться з великою шаною. В Україні, як і в Росії, ім’я Кузьми Миколайовича Дерев’янка до останнього часу було забуте. І лише у травні 2007 року на звернення групи вчених та громадських діячів, державних, наукових, громадських інституцій за мужність і самовідданість у роки Другої світової війни, визначні дипломатичні заслуги в повоєнному врегулюванні міждержавних відносин Президент України присвоїв К. М. Дерев’янку звання Героя України (посмертно). Проте інші заходи, що передбачалося здійснити для вшанування пам’яті Героя, поки ще нереалізовані, а саме: не названі його іменем вулиці в Києві та в Черкасах, не присвоєне його ім’я одному з військових учбових закладів, не випущені пам’ятні монета та поштова марка [4,8].\nТож повернути із забуття ім’я цього уславленого генерала, який розчерком свого пера поставив останню крапку в історії Другої Світової війни, — наш загальний обов’язок. В ім’я Миру та справедливості.\n2. Іва́н Дани́лович Черняхо́вський\nІван Данилович Черняховський (29 червня 1906, Оксанина — 18 лютого 1945, Східна Пруссія) — радянський офіцер, Двічі Герой Радянського Союзу, в роки радянсько-німецької війни командуючий 60-ю армією Воронезького фронту, генерал-лейтенант; командучий військами 3-го Білоруського фронту, генерал армії.\nНародився 16 (29) червня 1907 року в селі Оксанина (нині Уманського району Черкаської області) в сім'ї селянина. У 1913—1919 роках навчався в Вапнярський початковій залізничній школі. Працював пастухом, потім з жовтня 1919 по квітень 1920 року безпритульничав на гальмівних майданчиках товарних вагонів. З травня 1920 по грудень 1922 року працював колійним робітником, підручним слюсаря. Навесні 1922 року екстерном склав іспити за курс неповної середньої школи, був обраний секретарем Вербовського комсомольського осередку. З грудня 1922 по травень 1923 року — провідник вантажів 1-ї державної заготівельної контори; з травня 1923 по вересень 1924 року — станкового бондар, шофер Новоросійського 1-го державного цементного заводу «Пролетарій» [1,11].\nУ Червоній Армії з 1924 року. З вересня 1924 року по жовтень 1925 року був курсантом Одеської піхотної школи, до якої спрямований по комсомольській путівці Новоросійського окружного комітету комсомолу. З жовтня 1925 по серпень 1928 року — курсант Київської артилерійської школи. Член ВКП(б) з 1928 року. З вересня 1928 по червень 1929 року — командир взводу 17-го корпусного артилерійського полку Українського військового округу; в червні-липні 1929 року — тимчасово виконуючий посаду начальника зв'язку 17-го корпусного артилерійського полку; в липні-вересні 1929 року — знову командир взводу 17-го корпусного артилерійського полку; з вересня 1929 по квітень 1930 року — помічник командира батареї з політичної частини 17-го корпусного артилерійського полку; з квітня по липень 1930 року — начальник топографічного загону 17-го корпусного артилерійського полку. У 1930 році закінчив вечірню середню школу. З липня 1930 по травень 1931 року — командир розвідувальної навчальної батареї 17-го корпусного артилерійського полку.\nЗ травня 1931 по травень 1932 року — слухач Військово-технічної академії імені Ф. Е. Дзержинського. З травня 1932 по листопад 1936 року — слухач командного факультету Військової академії механізації і моторизації РСЧА. Володів французькою мовою.\nЗ січня по липень 1937 року — начальник штабу 2-го танкового батальйону 8-ї механізованої бригади Київського військового округу; з липня 1937 по травень 1938 року — командир 1-го танкового батальйону 8-ї механізованої бригади Білоруського Особливого військового округу; з травня 1938 року по липень 1940 року — командир 9-го окремого легко-танкового полку Білоруського Особливого військового округу. Атестований як «виключно сумлінний, відмінно знаючий військову справу, користується діловим авторитетом командир». З липня 1940 по березень 1941 року — заступник командира 2-ї танкової дивізії Прибалтійського Особливого військового округу [1,11].\nЗ березня 1941 року, в 35-річному віці, став командиром 28-ї танкової дивізії 12-го механізованого корпусу Прибалтійського Особливого військового округу (з червня 1941 року — Північно-Західного фронту), з якою він вступив в бій у червні 1941 року.