Андрій Крищенко: «Потрібно багато-багато резервістів – добровольців, які прийдуть, запишуться і будуть тренуватися в теробороні» - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 24 січня 2022, 13:10\nПершого січня в Україні з’явився новий самостійний рід військ – Сили територіальної оборони. Це допоміжні підрозділи, завдання яких – охороняти важливі об’єкти, блокпости, протидіяти диверсантам чи іншим незаконним групам на певній території, допомагати ДСНС під час надзвичайних ситуацій.\nПостійна чисельність Сил тероборони в мирний час становитиме 10 тисяч військових, в особливий період – понад 130 тисяч за рахунок резерву. Загалом в Україні розгортають 150 батальйонів у складі 25 бригад – по одній у кожному регіоні.\nВласне зараз триває формування підрозділів тероборони. Зокрема й у столиці. 20 січня Київська міська рада проголосувала за цільову програму «Захисник Києва», яка передбачає понад 110 мільйонів гривень на зміцнення обороноздатності міста впродовж 2022–2024 років. Кошти будуть витрачені на підсилення територіальної оборони у столиці – обладнання пунктів постійної дислокації для бригади Сил територіальної оборони та її батальйонів у кожному районі міста, створення центру підготовки територіальної оборони.\nLB.ua розпитав у заступника голови КМДА з питань здійснення самоврядних повноважень Андрія Крищенка, як формують Сили тероборони в Києві і як столиця загалом готується до ймовірного загострення конфлікту з Росією.\n«Ні Кличко, ні я не будемо керувати військовими»\nСоня Кошкіна: У грудні минулого року Київ оголосив про створення штабу тероборони. Що вдалося зробити з того часу?\nВідповідний закон набув чинності 1 січня, тож у грудні в нас відбувалися попередні наради – підготовчі. Саме тоді була опублікована постанова Кабінету Міністрів про типовий склад штабу територіальної оборони, тож ми мали таку попередню нараду із силовим блоком, який теоретично входитиме до цього штабу. Ми обговорювали питання першочергових дій тих чи інших структур.\nС.К.: Намітили план підготовки?\nС.К.: У які строки він має бути реалізований?\nСтроки з надання пропозицій були дуже стислі – до 5 січня. Залишалися пропозиції персоналій, які ввійдуть до штабу, ми розтягнули їх до виходу постанови та призначення командувача територіальної оборони на рівні держави та призначення командира бригади територіальної оборони. Його вже призначили, і він береться до виконання. Тому що командир бригади, згідно з законом, є керівником штабу територіальної оборони.\nОлег Базар: Повідомлення про те, що Київ створює штаб територіальної оборони, викликало негативну реакцію міністра оборони Олексія Резнікова. За його словами, органи місцевого самоврядування не повинні створювати жодні штаби, а територіальна оборона – це компетенція виключно Міністерства оборони, тоді як завдання органів місцевого самоврядування – сприяти теробороні.\nПовністю згоден з міністром – сприяння територіальній обороні. Але закон чітко каже: «Керівник зони територіальної оборони – голова Ради міністрів Автономної республіки Крим, голова обласної адміністрації, голова Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій». Тому керівник зони й зібрав цей штаб.\nНіхто не збирається перетягувати на себе ковдру військових. Не буде Кличко Віталій Володимирович, голова Київської міської державної адміністрації, або ж я керувати військовими. У нас немає для цього ні знань, ні навичок, ні повноважень. Але є чітко передбачена законом військова складова і складова цивільних адміністрацій.\nДо речі, знову ж таки, у законі чітко сказано, що голова зони територіальної оборони персонально відповідає за національний спротив.\nС.К.: У закон про місцеве самоврядування внесли відповідні зміни щодо територіальної оборони, а от у закон про столицю – ні. Окремі депутати парламенту кажуть, що через це виникла певна колізія. З огляду на це, тероборона в Києві в законі?\nЗвичайно. У Києві створена 112 бригада територіальної оборони. Зараз вона розширена – в кожному районі є батальйон цієї бригади. Їх було шість, зараз 10 батальйонів. Збільшено штат як військовослужбовців, так і резервістів.