Реформи російської імператриці Катерини II | Архітектурний український портал\nУ пореволюційний період монастир закрили, ченців розігнали. У1921 році туг сталася пожежа, після якої довелося розібрати соборну галерею та бібліотеку. 31930-х років територію і споруди колишнього монастиря займали дитячий будинок, сільське профтехучилище, військовий завод. Останній був «господарем» монастирського комплексу майже до самого крах)’ Радянського Союзу. Саме це стало причиною катастрофічного стану архітектурного комплексу.\nВивчення Мовчанського монастиря розпочалося після Другої світової війни. Реставраційні роботи провадилися про людське око з 1960-х років, але до кінця XX століття жодна з пам’яток комплексу не була виведена з аварійного стану, незважаючи на те, що було витрачено мільйони рублів бюджетних (тобто народних) коштів. З 1992 року монастирський комплекс повернули Українській Православній Церкві. З того часу тут діяв спершу чоловічий, тепер — жіночий монастир. На сьогодні під керівництвом архітектора Володимира Викова завершено наукову реставрацію собору, зроблено повий іконостас, який органічно вписався в інтер’єр, реставровано трапезну з оборонним муром, дзвіницю, корпуси на господарському дворі, відновлено монастирську огорожу з вхідними брамами, впорядковано територію. Розпочато реставрацію настоятельського корпусу та відбудову церкви Різдва Іоана Предтечі.\nВже зараз очевидно, що Мовчанський жіночий монастир у Путивлі невдовзі станс одним з найкрасивіших в Україні.\nЯк об’єкт нерухомої культурної спадщини Мовчанський монастир належить до найоригінальніших і найцінніших пам’яток архітектури України. Це найбільш раї іній приклад творчої взаємодії українських і російських національних традицій в архітектурі. Як пам’ятка архітектури й містобудування національного значення має охоронний № 622.\nPrevious Article Комплексні дослідження Путивля\nNext Article Преподобний Антоній та його братія


Форма редагування дозвола 1717.16.32 на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки\n15 1. Технічний огляд, випробування, експертне обстеження, технічне діагностування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки та пункті 1 додатку 7 до такого Порядку. 2. Монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію(застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки. 3. Виробництво, переробка, розподіл та застосування шкідливих небезпечних речовин 1, 2 і 3 класу небезпеки, а також аміаку, водню та продуктів розділення повітря. 4. Вибухові роботи та роботи, пов'язані з використанням енергії вибуху. 5. Утилізація зброї, звичайних видів боєприпасів та виробів ракетної техніки. 6. Газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах. 7. Переробка нафти, вуглеводневих газів і конденсату. 8. Спорудження магістральних газопроводів, нафтопроводів і продуктопроводів (нафтопродуктопроводів, аміакопроводів, етиленопроводів тощо), систем газопостачання природним та зрідженим газом. 9. Роботи з вироблення агломерату, коксу, розплавів чорних і кольорових металів та сплавів на основі таких металів, заготовок для прокатного виробництва, готового прокату, металевих труб і феросплавів. 10. Буріння, експлуатація та капітальний ремонт свердловин під час геологічного вивчення і розробки родовищ корисних копалин. 11. Зберігання балонів, контейнерів, цистерн та інших ємностей із стисненим, зрідженим, отруйним, вибухонебезпечним та інертним газом, їх заповнення, спорожнення і ремонт. 12. Роботи в діючих електроустановках напругою понад 1000 В та в зонах дії струму високої частоти. 13. Підземні та відкриті гірничі роботи. 14. Маркшейдерські роботи. 15. Роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах, колекторах, замкнутому просторі (ємностях, боксах, топках, трубопроводах). 16. Земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій чи під водою. 17. Водолазні роботи. 18. Роботи верхолазні та скелелазні, що виконуються на висоті 5 метрів і більше над поверхнею ґрунту, з перекриття або робочого настилу, та роботи, що виконуються за допомогою підйомних і підвісних колисок, механічних підіймачів та будівельних підйомників. 19. Зведення, монтаж і демонтаж будинків, споруд, зміцнення їх аварійних частин, електропрогрівання бетону та електророзморожування ґрунтів. 20. Будівництво, ремонт, експлуатація та ліквідація підземних споруд, не пов'язаних з видобутком корисних копалин. 21. Лісосічні роботи, трелювання, транспортування та сплав лісу. 22. Роботи із збагачування корисних копалин. 23. Зварювальні, газополум'яні, наплавні роботи. 24. Обстеження, ремонт та чищення димарів, повітропроводів. 25. Роботи із збереження та переробки зерна. 26. Звалювання та розпилювання блоків природного каменю.


Офіційна декомунізація триває вже майже рік, але досі навіть в центрі столиці України залишається чимало пам'яток тоталітарного минулого. Чому українці так тяжко прощаються з комуністичним минулим? Чи потрібно цензурувати історію? Та чи можуть українці зазирнути в архіви КДБ?\n"Ось вам яскравий приклад нашої суспільної шизофренії", - каже історик Павло Подобєд. Ми стоїмо на Інститутській, в урядовому кварталі Києва біля будинку, фасад якого прикрашають два барельєфа: праворуч - гетьман Павло Скоропадський, ліворуч - більшовицький командир, який воював з військами гетьмана - Дем'ян Коротчено.\n"Можливо, це форма національного примирення?" - запитуємо ми Подобєда. "Радше, національного мазохізму", відповідає історик.\nПовалення пам’ятника Леніна в центрі Києва під час Євромайдану дало неофіційний старт процесу декомунізації. На момент прийняття відповідних законів у квітні 2015 року по всій Україні було повалено або демонтовано більше 600 пам’ятників Леніну.\nОфіційна декомунізація триває вже майже рік, але досі навіть в центрі столиці України залишається чимало пам'яток тоталітарного минулого.\nЗакон «Про засудження тоталітарних режимів в Україні» набув чинності 21 травня 2015-го. Він дав рік місцевим органам влади, щоб прибрати символіку, пам’ятники і назви діячів радянського режиму.\nРішення про перейменування вулиць, демонтаж пам’ятників до 21 листопада повинна була прийняти місцева рада. Якщо вона відмовлялася, то - місцевий голова. Якщо ж і він бездіє - остаточне рішення про перейменування чи демонтаж приймає голова обласної адміністрації. Зробити це він має до 21 травня 2016 року.\nДобровільне перейменування населених пунктів завершилося 21 листопада. До того часу громади мали запропонувати парламенту свій варіант назви. В зазначений термін вклалося тільки село Радянське на Тернопільщині, яке перейменувалося у Великі Млинівці.\nПісля 21 листопада рішення про перейменування ухвалює Комітет з питань державного будівництва Верховної Ради, враховуючи рекомендації Інституту національної пам’яті.\nВ цьому році парламент прийняв дві постанови, перейменувавши 327 населених пунктів. Кількість ще не декомунізованих міст і селищ - удвічі більша - 662.\nПавло Подобєд, як співробітник Інституту національної пам'яті, входить до комісії Київської міської адміністрації, яка ухвалює рішення про перейменування вулиць та демонтування пам'ятників. Деякі з них, такі як гармата, з якої стріляли бійці УНР по проросійських заколотниках заводу "Арсенал", вимагають лише зміни таблички.\nДля "Арсенальної" це буде вже третя зміна пам’ятника: за Російської імперії на тому ж постаменті стояв пам'ятник Іскрі і Кочубею - союзникам Петра І у війні проти гетьмана Івана Мазепи. Інші, такі як кінна статуя Миколі Щорсу, попри очевидну мистецьку цінність, повинні бути перенесені з публічного простору в музеї, бо Щорс воював з військами УНР.\nАксинія Куріна, фільмознавець, порівнює декомунізацію з цензурою. Вона, подібно до інших противників закону Про засудження тоталітарних режимів, вважає, що рішення щодо кожного конкретного пам'ятника повинна ухвалити місцева громада після серйозного обговорення. "Війна з пам'ятниками це вандалізм. Складно собі уявити, що цим займатимуться цивілізовані освічені люди", каже Аксинія Куріна.\nТаємниці архівів спецслужб\nДемонтаж пам'ятників це лише частина процесу декомунізації. Паралельно Кабінет Міністрів має відкрити доступ до всіх документів репресивних органів, створивши Архів інституту нацпам’яті (закон “Про доступ до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років”). Він мав отримати приміщення і фінансування до вересня 2015 року. Однак питання не вирішене досі. Саме Архів повинен отримати документи за 1917-1991 роки (МВС, СБУ, Міноборони, Мін’юст, Зовнішня розвідка, ГПУ, судова адміністрація, пенітенціарна служба) і забезпечити відкритий доступ до них.\nВже зараз відкритий Галузевий архів СБУ, де будь-хто може отримати доступ до справи кожного з репресованих. За рік такою можливістю скористалися близько тисячі українців. Здебільшого це родичі, які хочуть дізнатися про долю своїх батьків, дідів, каже директор архіву Андрій Когут. За його словами досі було лише два запити на встановлення імен "сексотів" - агентів КДБ, через доноси яких люди були репресовані.\nАле сотень тисяч справ не торкалася рука людини вже десятки років. Імена цих людей, їхні долі, залишаються невідомими навіть їхнім родинам. Мабуть до такої належить справа штабс-капітана Єремії Безпалька, розстріляного за те, що воював в курені "Вільна Україна".\nА от 9 томів справи дисидента радянської доби, а нині голови Асоціації психіатрів України Семена Глузмана. В 1972 році його засудили до ув'язнення за антирадянські погляди і зберігання та передрук "самвидавівських" перекладів Альбера Камю і Гайнріха Бьолля.\nДосвід повоєнної Німеччини\nЧотири «Д» - так назвали основні цілі для повоєнної Німеччини. Демілітаризація, децентралізація, демократизацію та денацифікація. І це у суспільстві, де ще кілька років тому рівень підтримки Гітлера був більше 90%.\nНад керівниками нацистської Німеччини було проведено Нюрнберзький процес. Націонал-соціалістичну партію заборонили..\nТимчасова влада розділеної на зони Німеччини самостійно розшукувала воєнних злочинців. В західних зонах (американська, британська, французька) суди визнавали винними 12-15 відсотків заарештованих. В радянській - цей показник сягав 50 відсотків. НКВД створило спеціальні табори для військовополонених, в яких за 5 років загинуло більше 40 тисяч осіб.\nВидалення вивісок з колишньої вулиці "Адольфа Гітлера". Джерело - wikipedia.org\nКолишнім членам націонал-соціалістичної партії заборонили обіймати посади, де був можливий ідеологічний вплив. Заборонено використання нацистської символіки, військових нагород та форми організацій, визнаних злочинними. В населених пунктах розклеювали листівки із зображенням жертв репресій, нагадуючи німцям, що в цьому є і їхня вина.\nВ освітній сфері активно вилучали та знищували підручники та книги, які пропагували ідеї націонал-соціалізму. Під заборону потрапиили твори мистецтва, які пропагували нацизм чи мілітаризм. В американській зоні окупації було створено відділ контролю інформації, який цензурував німецькі медіа, видавництва театри й кіно. Навіть такі заходи не дали швидкого результату. Станом на 1949 рік більшість німців вважали ідеї націонал-соціалізму правильними, а незадовільним - їхнє втілення, що й спричинило масові злочини. В 1952-му кожен четвертий німець був хорошої думки про Гітлера, а 37% сказали, що Німеччині було б краще без євреїв.\n"Ці звірства: ваша вина!" Один з плакатів, які розповсюджуювалися окупаційною владою США влітку 1945 року. Джерело - wikipedia.org\nЗламати цю тенденцію вдалося завдяки школі та церкві. І протестанти, і католики виробили спеціальну післявоєнну теологію каяття, яка закликала визнавати вину за злочини та просити за них прощення. У школах паралельно з популяризацією демократичних принципів почали вивчати наслідки нацизму для Німеччини. Екскурсії до концтаборів та зустрічі і з тими, хто пережив Голокост дали потужне щеплення від тоталітаризму.\nRe:форма: Як працює Антикорупційне бюро?\nУ 25-му випуску програми Re:форма розглянемо наступні питання:\nЧи стане Антикорупційне бюро органом, який поборе елітну корупцію?\nЩо потрібно антикорупціонерам для більш ефективної роботи?\nЧому потрібно ламати схеми, а не тільки людей, які за ними стоять?