Ім'я файлу: Реферат №1.docx\n«Евтаназія та її види. Заборона евтаназії в Україні.»\nСтудент Комарденко А.Р.\nФакультет медичний №3\n4 курс, група 7306п\nРозвиток медицини під впливом науково-технічного прогресу безперервно зіштовхує людей з новими, часто несподіваними і непростими проблемами. Розширюючи можливості людини, цей прогрес одночасно збільшує і діапазон таких ситуацій, в яких людині належить робити вибір. До числа таких виборів відноситься і проблема евтаназії, зобов'язана своєю появою, передусім, новітнім медичним технологіям, що дозволяють боротися за життя хворого в таких ситуаціях, в яких зовсім нещодавно це було немислимо.\n"Евтаназією називається всяка дія, спрямована на те, щоб покласти край життя тієї або іншої особи, йдучи назустріч її власному бажанню, і виконане незацікавленою особою"(визначення голландського законодавства). З недавнього часу, у лікарів все частіше і частіше з'являється підготованість удатися до цієї практики, принаймні, тоді, коли пацієнт сам просить про смерть.\nУ суспільстві, упродовж багатьох років, тема евтаназії викликає різну реакцію. Увага до проблеми евтаназії зросла з розвитком громадського прогресу, і зокрема - технології підтримки життєдіяльності тяжкохворих людей. Актуальність цієї теми важко переоцінити, по-перше, через те, що вона пов'язана з найдорожчим, що є у людини, - з його життям, а по-друге - унаслідок малої вивченості цієї проблеми, недостатнього її освітлення в працях вчених-юристів і практично повної відсутності відповідних правових актів в законодавстві країни.\nЧисленні спори, щодо цієї проблеми постійно спалахують серед медиків, юристів, психологів, політиків, релігійних діячів. Проте чіткої відповіді на питання про виправданість практики евтаназії так і не вдається почути. Світова спільнота розкололася на непримиренних прибічників і супротивників евтаназії. Обидва табори наводять досить вагомі аргументи, що не дозволяють досягти якого-небудь конкретного компромісного рішення.\nОсновна мета цієї роботи - зрозуміти, що таке евтаназія, проаналізувавши проблему з позицій гуманістичної етики, охарактеризувати етичні і правові аспекти цієї проблеми, розглянути аргументи за і проти евтаназії.\n1. Поняття та способи евтаназії\nАнглійський філософ Френсіс Бекон для визначення легкої безболісної смерті ввів термін "евтаназія"(від греч. Euthanasia, eu - добре, thanatos - смерть), тобто хороша, спокійна і легка смерть, без мук і страждань. Буквально термін "евтаназія" переводиться як "благовмирання", але сам термін став означати не стільки "благу" смерть саму по собі, скільки її спричинення.\nОтже, евтаназію можна визначити таким чином: це умисні дії або бездіяльність медичного працівника, які здійснюються відповідно до явного і недвозначновираженного прохання інформованого хворого або його законного представника з метою припинення фізичних і психічних страждань хворого, що знаходиться за медичними показниками в загрозливому життю стані, в результаті якого повинна настати його смерть.\nСлід зазначити, що сам термін "евтаназія" відрізняється крайньою суперечністю, що затрудняє однозначне тлумачення, викликає термінологічну плутанину. Залежно від визначення терміну міняється і підхід до проблеми евтаназії. Розрізняють пасивну і активну евтаназію за позицією лікаря, добровільну і недобровільну за позицією пацієнта.\nПасивна евтаназія (чи як ще її називають "метод відкладеного шприца") виражається в тому, що припиняється надання спрямованої на продовження життя медичної допомоги, що прискорює настання природної смерті - що на практиці досить часто зустрічається і у нас в країні.\nНайчастіше, коли говорять про евтаназію, то мають на увазі активну евтаназію. Під активною евтаназією ("метод наповненого шприца") розуміють введення вмираючому яких-небудь лікарських або інших засобів або інші дії, що спричиняють за собою швидке і безболісне настання смерті.\nАктивна евтаназія може відбуватися в наступних формах:\n"вбивство з милосердя" відбувається в тих випадках, коли лікар бічить тяжкі страждання безнадійно хворої людини і за неможливості їх усунути, наприклад, вводить йому сверх-дозу знеболювального препарату;\n"самогубство, що асистується лікарем", відбувається, коли лікар тільки допомагає невиліковній людині покінчити з життям;\nвласне, активна евтаназія може відбуватися і без допомоги лікаря. Пацієнт сам включає відповідний пристрій, як би сам накладає на себе руки.\n2. У якому випадку можна говорити про евтаназію?\nПро евтаназію йдеться лише тоді, коли ми маємо справу з умисним спричиненням смерті. У одному випадку віднімається життя у безнадійно, смертельно хворої особи - для того, щоб позбавити його від зайвих страждань, або за допомогою прямого втручання (наприклад ін'єкції), або "залишивши його помирати", припинивши штучне живлення хворого. У іншому випадку втрачає життя новонароджена дитина з важкими фізичними недоліками, коли його прямо вбивають або прирікають на вірну смерть, припиняючи подання живлення і основного лікування лише для того, щоб не заподіювати новому болю його батькам. Значить, евтаназія сама по собі ставиться на рівень намірів:\nпро евтаназію говориться лише тоді, коли є намір покласти край життя цієї особи або прискорити його смерть;\nпро евтаназію не йде мова, коли намагаються полегшити страждання якої-небудь особи, що знаходиться в останній стадії важкої хвороби, призначаючи йому медикаменти, які лише непрямим чином можуть прискорити фізіологічний процес вмирання. В цьому випадку не ставлять перед собою мети "допомогти померти" пацієнтові, але намагаються зменшити його біль за допомогою препаратів, які лише в якості побічного ефекту здатні прискорити наближення кінця. Смерть тут не провокується навмисно, прямим чином, але є можливим наслідком знеболювальної терапії.\nБагато учених побоюються, що формальний дозвіл евтаназії може стати певним психологічним гальмом для пошуку нових ефективніших засобів діагностики і лікування тяжкохворих, а також сприяти недобросовісній в наданні медичної допомоги таким хворим.\nевтаназія є присутньою у тому випадку, коли застосовується препарат, що викликає смерть, а також, якщо хворого позбавляють все того, що йому необхідно для життя(їжа), або того, що для нього благотворно(реанімація, яка дозволила б йому прийти в себе і самостійно підтримувати життя, або таке лікування, яке здатне дати шанс на продовження життя в нормальних умовах);\nевтаназії немає у разі, коли припиняється таке лікування, яке мало б несприятливий вплив на хворого (наприклад, лікування, яке лише продовжило б саме життя в нелюдських умовах, не полегшивши стану пацієнта);\nевтаназії немає у разі припинення реанімації, коли стан церебральної смерті є безповоротним (ніяке лікування не полегшує страждань, не дає жодного шансу на подальше одужання, а тільки подовжує агонію і, крім того, приносить страждання сім'ї і неспіввимірні витрати державі);\nевтаназії немає у разі нереанімації новонародженої дитини, ураженої природженою потворністю, або у важкому патологічному випадку, якщо він природним чином веде до смерті(коли лише штучно можна продовжувати життя, без надії на поліпшення і на виникнення здатності до самостійного існування);\nевтаназії немає, якщо "дають спокійно померти" хворому невиліковною хворобою, яка природним чином призводить до смертельного результату в короткий термін; у разі, коли всяка терапія дозволила б лише на короткий час продовжити життя в нестерпних умовах.\n3. Морально-етичні та правові аспекти\nГоворячи про евтаназію, виникає два питання: морально-етичне і юридичне. Деякі стверджують, що, хоча евтаназія є аморальною, її не слід забороняти в законодавчому порядку. Їхні аргументи такі: по-перше, занадто високі витрати на втілення цих санкцій в життя, і по-друге, перспектива неслухняності настільки широка, що вона вже підриває загальну повагу до закону – мабуть, в даному випадку не застосовні.\nІнші стверджують, що, хоча евтаназія не у всіх випадках неправильна, вона не повинна бути дозволена законом. Один з варіантів цього аргументу стверджує, що евтаназія морально допустима лише в рідкісних випадках, але навіть там її слід заборонити, так як цією практикою до того легко зловжити, що легалізація евтаназії принесе більше шкоди, ніж добра. Інший варіант свідчить, що легалізація ставить багатьох людей в скрутне становище вибору: або продовжувати жити, або, померши, піти з дороги.\nУ зарубіжній літературі пропонується багато варіантів моральної оцінки евтаназії. Більшість авторів підтримує методи пасивної евтаназії і відкидає будь-яку можливість застосування активної. Однак є і прямо протилежні думки. Наприклад, найбільш відомим його виразником є великий американський філософ Дж.Рейгелс, який виступив з різкою критикою Постанови Американської медичної асоціації від 4 грудня 1973 року, де сказано: «... навмисне припинення життя однієї людської істоти іншим - милосердне вбивство - суперечить і самому призначенню медичної професії і політиці Американської медичної асоціації».\nБільшість вчених з ним не згодні, перш за все тому що це суперечить принципам гуманізму і призначення медицини. Цінність людського життя спонукає боротися за неї навіть всупереч об'єктивним медичним законам і в самих безнадійних ситуаціях, оскільки медична наука і практика багаті випадками зцілення самих безнадійних хворих.\nСаме сильні болі і є зазвичай причиною прохання хворого прискорити настання смерті, а тому вона є вимушеною і нещирою. Тут лікар повинен протистояти їм за допомогою багатого вибору знеболюючих засобів, якими сьогодні має в своєму розпорядженні медицина, а не йти на поводу у хворого. Інша справа, коли, наприклад, людина знаходиться в стані коми тривалий час і свідомість його вже втрачено безповоротно, а прогресивні медичні технології дозволяють проводити життєпідтримуючу терапію як завгодно довго.\nБагато вчених побоюються, що формальний дозвіл евтаназії може стати певним психічним гальмом для пошуку нових, більш ефективних засобів діагностики і лікування тяжкохворих, а також сприяти несумлінності в наданні медичної допомоги таким хворим. Реанімаційна допомога їм вимагає не тільки великих матеріальних витрат, але і величезної напруги фізичних і душевних сил обслуговуючого медперсоналу. Саме відсутність належного лікування і догляду можуть провокувати вимоги хворого прискорити смертельний результат, що дозволить лікаря повністю припинити будь-яке лікування і догляд за важким хворим. І в цьому ще одна з причин необхідності правового регулювання даного питання.\nБільш загальною стала думка, що евтаназія з моральної точки зору допустиме лише у виняткових випадках, але в таких випадках слід її узаконити.\nЗ юридичної точки зору проблема полягає в необхідності вироблення правової процедури здійснення евтаназії у разі, якщо даний акт буде дозволений законодавством. Найважливішим питанням в рамках цієї проблеми слід вважати необхідність прийняття можливого закону про евтаназію. І тут слід враховувати біолого-медичний аспект.\nЙого проблема полягає насамперед у встановленні категорій пацієнтів, по відношенню до яких може розглядатися можливість застосування евтаназії. Серед таких можна відзначити пацієнтів, біологічна смерть яких неминуча і які, вмираючи, відчувають важкі фізичні страждання. Питання про переривання життя хворого, фізичні страждання якого можуть бути ліквідовані застосуванням відповідних медичних засобів, взагалі не повинен розглядатися.\nІнша категорія хворих - це хворі, які перебувають в стійкому вегетативному стані. В такому випадку медична сторона питання полягає в проблемі визначення ступеня тяжкості захворювання, його невиліковність; досягнення такої стадії в процесі лікування, коли всі можливі медичні засоби виявляються вичерпаними; встановлення незворотності сталого вегетативного стану.\n4. Аргументи за і проти евтаназії\nНавмисне умертвіння невинного завжди є моральним злом. Евтаназія - навмисне умертвіння невинної людини. Значить евтаназія - моральне зло. Прихильники евтаназії можуть апелювати до факту, що вищенаведене умовивід має на увазі відмінність між виправданими і невиправданими умертвіння.\nСпробуємо привести аргумент на користь того, що евтаназія виходить за рамки несправедливого вбивства на підставі двох ключових тверджень.\nПерше - стан деяких людей такий, що їм краще померти, ніж продовжувати жити. Яскравим прикладом такої ситуації є ті пацієнти, які страждають від сильних болів або приречені на життя в принизливої залежності від інших навіть в задоволенні найелементарніших потреб. Сюди, як мають прибуток від евтаназії, часто включають смертельно хворих і тих, хто перебуває в постійному вегетативному стані.