\nУ складі однієї бригади є командир бригади, управління бригади, є батальйони в кожному районі. Командир батальйону буде керівником штабу району територіальної оборони, а керівник району територіальної оборони – голова районної державної адміністрації. Окрім зони територіальної оборони, у Києві є ще 10 районів територіальної оборони.\nО.Б.: І все це в зародковому стані.\nУзагалі, територіальна оборона створена як окремий вид Збройних сил України. Є цікаве, велике і ґрунтовне інтерв’ю командувача територіальної оборони Галушкіна, де він каже, що Сили територіальної оборони – новостворена структура. І в неї, як і в кожної новоствореної структури, є проблеми.\n«Ми з військовими будемо розширювати рекрутингову кампанію, щоб роз’яснювати необхідність тероборони»\nО.Б.: Під час презентації програми «Захисник Києва» на сесії Київради ви зазначали, що наразі в тероборони немає приміщень, полігону для тренування, бази тощо.\nДивіться, приміщень не немає. Немає умовно достойних приміщень. У тих, що є, потрібно хоча б провести ремонт, щоб туди міг приїхати командир бригади.\nО.Б.: Ці приміщення будуть не у військкоматах?\nНі. Військкомати залишилися сухопутною складовою Збройних сил України. А територіальна оборона – це новостворене окреме командування. І там проблеми, починаючи з регіонального командування і закінчуючи батальйоном.\nУ нас є декілька приміщень у кожному районі. Міністерство оборони передало до територіальної оборони декілька приміщень, ми розбираємося з приведенням їх до належного стану. У деякі можна заходити, але щоб приймати людей, резервістів, щоденно працювати, повинен бути належний санітарний стан, тепло, вікна, стіл, стілець, комп’ютерна техніка абощо. Оця програма («Захисник Києва». – LB.ua) для цього і створена.\nПеред депутатами звучала необхідність будувати центри, але це перспектива місяців і років. А підрозділам територіальної оборони потрібно вже зараз десь розпочати свою діяльність.\nПро полігони: в нас є (це більше складова Збройних сил) плани тренування, інструктори з постійного складу цих підрозділів, батальйонів бригади. На території Києва військових полігонів узагалі не може бути, наскільки знаю, але недалеко за містом є полігони Збройних сил, Національної гвардії, які можуть використовуватися для стрілецької підготовки територіальної оборони щонайменше. Навіть з більш важким піхотним озброєнням.\nФото: facebook/112 окрема бригада територіальної оборони міста Києва\nС.К.: Скільки потрібно часу, щоб реально запустити тероборону і почати повномасштабні навчання?\nФактично тероборона існує не перший рік. Вона була у складі Сухопутних сил...\nО.Б.: Ви казали, що зараз у складі тероборони в Києві 600 осіб.\nПриблизно. І це немало. Зараз штат, чисельність суттєво збільшено, ми з військовими проводимо і будемо розширювати рекрутингову кампанію, щоб роз’яснювати необхідність тероборони.\nПочинати, як ми це бачили і наразі робимо, потрібно з двох речей. Перше – зверху: формування управління бригади, батальйонів, формування офіцерського постійного складу, і цей процес іде швидко. З іншого боку, потрібно багато-багато резервістів, фактично це добровольці, які прийдуть, запишуться і будуть тренуватися в територіальній обороні. Декілька підрозділів уже тренуються.\n«Два депутати точно є резервістами територіальної оборони»\nС.К.: Яка чисельність тероборони потрібна Києву?\nНа цей час ще немає штатного розпису. Не хочу казати, щоб не помилитися і, знову ж таки, не сперечатися з військовими.\nО.Б.: Але ж розпочинаючи цю кампанію, ви мусили розуміти, скільки людей вам треба залучити.\nКілька тисяч. Це не сто, не двісті. Кілька тисяч.\nО.Б.: Програма «Захисник Києва», яку вчора проголосували депутати, передбачає 110 мільйонів фінансування на три роки.\n40 мільйонів на перший рік.\nО.Б.: При цьому власне на кампанію залучення заплановані якісь невеликі гроші?\nКритика була, що це нібито корупційні кошти. Що 300 тисяч витрачаються на плакати… Ще до мого призначення виготовили 500 чи 600 плакатів, їх вистачило лише розвішати в автобусах, щоб люди бачили, що влада і військові займаються питанням тероборони. Це інформує людей. Тому 300 тисяч, повірте, це невелика сума на ту кампанію, яку ми хочемо. Плануємо найближчим часом запустити ролик у метрополітені.