\nВтрачаючи мільярди. Чому туризм перестав бути для держави пріоритетною галуззю? Перетворити кількість в якість. Чи зможе Україна стати лідером не тільки за кількістю прийнятих туристів, але за кількістю грошей, зароблених на них? Фестивалів без доріг не буде. Чому місцеві ініціативи не будуть ефективними без участі держави?\nУ розвинутих демократичних країнах уряд відповідальний перед парламентом, а контроль здійснюється відповідно до закріпленого в Конституції принципу відповідального правління. Сутність полягає у тому, що кожен міністр бере на себе відповідальність за діяльність свого міністерства та повинний піти у відставку, якщо робота підпорядкованого йому міністерства є незадовільною. Парламентський контроль має публічний характер, поєднується з громадським контролем та відповідальністю правлячої партії, що має більшість у парламенті.\nЗазвичай виділяють наступні механізми контролю за діяльністю уряду:\nзвітування та інформаційні виступи представників уряду;\nдепутатські запити до Глави уряду або до окремих міністрів та органів виконавчої влади;\nрекомендації (пропозиції) від парламенту щодо покращення роботи уряду або окремих міністерств;\nробота слідчих та спеціальних комітетів або комісій парламенту;\nінститут парламентського уповноваженого зі справ адміністрації;\nПисьмові запити або усні запитання з вимогою надати інформацію або провести звітування з питання, що належить до компетенції міністерств. Запити реєструються в окремих реєстрах та стають публічними (випуск спеціальних урядових та парламентських вісників), регламент передбачає час для відповіді на подібні запитання. У Великобританії кожне засідання Палати громад (окрім п'ятниці) починається із запитань до представників уряду щодо запитів, які попередньо були включені до порядку денного або законопроектів за які відповідальні представники уряду. Також, представити урядову політику та відповісти на запитання можуть урядові агентства, служби та інспекції - зокрема, надати вичерпну інформацію про соціальні питання, процес виконання бюджету тощо.\nОкремо слід відначити такий вид парламентських запитів як інтерпеляції – завчасно підготовлений письмовий запит, який розглядається у парламенті у формі слухань або дебатів за участю урядових представників. За наслідками розгляду інтерпеляції може бути ініційовано розробку нової політики, закону; коректування або внесення змін до вже існуючої політики; створення спеціальних слідчих комісій. Такий інструмент популярний у багатьох європейських країнах – Бельгії, Італії, Іспанії Данії, Нідерландах, Угорщині, Норвегії та Фінляндії.\nПарламентська практика англомовних країн часто використовує інструмент парламентської пропозицiї (проект резолюцiї, в якiй визначається позицiя парламенту щодо конкретної політики). Проект пропозицiї проходить процедуру дебатів у парламенті та ставиться на голосування. У випадку підтримки пропозиція направляється до урядового секретаріату, який в свою чергу повністю її приймає до уваги, частково вносить зміни або відхиляє.\nІнколи, політична відповідальність уряду реалізується шляхом висловлювання йому вотуму недовіри, як механізму для зміни складу уряду – таким чином здійснюється нагляд законодавчої гілки влади над виконавчою. Механізми стримування унеможливлюють зловживання владою, зміцнюють роль парламенту як представницького органу та підтримують постійний діалог між гілками влади. У Великобританії, Угорщині та Польщі можна висловити недовіру окремому міністру, адже відповідальність є колективно-індивідуальною, у такому випадку прем'єр-міністр приймає рішення чи знімати одного міністра чи відправляти весь уряд у відставку. З іншого боку, прем'єр-міністр може сам вимагати відставки конкретного міністра у випадку розходження щодо бачення окремих політик. У Великобританії та Канаді, уряд має підтримку доти, доки приймаються усі ключові парламентські ініціативи, відсутність голосів за урядові законопроекти свідчить про недовіру уряду з боку парламенту. Кожне голосування за урядовий законопроект формально є індикатором ставлення більшості до уряду. У Німеччині як стримуючий фактор введено поняння «конструктивного вотуму недовіри» - у такому випадку необхідно пропонувати кандидатуру нового канцлера на зміну діючому.\nВажливим структурним елементом парламенту є парламентські комітети, які утворюються для попереднього обговорення законопроектів. Наприклад у Німеччині, Франції та Естонії вони наділені суттєвими спеціальними повноваженнями для вимоги надання пояснень від державних органів влади та посадових осіб. Важливим елементом парламентського контролю є слідчі комісії, що здійснють контроль за окремими урядовими управліннями, котрі підозрюються у правопорушенні. Наприклад, у Греції для створення слідчої комісії необхідно офіційне письмове обґрунтування 60 депутатів. Після створення слідчої комісії відбувається проведення розслідування, далі публікація звіту на основі зібраних даних та надання рекомендацій. Уряд, в свою чергу, має їх розглянути та офіційно надати відповідь.\nНасамкінець, варто згадати про такий важливий інструмент контролю уряду з боку парламенту як фінансовий аудит уряду. Під час регулярного аудиту та моніторингу фінансову документацію попередньо перевіряють спеціальні посадові особи в парламенті — генеральний контролер, ревізор або аудитор (Великобританія, Грузія) - головним завданням яких є аналіз фінансових звітів міністерств та державних установ. За результатами цього аналізу періодично готується доповідь у спеціальному комітеті парламенту та публікується на офіційному сайті парламенту.\nУ Чехії, якщо на парламентських виборах політична партія отримує принаймні 3% голосів, вона має право на державне фінансування у розмірі 300 тисяч євро в рік. Більшість коштів іде на зарплату партійцям, утримання офісів, проведення акцій. Всі доходи і витрати партій можна відслідковувати на спеціально створеному ресурсі: http://www.politickefinance.cz/. В іншому ж випадку партії фінансуються за кошти пожертв, членських внесків. У Чехії було кілька випадків політичної корупції та нечесного фінансування діяльності політичних партій, виборчих кампаній.\nУ Франції державне фінансування партій складає 40% фонду партій, у залежності від того, скільки голосів вони отримали на парламентських виборах. Що ж стосується непарламентських партій, то вони можуть розраховувати на підтримку прихильників, членські внески, пожертви. Однією з непраламенських партій є Нова антикапіталістична партія. Вона фінансується шляхом збирання членських внесків, пожертв. Проводить акції, маніфестації, бере участь у виборах. Див: Акція щодо того, аби реєстрація іммігрантів відбувалась без документів.\nВідмінники і двієчники Верховної Ради – рейтинг 88 мажоритарників впродовж шостої сесії ВР\nСеред депутатів-мажоритарників, які підлягали моніторингу, відстежується тенденція непослідовної роботи зі своїми округами. Під час роботи в окрузі більшість відстежуваних депутатів виконує свої безпосередні обов’язки, а вже на рівні парламенту потреби округів доносяться народними обранцями набагато слабше. Так, якщо 28% депутатів взагалі не здійснювали особистих прийомів у окрузі, то проблем виборчих округів стосуються лише 34% розроблених ними законопроектів. Про це розповіли представники Громадянської мережі ОПОРА сьогодні, 6 вересня, під час прес-конференції.\nЗа півроку роботи у парламенті Олександр Сич самостійно та спільно з іншими депутатами ініціював 13 проектів нормативно-правових актів – 8 законопроектів і 5 проектів постанов. На цей час жоден з документів не набув чинності, оскільки ще не виносився на голосування у Верховній Раді або був відхилений (проект постанови «Про проведення парламентських слухань на тему: «Про забезпечення конституційних гарантій на рівний доступ та якість вищої освіти в Україні» (10 липня 2013 року). Більшість законотворчих ініціатив депутата стосується сфери освіти та відповідає профілю Комітету Верховної Ради України з питань науки і освіти, в якому Олександр Сич є першим заступником голови комітету.\nЗ низки законотворчих ініціатив, у розробці яких брав участь депутат, одна спрямована на просування інтересів виборчого округу № 83, від якого Олександр Сич обраний депутатом Верховної Ради України. 21 червня 2013 р. Олександр Сич разом з колегою по фракції ВО «Свобода» Русланом Марцінківим зареєстрували законопроект під номером 2400а, що передбачає внесення змін до державного бюджету України на 2013 рік та виділення з нього субвенції на соціально-економічний розвиток м. Івано-Франківська у розмірі понад 32 млн грн.\nСамостійними законотворчими ініціативами депутата є проект постанови «Про відзначення 80-річчя від дня народження академіка Мирослава Стельмаховича» та законопроекти, що прямо стосуються профілю Комітету з питань науки і освіти, в якому працює Олександр Сич, а саме: про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо комплектації груп дошкільних навчальних закладів та врегулювання інших питань у галузі освіти); про внесення доповнень до статті 45 Житлового кодексу Української РСР (щодо забезпечення права педагогічних працівників дошкільних та позашкільних навчальних закладів на отримання житла в першочерговому порядку); про внесення доповнень до статей 18 та 30 Закону України «Про вищу освіту» (щодо сприяння працевлаштуванню студентів (слухачів), курсантів, екстернів, асистентів-стажистів, інтернів, клінічних ординаторів, здобувачів, аспірантів (ад'юнктивів) та докторантів); про внесення змін до статті 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (щодо закупівлі продуктів харчування для загальноосвітніх навчальних закладів).\nСеред низки законопроектів, що Олександр Сич ініціював спільно з іншими колегами по парламенту, є проект Закону «Про вищу освіту» (ініціатори: Яценюк А.П., Кличко В.В., Тягнибок О.Я., Гриневич Л.М., Оробець Л.Ю., Павленко Р.М., Розенко П.В., Сич О.М., Фаріон І.Д.) та проект Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо заборони штучного переривання вагітності (абортів)» (ініціатори: Сич О.М., Зелик Р.Б., Марцінків Р.Р.).\nВолодимир Купчак за півроку діяльності у парламенті виступив співініціатором 4 законопроектів та самостійно ініціював 1 законопроект. Самостійно ініційований депутатом проект Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо недопущення здійснення правоохоронними органами політичних репресій), як йдеться у пояснювальній записці до проекту нормативно-правового акту, спрямований на недопущення застосування правоохоронними органами та їх посадовими особами тиску, насильства, погроз, залякування за прояви свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів і переконань, свободи світогляду і віросповідання, задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, збереження історичних пам'яток, що становлять культурну цінність. Цей законопроект та й інші законопроекти, до розробки яких долучався Володимир Купчак, не набули чинності, оскільки ще не виносились на голосування у Верховній Раді.\nОльга Сікора долучалася до розробки 4 спільних законопроектів і самостійно ініціювала 1 законопроект. Більшість проектів нормативно-правових актів стосуються профілю її депутатської діяльності як голови підкомітету з питань запобігання та ліквідації наслідків природних та техногенних катастроф, відновлення екологічної рівноваги постраждалих територій.\n25 квітня 2013 Ольга Сікора під номером 2930 зареєструвала самостійно ініційований проект Закону «Про внесення змін до Регламенту Верховної Ради України щодо реалізації права народного депутата України на депутатський запит». Цим законопроектом Ольга Сікора пропонує виключити з чинної редакції «Регламенту Верховної Ради України» зі статті 25 глави 3 цифри та слова «30 хвилин», знявши таким чином часові обмеження для головуючого на засіданні Верховної Ради України на оголошення внесених депутатських запитів. А статтю 225 Регламенту пропонує доповнити нормою про те, що «Головуючий на пленарному засіданні зобов’язаний оголосити належним чином підготовлені і внесені до дня проведення пленарного засідання депутатські запити».