\nДруге твердження полягає в тому, що надання допомоги будь-кому в поліпшенні його положення завжди морально допустимо. Якщо умертвіння поліпшить чиюсь положення, і людина сама хоче, щоб його позбавили життя, як подібне умертвіння може вважатися заподіянням незаслуженого цією людиною шкоди?\nУ цього аргументу виникають серйозні недоліки, особливо коли він вживається в виправданні загальноприйнятого дозволу. Залишається запитати, чи дійсно покращилося становище всіх тих пацієнтів, і навіть якщо це так, то чи є їх умертвіння єдиною альтернативою бездіяльності.\nПо-перше, неясно, як смертельно хворі (як такі, незалежно від будь-яких інших особливостей їхнього економічного становища) і ті, хто перебуває у вегетативному стані, отримують вигоду від своєї ранньої смерті.\nПо-друге, можна поставити запитання, чи дійсно огиду, виражене багатьма, від залежності від інших в останні роки свого життя, засноване на свідомості власної гідності, а не на помилковій гордині.\nПо-третє, завжди є і інші способи позбавлення від болю.\nЗахисники евтаназії часто задаються питанням, чи не є випадок евтаназії тим випадком, коли доводиться вибирати з двох зол? Якщо одне гірше іншого, що ж поганого в виборі меншого зла\nЯкщо як смерть невинного, так і постійне страждання є поганими, то вибір (і прагнення до) однієї з них означає прагнути до поганого, вибрати дію, яке є зло у ставленні до своєї мети. Вибираючи смерть (тобто умертвіння), на противагу простому примирення з даремністю подальшого продовження життя і вирішенню смерті прийти, ми робимо помилку. Будь-який акт евтаназії, як вибір смерті, потрапляє під цю заборону.\nГоворячи про евтаназію, неминуче доводиться стикатися з поняттям невиліковність. Коли можна з упевненістю говорити, що хворий є невиліковним?\nШироко відомо, наскільки велика можливість помилки, коли лікарі будують свої прогнози. До того ж поняття невиліковність в великій мірі залежить від засобів і можливостей, наявних в даний момент їх розпорядженні. Відомий і випадок з лікарем, який, ледь покінчив зі своїм сином, хворим на дифтерію, почув про відкриття сироватки Roux.Насправді, більша частина лікарів залишаються вірними своїй клятві і вважають за краще діяти в якості професіоналів, а не "співчуваючих". Це спостерігається і в Голландії, де деякі лікарі навіть спеціалізуються на евтаназії, в той час як інші відмовляються вдаватися до неї.\nДвозначність поняття "жалості".\nСтраждання самі по собі у багатьох викликають співчуття: вбивають собаку, яка корчиться від болю, кінчають приреченого на смерть. Чи можна відмовити в такому акті милосердя? Насправді, навіть деякі переконані католики вважали своїм обов'язком вкоротити страждання ближнього. Але ця жалість вже сама по собі є двозначною: звичайно, часто сама біль є нестерпним, але нерідко вона буває ще більш нестерпним для тих, хто знаходиться поруч з хворим. "Позбавляючи" хворого від болю, вони часто позбавляють від страждань самих себе. Чи справді дотримується в такому випадку свобода вибору хворого? На крик про допомогу відповідають смертельним ударом. Заподіяти смерть - означає позбавити, перш за все, самого себе від необхідності почути цей заклик, оскільки за словами "убий мене" криється благання: "роздягли мій біль і допоможи мені!" Чисто по-людськи завжди важче "супроводжувати" хворого в його стражданні, ніж знищити його.\nЦерква повністю засуджує евтаназію. Засудження стосується будь-якого посягання на людське життя - як аборту, так і евтаназії. Однак в питанні про відмову від штучного життєзабезпечення церква не так категорична і висуває такі критерії:\n- У разі наявності найменшого шансу на вихід з коматозного стану необхідно використовувати всі можливі методи для того, щоб підтримати життя пацієнта , оскільки справа порятунку людського життя варто будь-яких зусиль. Це особливо важливо тоді, коли хворий не здатний самостійно висловити свою згоду.\n- Якщо коматозний стан є незворотнім і безвихідним, то не обов'язково використовувати болісні і дорогі методи як матеріального, так і особистого характеру, оскільки все це лише продовжило б агонію без будь-якої надії на те, що хворий прийде до тями. Але обов'язковим є надання звичайного лікування. Слід повторити, що визначення незворотності та безнадії на повернення до свідомості завжди є одним з найбільш складних і сумнівних.\n- Штучне підтримання життя при повній відсутності мозкової діяльності, прямий ЕЕГ, відсутності рефлексів, дихання і серцебиття було б наругою над померлим і його смертю і важким ударом для родичів покійного.\n5. Філософська оцінка евтаназії\nСвященність життя. Зазвичай люди, які виступають проти практики евтаназії, звертаються до принципу священність всякого життя як унікальної. Іммануїл Кант виступає з філософської захистом цієї унікальності шляхом свого категоричного імперативу. Сформульований простими словами, його принцип говорить, що ми повинні завжди розглядати розумні істоти як кінцеву мету, а не засіб для чогось іншого, якийсь «проміжний етап». Я не маю права переривати ваше життя тільки тому, що вона є важким для вас. Кант міг би додати, що і ви не можете покінчити зі своїм життям тому, що вона стала вам нестерпна. Даний вчинок застосує волю для того, щоб покласти край волі, що він вважає таким, що суперечить нашій розумній природі. Ті, хто застосовують принцип священність життя до питання евтаназії, очевидно, вважають, що припинення життя морально неправильно в будь-яких обставинах.\nВбивство або дозвіл померти? Друге питання, яке зачіпають філософи щодо евтаназії, - це відмінність між вбивством і дозволом померти. Деякі автори стверджують, що пасивна евтаназія не є евтаназією взагалі, але даний підхід - це тільки відкладання проблеми в сторону. Навіть якщо дозвіл померти не є евтаназією, необхідно показати, чому це дозвіл морально і припустимо.\nКодекс Американської медичної асоціації говорить, що лікарі ніколи не повинні переривати життя. Але, незважаючи на це, лікарі не зобов'язані продовжувати життя, докладаючи виняткові зусилля, коли відновлення здоров'я неможливо. Таким чином, представляється, що АМА робить дві відмінності. Перше - між вбивством і дозволом померти - полягає в тому, що вбивство заборонено законом, а дозвіл померти дозволено. Друге - це відміну виняткових зусиль від звичайних. Так, наприклад, використання дорогої системи підтримки життя для важкого коматозного пацієнта вважається чимось винятковим. Не ясно, проте, чи має ціна лікування моральне значення.\nНе треба доводити, що вбивство іноді навіть більш гуманно, ніж дозвіл померти, щоб відкинути відмінність, вказане АМА. Якщо намір в обох випадках полягає в тому, щоб пацієнт помер, то одну дію не можна вважати більш прийнятним морально, ніж інше.\nДоктрина подвійного ефекту. Відомо, наприклад, що великі дози морфію можуть не тільки полегшити біль, але і прискорити смерть пацієнта. Доктрина подвійного ефекту, застосована в даному випадку, може стверджувати, що якщо навмисний ефект полягає в полегшенні болю, то дія морально дозволено, навіть якщо цей акт викликає «побічний» згубний ефект. Але, застосовуючи такий принцип, кожен повинен бути обережним і віддавати собі повний звіт щодо обох його складових. Якщо доктор знає, що певні дози морфію прискорюють смерть, то, прописуючи їх, він не може стверджувати, що це не є його наміром. Це чітка частина його наміри, яку він додав до наміру полегшити біль.\nПроблеми, пов'язані з евтаназією, хвилюють законодавців і громадськість багатьох сучасних держав, стають предметом обговорення і дослідження фахівців різних областей. Слід зрозуміти, що ніяке право, в тому числі і кримінальну, не може передбачити всі приватні випадки. Рішення, що приймаються медициною, не можуть бути замінені правовими. Особливо це стосується людського життя. Але така проблема як евтаназія є і вона потребує вирішення, в тому числі і правового. На мій погляд активна евтаназія не має права на життя, так як приховує в собі масу можливостей для неправильного застосування акту евтаназії. Наприклад, в умовах нашої держави при бідності медицини евтаназія може перетворитися на засіб умертвіння самотніх людей похилого віку, дітей-інвалідів, осіб, які страждають на рак і СНІД, на утримання і лікування яких бракує коштів.\nЄдиним способом прояви евтаназії в нашому суспільстві може бути добровільна і пасивна евтаназія. Потрібно чітко і недвозначно сформулювати законодавчу норму, згідно з якою хворий має повне право знати діагноз своєї хвороби, її можливі наслідки, ступінь ризику несприятливого результату при відмові від лікування, ступінь надії на одужання. Якщо хворий знаходиться у вегетативному стані має визначити незворотність такого стану.На мій погляд, питання про евтаназію слід вирішувати в присутності самого хворого або його представника, що має задокументоване заздалегідь волевиявлення, якщо це не можливо, по ряду причин, все одно, питання про умертвіння не повинен вирішуватися однією особою, а, наприклад, консиліумом лікарів.\nПроблема евтаназії, як і багато інших проблем охорони здоров'я, є проблемою не тільки медичною і до її обговорення мають бути залучені не тільки медики, а й філософи, біоетики, юристи, психологи та інші фахівці. Евтаназія - це загальнокультурна і соціальна проблема. Багато хто вважає, що евтаназія (як умертвіння невинного) є безумовне моральне зло і не повинна бути допустима законом, навіть у випадках, зазначених в загальноприйнятому дозволі. Велика також небезпека зловживань. Визнання евтаназії законом може також позбавити державу стимулу для фінансування досліджень з пошуку ефективних засобів лікування. З іншого боку, не можна не бачити, що евтаназія вже фактично існує в медичній практиці. Очевидно, що ця проблема вимагає термінового правового рішення і закривати на неї очі не можна.\n1) Яровинський М.Я. «Хорошая смерть»//Медицинская помощь. № 9. 1996. С.35-42.\n2) Фут Філіпп. «Эвтаназия» // Философские науки. № 6. 1990. С. 62-84.\n3) Судо Жак. Эвтаназия / Жак Судо – М. 1987.\n4) Міжнародний кодекс медичної етики.\n5) Інтернет-сайт «Вікіпедия. Вільна енциклопедія» http://ru.wikipedia.org


"В путах шайтана" - Коцюбинський Михайло - Тексти для читання - Каталог статей - Допомога учням, студентам, учителям\n"В путах шайтана"\n— Ла алла... іль алла-а... Магомет расуль алла-а...\nБлакитне, сліпучо-блакитне, як кримське небо, воно мліло у спеці літнього дня, дихало млою і, делікатними тонами зливаючись з далеким небосклоном, чарувало й вабило у свою чисту, теплу й радісну блакить...\nЕмене байдужно дивиться на знайомий краєвид: їй нудно. Вона дівчина — «киз», і не для неї се невідоме, повне чар море: вона ніколи не перепливе його, як ніколи не переступить похмурої яйли, що он там, за батьківською хатою, за селом, грізно здіймає догори кам’яні хребти, одділяючи Аллахів край од сторони невірних.\nЩе в будень, коли Емене не покладаючи рук садить тютюн, підгортає виноград, поливає городину або порається коло набілу, — вона не почуває нуди; але в свято, от як тепер, коли буркотлива мати поснула, батько молиться, а робота чекає будня, дівчина не знає, що з собою чинити.\nКруг неї тиша і мертвота — як на землі, так і на небі. Сонце стоїть високо, розпечена земля пашить кожною грудочкою, кожним камінчиком. Рівний, гарячий, мов з велетенської печі, дух іде від землі, з неба, з моря, од сірих кам’яних громад яйли. Блідий широколистий тютюн насичує повітря наркотичною парою. В самому повітрі розлита нуда, про нуду тихо дзюрчить струмок по камінчиках подвір’я, од нуди скаче на ланцюгу старий пес і, глухо побрязкуючи залізом, хрипливим голосом скаржиться небові:\n— Алла-алла!.. Алла-алла!..\nОдинока жаба вилізла з калабатини і зрідка меланхолійно кумкає... На темних лапатолистих фігах завзято, мов сотня тріскачок, до одуру, до самозабуття тріщать цикади. А проте тихо, а проте нудно од тих одноманітних згуків.\nДівчина хлюпалась у теплій воді, коли враз, глянувши на прибережні оселі, вона так і заклякла, зігнута й зацікавлена. Те, що її зацікавило, було не що інше, як троє осідланих коней під ґанком вілли, а коло них татарин-провідник, видимо, чекав на когось. Та ось од білої стіни будинку одділи-лись дві жіночі постаті, тонкі, високі, мов молоді кипариси, і підійшли до коней. Тут Емене не витримала, вискочила з води і без капців, мокрими ногами, перебігла подвір’я, злягла на тин і цікаво виставила голову з-за дерева. Серце в неї тьохнуло: вона пізнала Септара — красу кучуккойського парубоцтва, завзятого провідника, образ якого бідна дівчина довго носить у серці, хоч не сміє й очей звести на свій ідеал, як се й пристало порядній татарській киз. Але тихо! Ось жінки підходять до коней. Септар підставляє долоню, жінка кладе на неї ногу, злегка торкається до його плеча і, мав м’яч, вискакує на коня... Тц... тц... тц... крутить головою Емене і чує, як гаряча хвиля крові б’є їй до серця й голови.