\nС.К.: Багато людей питають, як записатися в тероборону і що для цього потрібно.\nЄ телефон довідкової служби КМДА – 15-51. Там фахівці пояснять, що потрібно робити, куди зателефонувати. Потрібен перелік документів, 10 чи 12 позицій: дві довідки, характеристика з місця роботи, копія військового квитка, довідка з МВС про відсутність судимості…\nС.К.: Характеристика з місця роботи?\nЄ закон. Там усе чітко сказано. Людина повинна підходити за медичним станом, надати довідку від нарколога і психіатра. Людина не повинна бути засуджена за тяжкі й особливо тяжкі злочини. Від цього нікуди не дінешся.\nС.К.: Розробляється якийсь механізм пришвидшення цього процесу?\nМи кожній людині надаємо правову допомогу, і вона буде надалі розширюватися, щоб вступити в територіальну допомогу. Але обійти вимоги закону…\nС.К.: Мова не про обхід закону. А саме про пришвидшення паперової тяганини.\nДоведеться якийсь час витратити. За бажання протягом тижня-десяти днів можна все зібрати.\nДо речі, депутати Київради підтримали ідею скоротити кількість довідок. Зокрема, характеристику з місця роботи.\nС.К.: Виступаючи в Київраді, ви закликали депутатів вступати до лав тероборони. Здається, і самі підписали контракт.\nТак. З листопада в мене підписаний контракт з територіальною обороною. Я – резервіст територіальної оборони.\nО.Б.: Хтось із депутатів є резервістом?\nДва депутати точно є резервістами територіальної оборони.\nО.Б.: З яких фракцій?\nЧого я буду їх піарити? Нехай самі скажуть. До речі, депутати ще двох великих фракцій сконтактували з нашими фахівцями, вони їм допомагають зібрати необхідні документи.\nС.К.: 600 осіб, які вже є в теробороні, – це професійні військові?\nТам працівники Київської міської державної адміністрації, жінки в тому числі. Журналісти. Є колишній народний депутат, підприємці. Є голова Ради резервістів – журналіст, відслужив у 2014-2015 роках, здається. Брав участь у бойових діях. Є професійні військові.\nРезервісти під час військових навчань тероборони на полігоні під Києвом, 18 грудня 2021 року\nС.К.: Усім необхідним резервістів забезпечує держава?\nРезервістам територіальної оборони видали повний комплект літньої/зимової форми. На жаль, один. Для тренувань бажано ще один, але ми розуміємо…\nЩодо зброї, командувач військ територіальної оборони чітко сказав, що зі зброєю вирішується питання. Це військове питання. Територіальна оборона буде зі штатною зброєю. Наше завдання – підібрати людей, забезпечити їм місце збору в разі можливої тривоги, перевести їх до місць отримання зброї. Тому що таку велику кількість зброї неможливо мати в якомусь одному місці.\nС.К.: Скільки в Києві приблизно зброї на руках – зареєстрованої і ні?\nБоюся помилитися, я ж був керівником поліції, – понад 100 тисяч одиниць вогнепальної зброї. «Довгої», маю на увазі, не «травмати» і пістолети, а рушниці, карабіни тощо.\nО.Б.: Офіційно зареєстровані?\nОфіційно, зареєстровані в дозвільній системі.\nС.К.: А реально?\nМаєте на увазі нелегальну, незаконну бойову зброю? Щороку поліція якусь кількість нелегальної зброї вилучає.\nС.К.: Зараз будуть запитання від наших читачів. Готуючись до інтерв’ю, ми анонсували його у фейсбуці – і от маємо чимало цікавого. Так, киян цікавить, чи дозволено в теробороні використовувати свою зброю, якщо вона легальна?\nКабінет Міністрів прийняв постанову про використання зареєстрованої мисливської зброї в питаннях національного спротиву.\nО.Б.: Який сенс воювати мисливською зброєю, якщо Збройні сили видають зброю?\nМи вказуємо, що є національний спротив, коли є інформація про партизанські якісь речі. Але завдання територіальної оборони – сформувати бойові підрозділи для багатьох цілей.\nС.К.: Для патрулювання, для охорони…\nЗавдань багато. Одне із завдань територіальної оборони – забезпечення стратегічного розгортання Збройних сил України.\nС.К.: Тобто прикриття?