\nУ ході великої вітчизняної війни брав участь в оборонних боях Північно-Західного фронту. У серпні 1941 року в складі Новгородської оперативної групи військ дивізія під командуванням І. Д. Черняховського брала участь в обороні Новгорода. У грудні 1941 року 28-а танкова дивізія була переформована в 241-ту стрілецьку дивізію. З 7 січня по 20 травня 1942 року брала участь у Дем'янській наступальній операції військ Північно-Західного фронту.\nУ червні 1942 року — у розпорядженні начальника Головного автобронетанкового управління. З 15 червня по 25 липня 1942 року — командир 18-го танкового корпусу Воронезького фронту. З липня 1942 по квітень 1944 року — командувач 60-ю армією Воронезького фронту (з 23 березня 1943 року — Курського, з 26 березня 1943 року — Цетрального, з 6 жовтня 1943 року — знову Воронезького, з 20 жовтня — 1-го Українського фронтів). До кінця 1942 року армія вела оборонні бої на лівому березі річки Дон північніше Воронежа. Війська під командуванням І. Д. Черняховського брали участь у Воронезько-Касторненській (24 січня — 2 лютого 1943), Харківській (2 лютого — 3 березня 1943) наступальних операціях, що проходили в рамках Воронезько-Харківської стратегічної операції. У ході цих операцій були звільнені Воронеж (25 січня), Касторне (29 січня), Курськ (8 лютого). Учасник Курської битви (5 липня — 23 серпня 1943 року), Чернігівсько-Прип'ятської наступальної операції (26 серпня — 30 вересня 1943), відвоювання Лівобережної України. У другій половини вересня 1943 року війська армії вийшли до Дніпра, північніше Києва, з ходу форсували його і захопили плацдарми в районах Страхолісся, Ясногорська і на схід від Димера. У листопаді 1943 — квітні 1944 року армія брала участь в Київській наступальній (3—13 листопада 1943 року), Київській оборонній (13 листопада — 22 груденя 1943 року), Житомирсько-Бердичівській (24 грудня 1943 — 14 січня 1944), Рівне-Луцькій (27 січня — 11 лютого 1944 року), Проскурівсько-Чернівецькій (4 березня — 17 квітня 1944 року) операціях.\nУказом Президії Верховної Ради СРСР від 17 жовтня 1943 року за високі організаторські здібності при форсуванні Дніпра і виявлений особистий героїзм, генерал-лейтенанту Черняховському Івану Даниловичу присвоєно звання Героя Радянського Союзу з врученням ордена Леніна і медалі «Золота Зірка» [2,6].\nУ квітні 1944 року — командувач військами Західного фронту, а після його перейменування — 3-го Білоруського фронту (з 24 квітня 1944 до лютого 1945 року). У травні — першій половині червня 1944 року війська фронту вели бойові дії місцевого значення на території Білорусії. Беручи участь у Білоруській наступальній стратегічній операції (23 червня — 29 серпня 1944 року), фронт провів Вітебсько-Оршанську (23—28 червня 1944 року), Мінську (29 червня — 4 липня 1944 року), Вільнюську (5—20 липня 1944 року), Каунаську (28 липня — 28 серпня 1944 року) операції. У результаті були відвойовані Вітебськ (26 червня), Орша (27 червня), Борисов (1 липня), Мінськ (3 липня), Молодечно (5 липня), Вільнюс (13 липня), Каунас (1 серпня) і війська фронту вийшли до кордону зі Східною Пруссією.\nУказом Президії Верховної Ради СРСР від 29 липня 1944 року генерал армії Черняховський Івану Данилович удостоєний другої медалі «Золота Зірка».\nЗ 5 по 22 жовтня 1944 року окремі сили фронту спільно з 1-м Прибалтійським брали участь у Мемельській операції. У результаті була ізольована Курляндське угруповання противника і війська увійшли в Східну Пруссію і північно-східну Польщу [1,11].\nЗ 16 по 30 жовтня 1944 року І. Д. Черняховський керував самостійною Гумбінен-Гольдапскою фронтовою операцією. З 13 січня по 18 лютого 1945 року брав участь у Східно-Пруській наступальной стратегічній операції, в ході якої 13—26 січня провів Інстербурзько-Кенігсберзьку операцію, війська фронту вийшли на підступи до Кенігсберга і блокували східно-пруське угруповання німців.\n18 лютого 1945 року в районі міста Мельзак (нині Пенежно, Польща) смертельно поранений. Помер того ж дня. Похований у Вільнюсі (Литва). У 1992 році прах І. Д. Черняховського був перепохований у Москві на Новодівочому цвинтарі.\nНа знак визнання заслуг генерала армії І. Д. Черняховського у відвоюванні Литовської РСР у німецько-фашистських загарбників у Вільнюсі йому був споруджений пам'ятник. Місто Інстербург Калінінградської області перейменовано в Черняховськ.