\n«Алла-алла! — думає Емене. — Ти справедливий, але чому невірним жінкам краще живеться на світі, ніж правовірним?..»\nГрішні думки путаються в голові у дівчини. А нині Байрам, а нині свято! Досадно дівчині, що до неї приступає шайтан, і нашіптує неподобні думки, і хвилює дівочу кров... Він приковує очі її до того місця, де перед хвилею бачила вона милого й таке неподібне до власного життя, і вона не може одірвати їх, хоч уже нічого не бачить там, опріч спустілого місця перед ґанком вілли...\nЗа кілька хвилин тупотіння кінських ніг по твердій дорозі збудило Емене з задуми. Дівчина стрепенулась, сквапно прискочила до частоколу на другому кінці подвір’я і припала лицем до шпари. Серце в грудях тріпалось, як риба в руці, а очі пожадливо захоплювали клаптик дороги, що виднілась у шпарку. Але ще пусто на дорозі, нема нікого. Та ось задудніла земля — і показалась кавалькада; попереду жінка в сірому, а за нею жінка в синьому; поруч з останньою їхав Септар.\nЕмене так і їла очима провідника. А він, круто упершись рукою в бік, випинав золотом шиті груди і зухвалим хижим поглядом оглядав жінку в синьому... На його гладко голеному, червоному й блискучому, як стиглий помідор, виду, що виглядав з-під круглої з золотим верхом шапочки, малювалась зарозумілість з одтінком презирства до жіноти, яка свідчила, що він добре розібрав смак провідницького життя, та що не одна московська «бариня єго любил... денга давал», і що він на ті «денга гулял». Емене любувалася його міцним, здоровим, як огірок, тілом, тісно затягненим в тонке сукно, його нахабним поглядом, який приймала за ознаку сміливості й лицарського духу. Він здавався їй ясним місяцем, що одбився в морі її серця та простяг блискучий шлях до щастя.\n- Кєпек!.. [Собака (татар.) ]\n«Кєпек! За що кєпек? — думала вона. — За те, що він не цурається гяурів, з ними їсть, п’є, говорить? Адже й гяури вірять в Аллаха...»\nНезвикла до думок голова її якось недобре працювала, зате серце її чуло, що тут щось не так, що справедливість не на батьковому боці, що Септар не має за собою вини, не заробив презирства за свої вчинки. Вона бідна невільниця, замкнена в тісних межах свого подвір’я, в заґратованій, пильно стереженій від мужеського ока жіночій половині, — все ж таки мала очі і дивилась туди, вниз, на білі оселі серед розкішних гаїв, і не могла не бачити іншого, ніж їхнє татарське, життя, не могла не рівняти того життя з власним. Вона, наприклад, бачила там жінку — істоту вільну, товариша — не рабиню мужчини, жінку, до якої належав, як і до мужчини, весь світ... Вона бачила, як та «невірна» жінка гойдалася на човні, сміялася, жартувала з чужими мужчинами, як вона гарцювала на коні або лазила по горах та лісах, заходила до мечету, мов до себе в хату, тоді як вона, правовірна дочка Аллаха, не сміє переступити й порога мечету, немов яке нечисте створіння... «Кєпек! Кєпек!» — ображено думає Емене, і чує в серці жаль до батька, і чогось зітхає, і знов шайган нашіптує їй грішні думки, каламутить спокій!\n— І прийшли ми до Мекки, до Ель-Хораму, — тягне-скрипить хаджі Бекір, — і запалало моє серце великим вогнем радості...\nІ враз яскраво, мов перед очима, уявляється Емене картина, яку вона колись бачила з виноградинка і яка її сильно вразила. Там, над морем, під злотистими від заходячого сонця кипарисами, танцюють гяури. Мов різнобарвні метелики, пурхають дівчата по зеленому моріжку, а хлопці підбігають до них, обіймають отак впоперек, стискають руки... зазирають в очі і крутяться разом, як зірвані вітром квітки... Співи, сміхи, веселі поклики лунають по гаях, а в Емене росте серце і горять очі. Мов зачарована, дивиться вона вниз. «Хіба гурії в раю веселяться отак з праведними», — шепче вона і не може відірвати очей від дивовижного видовиська, не може насититися ним... Чудовий образ принесла вона тоді під батькову стріху, і той образ раз у раз оживає в її уяві, і міниться, і грає барвами.\n— І сподобив мене милосердний Аллах поклонитись Каабі і очистити гріхи свої, діткнувшись Есваду... — скрипить хаджі Бекір, і покректує в одповідь йому богобійний різник.\nА ще далі, де лиш око сягає, — не знать, чи по воді, чи по небі, — легкою тінню просовується пароплав з довжезним позад себе хвостом диму, і розпливається в блакитній далині, і щезне, як привид, як мара... Море дихає; свіжий, солоний віддих його шелестить листвою, пестить обличчя, бадьорить груди.\n— Емене! Кель мунда!.. [Йди сюди! (татар.)] — розтинається з подвір’я пискливий голос матері.\n— Карош... карош урус...\n— Кушай, урус... кушай! — припрошували вони і заглядали їм у рот.\nІ знов Емене сама, і знов їй нудно. Вона никає по подвір’ю, без цілі забігає в хату, скрізь шукає розваги або якого діла. Та діла нема, а для розваги у татарської дівчини оден лиш ресурс — строї. На тому й скінчилося. Емене розчесала й заплела дрібушками свої червоні, як поломінь, фарбовані коси, накинула на себе новий халат з дивними арабесками і підперезалася косинкою так, що яскраво розмальований кінець її закривав її фігуру, відповідно етикетові, ззаду нижче стану. Потому вона начепила на шию своє багатство — рясне намисто з золотих дукачів, а на голову накинула маленький фез, густо зашитий монетами. Легка чадра на плечі і червоні капці доповняли її туалету. Лишалося ще нарум’янити лиця та звести докупи фарбою дуги брів. Коли вона була готова, то виглядала, як індійський божок, і була дуже задоволена з себе.\n— Фатьме-е-е!.. — вереснула вона тонким проймаючим голосом.\n— Емене-е-е! — почулася од села така ж писклива відповідь.\nВона бігла вгору, поляпуючи капцями по каменистій дорозі — струнка і зручна, як молода кізочка, — і чула передсмак усіх дрібних спліток дріб’язного життя татарської жінки, з якими чекала на неї біля чішме подруга. Однак на шосе вона мусила зупинитись — знайома їй кавалькада чвалом проскочила повз неї: попереду жінки, а за ними красунь Септар, рівний, як кілок, з випнутими золотими грудьми, з нахабним, певним у собі поглядом.\nКавалькада давно вже промчалась, а Емене усе стояла на місці та дивилась услід їй, немов чекала — чи не вернеться її щастя, що зникає з-перед очей, та чи не візьме її з собою у ширший, вільніший світ, ніж заґратована жіноча половина в батьковій оселі? «Кєпек!» — пригадалось їй згірдне батькове слово й повна ненависті постать хаджі.\nСерце в неї упало, сльози закрутились в очах...\nВ селі темно і тихо. Крамниці й ятки замкнені, провідники розсідлали свої коні, всякі продавці «ямурта» (яєць), винограду, чадр і іншого одклали свої справи на будень; взагалі весь той рух, що чигає на повні кишені гяурів, зупинило свято. Муедзин востаннє проскрипів з мінарета «ла алла»... і правовірні спочивають. Тільки невсипуще море бухає десь здалеку, немов незримий велет видихає з себе денну спеку, та зорі тремтять в нічній прохолоді, ховаючись одна по одній за чорні, як хмари, шпилі яйли.\nВогонь бліками грає на червоних фезах, осяває смаглі обличчя. Мідяний імбрик [Казанок (татар.)] сичить на вогні, далеке море ритмічно бухає...\nТа ось кава запарувала у малих філіжанках в руках гостей — і софта почав.\nВін говорив тихо, скрипучим монотонним голосом, квітисто і довго. Він почав від Адама. Яскравими фарбами малював він колишню славу й велич татарського племені, його бої з невірними, в яких стяг Магометів обійшов мало не півсвіту. Він звеличав пишність й мудрість великих ханів, розчулився на згадку побожності правовірних й відкрив серце Аллаха, ущерть повне радістю й задоволенням з вірних слуг пророка Магомета. Як місяць серед зірок, як орел серед птахів — такими були мусульмани серед інших народів. Він прикликав у свідки одвічні гори, що в своїй непорушності бачили колишню славу великого народу, здавався на башту, під котрою сидів: вона пам’ятає ті часи, коли по стінах її спливала кров гяурів, а на шпилі сяяв півмісяць...\nВін пригадав усі кривди, які заподіяли гяури правовірним. Вони знищили їх царство, зруйнували їхні оселі, їхнє добро, цвітущий, як квітка, край обернули в пустиню. Де ті людські селитьби, де той народ, що, мов працьовита комашня, оселяв колись родючу землю? Його нема, його прогнав з власної землі ворог. «Погляньте, — гукав він, обводячи навколо рукою, — руїна, все пожерли невірні... Вони залляли берег моря, загарбали кращі землі, одтіснили рештки татар в гори, на камінь. П’ядь за п’яддю, ступінь за ступенем переходять татарські землі до рук невірним, і скоро не буде місця тут для святого мечету, не буде де славити Аллаха й Магомета... Та й чи буде кому? Старі звичаї ламаються, пропала чесність, простота, щезає страх Божий... нечестиві заразили гріховними болячками правовірних... розпуста... ракія [Горілка (татар.)], крадіжка навіть... Алла-алла!.. Ти бачиш!»\nІ блідий миршавий турок зняв руки до місяця, що саме виринув з моря і облив усе синім світлом. В урочистій тиші чулось лиш бухання моря та срібне, мелодійне цвірінькання південного цвіркуна. В далеких гаях тоненьким голоском плакала сплюшка: сплю-ю... сплю-ю... Чорні гори стояли, мов привиди, й дивилися на злотистий від місяця шлях на морі, що весь тремтів і мінився золотою лускою.\nАле ще не все пропало. Ще милосердний Господь заховав для правовірних землі, де гяур не має сили й не знущається над вірними. Над тою щасливою країною простяг свою потужну руку справедливий і мудрий султан і, як мати дітей, захищає підданих. Туди, серед одновірних і співплеменних, визволятись від гріхів, рятувати свою душу!.. Годі чекати на смертний час у сьому нечестивому краю, бо коли зложиш тут свої кістки, тяжко буде встати на останній суд серед грішного, чужого люду. Правовірні! Старий і малий, багатий і бідний, слабий і дужий — отрусіть з ніг своїх порох нещасної землі; вступіть у сліди богобійних предків ваших, збирайте своє добро, своїх жінок і дітей й виселяйтеся звідси під можну правицю правовірного монарха, ближче до святих мечетей, до посвяченої стопами пророка землі... І хай западеться ся загарбана гяурами земля, хай справедливий Господь пошле з неба вогонь, спалить її і розвіє попіл по безкрайому морю! Ла алла іль алла — Магомет расуль алла!\n«Ба, — думали вони собі, — гяур, гяур... А з кого ж ми живемо, як не з гяура?..»\nІ пригадались їм всі незчисленні способи заробітків та баришів, які давали їм гяури. Пригадались усі ті «ямурта», виноград, молоко, підводи, провідники, комірне і т. ін., всякого роду «бакшиш», усі ті багаті жнива, що збирає з гяурів, не сіючи й не орючи, татарин. «Куди їм виселятись? Пощо?» — питали вони себе, і їх брала хіть в живі очі розсміятися мудрому, та несвідомому станові речей софті.\n— Ти кажеш, чоловіче мудрий: виселяйтеся звідси... А скажи нам, чого се від вас, з Туреччини, тісниться до нас така сила обдертого робучого народу та відіймає від нас зарібки?.. Чого вони йдуть сюди, коли там добре? А ти нас кличеш туди... Гляди, чи стежкою правди слова твої ходять?.. Ти кажеш: гяур, невірний, — а у нас багатий гяур більш важить, ніж двоє праведних... Гяур жиє і нам дає жити. У нас так: на яйлу ходив — гроші заробив; по морю поплив — гроші заробив; гяура возив — знов гроші взяв... От і нині я маю п’ятнадцять карбованців, — і Септар брязнув в кишені монетою, — а що ти нам даси в Туреччині, де нема гяурів?..\n— Мовчи ти, поганий наймите гяурів! Та Септар не змовчав:\n— Ей, старий, я знаю, тебе заздрощі хапають на мої зарібки, яких ти через власну запеклість не маєш...\nАх, се була правда, глибоко, старанно затаєна правда — і хаджі не витримав. Забуваючи на свою повагу й гідність хаджі, він схопився з місця і все своє обурення виплюнув в лице Септарові:\n— Кєпек! Асма кєпек!.. [Псе! Скажений псе! (татар.)]\n— Ей, старий, пильнуй своєї бороди, коли присвятив її, — погрозив він хаджі і, круто обернувшись, відійшов, насвистуючи до танцю.\nСофта отетерів. Чорні очі його стали круглими й великими, в них малювався жах. Він чекав, що зараз розступиться земля й поглине зухвалого Септара або грішник знайде собі могилу під руїнами башти, по каменю розібраної обуреним народом. Але все було по-давньому: земля не розступалась, башта стояла на місці, і навіть правовірні сиділи спокійно, немов нічого не сталося, немов вони цілком поділяли Септарові погляди. Ба, навіть за хвилину почали розходитись, вимовляючись тим, що вже пізно, а завтра чекають на них справи...\nЗбентеженим, здивованим поглядом водив софта навколо себе — в голові його немов щось світало:\n— Пута шайтана... пута шайтана... — шепотів він зсинілими устами, звернувши бліде обличчя до обуреного хаджі Бекіра.\nАле той в безсилій злості лишень плював та сипав прокльони...\nМов привиди ті, сунулись вони по залитій місяцем вулиці, волочучи за собою довгі й головаті тіні. Сумні і розчаровані, виливали старі один одному свої жалі — і, немов спочуваючи їм, зітхало оддалік море та тоненьким голоском плакала в гаях сплюшка...