\nСеред спільних законотворчих ініціатив Ольги Сікори є проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (щодо збільшення державних гарантій в соціально-економічному розвитку)», який розроблений разом з двома іншими депутатами з Івано-Франківщини та колегами по фракції ВО «Батьківщина» Дмитром Шлемком і Василем Гладієм. Цей законопроект передбачає забезпечення державної підтримки проектів, які здійснюються в гірських населених пунктах, у соціальній сфері та сфері розвитку інфраструктури, зменшення фінансового навантаження і субсидування бізнесу у гірських населених пунктах та забезпечення додаткових соціальних гарантій для населення гірських населених пунктів.\nПоки що жодний із законопроектів, до розробки яких причетна Ольга Сікора, не виносився на голосування у парламенті й відповідно не набув чинності.\nАнатолій Дирів, голова підкомітету з питань організації роботи Верховної Ради України Комітету Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України,за півроку роботи у парламенті ініціював 3 власних законопроекти та причетний до розробки 1 спільного законопроекту. Ці проекти нормативно-правових актів в основному стосуються гуманітарної сфери і сфери охорони здоров’я.\nСамостійно подані Анатолієм Дирівим законопроекти, що стосуються системи охорони здоров’я, проект Закону «Про внесення змін до статті 15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (щодо прийому дітей, яким не зроблено профілактичних щеплень, до дитячих закладів) та проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» (щодо соціальних гарантій працівників охорони здоров'я) передбачають усунення обмеження для дітей, які не отримали профілактичних щеплень, щодо перебування у навчальних, оздоровчих та інших дитячих закладах, а працівникам системи охорони здоров’я передбачають додаткові фінансові гарантії.\nІнша власна законотворча ініціатива Анатолія Диріва - проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про засади державної мовної політики» (в частині мови документів, що посвідчують особу або відомості про неї) передбачає використання тільки державної мови при внесенні відомостей про громадянина у паспорт громадянина України та інші офіційні документи, що посвідчують особу і громадянство України. Реалізацію права використовувати своє прізвище та ім'я (по батькові) рідною мовою законопроект передбачає через транскрипцію з державної мови.\nПоки що жодний з проектів нормативно-правових актів, до розробки яких має стосунок Анатолій Дирів, не виносився на голосування у парламенті та, відповідно, не набув чинності.\nЮрій Дерев’янко за півроку депутатської діяльності у Верховній Раді причетний до розробки 18 законотворчих ініціатив – 16 законопроектів та 2 проекти постанов. 11 з них – це законопроекти, що є власною ініціативою депутата. Проекти нормативно-правових актів, до розробки яких причетний депутат, поки що перебувають на опрацюванні у комітетах Верховної Ради або очікують розгляду. 1 законопроект знятий з розгляду у парламенті (проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та Регламенту Верховної Ради України» (щодо удосконалення окремих положень). Таким чином, жодна із законотворчих ініціатив, участь у розробці яких брав Юрій Дерев’янко, ще не набула чинності. Тематика законопроектів Юрія Дерев’янка стосується як профілю діяльності підкомітету з питань контролю за дотриманням законодавства у сфері боротьби з організованою злочинністю і корупцією органами державної влади та місцевого самоврядування, який очолює депутат, так і інших профілів.\nСеред низки власних законопроектів Юрія Дерев’янка є законопроект, яким передбачено зобов’язати депутатів Верховної Ради України звітувати перед виборцями та визначає процедуру звітування. Це проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо звіту народного депутата перед виборцями), згідно з яким, у разі схвалення Верховною Радою, депутати будуть зобов’язані щорічно звітувати про свою діяльність за попередній рік шляхом оприлюднення на особистій сторінці, розміщеній на офіційному веб-сайті Верховної Ради України, такої інформації: автобіографії; декларації про майно, доходи, витрати і зобов’язання фінансового характеру; звіту щодо суми коштів, отриманих для виконання депутатських повноважень; звіту щодо використання депутатських пільг; звіту щодо службових відряджень; звіту щодо проведення особистого прийому громадян; прізвищ, імен та по батькові помічників-консультантів народного депутата України.\nСпільно з іншими колегами по парламенту Юрій Дерев’янко є ініціатором законопроектів щодо підвищення ставок акцизного податку на пиво, та спрямування на фінансування Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ» доходів від підвищення акцизного податку на пиво. До переліку таких законотворчих ініціатив належать законопроекти: «Про внесення змін до Податкового кодексу України» (щодо підвищення ставок акцизного податку на пиво); «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» (щодо спрямування доходів від підвищення ставок акцизного податку на пиво на фінансування заходів з охорони здоров'я та Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ»); «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (щодо спрямування доходів від підвищення акцизного податку на пиво на будівництво сучасного лікувально-діагностичного комплексу Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ»).\nУ Верховній Раді України зареєстровано 12 проектів нормативно-правових актів, де серед розробників є Олександр Доній – 7 законопроектів і 5 проектів постанов. З них 1 законопроект і 1 проект постанови є власними законотворчими ініціативами депутата. Всі інші законотворчі ініціативи розроблені спільно з іншими депутатами Верховної Ради. Законотворчі ініціативи Олександра Донія стосуються як профілю очолюваного ним підкомітету з питань державної політики у сфері розвитку та використання мов Комітету Верховної Ради України з питань культури і духовності, так й іншої тематики. Поки що жодний проект нормативно-правового акту не набув чинності, оскільки очікують на розгляд або перебувають на опрацюванні в комітетах. Проект постанови «Про проведення парламентських слухань на тему: «Законодавче гарантування та практичне забезпечення статусу української мови як державної» (10 липня 2013 року) 16 травня 2013 року було відхилено та знято з розгляду.\nНа противагу Закону України «Про засади державної мовної політики» 14.02.2013 р. Олександр Доній зареєстрував законопроект «Про використання мов в Україні», яким пропонує використовувати, поряд з українською, мови національних меншин у роботі органів влади, установ і організацій при умові, що у населених пунктах, де громадяни України, що належать до національної меншини, проживають компактно і становлять більшість (понад 50 % населення району, міста, села, селища). Крім того, законопроектом Олександра Донія передбачається чинний Закон України «Про засади державної мовної політики» визнати таким, що втратив чинність. На цей час законодавство передбачає можливість використання мов національних меншин за умови, якщо чисельність носіїв регіональної мови становить 10 % і більше чисельності населення регіону.\nКрім того, незважаючи на передбачену можливість використання, поряд з українською, мови національних меншин у роботі органів влади, законопроект Олександра Донія передбачає для службових осіб державних, політичних, громадських органів, установ і організацій обов’язковість володіння і користування державною українською мовою письмово та усно під час виконання своїх службових обов’язків. Народним депутатам України, які з якихось причин бажають виступати у сесійній залі іншою мовою, ніж державна, законопроект передбачає, що Апарат Верховної Ради на вимогу інших народних депутатів повинен забезпечувати синхронний переклад на державну мову.\nДруга особиста законотворча ініціатива Олександра Донія (проект постанови «Про впровадження мораторію на закриття навчальних закладів системи загальної середньої освіти, розташованих у сільській місцевості») передбачає призупинення процесу закриття навчальних закладів системи загальної середньої освіти, розташованих у сільській місцевості, з метою забезпечення дітям шкільного віку сприятливих умов для здобуття доброякісної освіти за місцем проживання.\nВасиль Гладій причетний до розробки 21 законотворчої ініціативи – 1 законопроект і 20 проектів постанов. Власних, одноосібно зареєстрованих, проектів нормативно-правових актів депутат не має. Більшість проектів постанов (17 проектів постанов) зареєстровані спільно з колегами по Комітету, прямо відповідають профілю Комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва та місцевого самоврядування, в якому працює депутат, та стосуються: перейменування і зміни статусу населених пунктів; прийняття за основу, відхилення та повернення на доопрацювання законопроектів.\nТри проекти постанов Василя Гладія, що розроблені спільно з колегою по фракції Дмитром Шлемком, стосуються відзначення свят і пам’ятних дат. Ці постанови наразі опрацьовуються у комітетах та очікують розгляду, і стосуються: відзначення ювілеїв майстрів гуцульського різьбярства Василя і Миколи Девдюків; відзначення 90-річчя від дня народження Миколи Плав'юка; відзначення 140-річчя від дня народження Марка Черемшини.\nЄдиний законопроект, до розробки якого причетний Василь Гладій, - це проект Закону «Про внесення змін до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (щодо збільшення державних гарантій в соціально-економічному розвитку), який депутат зареєстрував разом з двома колегами по парламенту з Івано-Франківщини та колегами по фракції ВО «Батьківщина» Дмитром Шлемком і Ольгою Сікорою. Цей законопроект передбачає забезпечення державної підтримки проектів, які здійснюються в гірських населених пунктах, в соціальній сфері та сфері розвитку інфраструктури, зменшення фінансового навантаження і субсидування бізнесу в гірських населених пунктах та забезпечення додаткових соціальних гарантій для населення гірських населених пунктів. Цим законопроектом передбачається врахування інтересів виборців виборчого округу № 89, від якого Василь Гладій був обраний депутатом, оскільки значна частина населених пунктів округу мають статус гірських населених пунктів.\nБлок 2. Обіцянки народних депутатів України, обраних у одномандатних округах Івано-Франківської області\nТабл. 1. Розподіл обіцянок депутатів-мажоритарників Івано-Франківської області за сферами (%)\nСоціальні гарантії та трудові права\nУ семи одномандатних виборчих округах Івано-Франківської області на виборах перемогли 4 кандидати від ВО «Батьківщина», 1 кандидат від ВО «Свобода» і 2 самовисуванці. Всього народні депутати у своїх програмах задекларували 19 чітких обіцянок. Найчастіше обранці з Івано-Франківщини обіцяли вирішувати проблеми у сфері державного управління та проблеми щодо соціальних гарантій і трудових прав (по 42 %). Також обіцяли вирішувати локальні проблеми своїх виборчих округів (16 %).\nОлександр Сич (83 округ, ВО «Свобода») не зазначив жодної обіцянки, яку можна було б класифікувати як чітку чи таку, що підлягає цифровому вимірюванню.\nВолодимир Купчак (84 округ, ВО «Батьківщина») дав 4 обіцянки, які можна класифікувати як чіткі чи такі, щопідлягають цифровому вимірюванню. Депутат пообіцяв, що витрати на утримання органів влади буде скорочено вдвічі. Також обіцяв скасувати пільги багатих посадовців. Прожитковий мінімум і мінімальну заробітну платню зобов’язувався довести до 3 500 грн. Зарплатню бюджетників обіцяв збільшити вдвічі.\nОльга Сікора (85 округ, ВО «Батьківщина») дала 4 обіцянки, які можна класифікувати як чіткі чи такі, що підлягають цифровому вимірюванню. Депутат пообіцяла, що витрати на утримання органів влади буде скорочено вдвічі. Також обіцяла скасувати пільги багатих посадовців. Прожитковий мінімум і мінімальну заробітну платню, згідно з її обіцянкою, буде доведено до 2 400 грн. Зарплатню бюджетників обіцяла збільшити вдвічі.\nАнатолій Дирів (86 округ, ВО «Батьківщина») дав 4 обіцянки, які можна класифікувати як чіткі чи такі, що підлягають цифровому вимірюванню. Депутат пообіцяв, що витрати на утримання органів влади буде скорочено вдвічі. Також обіцяв скасувати пільги багатих посадовців. Прожитковий мінімум і мінімальну заробітну платню зобов’язувався довести до\n2 400 грн. Зарплатню бюджетників обіцяв збільшити вдвічі.\nЮрій Дерев’янко (87 округ, самовисуванець) дав 3 локальні обіцянки , які можна класифікувати як чіткі чи такі, що підлягають цифровому вимірюванню. Депутат пообіцяв, що будівництво і капітальний ремонт доріг проводитиметься у кожному населеному пункті округу. Обранець запевнив, що він продовжить газифікацію населених пунктів округу. Також обіцяв збудувати плавальний басейн у м. Надвірній.