\nФактично так. І завдання – швидко сформувати кістяк територіальної оборони з військовослужбовців і офіцерів, які служать у ЗСУ, набрати резервістів, які будуть проходити навчання щонеділі, а потім навчання зі злагодження, маневри. Будуть бачити свій взвод, зброю. Рота комбатів буде з ними тренуватися, щоб вони протягом 24 годин могли відмобілізуватися, отримати штатну військову зброю в Збройних силах, стати з контрактників-резервістів військовослужбовцями Збройних сил і виконувати завдання зі штатною зброєю, зі штатним спорядженням.\nС.К.: Скільки часу потрібно на злагодження?\nУсе залежить від підрозділу, від кількості тренувань. Нормативи – у військових.\n«Великі бомбосховища розташовані здебільшого в адміністративних будівлях»\nС.К.: Ми вісім років живемо в стані війни, але зараз особлива ситуація. Як особисто ви її бачите?\nЯ – професійний поліціянт, а не військовий. Я можу оцінювати не більше від вас. Як людина, яка все життя мала відношення до безпеки, я на вихідних багато передивився роликів і перечитав про війни, які були з 1990 року: Балкани, Ірак тощо. Про створення безполітних зон в авіації НАТО. Мені важко сказати, на що взагалі наважиться наш ворог Росія й особисто Путін, що він може зробити. Але ці кібератаки можуть замінити авіацію, бо можуть просто покласти зв’язок…\nО.Б.: А Київ якось готується до захисту від кібератак, розуміючи ці ризики?\nКиїв готується. Наскільки мені відомо, наші ресурси не постраждали.\nО.Б.: Їх атакували?\nЧесно кажучи, не знаю. Цим займається Департамент інформаційних технологій і Служба безпеки з кіберполіцією.\nС.К.: В інтерв’ю «Бабелю» ви говорили, що на сайті КМДА буде оприлюднена покрокова інструкція щодо укриттів.\nІнструкція вже давно є.\nО.Б.: Інструкція є. Ви також казали, що «КМДА бере на себе відповідальність за бомбосховища та приміщення подвійного призначення». А там, де приміщення були замкнені, вони замкнені досі.\nЯ коли зайшов до вас у двір, ліворуч від арки є стрілочка з написом «Укриття». Ви його перевірили? От вам приклад.\nСлужби КМДА не зможуть прийти до кожного у двір і перевірити. Ми це розуміємо. Ми надали інформацію, повний алгоритм, щоб люди могли це зробити самі.\nМи тестували нашу сирену без увімкнення, але ми її обов’язково колись увімкнемо. Сигнал – це інформація для всіх, що щось або трапляється, або трапиться, і слід відчинити ці підвали.\nО.Б.: Якісь санкції для тих, хто не надасть доступу до укриттів, передбачені?\nАдміністративних заходів проти них не передбачено.\nО.Б.: І в міста немає важелів впливу?\nНі. У нас 500 об’єктів укриття, які ще залишилися з радянських часів. Великі бомбосховища розташовані здебільшого в адміністративних будівлях, там буде доступ. Це лікарні, КМДА, заводи… Там робота проводиться, питань не буде.\nДо мене після інтерв’ю зверталися люди, охочі оглянути власний підвал. Ми виділяли комісію КМДА, вони йшли з ЖЕКом оглядали, отримували рекомендації, як привести приміщення до нормального стану, промаркувати, вирішували, у кого буде і є ключ. З кожним об’єктом, який можна використовувати як об’єкт подвійного призначення, місцеві мешканці повинні самі визначитися. Можна прийти до власника і сказати: «У тебе тут перукарня в нашому підвалі, коли щось трапиться, давай ми використовуватимемо його як укриття». Алгоритм перетворення може бути такий.\nТак само і з магазином. Відповідна комісія має обстежити приміщення і вирішити, чи може воно бути використане як об’єкт подвійного призначення і відповідним чином промарковане. Але власник є власник. Якщо відмовиться, люди не будуть у нього нічого купувати.\nС.К.: Як бути з новобудовами? Очевидно, що в них зі сховищами більша біда. А новобудови – майже половина всього житлового фонду Києва, напевно.\nЯ вже казав, що архітектурно-будівельних норм, наскільки я знаю, які вимагали б у будівлях наявності об’єктів укриття, немає.\nС.К.: Що робити людям, які живуть у нових районах?\nЄ напівпідвальні приміщення, підземні паркінги.\nО.Б.: Це ж питання не лише в контексті війни. Це й питання цивільної оборони в разі техногенних катастроф, наприклад.\nМи не зможемо зараз розв’язати це питання і сказати, що робити. Потрібно в кожному конкретному випадку розмовляти із забудовниками. Це приватна власність, і питання використання цієї приватної власності належать до компетенції ОСББ, забудовників, ЖЕКів. Люди повинні збиратися і ставити питання. А ми надаватимемо якісь нормативні вимоги до конструкцій.