ПП ЧОП — Код ЄДРПОУ 32523171\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО ЧОП\n09.09.2003 (16 років 2 місяці)\nАдреса: 90611, Закарпатська обл., Рахівський район, село Верхнє Водяне, ВУЛИЦЯ ВОЗЗ'ЄДНАННЯ, будинок 17\nУчасники та бенефіціари 32523171\nАдреса засновника: 90611, Закарпатська обл., Рахівський район, село Верхнє Водяне, ВУЛИЦЯ ВОЗ'ЄДНАННЯ, будинок 21\nНомер зняття з обліку: 1407110200326\nНомер взяття на облік: 11020716;\n10.09.2003 Змінився вид діяльності 71250 - РОЗДРIБНА ТОРГIВЛЯ НЕДЕРЖАВНИХ ОРГАНIЗАЦIЙ, КРIМ СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦIЇ\n10.09.2003 Змінилася адреса ЗАКАРПАТСЬКА ОБЛ., РАХІВСЬКИЙ Р-Н, С.ВЕРХНЄ ВОДЯНЕ ВУЛ. ВОЗЗ'ЄДНАННЯ БУД. 17\n10.09.2003 Змінився керівник ГАМОР ГАННА ДМИТРІВНА\nІнформація про компанію "ЧОП"\nОтримайте ключову інформацію про підприємство "ЧОП". Юридична інформація про підприємство допоможе бухгалтерії в прийняттi рішення, співпрацювати з бізнес-партнером або не варто. Ці дані можна отримати у відкритих держреєстрах. Такий набiр даних отримують завдяки ІПН контрагента 32523171.\nДані про компанію "ЧОП"\nЗа кодом контрагента, що називається номер запису в єдиному державному реєстрі, можна дізнатися, в якому місті знаходиться ця компанія - для "ЧОП" це Інші населені пункти, в нашому довіднику на букву Ч. Юридична адреса контрагента 90611, Закарпатська обл., Рахівський район, село Верхнє Водяне, ВУЛИЦЯ ВОЗЗ'ЄДНАННЯ, будинок 17, а також більш докладне досьє можна прочитати в повній версії наших інструментів. За кодом ОКПО в нашій базі містяться дані про власників і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих суб’єктів правової діяльності. Ключові особи цієї компанії - керівник Гамор Ганна Дмитрівна, підписант Гамор Ганна Дмитрівна, ліквідатор Гамор Ганна Дмитрівна, а також засновники Гамор Ганна Дмитрівна. У повній версії системи доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і розмір статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Інші населені пункти або в каталозі на букву Ч


В Угорщині та Румунії розкритикували реформу освіти в Україні\n8 вересня, 2017 09:18\nМіністерства закордонних справ країн заявили, що мовні положення відповідного закону порушують права нацменшини.\nМіністерства закордонних справ Угорщини та Румунії розкритикували мовні положення закону "Про освіту", який 5 вересня ухвалили в Україні. Про це йдеться у відповідних заявах, які опублікували на сайтах міністерств.\n"Україна встромила Угорщині ніж в спину, коли внесла зміни до закону про освіту, який сильно порушує права угорської меншини ... Ганебно, що країна, яка прагне розвивати дедалі тісніші відносини з Європейським Союзом прийняла рішення, яке в повній опозиції до європейських цінностей. Це неприпустимо, що Україна позбавила угорців їх права здобувати освіту рідною мовою в школах і університетах, і залишила їм таку можливість тільки в дитячих садках і початкових школах ", - йдеться в заяві МЗС Угорщини.\nУ МЗС Румунії зазначили, що "із занепокоєнням" зустріли новину про українську реформу освіти та вважають, то відповідний закон порушує права румунської меншини.\n"У зв'язку з цим тема навчання румунською мовою в Україні буде включена до порядку денного держсекретаря Віктора Микули, який наступного тижня відправиться до Києва", - йдеться в заяві МЗС Румунії.\nЧитайте також: Учитися по-новому. Які зміни впроваджує освітня реформа\nЯк повідомлялось, Верховна Рада ухвалила в другому читанні законопроект №3491-д про освітню реформу. Так, стаття 7 законопроекту встановлювала, що мовою освітнього процесу в навчальних закладах є державна мова. Особам, які належать до корінних народів і національних меншин, гарантується право на навчання рідною мовою поряд з українською з поступовим збільшенням на кожному рівні кількості навчальних предметів, що вивчаються українською мовою.\nОхорону держкордону посилять до Дня Незалежності\nУ поліції не підтвердили інформацію про чотирьох поранених в Харкові\n"На межі життя і смерті". Литва закликала Росію звільнити політв'язня Сенцова\nУ представництві президента в Криму підтримали обмеження залізничного сполучення між Україною та РФ\nУ Росії суд оголосив вирок українцю за зв'язок із "Правим сектором"\nСтрілянина в Харкові. Геращенко оприлюднив фото нападника


Надія Головайчук знайшла сина на вокзалі | Новини на Gazeta.ua\nНадія Головайчук знайшла сина на вокзалі\nНа зйомки програми "Жди меня" до Києва Надія Головайчук, 52 роки, з села Петрики, що під Тернополем, їхала шукати свого сина. Вийшла з поїзда і на вокзалі несподівано зіткнулася зі своїм Віталієм.\n— Я думала, що втратила розум, — розповідає жінка. — Кинулася синові на шию і знепритомніла.\nВіталій Головайчук, 22 роки, зник 8 лютого. За кілька днів міліціонери знайшли його мобільний телефон у київській крамниці. Продавець сказав, що якийсь хлопець здав мобілку на запчастини.\n— Відколи син пропав, я щодня молилася і ставила свічку в церкві, — каже Надія Головайчук. — Думаю, що саме Матір Божа і допомогла мені.\nЖінка дізналася, що на залізничному вокзалі в Києві будуть знімати програму "Жди меня". Тож взяла квиток на поїзд, а вранці вже була у столиці.\n— Я прийшла на вокзал, вийшла на другий поверх і побачила сина, який ішов мені назустріч, — згадує Надія. — Він дивився собі під ноги, мене не бачив.\nЗ"ясувалося, що син поїхав до Києва через борг. Віталій працював експедитором — розвозив товари по району. Втратив 5 тис. грн, отриманих від клієнтів фірми. Гроші чи то загубив, чи хтось витягнув із кишені на одному з ринків. На роботі сказали все повернути. Нічого нікому не повідомивши, Віталій поїхав до столиці відробляти. Влаштувався на будівництво.\n— Хлопець не бомжував, — каже матір. — Ночував у платному залі на залізничному вокзалі, платив 7 гривень за ніч. За 10 гривень там можна було помитися. Але з Тернополя він поїхав легко одягнений, тому і захворів на запалення легень.\nМати переконала сина їхати додому. Віталій готується повернутися на попередню роботу — з зарплати потроху віддаватиме втрачені гроші.\nЗараз ви читаєте новину «Надія Головайчук знайшла сина на вокзалі». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Flutter 3 поставляється з підтримкою додатків macOS, Linux та іншого | З Linux\nДарккризт | 12/05/2022 23:50 | новини\nНа вашій конференції розробників I/O, Google оголосила про випуск Flutter 3, остання версія його кросплатформного фреймворка розробки інтерфейсу користувача з відкритим кодом для створення скомпільованих програм. Фреймворк розробки Flutter від Google нарешті досяг своїх кросплатформних прагнень за допомогою стабільного випуску з підтримкою Linux та macOS.\nFlutter 3.0 пропонує розробникам можливість писати додатки для шести основних цілей платформи, спрямованої на споживача, використовуючи мову програмування Dart. Не кажучи вже про пристрої на борту.\n«Ми оголошуємо про Flutter 3, який є кульмінацією нашого шляху до розробки міжплатформних інтерфейсів користувача для телефонів, настільних комп’ютерів та Інтернету», — сказав Тім Сніт, директор із продуктів і користувацьких можливостей Flutter and Dart. . «Той час, коли ми запустили Flutter кілька років тому, дійсно йде в минуле. З виходом Flutter 1 ми вже тоді зрозуміли, принаймні з точки зору бачення, що ми не збиралися бути мобільним набором інструментів. Ми хотіли, щоб нас розглядали як щось більше, ніж набір інструментів, який націлений лише на телефони».\n«З Flutter 2.0 ми надаємо веб-підтримку, а останнім часом — підтримку Windows», — сказав Тім Снітт. «І тепер, з Flutter 3.0, ми нарешті досягли точки, де ми завершили цю подорож. У нас є всі шість основних платформ – iOS, Android, Web, Windows, macOS, Linux – усі підтримуються як стабільні частини фреймворку Flutter».\nЗ виходом Flutter 3, Платформа тепер підтримує iOS, Android та веб-додатки, а також настільні програми для Windows, macOS та Linux, які є частиною стабільної версії Flutter.\nУ macOS це включає універсальну підтримку бінарних файлів щоб програми могли працювати на чіпах Intel і Apple Silicon, тоді як для версії для Linux Google співпрацює з Canonical, щоб «запропонувати передовий, високоінтегрований варіант розробки».\nРаніше вважалося, що підтримка Linux і macOS знаходиться в бета-версії і тому не особливо підходить для виробничих програм. Тепер, коли Google Material Design 3 наближається до завершення, ті, хто хоче створювати міжплатформні інтерфейси користувача на мові Android, можуть розраховувати на естетично цілісний набір інструментів.\nНезважаючи на підтримку настільних комп’ютерів, більшість розробників, ймовірно, розглядають Flutter як основу для створення мобільних додатків. Але ряд розробників також активно використовують його для створення настільних додатків, у тому числі колишніх засновників Wunderlist, які випустили свою нову продуктивну програму Superlist у бета-версії як додаток Flutter для настільних комп’ютерів.\nЩе одна новинка у Flutter 3 є найглибшими інтеграціями з Firebase, серверна платформа Google для створення мобільних і веб-програм. Це не скасовує інтеграцію Flutter із сторонніми службами, включаючи конкурента Firebase AWS Amplify. Але, як зазначає команда Flutter, інтеграція Flutter/Firebase тепер є повністю підтримуваним основним елементом Firebase, і дві команди планують розробити «підтримку Firebase для Flutter паралельно з Android та iOS».\nКрім того, Flutter Web тепер автоматично виявляє та використовує API ImageDecoder у браузерах, які його підтримують. На сьогоднішній день більшість браузерів на основі Chromium (Chrome, Edge, Opera, Samsung Browser тощо) додали цей API.\nНовий API декодувати зображення асинхронно з основного потоку за допомогою вбудованих у браузер кодеків зображень. Це прискорює декодування кадрів в 2 рази і ніколи не блокує основний потік, усуваючи всі блокування, які раніше викликали кадри.\nНа додаток до цього також наголошується, що команда ще більше покращила продуктивність анімації непрозорості в простих випадках. Зокрема, коли віджет Opacity містить лише один примітив візуалізації, метод savelayer, який зазвичай викликається Opacity, ігнорується.\nУ тесті, створеному для вимірювання переваг цієї оптимізації, час інтерполяції для цього випадку покращився на порядок. У майбутніх випусках команда планує застосувати цю оптимізацію до інших сценаріїв.\nПовний шлях до статті: З Linux » новини » Flutter 3 поставляється з підтримкою додатків macOS, Linux тощо\nВони виявили в RubyGems.org уразливість, яка дозволяла замінити пакунки


Аудиторська служба виявила в Академії аграрних наук порушень більше, ніж на 400 млн гривень - AgroTimes\nЕлеватор 16 вересня 2016, 14:57\nАудиторська служба виявила в Академії аграрних наук порушень більше, ніж на 400 млн гривень\nДержавної аудиторської служби виявила системні фінансові порушення у Національній та її підвідомчих підприємствах і установах більше ніж на 400 млн грн. Про це повідомляє «Укрінформ» з посиланням на прес-реліз служби.\n«Проведені контрольні заходи засвідчили системність фінансових порушень, відсутність належного контролю академією за використанням земель, майна та витрачанням коштів. Як наслідок виявлена під час ревізій сума фінансових порушень сягнула понад 421 млн грн. Із них порушень, що призвели до втрат, – понад 52 млн грн.», ‒ йдеться у повідомленні.\nУ Держаудитслужбі зазначили, що серед низки порушень були закупівлі матеріальних цінностей з порушенням законодавства про державні закупівлі та без проведення відповідних процедур. Також було виявлене незаконне вилучення у підприємств та установ академії земельних ділянок загальною площею понад 5,5 тис. га.\nКрім того державні аудитори виявили, що 39 тис. га земель академія використовує без правовстановлюючих документів, що, поміж іншого, може призвести до їх незаконного вилучення.\nПро результати проведених ревізій повідомлено Кабінет міністрів. Матеріали перевірок, проведених у 2015 році, скеровані до Головного слідчого управління Генпрокуратури та долучені до матеріалів відповідних кримінальних проваджень.