\nПрограму Олександра Донія (88 округ, самовисуванець) можна охарактеризувати як загальнодекларативну.\nВасиль Гладій (89 округ,ВО «Батьківщина») дав 4 обіцянки, які можна класифікувати як чіткі чи такі, щопідлягають цифровому вимірюванню. Депутат пообіцяв, що витрати на утримання органів влади буде скорочено вдвічі. Також обіцяв скасувати пільги багатих посадовців. Прожитковий мінімум і мінімальну заробітну платню зобов’язувався довести до 2 400 грн. Зарплатню бюджетників обіцяв збільшити вдвічі.\nВасиль Гладій 1 2 4 7\nЮрій Дерев’янко 2 7 2 11\nАнатолій Дирів 1 4 2 7\nОлександр Доній 2 2 1 5\nВолодимир Купчак 2 2\nОлександр Сич 1 3 3 7\nОльга Сікора 3 2 3 8\nАнтимонопольний комітет 1\nМіністерство освіти і науки 1\nДепутати-мажоритарники з Івано-Франківщини разом в сумі подали 47 депутатських запитів, з них 6 запитів стосувалися захисту інтересів окремих громадян та колективів, 14 – розслідування зловживань та порушень, 19 – інфраструктури в округах, 8 – політики та законодавства. Олександр Сич – автор 6 запитів і співавтор 1 запиту, Володимир Купчак – автор 2 запитів, Ольга Сікора – автор 8 запитів, Анатолій Дирів – автор 5 і співавтор 2 запитів, Юрій Дерев’янко – автор 9 і співавтор 2 запитів, Олександр Доній – автор 5 запитів, Василь Гладій – автор 5 і співавтор 2 запитів. Прикарпатські мажоритарники найбільше запитів адресували Кабінету міністрів України – 28 запитів, 5 запитів Генеральній прокуратурі України, по 2 запити – Міністерству культури України, Міністерству аграрної політики та продовольства України, Міністерству охорони здоров'я України та Міністерству фінансів України, інші 6 міністерств і відомств отримали по одному запиту.\nБлок 4. Відвідуваність пленарних засідань Верховної Ради\nВасиль Гладій 0 0 8 16\nЮрій Дерев’янко 0 0 14 27\nАнатолій Дирів 1 2 7 14\nОлександр Доній 1 2 22 43\nВолодимир Купчак 8 15 22 43\nОлександр Сич 0 0 4 8\nОльга Сікора 4 8 19 37\nЧого бракує українському кіно? RE:ФОРМА\nУкраїнські стрічки вже не перший рік збирають міжнародні нагороди. Але із касовими зборами в українських фільмів - біда. Одні говорять, що причина у фінансуванні - держава і приватні інвестори не спішать вкладатися в кінозйомку. Інші скаржаться малу кількість екранів в країні, що робить фільми неокупними. А ще слабко розвинена кіноіндустрія та нестача професійних кадрів. Програма RE:ФОРМА розбиралася, яка підтримка необхідна українському кіно.\nВ ІМЕНАХ І СУМАХ. УКРАЇНСЬКЕ КІНО СЬОГОДНІ\nНа розвиток українського кіно держава цього року виділила 271 мільйон гривень. З них 260 – на виробництво та поширення фільмів, вироблених в Україні. Це – половина суми, за яку Том Маккарті зняв фільм «У центрі уваги», що цього року отримав головну нагороду Кіноакадемії.\nВиділені 260 мільйонів розподіляють між 60 проектами, 40 із яких це ігрові та анімаційні фільми. Найбільше, дев’ять з половиною мільйонів гривень, отримає стрічка “Коли падають дерева” Марисі Нікітюк, яка в травні цього року в Каннах отримала нагороду за кращий сценарій серед країн Центральної та Східної Європи.\nНайдорожчим державним проектом має стати біографічний фільм про останні роки заслання Тараса Шевченка “Таразі. Прощання з пустелею”, на який з державного бюджету піде 22 з половиною мільйонів гривень.\nНайуспішніший український фільм 2015 року – “Незламна”, знятий спільно із росіянами. При бюджеті в 5 мільйонів доларів стрічка заробила у світовому прокаті 9. З них 600 тисяч зібрали українські кінотеатри. У 2015 році закрила касові збори стрічка Олеся Саніна “Поводир”, яка при бюджеті 16 мільйонів гривень заробила 14, ставши найкасовішим українським фільмом.\nА от рекордсмен за кількістю міжнародних нагород фільм “Плем’я” Мирослава Слабошпицького зібрав у кінотеатрах трохи менше 400 тисяч гривень.\nМи потрапили на зйомки одного з фільмів, які зараз співфінансуються державою. Ахтем Сеітаблаєв, режисер «Хайтарми», працює над новою стрічкою «Її серце». Це реальна історія часів Другої світової. Тоді татарка Саіде Аріфова врятувала від нацистів близько 90 єврейських дітей. Вона дала їм кримсько-татарські імена, навчила традицій і молитов. А потім, коли в 1944-му вже радянські війська прийшли депортували татар, вона врятувала цих дітей вдруге, відкривши правду про їхнє коріння.\nАхтем Сеітаблаєв, працює над новою стрічкою «Її серце»\n- Наше кіно почало розвиватися, кіно, в якому знімаються українські актори. Звичайно, є багато серіальних історій, але тим не менше, раніше і вони були спільного українсько-російського виробництва. Мене, як молодого спеціаліста це дуже тішить, – розповідає Лілія Яценко, акторка, що виконує головну роль у фільмі.\nРежисер Ахтем Сеітаблаєв розповідає, що після успіху «Хайтарми» співпрацювати з державою стало простіше, є розуміння потреб виробництва, є сприяння з боку Держкіно. І вже зараз режисер готує до зйомок свою третю історію – «Кіборги».\n- Тоді, коли знімати в Україні буде вигідніше, простіше, зручніше і привабливіше ніж в тих країнах, де зараз знімаються голівудські фільми.\nІллєнко переконує, що український кінематограф розвивається. І на виході дуже важливо отримати не тільки відзняті фільми, а й сформувати кіноіндустрію. Бо саме зараз йде пошук нового обличчя українського кіно, як певної естетичної школи, як напряму в мистецтві. А сформуватися він зможе тільки тоді, коли одночасно творить певна кількість людей. Якість постане з кількості. Так було із геніальним фільмом Параджанова “Тіні забутих предків”, який вийшов в 1964 році. Тоді на студії Довженка знімалося в рік 25-30 стрічок.\n- Нам треба багато фільмів. Треба привчати глядача до українського кіно, треба щоб глядач до цього звик, як він звик до російських серіалів чи американських фільмів.\nІллєнко сподівається, що новий поштовх до виробництва дасть прийняття закону, спрямованого на підтримку кінематографії в Україні.\nЗаконопроект передбачає створення Державного Фонду підтримки кінематографії України. Його фінансування не може бути меншим за 0,2% видатків державного бюджету за попередній рік. Таким чином, наступного року сума коштів, виділених на розвиток кіно може зрости з 271 мільйону до більш як мільярда.\nУ Фонд йтимуть податки від лотерейної діяльності, реалізації прав на фільми. Щоб отримати державне фінансування, потрібно пройти спеціальний конкурс, так званий пітчинг. Тим, хто пройшов відбір в категоріях документального, просвітницького, авторського, деб’ютного кіно та фільмів для дітей отримає 100% державних грошей. На 80% зможуть розраховувати творці ігрових фільмів. Вперше влада готова фінансувати і серіали, покриваючи 50% вартості.\nІноземним кіновиробникам, які знімають в Україні, можуть відшкодовувати 25% витрат. Але для отримання такої субсидії потрібно виконати низку умов: наприклад ігровий фільм повинен мати бюджет не менше 10 млн 150 тисяч гривень, хронометраж не менше 74 хвилин.\nТакож тут треба пройти культурний тест. Закон визначає ряд критеріїв, за які нараховуються бали. Наприклад, якщо героєм фільму є персонаж української історії, – нараховується 2 бали, якщо у фінальній версії присутня українська мова – 6 балів, за кожного українця-члена знімальної команди дається півбала, але в сумі не більше семи. Аби пройти Культурний тест потрібно набрати мінімум 20 балів із 46 максимальних, 18 із яких мають стосуватися виробничого процесу.\nОдна з авторів законопроекту, Ірина Подоляк вважає, що результати цього закону можна буде відчути років через 5-6, адже жоден закон миттєвого ефекту не дає.\n- Можна звісно тільки нарікати, що українського кіно нема, що воно неякісне чи неконкурентне, але якщо нічого не робити, і не виділяти цих грошей, то ми його ніколи й не отримаємо, - каже вона.\nПродюсерка Іванна Дядюра радить шукати проблеми української кіноіндустрії ще й в кількості кінотеатрів і екранів в країні. Кіно потрібно показувати, щоб працював ринок – на фільмах потрібно заробляти.\n- Чим більше буде кінотеатрів, тим більше ми зможемо говорити про індустрію прокату, а прокат починається з виробництва, це і є індустрія кіно.\nЩе одне питання, до якого апелює Іванна Дядюра – те, з яким бажанням українські кінотеатри беруть в прокат український продукт. Поки що, за словами продюсерки, не вірять. І з задоволенням забирають голівудські блокбастери чи західні фільми, на які 100% піде глядач. Щодо українських – то зараз це радше епізодична добра воля прокатників та директорів кінотеатрів, які розподіляють достатню кількість сеансів на український продукт.\nПродюсер фільму Єгор Олесов вірить в його успішність. Без віри, каже, важко працювати. Він визнає, що спецефекти і технології, використані у фільмі можуть поступатися західним, але сподівається, що українським глядачам сподобається історія про українське минуле.\n- В Голівуді не знімуть кіно про Київську Русь, в цьому і є наша унікальність, - каже він. - Звісно, хочеться, щоб глядачі, які прийдуть переконалися, що український фільм може бути цікавим.\n- Чим більше буде класного локального українського кіно, тим швидше глядачі в нього повірять.\n- Якщо уявити гіпотетичну ситуацію, що ми засиплемо національне кіно грошима, дуже мала ймовірність, що ми отримаємо якісний продукт. Так, можливо проб’ються одна-дві талановиті людини, але це не значить, що з’являться десятки конкурентоздатних фільмів.\nПісля оксамитової революції студію було приватизовано. Адаптація до ринкових умов, згортання виробництва чеських фільмів ледь не спричинили закриття кіностудії на початку 2000-х. Однак Барандов врятували американські продюсери, яких привабила дешевизна зйомок та універсальність Праги як майданчика, на якому можна було зняти як кіно про вікторіанську епоху, так і сучасний бойовик з повним пакетом спецефектів та каскадерських трюків. Зараз студія – це 14 знімальних павільйонів і майже 160 тисяч квадратних метрів для натурних зйомок. Тут знімали масові сцени для «Жанни д’Арк» та «Хронік Нарнії». В одному із павільйонів побудували копію базиліки Святого Петра для зйомок серіалу «Борджіа», а інший перетворили на Лондон ХІХ століття для фільму Романа Поланскі «Олівер Твіст».\nУ 2010 році чеський уряд прийняв державну програму часткового повернення грошей, вкладених в кіновиробництво на території Чехії. 20% витрат компенсує держава творцям фільму після завершення роботи над ним. На такий крок довелося піти, аби витримати конкуренцію із Угорщиною і Румунією, де активно переманюють кіно виробників. В тому числі за рахунок впровадження подібних субсидій. За 5 років було компенсовано 65 мільйонів доларів. Заробітки кіноіндустрії в 2015 році склали 150 мільйонів доларів. 90% цієї суми дали іноземні фільми.\nПідхід до власного кіновиробництва у Чехії дуже прагматичний – знімай, якщо впевнений, що твій проект окупиться. Держава може компенсувати п’яту частину витрат на виробництво або профінансувати різницю вартості квитків, які на чеські фільми традиційно дешевші, аніж на іноземні. В 2013 році було створено Державний фонд підтримки кінематографії, який має сприяти розвитку місцевого кінематографу. Однак суми, закладені там навіть не співставні з українськими – в 2016 планується профінансувати шість стрічок на 2 мільйони євро.\nНа Вінниччині під час парламентських виборів - 2012 у восьми округах перемогли шестеро самовисуванців та по одному кандидату від Партії регіонів і ВО «Батьківщина».\nКілька наших земляків також стали нардепами, пройшовши до парламенту за списками політичних сил. Від початку роботи депутатів нової каденції минає півроку, з цієї нагоди пригадаймо, що депутати-вінничани обіцяли виборцям, коли ще буди кандидатами, і проаналізуймо дещо з того, що вони встигли зробити після отримання мандатів.\nОлександр Домбровський (виборчий округ № 11, самовисуванець, позафракційний) головними своїми завданнями як народного депутата називав прийняття низки першочергових законів, спрямованих на підвищення якості життя, досягнення єдності в суспільстві, зміцнення місцевого самоврядування, розвиток економіки, соцзахисту, відродження українського села, впровадження дієвої молодіжної політики, розвиток територіальних громад, унеможливлення корупції, зміцнення міжнародних позицій держави тощо.