\nС.К.: Метрополітен готовий?\nТак. У них є алгоритми. У них своя система оповіщення, але ми готуємо навчання. Тому що ми розуміємо, що якісь наші необережні дії можуть призвести до якихось панічних настроїв.\nО.Б.: Ви сказали, що ви хочете випробувати сирену. Сирена ж і буде каталізатором паніки.\nМи тільки сказали про це, і вже пішла інформаційна хвиля. Тому ми її розганяємо, підтримуємо, і це не буде ввімкнення – клац і увімкнули. За тиждень-два ми повідомимо, що потрібно робити.\nЗнайомі розповіли, що одна міжнародна компанія розробила для своїх працівників певні алгоритми на різні випадки – куди бігти, що робити. Це і є наша основна мета – люди почали про це думати.\nМи ж не панікуємо щоразу, коли сідаємо в літак і стюардеса розповідає, де розміщена киснева маска, як її вдягнути, де рятівний жилет…\nО.Б.: Але країну вже кілька місяців накачують страхами.\nМи ж не панікуємо, що літак обов’язково впаде, ми потонемо або задихнемося? Є якась інформаційна атака, але влада повинна показати, що робиться для того чи іншого випадку. Паніка виникає, коли в людей немає інформації навіть на базовому рівні.\n«Слід наперед обговорити з родичами алгоритми дій: хтось сидить удома, хтось до когось приїде або прийде пішки»\nС.К.: Як відбувається підготовка муніципальних лікарень?\nЛікарні готові. Вони досить сильно мобілізовувалися під час хвиль ковіду. Можна сказати, що певною мірою вони вже перевірені на практиці. Подробиць не знаю, більш детально можуть розповісти фахові керівники. Але я впевнений, що наші лікарні в Києві готові. До того ж є спеціалізовані загони й МНС.\nКиївські лікарні готові до розширення, до збільшення місць, і це продемонструвало реагування на ковід. Якщо не помиляюся, за останні два роки до Києва особливих питань не було.\nС.К.: Чи планується якесь навчання елементарних основ цивільної оборони масового населення? Можливо, в школах?\nПланується, але, знову ж таки, щоб ми не посіяли паніку. Ми в першу чергу інформуємо. А елементарні навички виживання – це таке…Чого можна тут навчити?\nО.Б.: У школах є уроки безпеки життєдіяльності.\nС.К.: Щоб на сайті КМДА, наприклад, був окремий розділ, як себе поводити в конкретній ситуації, як надавати першу медичну допомогу тощо. Щоб людина могла зайти і почитати в одному місці, а не гуглити.\nВ інтернеті на різних ресурсах є багато корисної інформації.\nС.К.: Тобто все на відповідальності громадян?\nКоли громадянин іде через дорогу, йому ж не потрібно пояснювати алгоритм, що потрібно робити, він якось на базовому рівні розуміє.\nС.К.: Як людина може підготуватися до екстреної ситуації? Як діяти, коли немає зв’язку, світла, опалення?\nВипадки, коли немає зв’язку, світла, і так бувають. У критичних ситуаціях важливо не панікувати. Ми ж не в лісі. Київ – велике місто, і тут завжди можна отримати будь-яку консультацію, допомогу. У кожному районі в пішій доступності є поліція, МНС.\nНе буде теплопостачання? А що міська влада зможе зробити, якщо не буде теплопостачання? Є певні алгоритми для збереження цілісності тепломереж і їхньої консервації. Але я цього не знаю, це не моя специфіка.\nС.К.: Якщо через кібератаку вимкнуть електромережі?\nЕлектромережі будуть відновлювати. Усе це ми вже проходили. Сьогодні ж теж трапляються аварійні відключення. Аварійні бригади відразу виїжджають, оперативно спрацьовують. Годину, дві, три можна без світла посидіти.\nЩо трапиться, якщо в людини не буде працювати декілька годин телефон?..\nС.К.: Вона не зможе зателефонувати родичам, наприклад.\nМожливо, слід наперед обговорити зі своїми родичами якісь алгоритми дій: хтось сидить удома, хтось до когось приїде або прийде пішки. Щоб усі одночасно не бігли назустріч одне одному. Також бажано, щоб у кожної родини вистачило продуктів і води на 1-2 дні. У Києві є декілька свердловин, є система бюветів. Без води Київ точно не буде.\nС.К.: Якою повинна бути комплектація валізи «про всяк випадок»? Що ви порадите як людина, котра виходила з Горлівки?