Ольга ЧУБАРЕВА: «Культура має формувати націю» — Телеканал I-UA.tv\n27.06.2018, 01:58 982\nГрандіозному Міжнародному проекту Lady Opera, організатором та ідейним натхненником якого є народна артистка України Ольга Чубарева виповнилося 5 років.\nЗа цей час він здобув прихильність тисяч меломанів як в Україні, так і за кордоном. Нещодавно на головній сцені країни — Національному палаці мистецтв «Україна» в рамках цього проекту відбувся концерт «Vivere». Під час цього концерту разом з пані Ольгою виступили імениті гості з Італії: Лоренцо Декаро та Оресте Козімо — блискучі тенори, задіяні у найвеличніших оперних постановках. У виконанні цього сузір’я артистів звучали як класичні арії, так і шедеври із золотого фонду світової естради, добре знані композиції, так і несподівані прем’єри.\nЗаслуженим академічним зразково-показовим оркестром та хором ЗСУ (художній керівник Дмитро Антонюк) цього вечора керував диригент Джоржіо Крочі, який є справжньою музичною легендою Італії. Добре знаний в Україні та за її межами балет А-6 продемонстрував феєричні танцювальні номери, а креативна дизайнерська команда вразила публіку найсучаснішими візуальними ефектами та графікою.\nСьогодні Ольга Чубарева наш гість.\n— З ідеї зробити велику справу в плані популяризації класичної музики, оперного співу серед широкого кола глядачів і слухачів. Ця ідея надихнула на створення проекту Lady Opera.\nЦе проект, в рамках якого я роблю концерти, запрошую до участі в них зіркових гостей з Італії, Іспанії, інших країн. Виконуємо не лише оперну музику в чистому вигляді та фрагменти популярних арій, які в усіх на слуху, але й твори в стилі «Classical crossover». Це сучасний жанр, який набуває все більшої популярності. Він дозволяє поєднувати різні жанри, різні напрямки, різні інструменти. Тут можна використовувати сучасні ритми, тобто те, що буде подобатися молоді. Цей жанр дозволяє поступово залучати людей до оперного співу.\n— У 2013 році. Встигла його зробити до подій на Майдані. Наступні 5 років стали випробуванням для держави. Я намагаюся своїми концертами підтримати рідну країну, підняти дух українцям. Життя продовжується, а ми сильна нація, ми продовжуємо творити і нас не зламати.\nІ як не було складно у 2014 та 2015 роках, але я не робила пауз і проводила концерти в Палаці «Україна». Люди йдуть на ці концерти, завжди аншлаги, значить вони цього потребують.\nПісля російської пропаганди деякі мої зіркові гості боялися їхати в Україну. Приміром не просто було вмовити приїхати до нас виконавців з Іспанії у 2015 році. Вони були приємно здивовані, що в нас немає тієї агресії, про яку говорять російській телеканали, що працюють українські театри, відбуваються концерти.\nСвоїми маленькими справами роблю все, аби відомі зарубіжні виконавці побачили наших людей, ознайомилися з нашою культурою. Аби вони зрозуміли, що ми знаходимося на європейському рівні розвитку. Єдине, чого нам не вистачає для реалізації своїх задумок — загальноекономічний стан країни. Він гальмує культурний розвиток. Адже українці не завжди мають можливість купити квитки, аби сходити на виставу чи концерт, відвідати виставку. А люди тягнуться до високого, до мистецтва, воно їм вкрай потрібне.\nЯ ніколи не повторюю своїх програм. Приміром у 2015 році Україна вперше відзначала День Європи. Саме цій події я присвятила одну з концертних програм, яку так і назвала «Європа». Гостями були чудові іспанські тенори Ізраель Лозано і Енріке Феррер. Концерт мав шалений успіх, а спільно з іспанськими гостями я підготувала ще кілька виступів. Енріке брав участь у моєму благодійному концерті до 25-ти річчя Незалежності на Співочому полі для киян та гостей столиці. Успіху концерту, який відбувався під відкритим небом, сприяла чудова погода і неповторна краса природи Печерського ландшафтного парку з якого відкриваються краєвиди Дніпра. А Ізраель приїздив на прем’єру іспанської опери Саруела. Був вперше представлений цей жанр іспанської опери в Україні. Концерт відбувся за підтримки посольства Іспанії. Співаки закохалися в Україну, наших людей, краєвиди, сподобалася їм і українська кухня.\nІнша програма Міжнародного проекту «Леді опера» мала назву «Сни Роксолани». Мені дуже подобаються східні музичні мотиви та східні національні музичні інструменти. Можливо ця любов пов’язана з тим, що моя мама татарка. Також мені подобається образ Роксолани. Але я вирішила побувати свій концерт навколо цієї постаті не як історичного, а як художнього образу. Тому назвала програму «Сни Роксолани». Роксолана це жінка, яка увібрала в себе західноєвропейську і східну культури. Західні і східні мотиви звучали під час цього концерту. До участі в ньому я запросила кримськотатарського музиканта Джеміля Карікова (уд) та Армена Костандяна (дудук), які додали до програми східного колориту. Одну з пісень я виконала кримськотатарською мовою. І хоча більшість глядачів не знають цієї мови, але всі відразу зрозуміли, що мова йде про Крим. Зал плакав.\nЦю програму прикрасив балет «А — 6», з яким я активно співпрацюю протягом всього проекту Lady Opera. Вони мої партнери по сцені. Ганна Азарова — хореограф-постановник, яка сама бере в них участь як солістка. Ці хореографічні композиції дуже гармонійно переплітаються з музикою і всім ти, що відбувається на сцені. Це навіть не концерти, а швидше шоу, повноцінними учасниками яких є оформлення, освітлення, великі екрани, шоу-балет. Замовляю аранжування до всіх творів, які звучать, складаю програму. Я не лише виконавиця у проекті Lady Opera, а ще й режисер та продюсер. Це повністю моє дітище.\n— Будь-ласка трохи детальніше про новий концерт.\n— Цей концерт я присвятила 5-й річниці проекту Lady Opera. Він мав назву «Vivere», що в перекладі з італійської мови означає «жити». Це заклик до життя і творчості. Звучали шедеври неаполітанських пісень, твори в стилі «Classical crossover», відомі шедеври оперної класики. Радує те, що в залі було багато молоді, навіть діти. Пишаюсь, що разом зі мною працюють найкращі музиканти, найкращі співаки, високопрофесійні спеціалісти, які оформлюють сцену. Завжди запрошую до виступів нових виконавців. Я вважаю, що наш глядач має слухати кращу музику, бачити кращих співаків. На сцені було 100 артистів. Від першого до останнього акорду лунала лише жива музика. Деякі люди вперше в житті бачили таке дійство.\nКонцерту передувала велика організаційна робота.\n— Крім столиці цей концерт відбувся й в Одесі.\n— Вже наступного дня після виступу в Києві разом з італійськими співаками виступила в Одеському національному академічному театрі опери та балету. Цей концерт також відбувся з великим успіхом. В Одесі переважно російськомовна публіка, але коли ми заспівали «Реве та стогне Дніпро широкий», то багато хто в залі плакав. У такі хвили відчуваєш гордість за свою країну.\nПланувала виступити ще у Львові та Харкові. Але з низки організаційних та фінансових питань ці концерти поки що довелося відкласти. До речі, харківська публіка мені особливо близька, бо тут свого часу я закінчила консерваторію. А мої викладачем була Людмила Георгіївна Цуркан, яка навчалася у корифея оперного співу Ольги Миколаївни Благовидової. Ім’я цієї людини носить кафедра постановки голосу Одеської консерваторії. Ця Alma Mater випустила багато зірок оперної сцени. Її школа була суто італійською. У цьому місті за багато десятиліть склалися певні традиції і дуже вимоглива публіка. Я спілкувалася з багатьма глядачами, вони зізналися, що Lady Opera закохала в себе і вони з нетерпінням чекають нових концертів.\n— У принципі абсолютно нічим. Люди всюди насамперед сприймають мистецтво на емоційному рівні, їм або подобається, або ні. Красива мелодія, гарне виконання, оформлення, все робимо професійно. І людям це подобається. Глядач може не знати який твір виконується і хто його автор, але він його сприймає насамперед на емоційному рівні. Напевне найголовніше, якщо ти можеш викликати емоції і радість, захоплення і сльози на очах, посмішки і бурхливі овації. Ці емоції потім надихають людину в житті.\nЄдине, що цей жанр більш широко розвинутий за кордоном. У більшості західних країн є телевізійні канали «Культура», які на високому професійному рівні транслюють онлайн такі концерти. Люди чують класичну музику на вулицях. Чимало концертів відбувається під відкритим небом. Є традиція ходити в оперні театри, квитки розкуповуються за кілька місяців наперед.\nТобто людей цікавить не лише матеріальний достаток, але й духовний розвиток. У них ця традиція напрацьовувалася десятиліттями і, навіть, століттями. Зовсім по іншому в нас. Певною мірою ще живемо під впливом радянського минулого, коли знищувалася інтелігенція, багато хто виїхав за кордон. Ми втратили цвіт нації. Сьогодні потрібно формувати смаки і традиції наших громадян.\nУкраїнська публіка не відрізняється від західної за емоційністю. Але треба щоб і держава допомагала, і телебачення. Потрібно, щоб була система, яка з різних боків працювала на конкретний результат. Я вважаю що духовний розвиток, культура дають визначеність для нації. Немає культури — немає нації, немає мови — немає нації.\nДо речі перед своїми зірковими гостями, незалежно від того з якої країни вони приїжджають, я завжди ставлю умову, що обов’язково потрібно вивчити українську пісню і потім виконати її разом зі мною. Пишу їм текст латиницею, пересилаю разом з нотами. Потім у дистанційному режимі готуємо цей номер. Такі номери завжди мають шалений успіх в української публіки.\nЯ вивчила українську мову вже в дорослому віці, бо народилася і провела половину дитинства в Казахстані. Показую нашим українцям, які чомусь не поважають українську мову і українську пісню, що навіть іспанці чи італійці співають наші пісні. І з уст іноземців українська пісня звучить так красиво. Треба заохочувати людей, аби вони знали більше українських пісень, спілкувалися українською мовою, бо вони живуть в Україні.\nПід час останнього концерту в Палаці «Україна» разом з італійськими тенорами я виконала «Реве та стогне Дніпр широкий» на слова Тараса Шевченка. Весь зал аплодував стоячи та плакав.\n— Такі концерти на жаль не часто можна побачити на провідних телевізійних каналах.\n— Ці телеканали зосереджені в руках кількох людей. Тут переважно робиться акцент на розважальних шоу, які б відволікали людей від важливих питань, аби вони не замислювалися над сьогоденням.\nУ нас є телеканал «Культура, який не має сучасних технічних можливостей. А в західноєвропейських країнах створені потужні телеканали «Культура», які мають змогу робити прямі трансляції концертів і вистав. Бо держави дбають про духовне виховання.\nТакож хотілося аби й наші провідні телеканали, які мають високі рейтинги і велику кількість глядачів транслювали такі концерти. Тому що це культурний продукт, створений на світовому рівні.\nЦим питання повинно займатися Міністерство інформаційної політики, а при ухваленні бюджету необхідно більше коштів виділяти на культуру. Крім цього має бути прийнятий Закон про меценатство, аби стимулювати бізнес-структури підтримувати подібні проекти.\nПро це багато говорять, але допоки нічого не робиться. А треба починати вирішувати це питання вже сьогодні. Культура не може залишатися на останньому місці. Вона не менш важлива ніж економіка. Адже культура формує наше суспільство і нашу націю.\nМожливо держава має заробляти гроші не на митцях, які не виїхали за кордон і хочуть творити для нашого глядача? Насамперед маю на увазі надзвичайно високу орендну плату великих концертних залів, яку мало хто може сплатити.\nЗа кордоном топові театри заробляють немалі гроші. Але в них все рівно є додаткове фінансування, є меценати, спонсори, існують державні програми. Там митці просто «купаються» в можливостях творити. Там можуть запрошувати зірок, класних режисерів, сценаристів, музикантів. А в нас доводитися «варитися у власному соку». Коли щось робиш, то тобі ще й «б'ють по руках».\nТа я намагаюся і надалі творити свій проект. Лише відбувся концерт, а вже думаю, що робитиму далі. Не буду відкривати всіх секретів, але зазначу, що хочу охопити всю Україну.\nЯ вірю, що не за горами той момент, коли ті представники нашого суспільства, в яких є для цього всі можливості, почнуть допомагати таким проектам. Держава повинна одуматися і вже зараз звернути увагу на талановитих людей, які є цвітом нації. Аби обдарована молодь не шукала кращої долі в чужих світах, а могла повної мірою зреалізувати себе в Україні.\nОльга ЧУБАРЕВА культура проект Lady Opera