\n«Головним обов’язком депутата Верховної Ради вважаю відстоювання на державному рівні інтересів своїх виборців, свого міста, своєї області», - писав він у своїй програмі.\nЗа період роботи в парламенті Олександр Домбровський став автором двох законопроектів: "Про внесення змін до Податкового кодексу України (щодо оптимізації порядку сплати податку на додану вартість сільськогосподарськими підприємствами)" та "Про мораторій на внесення змін до Податкового кодексу України в частині фіксованого сільськогосподарського податку та особливостей справляння податку на додану вартість для сільськогосподарських підприємств (товаровиробників)". Виступів Олександра Домбровського в базі даних Верховної Ради не зафіксовано, депутатських запитів від нього наразі теж не надходило.\nПетро Порошенко (виборчий округ № 12, самовисуванець, позафракційний) серед положень своєї програми з відродження України називав особистий вибір і персональну відповідальність кожного громадянина; право як основу суспільного ладу і основну функцію держави, рівність громадян перед законом, доступне і справедливе правосуддя; зміну ставлення до праці, вироблення стратегії розвитку для кожного села, міста, області й країни в цілому; а також «інтеграцію України до найближчого і найбажанішого для більшості громадян європейського цивілізаційного простору», що є «безальтернативною стратегією нашого позиціонування на міжнародній арені».\nВ активі Петра Порошенка 5 виступів – три з місця і два з трибуни. 11 січня він брав слово під час обговорення Проекту Постанови про Заяву Верховної Ради України: «Про підтримку курсу України на інтеграцію до Європейського Союзу», також 20 і 21 березня – про призначення позачергових місцевих виборів та щодо Проекту Постанови "Про призначення чергових виборів депутатів Київської міської ради та Київського міського голови". Законопроектів авторства та співавторства Петра Порошенка зареєстровано три: "Про Резолюцію Європейського Парламенту щодо ситуації в Україні, ухвалену 13 грудня 2012 року"; "Про реалізацію євроінтеграційних прагнень України та укладення Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом"; "Про повторні вибори народних депутатів України до Верховної Ради України VII скликання у деяких одномандатних виборчих округах 94, 132, 194, 197, 223 у зв'язку з неможливістю достовірного встановлення підсумків голосування 28 жовтня 2012 року". Депутатських запитів від нього до жодних інституцій поки що не надходило.\nМикола Катеринчук (виборчий округ № 13, ВО «Батьківщина») під час виборів брав на себе зобов’язання, «усвідомлюючи свою відповідальність перед Українським народом і Об`єднаною опозицією «Батьківщина», яка висунула мене кандидатом в народні депутати України», а в разі невиконання цих зобов’язань присягався написати заяву про складання депутатських повноважень. Народний адвокат Микола Катеринчук, як він себе називав у програмі, висловлювався за доступність якісної, сучасної освіти та медицини, антикорупційну люстрацію, захист української мови, європейські зарплати та пенсії, збільшення виплат селянам за земельний пай до 7 %; звільнення корумпованих суддів та правоохоронців; створення в окрузі щорічно 1 000 нових робочих місць...\nЩо стосується безпосередньо роботи в залі парламенту, то Микола Катеринчук обіцяв голосувати лише особисто, а також: «вступити до фракції Об’єднаної опозиції «Батьківщина» у Верховній Раді VII скликання та не виходити з неї протягом дії мандату, наданого мені виборцем». Проте остання з наведених нами обіцянок раптом опинилась під загрозою зриву.\n«Я запропонував Турчинову розглянути на найближчому засіданні… питання про виключення з фракції або Бондаренка, або мене», - заявив Микола Катеринчук у березні, оскільки, на його думку, соратник з фракції «Батьківщина» нардеп В. Бондаренко поливає його брудом, заявляючи, що Катеринчук «не має права щось робити або ухвалювати якісь рішення самостійно по київській кампанії» (з виборів міського голови).\nМикола Катеринчук за час нової каденції 4 рази виступив з місця – під час створення лічильної комісії ВР, обговорення постанови про висвітлення діяльності ВР, формування складу парламентських комітетів (12, 18 та 25 грудня) та 11 січня під час обговорення кандидатури голови нацбанку. Також подав 9 законопроектів: про вибори депутатів місцевих рад, про державну мову, про оренду землі (щодо розміру річної орендної плати за пай), про захист прав журналістів, процедуру банкрутства фізичної особи, судочинство тощо. Запитів подав три – з них 2 до Кабміну (стосовно негайного реагування на події, що відбуваються на Чорнобильській АЕС.., також щодо надання інформації про стан виконання деяких розділів Закону України «Про Загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу»), також запит до Держадміністрації залізничного транспорту - щодо поліпшення обслуговування залізничним транспортом мешканців міста Калинівка Вінницької області.\nВіктор Жеребнюк (виборчий округ № 14, самовисування, фракція Партії регіонів) декларував, зокрема, пріоритетний розвиток подільського села, дотації сільгоспвиробникам, збереження медзакладів, ремонт доріг та благоустрій, підтримка соціально незахищених верств зобов’язувався впроваджувати Віктор Жеребнюк, обіцяючи також «організувати державну підтримку культурних та освітніх центрів, сприяти відродженню та розвитку духовності та віри…»\nВиступів Віктора Жеребнюка в сесійній залі наразі не зафіксовано, подав 2 законопроекти - про зелені насадження міст та інших населених пунктів і про внесення змін до Податкового кодексу України (щодо статусу та розміру ставки фіксованого сільськогосподарського податку), також надіслав один запит генпрокурору - щодо перевірки фактів перевищення службових повноважень посадовими особами Комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс».\nМикола Джига (виборчий округ № 15, фракція Партії Регіонів) у разі обрання депутатом Верховної Ради обіцяв вирішувати нагальні проблеми округу, серед яких газифікація конкретних сіл округу, сприяння зайнятості шляхом будівництва цукрозаводів і елеватора, відновлення тваринництва та розвитку садівництва; залучення коштів на поліпшення роботи медзакладів і «розвиток санавіації як основи збереження життя людей у випадку екстрених ситуацій та катастроф»; розвиток освіти шляхом добудови шкіл та дитсадків; захист інтересів громадян, пенсіонерів, підтримка молоді; будівництво спортивних майданчиків на територіях сіл та селищ; підтримка переробних сільгосппідприємств, енергозбереження, правова допомога громадянам та інше.\nНардеп Микола Джига один раз виступив з місця – щодо внесення змін до Закону України «Про гуманітарну допомогу» (щодо порядку визнання вантажів гуманітарною допомогою за мовчазною згодою). Законопроектів зареєстрував два - "Про внесення змін до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та "Про внесення змін до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» щодо моніторингу ситуації.\nЗапитів подав п’ять. До Кабміну - щодо вжиття дієвих заходів з метою виконання Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» умов договору стосовно фінансування завершення робіт з газифікації села Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області та запит стосовно вжиття невідкладних заходів щодо остаточної утилізації непридатних та заборонених хімічних засобів для захисту рослин на Джуринському отрутомогильнику, що розташований на території села Джурин Шаргородського району Вінницької області. До Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшов запит депутата Джиги стосовно перевірки фактів порушення норм процесуального права суддею Ленінського районного суду міста Вінниця Юрієм Ковбасою та посадовими особами прокуратури Вінницької області при розгляді кримінальної справи щодо обвинувачення Олега Яковлєва та Марини Багдасарової. Ще один запит на цю ж тему він подав генпрокурору, до якого також звернувся щодо перевірки фактів порушення конституційних прав мешканців гуртожитку у місті Шаргород Вінницької області власниками товариства з обмеженою відповідальністю «Шаргородрайагробуд».\nОксана Калетник (виборчий округ № 16, самовисування, фракція КПУ) обіцяла домагатись впровадження державної програми розвитку Придністровського Поділля; зниження податків підприємцям, які створюють робочі місця; гарантованого фінансування соціальної сфери; якісного медичного обслуговування на базі районних та сільських лікарень, амбулаторій, фельдшерсько-акушерських пунктів і державних аптек у селі; програми захисту інвалідів та ветеранів війни та праці; підтримки освіти; відродження кооперації на селі; прийняття закону про захист майнових прав селян-пайовиків; розвиток «зеленого туризму»; розширення повноважень місцевих рад; формування держбюджету «знизу»; виборності місцевих суддів населенням території тощо.\nВиступила Оксана Калетнік один раз з місця, під час години питань до уряду 22 березня. Стала автором 6 законопроектів - доповнень до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (щодо скорочення кількості документів для отримання державної допомоги при народженні дитини); змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» про врахування обсягу коштів, необхідних для державного пільгового кредитування індивідуальних сільських забудовників; змін до деяких законів України (щодо заборони приватизації, списання і відчуження культових та інших будівель і майна); змін до статті 265 Податкового кодексу України (щодо об'єктів житлової нерухомості релігійних організацій); щодо державного соціального страхування священнослужителів, церковнослужителів та осіб, які працюють у релігійних організаціях на виборних посадах); про відкритість використання публічних коштів. Запитів від Оксани Калетник не надходило.\nГригорій Заболотний (виборчий округ № 17, самовисуванець, позафракційний) особливий акцент робив на програмі відродження подільського села, обіцяючи, що він та його команда доб'ється виділення коштів на відродження інфраструктури села; поверне систему виплати дотацій здавачам сільськогосподарської продукції у спрощеному варіанті, тобто безпосередньо при здаванні м’яса та молока переробним підприємствам...\n«Я категорично проти ухвалення закону про ринок землі в нинішніх економічних і правових умовах. У зоні особливої уваги нашої команди будуть медицина й освіта на селі. Зарплати, пенсії та соціальна допомога мають бути збільшені мінімум удвічі. Досить виходити з жебрацької філософії порівняння їх із фальшивим і принизливим прожитковим мінімумом. Наша команда доб’ється, щоб боротьба з корупцією та свавіллям чиновників стала державним завданням № 1...» - такі, зокрема, тези наведено в програмі Григорія Заболотного.\nГригорій Заболотний став співавтором законопроекту про повторні вибори народних депутатів України до Верховної Ради України VII скликання у деяких одномандатних виборчих округах 94, 132, 194, 197, 223 у зв'язку з неможливістю достовірного встановлення підсумків голосування 28 жовтня 2012 року, також раз виступав з місця - 16 травня під час обговорення Проекту Постанови про проведення парламентських слухань на тему: «Державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій - забезпечення проведення збалансованої цінової і тарифної політики». Депутатських запитів від Григорія Заболотного ще не надходило.\nГригорій Калетник (виборчий округ № 18, самовисуванець, фракція ПР) запевняв, що його діяльність буде направлена на виконання наказів виборців, серед яких ремонт та будівництво доріг і надійне транспортне сполучення; забезпечення питною водою шляхом будівництва артезіанських свердловин та водогонів; фінансова підтримка державою сільськогосподарських виробників; соціально-економічний розвиток територіальних громад; необхідність 65 % держбюджету залишати місцевим радам; недопущення закриття шкіл, лікарень, ФАПів…\n«Продовжу роботу над розвитком альтернативних джерел енергії та енергетичною, екологічною, продовольчою безпекою держави; спрямую свої зусилля на підтримку закладів освіти, а також збільшення державного замовлення для студентів ВУЗів; на законодавче забезпечення гарантій випускникам першого робочого місця…» - обіцяв Григорій Калетнік.