\nУ 1992 році прах І. Д. Черняховського, похованого у центрі литовської столиці, був перевезений з міста Вільнюса і перепоховано в Москві на Новодівичому кладовищі. Демонтований владою Вільнюса пам'ятник І. Д. Черняховському роботи народного художника СРСР скульптора М. В. Томського був перевезений в місто Воронеж, який в кінці 1942 року обороняла, а в січні 1943 року визволяла 60-а армія під командуванням І. Д. Черняховського.\nНа батьківщині Героя встановлено бронзовий бюст, він був навічно зарахований до списків 1-ї батареї Київського військового артилерійського училища. У місті-герої Одесі споруджено пам'ятник І. Д. Черняховському.\nІм'ям Героя названі площа і вулиця у Воронежі, вулиці — у Вітебську, Владивостоці, Владимирі, Житомирі, Києві, Краснодарі, Курську, Липецьку, Москві, Нижньому Новгороді, Новгороді, Новоросійську, Новосибірську, Одесі, Пермі, Санкт-Петербурзі, Смоленську, Сумах , Уфі, Хабаровську й інших містах.\nОтже, славетний українець Кузьма Дерев’янко будучи генерал-лейтенантом Червоної армії від імені Радянського Верховного Головнокомандування підписав від СРСР Акт про беззастережну капітуляцію Японії 2 вересня 1945 року, що засвідчило завершення Другої світової війни.\nІван Данилович Черняховський — радянський офіцер, Двічі Герой Радянського Союзу, в роки радянсько-німецької війни командуючий 60-ю армією Воронезького фронту, генерал-лейтенант; командучий військами 3-го Білоруського фронту, генерал армії.\nЗемляки цих двох видатних людей, і в першу чергу солдати війни, будуть вічно їх памятати.\n1. Вігман Л. Наймолодший командуючий фронтом // Місто. – 1996. – 27 червня. – С.11.\n2. Глущенко А. Черкащина у роки Другої світової війни // Черкаський край. – 2009. – 19 червня. – С.6.\n3. Листопад С. Наш легендарний земляк // Місто. – 2004. – 24 листопада. – С.11.\n4. Червінський В. Славетний українець Кузьма Миколайович Дерев’янко. – Чумацький шлях. – 2005. – №5. – С.6-8.\n5. Шевченко В. Остання миттєвість війни // Військо України. – 2007. – №9. – С.12.\n... на тему: Богдан Хмельницький: історичний портрет ПЛАН Вступ. Темперамент Богдана Хмельницького ... і антихриста...” У цьому, можна сказати, історичному визначенні гетьмана розкривається краса ... - 1993 Гетьмани України. Історичні портрети. Збірник – Київ.Журнал „ ...\n... мназії Драгоманов почав серйозне знайомство з історичними працями М. Карамзіна, Д. Бантиша- ... біографічні нариси. Історичні та художні портрети: Довідник/В.І. Гусєв ( ... у творчій спадщині М. Драгоманова // Український історичний журнал. – 1993. - № 3. – с. 38- ...\n... часом встановлення і розвитку реалістичного портрету. Для архітектури та образотворчого ... з Росією. Ось на такому складному історичному грунті подій продовжувало розвиватись укра ... на складність і несприятливість історичних умов будували храми, арсенали житлов ...\nЗміст Розділ І. Мазепа до гетьманства Походження І. Мазепи та його рід Кар’єра Івана Мазепи Висновок Розділ ІІ. Державна діяльність гетьмана України І. Мазепи Мазепа та його діяння на Україні Висновок Загальні висновки Список літератури Розділ І. Мазепа ...\n... і абстрактного поняття, грецькою “інший”), історичний, батальний (військовий), портрет (французькою “обличчя”), пейзаж (французькою ... 45-127 рр. н.е.).Він працював у жанрі історичного портрету. Головною його працею є “Порівняльн ...\n... тварин, її головні жанри — портрет, історичні, побутові, символічні, алегоричні ... у творах інших жанрів (портрета, історичного, міфологічного, батального, ... портретом (історичний портрет), пейзажем (історичний пейзаж), батальним [29, 187]. До історичного жанру ...\n... і додати відчуття історичного часу. Перші портрети датовані глибокою старовиною. ... . Також виділяють костюмовані портрети, історичні портрети та ін. Докладніше проаналі ... різних жанрах – писав пейзажі, портрети, історичні картини. Він був учасником Товариства ...\n... збирач церковної старовини, рукописних документів, історичних портретів. Офіційно відкрито у 1904 р. ... є "Ловля коралів і перлів" Я. Цуккі, "Портрет молодої патриціанки" С. Ангішоли ... Їжакевича, В. Верещагіна, колекція портретів українських гетьманів тощо. Тут ...\n... зазначити, що в турецькій історичній традиції, в історичній свідомості турок Роксолана ( ... і й унизу на декоративному обрамуванні портрета: Твій вигляд і витончена поведі ... Загребельний дуже широко застосовує абстрактний портрет. Про деталі зовнішності ...