Чи погодилася «Укрпошта» з пропозицією матусян\nЩе у травні «Укрпошта» оголосила про плани зміни формату роботи своїх відділень у селах. Частину відділень, як повідомив у соцмережі PR-директор підприємства Михайло Василенко, планують закрити через малий обсяг їх роботи.\nВже в липні з’явилася інформація про те, що Президент України Петро Порошенко на своїй зустрічі з міністрами та представниками «Укрпошти» виступив категорично проти такого рішення Національного оператора поштового зв’язку.\nЗа кордон — за будь-яку ціну\nПрезидент Всеукраїнської асоціації компаній з міжнародного працевлаштування Василь Воскобойник розповів, що торік 62% українців влаштувалися на роботу за рубежем нелегально. За його даними, послугами легальних компаній скористалися 12 тисяч 150 осіб. Майже 90% людей намагаються виїхати за кордон, звертаючись по допомогу до знайомих.\nА пенсіонери й не знають, що воно, оте ОТГ\nПавлівка завжди була частиною Матусова і водночас вважалася ніби відокремленою. Багато років тут діяв успішний і знаменитий Матусівський радгосп, де вирощували племінну худобу, розвивалася інфраструктура і навіть був свій клуб. Сьогодні тут все зовсім по-іншому. Молоді мало. Минулої п’ятниці зранку на вулиці вдалося зустріти здебільшого пенсіонерів, які поспішали до відділення зв’язку в пенсійних справах. Але кинулося у вічі, що на Павлівці навіть не всі жителі знають, що вони проживають у Матусівській об’єднаній територіальній громаді.\nВ газети розширилася географія читачів\nДругий рік розпочався, як редакція газети «Шполянські вісті» після роздержавлення шляхом перетворення стала ТОВ «Редакція газети «Шполянські вісті» і випускає газету самостійно.\nПроблема з оновленням (коригуванням) генерального плану Шполи виникла не сьогодні і не вчора. Її вже називають «проблемою з бородою». Справа в тому, що такі житлові масиви, як Мар’янівський, а також ті, що знаходяться в районі вулиці Іцика Фефера і колишнього цукрового заводу (новобудови) перебувають за межами генерального плану.\nІнформацію про доходи для надання субсидій, як і раніше, надаватиме Державна Фіскальна служба України.\nКоли будуть вихідні?\nВ червні в українців буде чотири вихідні: з 28-го червня по 1 липня у зв’язку з Днем Конституції (п’ятницю, 29 червня, доведеться відпрацювати у суботу, 23 червня). Святковими будуть 24-26 серпня — День Незалежності України. Восени теж випадуть вихідні: День захисника України, 14 жовтня, буде в неділю, тож гулятимемо протягом 13-15 жовтня.\nВ Чехії заробітчани потрібні\nЧехія вирішила спростити умови працевлаштування українців. За даними тамтешнього міністерства праці, кількість вільних робочих місць досягла рекордного числа — 260 тисяч. Передусім потрібні медсестри, працівники соціальної сфери та робітники середньої технічної кваліфікації, будівельники. Тож сьогодні готується угода між Україною та Чехією, в рамках якої передбачається, що 19600 наших співвітчизників зможуть дістати право працевлаштування в цій країні на два роки.\nПостановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2018 року „Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022” (далі - Постанова) затверджено нову редакцію Положення про порядок призначення житлових субсидій\nНа який термін призначатиметься\nНапевно, проблемами у житлово-комунальному господарстві у нашій державі вже нікого не здивуєш. Однак дивує, подекуди, халатне ставлення відповідальних за фонд ЖКГ структур та байдужість людей.\nІнформацію, опубліковану в газеті «Шполянські вісті» в №№ 96-97 від 23 листопада 2017 року під заголовком «В ТОВ «Маяк - Агро» уклали договір з покійником» та розміщену на сайті http://www.shpolavisti.com.ua/, вважати недійсною. Після додаткового журналістського розслідування факти цієї справи будуть надруковані пізніше.\nМільйони у пошуку\nЗа оцінкою Центру економічної стратегії, загалом трудовими мігрантами за 2015-2017 роки стали чотири мільйони осіб. Одночасно за кордоном перебувають 2,6-2,7 млн. чоловік. Згідно з офіційною відповіддю Держприкордонслужби, з 2001-го (дата останнього перепису населення) з України виїхали близько 6,3 млн. українців (тобто перетнули кордон і назад не повернулися).\nУ Шполі зніматимуть «Чотири весілля»\nНас перепишуть і порахують\nПедикульоз поширюється в школах


Демократична Україна - Верховна Рада: рік по тому\nВи тут: Головна >> Суспільство >> Верховна Рада: рік по тому\nП'ятниця, 11 Грудень 2015 14:11\nВерховна Рада: рік по тому\nДля українського уряду сьогодні — надзвичайно знаковий день. Як ми вже писали в минулому числі, саме 11 грудня Кабінет Міністрів має звітувати перед Верховною Радою за результатами своєї діяльності. Останній тиждень перед звітом видався ще напруженішим за попередній. Принаймні, критики в бік персонально Арсенія Яценюка та його команди в цілому пролунало значно більше, ніж за весь попередній рік. Показово, що ця критика передусім звучала саме від народних обранців.\nЗаради справедливості слід сказати, що значна частина критики — цілком справедлива, оскільки уряд не виконав дуже багато взятих на себе рік тому зобов’язань. Утім, не завадило б поглянути й на самих критиканів, бо ж у парламентських стінах також накопичилося чимало боргів перед суспільством. А Верховна Рада восьмого скликання всього лишень два тижні тому відзначила першу річницю свого офіційного існування.\nЗвичайно, низку передвиборних обіцянок нинішній проєвропейській коаліції виконати вдалося. Наприклад, одним із перших гучних рішень парламенту восьмого скликання стало скасування позаблокового статусу України конституційною більшістю.\nЧерез два місяці після початку роботи ВР виконала ще одну популярну на той час обіцянку: визнала Росію країною-агресором. Згодом рішенням Ради національної безпеки та оборони це було закріплено й у новій редакції військової доктрини. Нагадаємо, перед виборами ухвалення нової військової доктрини, де РФ буде визначена як держава-агресор, обіцяв «Народний фронт».\n«Батьківщина» пішла далі, пообіцявши визнання самопроголошених «ДНР» та «ЛНР» терористичними організаціями. І справді, відповідний законопроект удалося ухвалити в першому читанні ще в січні. Але при повторному розгляді в березні парламент вирішив відкласти затвердження документа до його доопрацювання, котре, однак триває й досі.\nУ боротьбі зі старим політичним режимом парламент упродовж перших місяців роботи доволі активно ухвалював як формальні, але популярні рішення, так і дійсно необхідні й очікувані. Наприклад, на початку лютого Верховна Рада проголосувала за постанову, якою позбавила Януковича звання президента. Згодом її підписав Глава держави і Україна отримала очікуваний суспільством прецедент.\nКопаючи ще глибше, в радянське минуле, парламент забезпечив собі місце в історії законами про декомунізацію: було заборонено пропаганду комуністичного режиму. Попри те що для такого рішення Україні знадобилося майже чверть століття, переоцінити його складно.\nНа виконання цього закону мають бути перейменовані майже тисяча населених пунктів, зокрема 32 міста. Що вже казати про тисячі, якщо не десятки тисяч вулиць по всій Україні. В день ухвалення цього закону парламент також підтримав відкриття доступу до архівів репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917–1991 років і визнав воїнів Організації українських націоналістів і Української повстанської армії борцями за незалежність України.\nЧерез два місяці роботи з моменту прийняття присяги новий парламент відповів на військову агресію Росії визнанням юрисдикції Міжнародного кримінального суду в Гаазі щодо скоєних злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами РФ і ватажками псевдоутворень на Сході України, що спричинило особливо тяжкі наслідки та масове вбивство українських громадян.\nІнформаційний опір агресору також був: ще в лютому парламент призупинив до завершення АТО акредитацію журналістів більшості російських ЗМІ при українських органах державної влади. Але якщо сама Рада дотримується свого рішення, то, наприклад, у Кабінеті Міністрів журналісти українських філій окремих російських пропагандистських видань гостюють доволі часто.\nСтосовно преси парламентом було ухвалене ще одне гучне рішення: заборона компаніям — резидентам РФ бути засновниками телерадіокомпаній. Якщо до цього додати ще й рішення про заборону низки російських фільмів і серіалів, можна констатувати, що сяке-таке протистояння пропагандистській машині агресивного сусіда відбувалося. Однак заборона подекуди має і зворотний бік. Так, під неї потрапила й російська стрічка режисера Андрія Звягінцева «Левіафан» про беззаконня в Росії...\nЩо ж до свіжіших досягнень, то тут варто вказати на ухвалення так званого пакета законів, покликаного наблизити для українців безвізовий режим з Європейським Союзом. Хоча, як відомо, при ухваленні цього пакета не обійшлося без скандалів: весь процес відбувався повільно і складно, документи пройшли всі кола пекла до винесення в зал, але все одно не знаходили там підтримки. Депутати звинувачували уряд у подачі неякісних законопроектів. Найскладніше було зі спецконфіскацією отриманого злочинним шляхом майна.\nАле найбільш скандальним став навіть не окремий законопроект, а одна маленька поправка до Трудового кодексу: заборона дискримінації працівників за ознакою сексуальної орієнтації та гендерної ідентичності. Попри кінцеве позитивне рішення згадувати недавні перипетії, пов’язані з цим питанням, навіть не надто хочеться.\nХотіли як краще?..\nЯк не прикро, але новий парламент нерідко стає схожим на більшість своїх попередників тим, що навіть найкращі задуми примудряється перетворити на відвертий популізм. Квінтесенцією цього і згодом одним із найбільших скандалів нинішньої ВР стала історія з конвертацією валютних кредитів за курсом на дату укладення договору.\nНайскандальнішим цей документ став не тільки через цілковиту нереальність його виконання, а ще й тому, що його доучора... не передано на підпис Президентові. Формальні причини зрозумілі — не підставляти Главу держави. Однак на ділі — це не що інше, як відверте порушення як регламенту, так і Конституції.\nЩе одним випробуванням, яке Верховна Рада провалила, стала зміна виборчого законодавства. До речі, це питання має дуже знакову передісторію, адже ще навесні минулого року тоді ще кандидат у президенти Петро Порошенко обіцяв зробити все, щоб до кінця року відбулися дострокові парламентські вибори виключно на пропорційній основі за відкритими списками.\nПроте нова Рада була обрана за старою системою. Разом із тим під час проведення виборної кампанії три партії з п’яти учасників коаліції (БПП, радикали та «Батьківщина») пообіцяли виборцям відкриту пропорційну систему парламентських виборів. Зобов’язання запровадити відкриті списки в першому кварталі 2015-го було навіть закріплено в Коаліційній угоді.\nНа жаль, особливо активної роботи в цьому напрямку не проводилося. Тому й не дивно, що після затвердження плану законодавчого забезпечення реформ розробка відповідної ініціативи виявилася розписаною на друге півріччя 2017-го. На перший погляд нічого особливого, бо до парламентських виборів нібито ще далеко. Втім, за нинішньої непростої політичної ситуації, як мовиться, усяке може трапитися. Тому відверте відфутболювання нових правил виборів до ВР видається, м’яко кажучи, нелогічним.