\nУ Раді нинішнього скликання Григорій Калетнік 5 разів виступив з трибуни - під час розгляду законопроекту «Про розвиток виробництва та споживання біологічних палив», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України»; Закону України «Про внесення змін до статті 3 Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України» щодо регулювання закупівельних цін на молоко».Подав 17 законопроектів, які стосуються не лише сільського господарства та суміжних напрямків - ринку зерна, земельного кодексу тощо (Григорій Калетнік - голова Комітету Верховної Ради з питань аграрної політики та земельних відносин), а й питань вищої освіти. Депутатських запитів не надходило.\nІгор Калетнік як депутат, що пройшов за партійним списком КПУ (нині позафракційний, оскільки є віце-спікером), має, очевидно, втілювати програму своєї політсили, як і решта «списочників». Він двічі виступив з трибуни - під час обрання першого заступника голови ВР (коли розглядали його кандидатуру) і під час обговорення Проекту Закону про внесення доповнень до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (щодо скорочення кількості документів для отримання державної допомоги при народженні дитини)… Законопроектів, розроблених ним, подано 4 - про внесення змін до деяких законодавчих актів України (щодо впровадження смертної кари як виду покарання); про внесення доповнень до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»; про внесення змін до Податкового кодексу України (щодо збору за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення); про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту» (щодо створення умов для підвищення ефективності діяльності вищих навчальних закладів). Запитів від Ігоря Калетника ще не надходило.\nГеннадій Ткачук (обраний за списком, фракція партії «УДАР») двічі виступав з місця – коли обговорювали Проект Постанови про проведення парламентських слухань на тему: «Про стан виконання судових рішень в Україні», також під час години запитань до Уряду щодо стану справ в АПК. Подав два законопроекти - "Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо скасування пільг), "Про внесення змін до Господарського кодексу України" (щодо врегулювання змісту та порядку застосування штрафних санкцій у сфері господарювання). Також Геннадій Ткачук надіслав запит генпрокурору - щодо неналежного реагування, зволікання та формального підходу до розгляду депутатського звернення правоохоронними органами стосовно ситуації, що склалася довкола об'єктів нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Московський, 23.\nВолодимир Продивус (фракція ПР) у сесійній залі ще не виступав, подав один законопроект - "Про внесення змін до Закону України «Про відходи» щодо вдосконалення питань законодавства про відходи. Запитів від нього не надходило.\nОлег Зарубінський (фракція ПР) двічі виступав з місця (щодо Проекту Постанови про порядок денний і Проекту Постанови про призначення чергових виборів депутатів Київської міської ради та Київського міського голови) та раз з трибуни - в розділі «Оголошення, заяви, повідомлення…» Зареєстрував 11 законопроектів, які стосуються авторського права, форменого одягу, громадянства, захисту прав споживачів, суднобудування, сімейного та кримінального кодексів тощо. Зокрема, про внесення змін до Сімейного кодексу України (щодо невідворотності обов'язку утримувати дитину особами, які позбавлені батьківських прав). Запитів від Олега Зарубінського надійшло чотири. До Кабміну - щодо заходів, спрямованих на ефективне впровадження «зеленого тарифу» та поширення альтернативних джерел енергії в Україні; щодо забезпечення належних умов діяльності державних телерадіокомпаній України. До Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо захисту житлових прав робітників газотранспортних та газорозподільчих мереж; до Міністерства охорони здоров’я щодо забезпечення хворих медичними препаратами, аналоги яких не виробляються в Україні.\nРоман Стаднійчук став депутатом як «списочник» «Батьківщини» внаслідок позбавлення депутатських повноважень Сергія Власенка. Набув депутатських повноважень 19 березня. Наразі позафракційний, ще не виступав, законопроектів та запитів не подавав.\nКрасномовною ілюстрацією дотримання обіцянок та виконання наказів виборців є і деякі голосування депутатів. Погляньмо, наприклад, на поіменне голосування наших земляків щодо проекту Постанови про відповідальність Кабінету Міністрів України (№ 2617) - за основу та в цілому (цим проектом, фактично, пропонувалося відправити уряд Азарова у відставку).\nДжига М.В. Проти\nКалетнік Г.М. Не голосував\nЗарубінський О.О. Проти\nПродивус В.С. Не голосував\nСтаднійчук Р. Не голосував\nЦікаво також, як голосували нардепи-вінничани під час вирішення долі «славнозвісної» пенсійної реформи. Поіменне голосування про прийняття за основу проекту Закону "Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (щодо поліпшення умов виходу на пенсію) показує, що не вистачило лише трьох голосів. М. Катеринчук тоді був відсутній, голоси «за» дали Г. Ткачук, О. Калетнік, О. Домбровський, Г.Заболотний, І. Калетнік, решта «наших» або не голосували, або не підтримали, або утримались.\nА ось поіменне голосування за подібний проект Закону - "Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (щодо відновлення пенсійного віку для жінок, страхового стажу та порядку визначення пенсії)".\nБули відсутні Микола Джига, Віктор Жеребнюк, Микола Катеринчук , Григорій Калєтнік та Роман Стаднійчук. Олег Зарубінський та Володимир Продивус не голосували. «За» голосували Геннадій Ткачук, Оксана Калетнік, Ігор Калетнік, Петро Порошенко та Олександр Домбровський.\n«За» - лише 221 депутат, тому рішення про фактичне скасування «Тігіпкової реформи» тоді не було прийнято, не вистачило 5 голосів...\nГромадянська мережі ОПОРА,\n"ЗА", "ПРОТИ", "УТРИМАВСЯ": ЯК ДЕПУТАТИ-МАЖОРИТАРНИКИ СТОЛИЦІ ГОЛОСУВАЛИ У 2016 РОЦІ?\nЗ початку 2016 року, у період з 1 січня по 19 квітня, Верховна Рада України VIII скликання провела 35 пленарних засідань. За цей час було зафіксовано 827 голосувань за питання порядку денного.\nВраховуючи середньостатистичні показники голосування «за», «проти», «утримався», а також неголосування або відсутності на засіданнях депутатів, можна засвідчити, що депутати-мажоритарники міста Києва не завжди підтримували винесені на розгляд Верховною Радою законодавчі акти. Зокрема, лідерами голосування «за» є представники парламентської коаліції: Дмитро Андрієвський – 68,7 %, Олександр Третьяков – 60,8 %, Володимир Ар'єв – 58,9 % та Віталій Сташук – 53,8 %. Решта депутатів голосували ствердно у менш ніж половині випадків. Ніколи не голосував «за» Андрій Білецький, але це пояснюється тим, що депутат був відсутній у Парламенті під час усіх голосувань за проекти законів та постанов з початку року. Серед інших депутатів, які мало підтримували винесені на розгляд законодавчі акти, можна відзначити Олександра Супруненка (21,6 %), Борислава Березу (24,4 %) та Вячеслава Константіновського (25,9 %).\nТаблиця 1. Голосування депутатів (%)\nЄвген Рибчинський 44,9 % 0 % 4,8 % 20,9 % 29,4 %\nВіталій Сташук 53,8 % 0,1 % 0,4 % 17,9 % 27,8 %\nБорислав Береза 24,4 % 0,8 % 13,7 % 60,3 % 0,7 %\nВіктор Чумак 31,8 % 2,3 % 21,2 % 15,1 % 29,6 %\nАндрій Іллєнко 47,9 % 12 % 22,5 % 5,9 % 11,7 %\nОлександр Супруненко 21,6 % 2,5 % 13,1 % 35,4 % 27,3 %\nАндрій Білецький 0 % 0 % 0 % 100 % 0 %\nВолодимир Ар'єв 58,9 % 0,2 % 5,2 % 22,9 % 12,8 %\nОлександр Третьяков 60,8 % 0,0% 1,3 % 9,8 % 28,1 %\nВячеслав Константіновський 25,9 % 1,3% 12,9 % 16,3 % 43,5 %\nЛеонід Ємець 49,9 % 0,8% 0,2 % 22,7 % 26,2 %\nДмитро Андрієвський 68,7 % 0,2% 3,7 % 0,4 % 27,0 %\nЮрій Левченко 36,9 % 10,6% 15,1 % 25 % 12,3 %\nЗа результатами аналізу даних щодо масиву голосувань, проведених за з початку 2016 року, можна дійти до висновку, що київські мажоритарники як й інші українські парламентарі неохоче голосують «проти» винесених на розгляд проектів рішень. Найчастіше голосували «проти» двоє представників міжфракційного депутатського об’єднання "Свобода" – Андрій Іллєнко (12 %) та Юрій Левченко (10,6 %). Решта народних обранців фактично не висловлювали свою негативну позицію щодо законодавчих актів під час голосування.\nВарто відзначити, що Громадянська мережа ОПОРА зафіксувала високі показники «неголосування» – ситуації, коли депутати не голосують взагалі – ні «за», ні «проти», ні «утримався», хоча були зареєстровані на засіданні та, відповідно, фізично присутні у парламенті. Таку позицію можна розцінювати як ухиляння від виконання депутатського обов’язку брати участь у розгляді винесених на розгляд законопроектів. Найчастіше «не голосував» позафракційний народний обранець Вячеслав Константіновський, котрий ігнорував голосування у 43,5 % випадків, Віктор Чумак у 29,6 % та Євген Рибчинський - 29,4 %. Натомість, якщо не брати до уваги Андрія Білецького, який майже не відвідує Верховну Раду , найбільш дисциплінованим у цьому плані був Борислав Береза, що ухилявся від голосування лише у 0,7 % випадків.\nНеможливість встановлення політичної позиції депутатів щодо питань порядку денного через відсутність народного обранця на пленарних засіданнях також значною мірою притаманна окремим депутатам Києва: Андрію Білецькому, що був відсутній під час 100 % голосувань, Бориславі Березі – відсутній під час 63 % голосувань та Олександру Супруненку, який у цьому контексті не був дисциплінованим у 35,4 % голосувань. Проте варто відзначити, що згідно даних письмової реєстрації Борислав Береза пропустив 8 засідань ВРУ у зв'язку із відрядженням, а Олександр Супруненко – 6 у зв'язку із хворобою.\nДоступ громадян до будівлі парламенту України завжди був ускладненим низкою бюрократичних процедур та вимог: не передбачав індивідуальних візитів (лише групові) та використання електронних форм чи запису на екскурсію по телефону, вимагав попереднього запису за 10 днів та подання різних дозвільних документів, включав у себе проходження багатьох етапів затвердження екскурсійних візитів у різних підрозділах ВР. Однак навесні 2014 р. Верховна Рада зробила крок до спрощення процедури відвідин парламенту для простих громадян.\nВ Україні серед громадян та партійних функціонерів ще немає достатнього розуміння того, чим є насправді внутрішньопартійна демократія. Поодинокі спроби запровадити її процедури, як приклад «праймеріз» як спосіб обрання кандидатів у депутати від партії, були тимчасовими, поверховими або ж недоведеними до кінця.\nЯк правило, набір додаткових виплат для депутатів є доволі стандартним для парламентів різних країн. Вони поділяються на два типи – фіксовані щомісячні виплати на виконання депутатських функцій та виплати-відшкодування витрат, які прив’язані до конкретних сум, що були витрачені депутатами на певні потреби.\nЯк і в Україні, депутати більшості демократій мають право на власний офіс у будівлі парламенту та, трохи рідше, на приміщення у своєму окрузі, на оплачуваних з державних коштів асистентів (у Бельгії – право на одного помічника, у Австрії – на трьох). Житлом забезпечуються зазвичай спікери парламентів (Франція, Бельгія), у більшості ж випадків держава надає (іноді – лише на час сесійних засідань) безкоштовні приміщення для депутатів, які орендуються або перебувають у власності держави (Швеція, Словаччина, Словенія, Румунія, Туреччина, Ізраїль).\nНе у всіх країнах депутати можуть вільно користуватися послугами державного автотранспорту – у Великобританії, Японії, Чехії, Чилі це є привілеєм лише спікерів, лідерів опозиції чи голів комітетів. Державна охорона – це відносно рідкісний привілей для депутатів країн демократичного світу. Її можуть призначити у особливих випадках або лише для тих парламентарів, які займають високі посади, наприклад спікерів, міністрів. Зазвичай, депутатська кореспонденція є безкоштовною, якщо вона надсилається з будівлі парламенту. Ті ж умови, як правило, відносяться до використання телефонного зв’язку, але на більш обмеженій основі та, наприклад, існують певні ліміти на кількість дзвінків.\nДеякі пільги, які пропонуються депутатам їхніми державами, доволі оригінальні. Наприклад, у Канаді, Швеції, Великобританії діють безкоштовні або за заниженою вартістю дитячі садки для дітей депутатів, які працюють до пізнього вечора та розташовані у безпосередній близькості до будівель парламенту. Також депутати можуть мати право на такі додаткові привілеї, як страховка (Хорватія, Еквадор, Норвегія, Європейський парламент), мовні і комп'ютерні курси (Бельгія, Канада, Данія, Швеція), гранти для поїздки на навчання закордон (Швеція) тощо.