У Крижополі допомагають тим, хто цього потребує – VINNYTSIA NEWS\nadmin-vinnytsia 27/02/2017 vinnytsia NEWS\nУ Крижополі допомагають тим, хто цього потребує\nПриорітетом Крижопільського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді є запобігання та вирішення низки питань, задля повноцінного психологічного та фізичного здоров’я членів сім’ї, а насамперед дітей, про це пише Крижопіль Сьогодні з посиланням на Крижопільську РДА.\nЗ однією з таких сімей розпочала роботу фахівець із соціальної роботи по території обслуговування Голубецької сільської ради с. Княжа Криниця. Мати самостійно без допомоги та підтримки рідних виховувала двох неповнолітніх дітей. Не завжди могла повноцінно та достатньо приділити уваги їхньому вихованню. Більшість часу мати витрачала на забезпечення матеріальних потреб сім’ї, тимчасовими підробітками. Дану сім’ю, було взято під соціальний супровід та розпочато роботу з допомоги в оформленні всіх потрібних довідок для отримання державних соціальних виплат під які підлягає дана сім’я та залучення практичного психолога. За період соціального супроводу працівниками надавалися консультації з питань психологічного здоров’я та поліпшення взаємин з навколишнім середовищем, проводилися профілактичні бесіди задля підвищення батьківського потенціалу, надавалися поради з розв’язання матеріальних проблем, а саме раціональне використання державних соціальних виплат.\nМати задля своїх двох неповнолітніх дітей старанно виконувала всі поставленні перед нею завдання. Завдяки тісній співпраці з працівниками РЦСССДМ , зуміла вийти з під соціального супроводу з повним виконанням умов договору та позитивним результатом. Таким чином , ситуація значно змінилася на краще. Життя сім’ї складне, ще багато чого потрібно навчитися…\nНа сьогодні мати та діти перебувають в полі зору центру соціальних служб на пост програмній підтримці.\nАдже один з основних принципів роботи працівників РЦСССДМ, полягає в умінні стимулювати позитивні зміни у людині. Вони повинні керуватися у своїй роботі переконаннями, що у сім’ї завжди є позитивні резерви, треба тільки вміти їх активізувати, щоб діти зростали повноцінними членами суспільства .\nНе дивлячись на всі негаразди , що трапляються в нашому житті, саме такі позитивні результати надають сил і оптимізму для подальшої роботи в соціальній сфері .\nPosted in vinnytsia NEWS and tagged FMG, uaTOPinfo, допомога, КРИЖОПІЛЬ СЬОГОДНІ, ПМГ. Bookmark the permalink.