\nНатомість робота над новою редакцією Закону «Про місцеві вибори», який також повинен був передбачати пропорційну систему з відкритими списками, спочатку просто-таки кипіла. Для розробки законопроекту була створена спеціальна робоча група, до якої запросили мало не всіх шановних експертів з виборчого законодавства, але, коли дійшло до справи, на розгляд було винесено не зовсім те, що попередньо напрацьовувалося.\nЗвичайно, навряд чи доречно говорити, що чинний Закон про місцеві вибори, за яким ми нещодавно обрали нову місцеву владу, недосконалий на всі сто. Він також містить чимало позитивів, зокрема норму про можливість відкликання громадою обранців, та передбачає другий тур виборів у великих містах.\nАле вже після проведення цього самого другого туру чомусь доволі активно заговорили про необхідність перегляду його доцільності. Мовляв, і явка — низька, і дорого все це, і більшої легітимності обраний кандидат не отримує... Голова Верховної Ради Володимир Гройсман після завершення місцевих виборів пообіцяв створити робочу групу з напрацювання проекту Виборчого кодексу. От і незрозуміло: радіти цьому чи вже побоюватися потенційного результату, котрий може нівелювати нинішні позитиви...\nНе зумівши ускладнити для себе виборчі правила, ВР усе ж таки ухвалила одне не надто зручне для себе рішення: ввела державне фінансування партій. Сама по собі ця ідея надзвичайно позитивна, але чим вона обернеться для українців у сучасних реаліях, поки що сказати складно.\nСправа навіть не в тому, що, як запевняють опоненти цього закону, бюджет і так порожній. За такою логікою подібне рішення ніколи не буде на часі, бо завжди знаходитимуться питання, чиє фінансування видаватиметься важливішим за партійне. Головна причина дещо суперечливих вражень від згаданого закону в тому, що він побачив світ в умовах нереформованих правоохоронних та судових органів.\nПоки що не надто зрозуміло: хто буде реально стежити за чистотою фінансових звітів та відповідності витрачених коштів, виділених у бюджеті. І коли закон реально запрацює, чи справді справедливо політики-порушники притягуватимуться до відповідальності, скажімо, за подвійну бухгалтерію.\nПро реформу правоохоронної системи, судів та антикорупційного законодавства остаточні висновки поки що робити зарано, але проміжні зводяться до того, що згаданий процес іде досить повільно. Єдина реформа, яку можна вже спостерігати в дії, — це створення Національної поліції.\nА ось Національним антикорупційним бюро парламент хоч і почав займатися мало не з перших днів своєї роботи, але не запрацювало воно й досі. Частково процес затягнувся і через недостатньо пророблену процедуру відбору керівництва бюро. Але найбільше критикують парламент за недостатність політичної волі для забезпечення реальної незалежності антикорупційного прокурора.\nВзагалі, у правоохоронній царині робота Верховної Ради викликає дуже двояке враження. З одного боку, вдалося ухвалити цілу низку законодавчих актів, серед яких — про Державне бюро розслідувань; про створення Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, отриманими від корупційних та інших злочинів...\nАле з іншого — бурхлива діяльність парламенту щодо забезпечення умов для роботи таких важливих органів не підкріплена реальним підґрунтям. Досі жодна з перелічених установ (окрім, повторимося, Національної поліції) не запрацювала.\nПотенційні камені спотикання\nНайближчим часом Верховній Раді загрожує пережити ще одну битву: до парламенту Президентом уже внесено проект змін до Конституції в частині правосуддя.\nБоротьба зі ще одними змінами до Конституції — в частині децентралізації — після гучних взаємних звинувачень, скороченні чисельності фракції «Самопоміч», демаршу радикалів Олега Ляшка і створення дуже напруженої ситуації в коаліції перетворилася на заморожений конфлікт.\nЦікаво, що всі три фракції, котрі не підтримали конституційні зміни, перед виборами обіцяли у своїх програмах... децентралізацію. Звісно, вони не вважають свою нинішню позицію щодо законопроекту обманом виборців. Проект, зі скрипом проголосований в останній день літа під акомпанемент вуличних безладів, що не обійшлися без жертв, справді — далеко не бездоганний.\nБагато юристів, зокрема тих, котрі тривалий час працюють у конституційному полі, підтверджують: ці партії не єдині у своїх оцінках пропонованих владою змін до Основного Закону. Проігнорувати їхню думку під час наступного голосування навряд чи вдасться, адже для ухвалення законопроекту в цілому необхідні 300 голосів.\nЩе один несплачений борг чинної Верховної Ради — депутатська недоторканність: законопроект про її скасування поки навіть не намагалися винести в сесійну залу. Притому що раніше до законопроекту про зміни до Конституції в частині скасування депутатської і обмеження суддівської недоторканності ставилися з розумінням. На етапі направлення законопроекту до Конституційного Суду особливих перепон не виникло, а от після його повернення звідти ентузіазм кудись зник. Депутати цілком могли ухвалити законопроект ще влітку в першому читанні, а нині — в цілому.\nЦікаво, що більшість проблем у коаліції восени депутати списували на місцеві вибори. Однак волевиявлення відбулося, а ситуація залишається досить напруженою. Це дає підстави найрізноманітнішим експертам говорити про можливість дострокових парламентських виборів.


Продуктивність комп’ютера є найважливішою складовою для комфортної роботи користувача. ПК завжди управляється операційною системою, це може бути сімка, вісімка або десятка. Сьогодні ми поговоримо саме про Windows 10, який стрімко набирає популярність і стає все більш затребуваним. Матеріал дасть вам відповідь на важливе питання – як відключити автозапуск програм в Windows 10. Абсолютно таким же способом можна зробити це і ОС Windows 8 або 8.1.\nКожна людина, яка користується комп’ютером, викачує різні програми, наприклад, скайп для спілкування з друзями. Ці утиліти з часом починають накопичуватися на ПК і створюють певні незручності. Яким чином? Все дуже просто, практично кожна програма включається разом з комп’ютером.\nВіндоус запускається і відразу ж починає гальмувати і глючить, адже велика кількість утиліт включаються одночасно. Це дуже погано впливає на продуктивність комп’ютера, він починає подвисать. Єдиний розумний вихід – відключення автозапуску більшості програм для того, щоб прискорити систему. Але як це зробити, розглянемо в цій статті.\nЯк знайти автозапуск в Віндоус 10, 8, 8.1\nЩоб вирішити проблему, потрібно визначитися з тим, де ж знаходиться бажаний автозапуск. Знайти його не так складно, достатньо зайти в Диспетчер завдань. Більшість користувачів знають, як його викликати, але ми допоможемо новачкам. CTRL + ALT + DEL – три чарівні кнопки, які потрібно затиснути одночасно. Саме вони відкривають необхідне вікно, в ньому потрібно натиснути на рядок «Диспетчер завдань».\nВіндоус 10 є дуже мобільною і практичною системою, тому дотримуючись стандартних налаштувань, в диспетчері можна розглянути лише основні показники роботи програм. Щоб заглибитися сильніше і знайти потрібну нам інформацію, досить натиснути на рядок «Детальніше», Тоді потрапимо туди, куди потрібно.\nДалі нас чекає наступний крок – «Автозавантаження». Натискаємо і переглядаємо список програм, їх не обов’язково має бути багато. Ось ми і дісталися до найважливішого і бажаного – відключення непотрібних утиліт. Користувачеві досить просто вибрати будь-яку зі списку і кликнути на ній мишкою. Справа, знизу, ми побачимо кнопку Відключити, натискаємо, готово. Тепер ця програма не потривожить вас при включенні системи, вона може бути запущена вручну, коли знадобиться вам.\nТакож можна скористатися і іншим способом: натиснути правою кнопкою миші по цікавить рядку і в контекстному меню натиснути «Відключити».\nВи можете відключити всі програми, це ніяк не вплине на включення Віндоус, не буде ніяких системних збоїв. Ця перевага можна зустріти тільки в десятці, наприклад, коли відключаєш програми в сімці, потрібно бути гранично обережним.\nЯкщо у вашому автозапуску знаходиться всього кілька програм, наприклад, хмарне сховище і настройка відеокарти, але комп’ютер все одно гальмує, значить, проблема не в утиліти. Зазвичай ПК починає повільно працювати тільки при великій кількості включених програм. Якщо в автозапуску їх дуже мало, значить, варто подумати про те, що проблема полягає в чомусь іншому.\nПам’ятайте, коли ви вирішуєте які програми відключати, а які ні, варто подумати, наскільки часто ви їх використовуєте. Якщо користувач використовує скайп раз в місяць, то його можна сміливо відключати. Є й інший варіант, коли ви користуєтеся програмою щодня. Тоді варто переключити свою увагу на менш популярні утиліти на вашому ПК.\nПовне відключення за допомогою утиліт\nУ надрах операційної системи Windows існує безліч місць, в яких може перебувати настройка автозапуску. Причина цього криється в послідовності розвитку Windows, в ході якої свіжі версії ОС отримували нові способи запуску додатків, утиліт і різних служб при старті.\nВідстежити всі такі можливості допоможуть спеціальні програми. Як приклад можна назвати додаток Autoruns.\nНавіщо потрібна автозавантаження\nБагатьом користувачам цікаво, навіщо потрібна автозавантаження на комп’ютері, якщо вона тільки заважає використанню. Утиліти, які розташувалися в автозавантаженні, запускаються в кілька разів швидше. Насправді все так, що вони знаходяться в фоновому режимі і готові в будь-який момент включитися. Якщо ж програми в цьому списку немає, її запуск займе якийсь, нехай і незначно час.\nНаприклад, якщо скайп стоїть на автозапуску, то вам будуть приходити сповіщення про нові повідомлення. У зворотному випадку нічого такого не передбачається, адже він повністю виключений. Варто завжди пам’ятати, що такі програми, як Torrent можна поставити в автозавантаження, вони практично не перевантажують систему. А ось пакет програм Office можна сміливо видаляти, мало того, що він завантажує процесор, так і використовується дуже рідко.\nЯкщо ви не встановлювали свій Віндоус 10, а купили новий комп’ютер, на якому вже перебувала операційна система, варто зайти в автозапуск і переглянути список програм. Виробник іноді встановлює різні утиліти, які можуть вам не знадобитися. Якщо купити два комп’ютери з десятками в різних місцях, то, швидше за все, їх стандартний набір програм буде відрізнятися. Тепер ви знаєте, як заходити в автозапуск, і можете з легкістю виправити цю прикрість.\nА що, якщо виникла нова проблема з автозавантаженням, але тепер ви хочете не вимкнути, а додати нову утиліту в список. Наприклад, Віндоус 10 може автоматично запускати ваш браузер, якщо виставити це в налаштуваннях. Все робиться дуже просто і підходить для кожної програми. Просто заходимо в її налаштування і шукаємо галочку з автозавантаженням, один клік і готово.\nАле цей метод не завжди працює, тоді доводиться йти манівцями:\nПотрібно відкрити вікно «виконати»За допомогою двох клавіш Win + R;\nВписати в рядок наступне: shell: startup і натиснути ОК\nДалі перед нами відкриється «Автозавантаження». Нам потрібно натиснути на будь-який порожнє місце правою клавішею мишки і створити новий ярлик. З’явиться вікно, переходимо на «огляд»І вибираємо необхідну програму. Готово. Тепер вона з’явиться в автозапуску і буде включатися разом з системою.\nТаким чином, ми розглянули: для чого потрібна автозавантаження, і як можна в ній відключити більшість програм, щоб прискорити роботу в операційній системі Windows 10, а також додати необхідну програму в автозапуск. Сподіваємося, ця стаття полегшить розуміння в таких важливих питаннях, щоб зробити роботу більш приємною і швидкою.\nЯк відключати і включати автозапуск програм в Windows 10, 8, 8.1 Ссылка на основную публикацию\nДля багатьох людей постійне перебування на віртуальних просторах інтернету ...