\nЛише у невеликій кількості країн зарплати депутатів звільняютьсявід оподаткування (Єгипет, Марокко, Кіпр, Індія), але у більшості випадків оподаткуванню не підлягають лише додаткові виплати депутатам. У багатьох країнах (Австрія, Бельгія, Канада, Хорватія, Франція, Німеччина, Великобританія) депутатські пенсії мають свої особливі схеми розрахунку, відмінні від пенсійних схем для інших громадян чи, наприклад, держслужбовців. Однак зазвичай для того, щоб отримувати парламентську пенсію, необхідно мати мінімальний стаж виконання обов’язків депутата – у Німеччині – 8 років, у Швеції – 5 років, у Індії – 4 роки або дворазове обрання до парламенту.\nЯкими пільгами користуються депутати у Швеції\nЯк і у інших європейських країнах, у Швеції існує підвищений інтерес до витрат на депутатське життя – адміністративний відділ парламенту отримує в середньому від 3 до 4 запитів на тиждень щодо питань, які стосуються розподілу грошей шведських платників податків на потреби депутатів.\nШведські депутати, які живуть далі ніж за 50 км від центру Стокгольму, мають право на безкоштовну оренду будинку, який перебуває у власності держави. У держави у Стокгольмі є близько 250 таких квартир. Однак лише парламентські партії вирішують, які саме їхні члени будуть користуватися цією пільгою, потім подають заявку з прізвищами тих, хто претендує на таке окреме приміщення. Типова квартира для депутата має 40-50 квадратних метрів та стандартну обстановку, за її ремонт і справність техніки відповідає держава. Депутати також мають право поселитися у державній квартирі разом зі своїми сім’ями, але за це вони мають платити щомісячну фіксовану ренту.\nНА ВІДЕО: Депутат Йорген Йоханссон уже 3 роки живе у державній квартирі. За його словами, 50 квадратних метрів приміщення є цілком достатньо для нього, адже він використовує її лише для того, щоб переночувати. Його стандартний робочий день починається о 7.30, коли він вирушає до парламенту, закінчується близько 10-11 вечора, коли він нарешті повертається додому. Сім’я його відвідує один або два рази на рік, і за час перебування має заплатити певні, хоча й порівняно невеликі, кошти.\nЩе одною можливістю на проживання у столиці для шведського депутата є так звані «ліжкомісця» (англ. Bedsits) всередині самої будівлі парламенту. Це ще більш бюджетний варіант, який надається переважно молодим депутатам. Таким чином, замість того, щоб брати роботу додому, політичні партії дають можливість своїм молодим членам працювати і ночувати «на роботі». Такі приміщення більше схожі на студентський гуртожиток з невеличкою спальнею з одномісним ліжком, спільною кухнею та душовими.\nНА ВІДЕО: 40-метрові апартаменти з міні кухнею та душовою. Пральня є спільною для жителів блоку. Є також і ще менші апартаменти для депутатів – 18-метрова кімната зі спільною кухнею, прибиральниці в такому «гуртожитку» немає, і депутати власноруч підтримують порядок. Типовий кабінет депутата – 18 метрів. Жоден з парламентарів не має власного секретаря, державної машини чи водія.\nІснує добова норма для покриття дорожніх витрат для депутатів, які представляють округи поза Стокгольмом. Це орієнтовно 110 крон на день (близько 200 грн) для покриття дорожніх витрат, з ночівлею добові становлять близько 360 крон (700 грн).\nЦікаво, що до 90-тих рр. шведські парламентарі взагалі не мали права на поселення, оплачуване державою. Вони зазвичай спали на диванах у своїх кабінетах.\nУсі витрати на функціонування шведського парламенту знаходяться у віданні Ради Парламенту, яка складається з 10 депутатів. Вони встановлюють правила, які потім затверджуються на парламентській сесії. Витрати на виконання функцій депутата відшкодовуються, але окремі депутати не отримують цих грошей на руки. Замість цього, щомісячна сума надається державою парламентським партіям, які у свою чергу розподіляють гроші між своїми членами, щоб покрити витрати на помічників, утримання регіональних офісів тощо. Власне, багато депутатів однієї партії спільно користуються послугами одних і тих самих працівників – помічників, секретарів, дослідників. У будівлі Шведського парламенту немає барів, як, наприклад, у Вестмінстерському Палаці (Великобританія), але депутати можуть дозволити собі келих вина чи пива у парламентському ресторані. Окрім того, у шведському парламенті є басейн і сауна для відпочинку після важкого робочого дня.\nПІЛЬГИ ДЕПУТАТАМ, ПЕРЕДБАЧЕНІ ЗАКОНОМ УКРАЇНИ "ПРО СТАТУС НАРОДНОГО ДЕПУТАТА"\nЩе донедавна посадовий оклад українського парламентаря без врахування податків становив 17 тис. грн., а з липня 2014 р. - 6,5 тис. гр. Таке значне зменшення зарплати було досягнуто скасуванням дії певних складових"спецформули" для вирахування оплати праці члена українського парламенту (таких як, наприклад, щомісячна премія і"надбавка за особливий характер роботи та інтенсивність праці"). В Україні не існує чіткого механізму обрахунку депутатських зарплат. У той час, як більшість демократичних країн мають ті або інакші орієнтири та методики у формуванні зарплатної політики законодавців.\nСторінка 1 із 900


«Створити таку лотерею, яка відповідала би законам шаріату та заохочувала відвідувачів із завзяттям купувати якомога більше різних товарів і відчувати свою приналежність до елітарного клубу». З такою задачею замовник з ОАЕ звернувся до української компанії з розробки програмного забезпечення LinkUp Studio. Результатом стала маркетплейс-лотерея Kanzy. Це мобільний додаток, який поєднує в собі продаж товарів та розіграш елітних призів. Дизайн-директор LinkUp Studio Наталія Самбір розповіла про особливості кейсу, експерименти з дизайном та інші виклики, перед якими стояла команда.\nЩоб проект узгоджувався з релігійними обмеженнями ОАЕ, наша команда проаналізувала кілька типів лотерей. Зупинилися на лотереї-маркетплейсі. Механіка така: купуючи певний товар через мобільний додаток, покупець автоматично отримує тікет (щось типу лотерейного квитка), який братиме участь у розіграші призів. Окремо купити квиток неможна, але якщо сам товар покупцю не потрібен, його можна надіслати другу, або віддати на благодійність.\nНа основі обраного типу лотерей ми реалізували все інше: від дизайнерського рішення, до UX. Мали створити не просто лотерею, а правильно вибудуваний маркетплейс, який спонукає користувачів купувати більше, бути активними та залишатися на платформі роками.\nЗамовник прийшов до команди за комплексною послугою: він мав ідею додатку, потрібно було реалізувати її “під ключ”. Ми в LinkUp Studio в кожному наступному проекті намагаємося перевершити себе, тому сприйняли цей проект як челендж. Задача була цікавою та нестандартною, тому потрібно було створити дещо інноваційне.\nМи почали працювати над розробкою платформи Kanzy в кінці жовтня 2020 року. Етап Discovery тривав 2,5 місяці. На цьому етапі ми визначили цільову аудиторію, сильні та слабкі сторони проекту, створили BPMN-діаграму (Business Process Model and Notation), специфікацію, спроектували інформаційну архітектуру, користувацький інтерфейс, та інші складові.\nЩе приблизно 2,5 місяці тривала розробка. Проект створювали з нуля: у замовника не було продуманої архітектури та будь-яких макетів. Протягом всього часу ми були на зв’язку з замовником, проводили щотижневі зустрічі, звітували про прогрес та отримували фідбек. Тісна співпраця з замовником дозволяла робити користувацькі тести на його стороні від потенційної аудиторії додатку.\nЦе був перший проект, де ми використовували Navigator API 2.0 у Flutter. Деякі наші напрацювання у цій навігації використати було неможливо, доводилося перепридумувати певні рішення.\nСтворюючи концепцію додатку, ми стикнулися з двома челенджами.\nКоли вся архітектура була створена і відтестована, клієнт змінив вектор бізнес-задачі. Наша програма мала стати вже не просто лотереєю, а додатком для щоденного використання. Перед нами стояла задача додати частину функціоналу, який потрібно винести на передній план, при цьому максимально зберегти поточну архітектуру.\nУ платформи вже був потужний конкурент в ОАЕ, який використовував схожий тип лотерей. Потрібно було не тільки перевершити його функціонал, а й розробити візуальний концепт, який запам’ятається, та створить більшу довіру у користувачів.\nВ цілому UX-дизайн Kanzy, по зрівнянню з платформою конкурента, вийшов більш user-friendly.\nОскільки наш продукт передбачав роботу з елітними брендами, ми хотіли відійти від мультиколірного веселого дизайну, який першим спадає на думку при обговоренні типових лотерей.\nСпочатку приміряли до платформи мінімалістичний дизайн, в білому кольорі. В цій версії було багато простору, але нам вона здалася нудною — не вистачало динаміки. Мінімалізм дійсно в тренді, але наразі так виглядає кожен другий додаток, а ми прагнули до свіжості та інноваційності.\nЧервоний колір, як основний, ми використовувати не могли — він домінував у платформи-конкурента. Експериментували з помаранчевим. Але це нагадувало мобільний додаток автосалону або мобільного оператору.\nВрешті дійшли до ідеї використати зелений. Цей колір асоціюється з грошима, зокрема з доларами. Користувачі такого додатку підсвідомо очікуватимуть прибутку. Також велику роль у виборі основного кольору відіграло те, що проект був орієнтований на ринки Близького Сходу, для яких зелений — це колір, що асоціюється зі зрілістю та статусом.\nМи почали експериментувати з відтінками зеленого, але все було не те: деякі нагадували аптеку, інші — екологічну тематику. Замовник запропонував відштовхуватися від оливкового. Але цей колір асоціюється зі стилем мілітарі, а такі асоціації нам були не потрібні.\nПочали опускатися по кольоровій гамі до приємніших глянцевих кольорів, зокрема до кольору тіффані. Він асоціюється з недешевим брендом, але надто розповсюджений. Врешті зупинилися на темнішій гамі, створивши градієнтний перелив між тонами, щоб передати глибину і настрій люкс бренду.\nСтиль вийшов стриманий, чистий, він виглядає дорого.\nДля бекграунду і текстових блоків використали білий. Динаміки додали за допомогою градієнту від білого до світло-сірого. Білі об’єкти на такому бекграунді виглядають більш об’ємними та помітними. Адже білий блок з тінню на білому бекграунді виглядає бруднувато.\nЗ градієнтом до світло-сірого елементи виглядають зовсім інакше:\nТакож ми реалізували новий тип кнопок. Користувачі звикли, що кнопки у додатках створюють у вигляді прямокутника. Ми вирішили піти далі. Наші кнопки виглядають як підкермова пелюстка для перемикання передач у спортивних автомобілях. Заокруглені з одного боку кнопки додають свіжості, це рішення, яке не часто зустрічаєш в мобільних додатках.\nВтім з такими експериментами потрібно бути обережними, адже дизайн додатку має бути інтуїтивно зрозумілим, і нова форма кнопки не має заплутувати користувачів.\nТакож ми додали золоті акценти — вони в цьому проекті актуальні, адже йдеться про luxury-стиль. Також золотий колір асоціюється з першим місцем, з перемогою. Тому саме золотим кольором ми відзначили у додатку переможців лотереї.\nЯк secondary-кольори обрали помаранчевий та малиновий. Як я раніше згадувала, помаранчевий абсолютно не підходив як primary-колір, але у поєднанні з основним зеленим додав яскравих акцентів та свіжості.\nНашою задачею було максимально спростити взаємодію користувача з додатком. Незважаючи на доволі складну механіку самої лотереї, потрібно було створити інтуїтивно зрозумілий інтерфейс, щоб все було під рукою, і водночас без нагромадження зображень та інформації.\nЗокрема, на картках товару потрібно було показати відразу багато елементів:\nПриз, який можна виграти;\nПродукт, який потрібно купити;\nКнопку «додати в кошик»;\nКнопку «купити зараз»;\nКнопку «додати у вішліст»;\nШкалу прогресу: скільки тікетів куплені.\nКартка мала створювати вау-ефект, і водночас не займати багато місця на екрані. Ось як ми це реалізували:\nЩе одним викликом для нас стала робота над впровадженням у додатку сканера QR-кодів. Цей таск ми отримали вже після того, як основний функціонал був реалізований, тому треба було гармонійно вплести нову опцію у фактично готову архітектуру продукту.