Вільний продаж: чи запустить нова влада ринок землі і якою є головна небезпека\nНова українська влада, очолювана президентом Володимиром Зеленським, яка сьогодні офіційно і врочисто вступає у свої права, схоже, таки має намір відкрити ринок землі. >>\nСлідом за Олександром Усиком, котрий зібрав повний комплект чемпіонських поясів у важкому дивізіоні, до титулу абсолютного чемпіона рухається й інший український боксер — Василь Ломаченко. >>\nПерерва в національних чемпіонатах на вересневі матчі збірних — можливість оцінити результати старту у вітчизняній прем’єр-лізі. >>\nРоздаючи традиційні щомісячні нагороди, Національний олімпійський комітет наприкінці літа відзначив гімнаста Олега Верняєва та шаблістку Ольгу Харлан 11 за ліком номінаціями «спортсмен місяця». >>\n30 серпня відзначила 80-річний ювілей 25-разова чемпіонка України з лижного спорту серед ветеранів, багаторазова чемпіонка України з марафонського і супермарафонського бігу Анастасія Дойникова з Миргорода Полтавської області. >>\nЯкщо бути уважним, то можна помітити, що наразі багато ресурсів пропонують велику кількість різноманітних можливостей розвитку як для дітей, так і для дорослих. >>\nУже багато років поспіль стадіон Національного університету біоресурсів і природокористування, що розташований у мальовничому Голосіївському лісі, напередодні Дня знань перетворюється на великий святковий майданчик. >>\nПідняти якість початкової освіти — на це спрямовані систематичні моніторингові дослідження у 1-4 класах протягом останніх трьох років, відколи оприлюднена концепція Нової української школи (НУШ). >>\nТорік Наталя Влащенко опублікувала політичний роман «Під небом Австерліца» (Х.: Фоліо). У передмові вона дякує колезі-журналісту Олегові Єльцову, яко першому читачеві рукопису. >>\nДругий фестиваль високого мистецтва Bouquet Kyiv Stage, організований Домом «Майстер Клас», пройшов у столиці наприкінці серпня, зібравши понад 30 тисяч відвідувачів. Його фокус-темою обрано «Звуки міста». >>\nУ Києві проходить фінал п’ятого Міжнародного конкурсу молодих дизайнерів New Fashion Zone. >>\nВидатний композитор, диригент і педагог українсько-французького походження, автор 10 опер, 3 балетів, 6 симфоній, великої кількості романсів та інструментальних творів — це про Петра Чайковського. >>\nУ самопроголошеній «ДНР» ухвалили постанову про легалізацію видобутку вугілля у так званих копанках. >>\nСумновідомий одеський міський дитячий оздоровчо-спортивний табір «Вікторія» місцева влада вирішила ремонтувати. >>\nЗамість забирати тіла відкрили вогонь: росіяни нагадали про свій цинізм на п’яті роковини Іловайська\nУ п’ятницю, 30 серпня, близько 9-ї ранку поблизу Водяного внаслідок ворожого обстрілу один військовослужбовець зі складу Об’єднаних сил загинув, один отримав поранення. >>\nЯк повідомила пресслужба Тернопільської міської ради, в обласному центрі незабаром запрацює новий канал комунікації — сітібот «Назар», з допомогою якого тернополяни зможуть отримувати повідомлення про планові та аварійні відключення в електромережах та мережах водопостачання й опалення за конкретним >>\nУ Харкові придумали, як відремонтувати обвалений під тиском завантаженого зерновоза міст\nТиждень тому в передмісті Харкова сталася надзвичайна подія: посеред білого дня під тиском завантаженого зерновоза миттєво обвалилася частина мосту, що проходить над залізничною колією. >>\nЦьогоріч колишня Полтавська загальноосвітня спеціалізована школа №3 iз поглибленим вивченням іноземних мов отримала статус наукового ліцею. >>\n25-й та 31-й) впали без тями троє дітей. >>\nУ Зеленського розповіли, чи все ж таки відбудеться обмін полоненими\nПомічник президента України Володимира Зеленського Андрій Єрмак висловив обережне сподівання, що взаємне звільнення утримуваних осіб Україною та Росією відбудеться найближчим часом. >>\nТропічний циклон «Доріан» найвищої сили вдарив по Багамах: і рушив на США\nТропічний циклон «Доріан», який прямує над Атлантичним океаном до штату Флорида у США, сягнув найвищої можливої сили — урагану 5-ї категорії — і 1 вересня вдарив по Багамських островах. >>\nГаз у суміші з історичними проблемами: головне про зустріч Зеленського з польським колегою та віцепрезидентом США\nПрезидент України Володимир Зеленський узяв участь у меморіальних заходах до 80 роковин початку другої світової війни у Варшаві. >>\nЄврейський похорон .\n— Якове Мойсейовичу, ви таки поспiвчувати?\n— Ні, я таки впевнитися. >>\nВлада німецького міста виплатить мільйон євро за докази того, що його не існує\nЗа які тільки дивацтва можна заробити мільйони. >>