Caritas Transcarpathia — Опис діяльності\nДіяльність Закарпатського обласного благодійного фонду\n«Карітас святого Мартіна»\nБФ «Карітас святого Мартіна» виник в 1999 році. Метою організації є полегшення діяльності соціальних установ Мукачівської римо-католицької дієцезії, а також забезпечення функціонування власних благодійних програм. Сфера дії Фонду доволі широка: це і пошук фінансового забезпечення благодійних програм, їх технічна реалізація, розподіл та нарахування отриманих фінансів між наявними програмами, пошуки нових напрямків надання допомоги, посередництво у вирішенні проблемних питань. Завдяки добре скоординованій праці, підтримані нами установи отримали значну кількість інформації, можливостей та власне, грошей, їхнє функціонування було б надважким, а подекуди й неможливим, без нашої допомоги.\nНаші програми в 2021 році:\nПротягом року ми продовжували антикризову програму, розгорнуту нами на початку 2015 року на тлі складної економічної ситуації в Україні й швидкого зростання кількості тих, хто потребує допомоги. Дану програму, розгорнуту майже на всій території Мукачівської римо-католицької дієцезії, ми продовжуємо вже п’ятий рік поспіль. В 2021-му році нами було надано допомогу у 8088 випадках (це бл. 2000 осіб). Допомога надавалася в першу чергу у вигляді ліків (2798 випадків), забезпечення дровами в зимовий період (430 випадків), оплати комунальних послуг (1000 випадків), забезпечення продуктами харчування (3088 випадків), забезпечення хворих підгузками для дорослих (704 випадки), закупівля перегною (78 випадків), та надання ін. видів індивідуальної допомоги (70 випадків).\nВ 2021-му році ми продовжили нашу програму з підтримки дитячих садків, в межах якої 14 закладів отримали різного роду допомогу, у вигляді закупівель, відкриття нових дитячих садків, підтримки діяльності, тощо. Допомогу отримали дитячі садочки наступних поселень: Мукачівський дитячий садок – придбання сусідньої ділянки з метою розширення закладу, проведення газу в приміщення (в процесі); Хуст, Неветленфолу – будівництво нових садочків; Вишково, Холмок, Концово - розширення будівель садочків для ромського населення, а також ремонт та будівництво дитячих майданчиків; Солотвино, Буштино, Вел. Бичків, Коб. Поляна - підтримка діяльності; Рахів, Ясіня – ремонт, придбання техніки; Оклі, Ратівці – будівництво дитячих майданчиків.\nДопомога хворим на залежність. В 2021 році нами було проведено 4 психотерапевтичних заходи угорською мовою для хворих на залежність, в яких взяло участь 121 осіб. Важливе значення має запобігання залежності, яке краще починати ще в школі. З цією метою нами було розпочато превентивну програму. В межах даної програми наш працівник проводить для старшокласників лекції, де розповідає про форми залежності, їхні причини та важкі наслідки. Всього на Закарпатті було організовано 56 таких зустрічей в 40 навч. закладах, 123 класах - на зустрічах взяли участь 1230 дітей.\nДопомога важкохворим – дана програма спрямована на фінансову підтримку операційного втручання серед малозабезпечених дітей та дорослих. В 2021 році наш центральний офіс виділив кошти для 60 таких випадків, завдяки чому були проведені операції та забезпечене лікування хворих дітей та дорослих.\nПосередництво та адміністрування конкурсів БФ Ясіні, Коб. Поляни, Вел. Бичкова, Мукачева, Берегова та Ужгорода, дитячих садків Буштина, Коб. Поляни та Вел. Бичкова, та інших установ. Серед іншого, була здійснена підтримка діяльності чотирьох садочків регіону Верхньої Тиси, а також багатьох інших установ та програм (серед них польові кухні, шкільні автобуси, реабілітаційні центри, тощо.)\nВ 2021 році в невеликій кількості нами було прийнято гуманітарну допомогу з-за кордону, в першу чергу з Угорщини (всього 6 випадків). Ця допомога була розподілена по всій області (між нашими установами, а також між школами, дитячими садками, парафіями, та деякими неприбутковими організаціями).\nСтипендіальна програма для малозабезпечених талановитих закарпатських студентів-католиків, які навчаються у вищих навчальних закладах України. Ця програма діє уже 13-й рік. Навесні 2021 року ми підтримали стипендіями 62, а восени – 64 студента. Деякі студенти отримують стипендію повторно, оскільки ми намагаємось підтримати їхнє навчання до кінця.\nВ Хусті було відкрито свічкову майстерню (перенесено з смт. Вишково), де займаються діти з особливими потребами. В 2021 році у зв’язку з пандемією, майстерню рідко відвідували, оскільки батьки боялись випадків можливого зараження своїх дітей.\nПосередництво в координації новозбудованого реабілітаційного центру у с. Ратівці.\nЧасткова підтримка діяльності організації Pro-Life. В 2021 році організація продовжувала свою звичну діяльність: проведення психотерапевтичних занять для жінок, які здійснили аборт, виступи на місцевому телебаченні, надання консультацій з питань напротехнології для бездітних подружніх пар, підтримка гарячої лінії для кризових ситуацій, в т.ч. надання психологічної допомоги, та ін. Також ми сприяли розвитку т. зв. програми Гемма (Gemma), в межах якої надається фінансова допомога тим молодим матерям, які перебувають у складних життєвих обставинах, та все ж прийняли рішення залишити дитину. Така допомога надається протягом року щомісяця, для покращення соціально-побутових умов.\nПідтримка Мукачівського кат. ліцею ім. св. Іштвана - вирішення різного роду труднощів та забезпечення потреб ліцею. Зараз в ліцеї навчається 66 студентів. Нами була розроблена система з пільгового проїзду студентів, здійснено матеріальне забезпечення факультативних занять, вирішено деякі фундаційні питання, тощо.\nВ 2021 році підтримка діяльності благодійних програм - фінансові питання, гранти, координація - в шести ромських таборах (в нас. пунктах Берегуйфоу, Холмок, Концово, Минай, Галоч, Павшино). Як і в попередні роки, в 2021 р ми продовжили програму підтримки ромських таборів, метою якої є інтеграція та підтримка осіб ромської національності. В 2021 році було організовано: екскурсії, кемпінг, підготовка до школи, посівні програми, протипожежні заходи, були проведені заняття на групі подовженого дня в нас. пунктах Павшино, Холмок, Концово, Галоч; вирішення питань охорони здоров’я (а саме організація амбулаторного лікування ромів, надання їм ін’єкцій на дому та ін.) В польових кухнях с. Холмок, Концово, Павшино, Вишково та Галоч була продовжена організація дитячих обідів.\nПідтримка католицьких гуртожитків м. Ужгород та Мукачево, а також невеличка підтримка двох берегівських гуртожитків.\nВ 2021 році співпраця з програмами закладу Second Home, а саме підготовка грантів для підтримки його діяльності та сприяння розвитку. Метою закладу є надання домівки та соціальний захист безпритульних дітей а також дітей, які живуть у складних умовах.\nДопомога в пошуках засобів для розвитку установи, що опікується дітьми з аутизмом (пошук грантів для закупівлі меблів, проведення ремонту). Ми й надалі тісно співпрацюємо та надаємо їм необхідну допомогу.\nСпівпраця з словацькою програмою підтримки закарпатських дітей з неблагополучних родин (переважно школярів) – в межах даної програми словацькі сім’ї регулярно підтримують таких дітей до досягнення ними повноліття.\nХочемо подякувати за кожну надану допомогу. Нам важлива ваша підтримка, щоб ми могли працювати й надалі.\nФеренц Фегир, керівник фонду.\nМукачево, 17 січня 2022 р.


На Полтавщині чоловік усю ніч «жахав» пенсіонерок / Полтавщина\n25 жовтня 2011, 16:31 Розмір тексту\nНа Полтавщині чоловік усю ніч «жахав» пенсіонерок\nУ селі Пришиб Кременчуцького району п’яний молодик змусив двох бабусь своїми хуліганськими діями ховатися у кімнатах до ранку\nВночі зловмисник прийшов до помешкання 75-літньої жінки та почав, за його словами, «розважатися». Спочатку грюкав у двері, а потім палицями та камінням вибив скло майже у всіх вікнах будинку. Після цього чоловік повиривав усі телевізійні кабелі та зв’язав двері металевим дротом.\nНа шум з ліхтарем вийшов сусід пенсіонерки. Чоловік спрямував промені світла у бік оселі старенької, аби побачити зловмисника, та останній швидко втік.\nПроте додому молодик не збирався — натомість подався «жахати» ще одну пенсіонерку. У будівлі 70-літньої жінки він «за старою схемою» повибивав вікна, стіни ж порозпитував нецензурними словами та обмалював хрестами. Лише на світанку зловмисник залишив господарство старенької та пішов додому.\nОперативники одразу розпочали пошуки хулігана. До співпраці з правоохоронцями долучилися й місцеві жителі.\nНічним кривдником виявився 28-річний мешканець села Пришиб. Свої вчинки чоловік пояснив тим, що цілий день вживав горілку, відпочиваючи таким чином від попереднього важкого дня на роботі.\nНаразі проти зловмисника вже порушено кримінальну справу за частиною 1 статті 296 Кримінального кодексу України(хуліганство). «Нічні жахання» загрожують підозрюваному штрафом від 8,5 до 17 тисяч гривень або арештом (строком до 6-ти місяців) чи обмеженням волі на строк до 5-ти років.\n25 жовтня 2011, 16:31\nТеги: хуліганство, пенсіонери, алкоголь