\nІдея в тому, що окрім тікетів, які беруть участь в розіграші приза, покупцям також дають поінти для отримання знижки в цьому додатку, або в магазинах партнерів. Грошовий еквівалент поінтів можна вивести просто на картку. Один поінт дорівнює 1 дірхам (валюта ОАЕ, по курсу це приблизно 7 гривень).\nЩоб отримувати бонуси було легше, замовник запропонував імплементувати функцію сканування QR-кодів, які знаходилися у магазинах-партнерах платформи Kanzy. Користувач міг відсканувати QR-код при при оплаті в магазині та отримати бонус. Також від міг показати свій особистий QR-код, щоб йому нарахувалися персональні бонуси.\nПотрібно було продумати, де розташувати дану функцію в додатку, щоб користувач міг дістатися до нього в один клік. Врешті, щоб зробити функцію легкодоступною і не ламати готову інформаційну архітектуру, ми розмістили доступ до сканера в нижньому тул барі поруч з основними іконками, також додаток доповнили списком партнерів та локаціями, де вони знаходяться.\nДля того щоб додаток спонукав користувачів використовувати бонуси, на головній сторінці ми додали CTA-секцію, натиснувши на яку користувач міг прочитати список діючих акцій та отримати бонуси за певну дію - наприклад “Купи великий лате у Starbuks та отримай 500 бонусів“.\nВрешті новий функціонал вписався так гармонійно, ніби завжди був на цьому місці.\nЩоб спонукати користувачів активніше купувати, у кожної кампанії є таймер, який показує, скільки часу лишилося до кінця розіграшу, та скільки квитків можна ще купити, щоб взяти участь. Також користувач може переглянути додаткову інформацію про майстра, якщо це авторський продукт.\nТакож замовник просив втілити функцію швидкого повторення вже зробленого замовлення: наприклад, якщо покупець придбав певний набір товарів, він міг одним кліком повторити точно таку ж покупку.\nА в кошику вказано, скільки поінтів можна заробити при покупці цього продукту.\nНаразі додаток знаходиться на етапі тестування бізнес-моделі: в подальшому планується вдосконалення і додача нових функцій, зокрема - з використанням технології блокчейна, щоб зберігати всю історію кампаній, переможців та призів.\nTopics: Identics Design Mobile Web Design Digital Design UI-дизайн UX-дизайн


Ромны. Romny. Ромни. інфо Новости Справка Объявления - Найголовніший прапор - міста\nРомни.інфо Новини міста Вісті Роменщини Найголовніший прапор - міста\nПонеділок, 27 квітня 2015, 20:42\tРомни, Сумська область\nМіський голова Сергій САЛАТУН на черговій прес-конференції ділився власним баченням нагальних проблем нашого міста і способів їх вирішення.\nЗокрема він звернув увагу на факт продажу будівель колишнього промислового гіганту - заводу АТС:\n- Оціночна вартість майна становила понад шість мільйонів гривень, а в результаті торгів його продали за 400 тисяч, - говорить Сергій Андрійович. - Хто став власником - наразі невідомо. Щоправда, завдяки аукціону працівникам заводу віддали заборговану їм зарплату загальною сумою 79 тисяч гривень. Вартість об’єкту була заниженою. Це й обурило містян, у першу чергу колишніх працівників. Народному депутату Миколі Лаврику також відомо про дану ситуацію, він пообіцяв звернутися до Генеральної прокуратури України стосовно можливих зловживань. Тому це питання часу.\nПоговорили й про виділення земельних ділянок для учасників АТО. Начальник відділу земельних ресурсів, землевпорядник управління економічного розвитку міської ради Оксана Палажченко розповіла:\n- Закон надає воїнам право на першочергове отримання землі під житлове будівництво, садівництво чи городництво. Ця прерогатива належить тим, хто не використав право безоплатної приватизації. Проте доведеться почекати завершення розробки плану зонування територій. Коли генеральний план затвердять, наші захисники зможуть скористатися своїм законним правом. Поки що від них надійшло 40 звернень.\nГоловний архітектор міста Юрій Литвиненко акцентував увагу на тому, що крім виділення самої ділянки треба врахувати ще й проведення необхідних комунікацій.\n- Чи мають пільги родини загиблих захисників?\n- Сім’ї наділені таким самим правом, як і воїни, - пояснила Оксана Олександрівна. - На даний час жоден житель міста з відповідним статусом землю не отримав. Хочу завірити, що зловживань у сфері надання ділянки особам без відповідного статусу неможливе. Роменську міську раду постійно перевіряють контролюючі органи, тому жоден працівник не погодиться взяти на себе відповідальність винести рішення на розгляд без відповідних документів.\n- Ми надамо ділянку кожному, - запевнив очільник Ромен. - Варто лише пояснити нашим воїнам-захисникам, що ця процедура займає певний час.\n- Деякі особи навмисно розхитують ситуацію, поширюють чутки, - підбив підсумки зустрічі Сергій Салатун. - Але ми не ведемося на провокації, продовжуємо наводити лад у місті. Ще раз підкреслюю, що ми сприймаємо критику і працюватимемо з тими, хто готовий до діалогу. Я не зважаю на політичні знамена, а лише на фахові якості людей. Для мене на першому місці - прапор міста, а вже потім усі партійні. Ми повинні підвищувати престиж і якість життя у Ромнах. Також запрошуємо всіх містян долучитися до толок. Активно залучатимемо й підприємців, щоб вони навели лад на своїх територіях. Наше місто має виглядати красиво.


У Сирії курдські сили добивають останній анклав бойовиків ІД в Аль-Багхузе\nAFP: Бойовики ІД «доживають хвилини» в Сирії. Сили коаліції добивають останній анклав терористів\n15:00, 13 березня 2019\nУ Сирії бойовики «Ісламської держави» доживають свої останні години» і починають тисячами здаватися Сирійським демократичним силам (SDF ), які очолюють курди за підтримки коаліції.\nЯк повідомляє AFP, бойовики утримують свій останній анклав у Аль-Багхузе (район Дейр-ез-Зор) і незабаром більше не зможуть чинити опір.\n#UPDATE US-backed forces said Wednesday the Islamic State group was living its "final moments" after thunderous shelling on its last scrap of land in eastern Syria prompted 3,000 jihadists to surrender https://t.co/74i3MuNKBr #Baghouz pic.twitter.com/uS37ylzlcS\n— AFP news agency (@AFP) March 13, 2019\nЗа даними агентства, більшість жінок і дітей, серед яких родичі бойовиків, вже покинули «кишеню» і пішли з зони обстрілу, що дозволило курським силам проводити масовані артилерійські обстріли останнього клаптика «халіфату».\nОбстріли вже змусили здатися близько трьох тисяч бойовиків і спровокували відчайдушні атаки терористів-смертників. Офіційний представник SDF Джіакер Амед заявив, що обстріли тривали три доби, і практично все у Аль-Багхузе знищено.\nУ бойовиків немає шляхів до відступу, і тепер їх «викурюють» точковими ударами. За словами Амеда, вранці 13 березня припинили бомбардування авіацією, оскільки особливої потреби в ньому вже немає.\nУ той же час курди готові і до останньої атаки ісламістів, які перебувають у скрутному становищі.\nБойовики відстрілюються з мінометів, гранатометів і стрілецької зброї. Важкої техніки вони не мають, а тому більшість їхнього особового складу або вбито, або поранено.\nДемократичні сили, які підтримують США, приступили до штурму останнього анклаву терористів «Ісламської держави» в селищі Аль-Багхузе в Сирії 2 березня.\nМіністерство оборони Великої Британії визнало участь своїх спецпідрозділів у наземних операціях проти бойовиків «Ісламської держави» (ІД).


Померла відома актриса Людмила Мальцева - ЗНАЙ ЮА\nЗаслужена артистка Росії Людмила Мальцева померла у віці 69 років\n28 серпня 2019, 19:40\nУ вівторок, 27 серпня, стала відома трагічна новина. Як повідомили на сайті Спілки кінематографістів Російської Федерації, на 70-му році життя померла відома у всьому СНД актриса Людмила Мальцева, передає "Clutch".\n"Сьогодні, 27 серпня, в День російського кіно на 70 році пішла з життя талановита актриса, педагог, культуролог, яскрава, красива жінка Людмила Василівна Мальцева. Людмила Василівна назавжди залишиться для нас прикладом таланту, жіночої краси, чарівності, доброти. Світла пам'ять!" – повідомили представники Гільдії акторів кіно СК РФ і Союзу кінематографістів РФ.\nПомерла Людмила Мальцева\nПричину смерті Людмили Мальцевої не розкривають.\nМальцева Людмила Василівна народилася в Кемерово, Росія, у 1950 році. Вчилася в Театральному училищі ім. Щепкіна на курсі Михайла Царьова, а після того поступила в Сорбонні, де вивчала культуру козацької еміграції в Парижі.\nВперше з'явилася в кіно в 1978 році. Популярність актриса здобула після зйомок в численних серіалах, серед яких Колишніх не буває і Мій улюблений тато, фільмах Ми з дідусем Пасічник і Затеси.\nНагадаємо, зупинилося серце легендарного артиста: його музика назавжди залишилася в серцях мільйонів.\nЯк повідомляв портал Знай.uа, померла легенда світового кіно, захоплювався весь світ.\nТакож портал Знай.uа писав, що пішов з життя легендарний український спецагент, який отримав кров, заражену вірусом Ебола.\nТеги: смерть акторка\nБездиханне тіло легендарної актриси знайшли в готельному номері: деталі жахливої смерті шокували навіть копів\nАктриса Олеся Жураковська - про новий проект на ТБ і зміни в країні: "Відбулися демократичні вибори"


Чері Тіго сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69 ≡ SMD359158-Чері -《Купити в Україні》- Ціна 34 грн - ID2377\n❹ Сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69\nЧері Тіго сальник коленвала задній (2.0 / 2.4l) / great wall haval h3 / hover 4g63 / 4g64 / 4g69 SMD359158-Чері - ID2377\nСальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69. Артикул: SMD359158-Чері\n☝ Сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69 SMD359158 як правильно замінити на Чері Тіго?\n★★★★★ Рекомендуємо прочитати наші поради як поміняти запчастину Сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69:\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ SMD359158 на предмет його працездатності;\nСальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69 не потрібно встановлювати на авто, якщо ви побачили, що щось не підходить;\n☝ Вигідна ціна на SMD359158 і професійна консультація по запчастинах Chery Tiggo\nДля Chery Tiggo Сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69 - застосовується для ремонту таких систем як ➜ двигун.\nЦіна на каталожний номер деталі SMD359158 - 34 грн.\nВідгуки про товар Сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69 (SMD359158-Чері) - 34 гривень\nПоділіться Вашими враженнями про товар Сальник коленвала задній (2.0 / 2.4L) / Great Wall Haval H3 / Hover 4G63 / 4G64 / 4G69


Представники УПЦ Московського патріархату влаштували молебень під Верховною Радою. - Lemberg News\nHome » Новини України » Представники УПЦ Московського патріархату влаштували молебень під Верховною Радою.\nПредставники УПЦ Московського патріархату влаштували молебень під Верховною Радою.\nУ Маріїнському парку перед парламентом зібралися понад сто людей.\nПрихильники Української православної церкви Московського патріархату проводять під Верховною Радою молебень “про невтручання влади у справи Церкви”, – про це повідомляє “Українська правда” з посиланням на “Укрінформ”.\nЗа даними поліції, в заявці на проведення акції вказано, що “віряни збираються з 10.00 безстроково”. Для участі у молебні заявлено тисяча осіб.\n15 грудня відбудеться об’єднавчий собор православних церков України. Українська церква Київського патріархату й Українська автокефальна православна церква делегують на нього архієреїв, тоді як єпископат Української православної церкви Московського патріархату заборонив своїм архієреям йти на це важливе зібрання.\nУПЦ Московського патріархату 2018-12-14


У Рівному через 18-річну дівчину в ДТП потрапили одразу три автомобілі | Новини\nУ Рівному через 18-річну дівчину в ДТП потрапили одразу три автомобілі\nНа вулиці Дубенській у Рівному перед поворотом на вулицю Чернишова зіткнулись мікроавтобус "Фольксваген", а також легковики "Дачія Логан" та "Тойота". Як повідомили у відділі ДАІ, аварія сталась з вини 18-річної рівнянки.\nРівнянка Аліна 1994 року народження, керуючи автомобілем "Тойота" не вибрала безпечної швидкості руху та не дотрималась безпечної дистанції. У результаті чого здійснила наїзд на автомобіль "Дачія Логан" під керуванням 52-річного Володимира, який в цей час зупинився перед світлофором. Від удару автомобіль по інерції здійснив наїзд на "Фольксваген Транспортер", що стояв попереду.\nНа щастя, у ДТП ніхто не постраждав. А от автомобілі тепер доведеться ремонтувати.