Доставка квітів в Петрівське від магазину Flora.lg.ua\nПетрівське - маленьке містечко, яке знаходиться в Луганській області. Свою історію воно почало ще в 18 столітті за часів, коли царська Росія роздавала своїм військовим землі на території України.\nСьогодні Петрівське населяє не більше 13 тис. жителів, які зайняті промисловою діяльністю. Основними продуктами, які випускаються в даному населеному пункті, є амонал, амоніт, нітроефіри, іграшки, побутова хімія, лінолеум, світильники, косметика. Нещодавно почала розвиватися ще одна сфера - це флористика.\nОскільки жителі міста не маю можливості культурно розважатися, основні гуляння організовуються вдома. А яке свято без квітів?\nНаша компанія подбала про те, щоб зробити доставку квітів в Петрівське додому. У нас є свої відділення в різних регіонах країни, що дозволяє робити більш щасливими жінок у всіх населених пунктах нашої країни.\nЗамовлення квітів в Петрівське обійдеться вам недорого. Ви завжди маєте можливість зробити економне замовлення, вибираючи недорогі комбінації з квітів. Головне - увага. Наші флористи професійно підготують букети різних відтінків, абсолютно на різний смак.\nДоставка букетів по Петровському здійснюється нашою службою, тому навіть якщо ви не встигли привітати людини, представники нашої компанії привітають його від вашого імені. Пам'ятайте, що крім квітів, можна замовляти і супутні товари, зі списком яких можна ознайомитися на сторінках нашого сайту.\nНаш магазин квітів в Петровське дозволяє вибирати не тільки прості букети. Якщо намічається грандіозна подія, на яку піти з простим букетом квітів не зовсім пристойно, вибирайте квіткові кошики. Ми збираємо їх з різних матеріалів. Квіти укладаються в спеціальні губки, які утримують вологу і зберігають свіжість букета протягом декількох днів. Що може бути приємніше, ніж букет живих квітів, що прикрашає кімнату в зимовий період часу.\nНе встигли підготуватися до 8 березня або до Дня Народження? Прямо зараз замовте у наших консультантів букет, і вони зроблять його на вищому рівні, вловивши настрій, які ви хочете подарувати своїй коханій. Пам'ятайте, що ми доставляємо букети квітів по всій території Луганської області, навіть в найвіддаленіші населені пункти.


Якщо Ви вирішили провести ремонт квартири або будинку, головне чітко знати які роботи вимагають дозвільних документів, а які ні. З 2017 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1024 , яка регламентує зміну правил використання приміщень житлових будинків або гуртожитків, згідно з якою:\nпроведення ремонтних робіт без втручання в несучі конструкції та інженерні мережі, а також без зміни загальної площі об'єкта нерухомості дозволено виконувати без отримання спеціальних документів і подальшого введення в експлуатацію;\nроботи пов'язані з повним або частковим втручанням в несучі конструкції, зі зміною площі і призначень приміщень, зі збільшенням або зменшенням їх числа, вимагають отримання дозвільних документів і подальшу здачу в експлуатацію об'єкта нерухомості. Такі роботи називаються реконструкцією.\nРемонти роботи, які передбачає реконструкція:\nзбільшення площі кімнат за рахунок їх об`єднання (наприклад, поєднання санвузла та ванної кімнати, об'єднання лоджії і кухні);\nзбільшення житлової площі нерухомості (з залученням коридорів, комор та інших допоміжних приміщень);\nзміна площі і числа кімнат за рахунок облаштування міжкімнатних перегородок;\nстворення нових дверних прорізів або демонтаж існуючих;\nоб'єднання приміщень за рахунок демонтажу перекриттів між поверхами;\nвтручання в інженерні мережі (наприклад, установка опалення на лоджії або балконі).\nДля того, щоб на законних підставах провести реконструкцію нерухомості, необхідно виконати певний порядок дій. Не погодивши реконструкцію з органами будівництва і архітектури, Ви не зможете в майбутньому проводити юридичні операції з нерухомістю (продавати, дарувати, міняти, передавати в спадщину і т.д.).\nЩо б заощадити свій час і захистити себе від зайвих турбот пов'язаних зі збором необхідного пакету документів, а також спілкуванням з місцевими органами архітектурно-будівельного контролю, рекомендуємо звернутися за допомогою в нашу компанію. Фахівці компанії ANC візьмуть на себе повністю весь процес "узаконення" реконструкції, а саме:\nвиїзд на об'єкт для збору необхідної інформації;\nрозробка проекту реконструкції об'єкта нерухомості;\nотримання дозволу на проведення реконструкції;\nпроведення технічної інвентаризації та оформлення нового техпаспорту реконструйованого об'єкта нерухомості;\nздача об'єкта в експлуатацію;\nсупровід оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на реконструйований об'єкт нерухомості.\nЯкщо у Вас виникли будь-які питання, звертайтеся для консультації до наших спеціалістів за телефоном або залиште свою заявку на сайті.