\nУ мене було так, що я пішов на роботу і більше з неї не повернувся додому. Документи повинні бути не розкидані по всій квартирі, як зазвичай у людей: там – паспорт, там – документи на квартиру, там – на машину, якісь медичні – окремо. Усе повинно бути в одному місці. Повинна лежати якась сума готівкою, щоб її можна було взяти.\nМає бути зручний одяг за сезоном. Зручне взуття, тепле, яке не промокає, теплі штани, куртка, шапка, рукавиці, якщо зимовий сезон. Це все має лежати в одному місці.\nЗапас ліків – відповідно до навичок людини надавати домедичну допомогу. А також ліки проти застуди, проти болю голови, живота, тиску, захитування, перекис, бинти, лейкопластирі. Це мінімально для людини, яка не має навичок надання домедичної допомоги. У тих, хто вміє це робити, в аптечці мають бути джгути, турнікети, кровоспинні.\nМожливо, потрібен ще якийсь запас продуктів і води на добу-дві, розрахований на кількість членів сім’ї. Знову ж таки, я повністю згоден з Верховним головнокомандувачем, що не потрібно бігти скуповувати гречку і сірники. У нас не буде такої інтенсивності і тривалості кризи, як, умовно, блокада Ленінграда.\n«У муніципальній поліції ключове слово – «поліція»\nО.Б.: Днями стався скандал з прийняттям на роботу в Муніципальну охорону (комунальне підприємство, що надає охоронні послуги й охороняє громадський порядок у Києві. – LB.ua) людини, яка нібито служила в так званій «ЛНР» і є в базі «Миротворця».\nТака інформація пройшла. Людина є в базі «Миротворець». За командою мера Віталія Володимировича Кличка, Департамент муніципальної безпеки проводить службову перевірку повністю всіх кандидатів. Керівник підприємства справу підняв і віддав її фахівцям, які будуть проводити цю перевірку.\nУ цій справі є довідка про несудимість, також військовий квиток з відміткою про службу у Збройних силах України, посвідчення учасника бойових дій... У цій ситуації звинувачують мене і конкретного керівника, але до того, як відібрати людину на співбесіду, видається розписка, що посадова особа, яка вже давно працює в Муніципальній охороні, перевірила дані кандидата. У цьому випадку мова йде про безпосереднього керівника підрозділу.\nО.Б.: Як відбувається перевірка?\nЯкось виходить, що всі так чи інакше один одного знають, бо хтось з кимось служив у Збройних силах. Але буде службова перевірка, її проводить Департамент. Крім того, я підписав звернення до Служби безпеки України з викладенням усіх фактів, щоб вони теж провели перевірку. Наступного тижня, думаю, ми вже за результатами зможемо сказати, хто це допустив. Але ситуація, на мою думку, не така однозначна.\nО.Б.: Чому змінили керівництво Муніципальної охорони? Із чим це пов’язано?\nА чого змінили? Керівника не було, його призначили. Заступники залишилися. Чи влітку чи навесні Київрадою було прийняте рішення про зміну форми з комунального підприємства на комунальну організацію, оголошено додатковий набір людей. Відбулося переформатування.\nО.Б.: Усередині Мунварти між собою воювали кілька різних середовищ...\nДовоювались, що довелося міняти.\nО.Б.: Що там реально було?\nНе знаю, що було до того, як я прийшов. Якась інформація викидалася, але я не заглиблювався в те, хто там. Моє завдання як людини, яка керує цією комунальною організацією, слідкувати за виконанням чітко визначених посадових інструкцій і статуту організації. Її функції – охорона лікарень, парків, скверів, реагування на проблеми в школах. Є технічна сигналізація, охорона комунального майна, можливо, допомога благоустрою в його роботі.\nС.К.: Було чимало нарікань, що співробітники Мунохорони на незаконних забудовах захищають інтереси забудовників.\nЦе коли було? Я відповідаю за них фактично з 3 листопада.\nС.К.: Та ось останнім часом. Позняки. Осокорки.\nЦе питання складне. Ми розбираємося. Дивіться, є дві структури – комунальна організація «Муніципальна охорона» і громадське формування «Муніципальна варта». Муніципальну варту очолює один із заступників Муніципальної охорони. Громадське формування є співвиконавцем програми «Безпечне місто» разом з поліцією. Вони повинні патрулювати тільки з поліцією, виконувати завдання у вільний час. На це виділяються якісь кошти.\nКомунальна організація – це зовсім інше. Вона діє за визначеним статутом, за дорученнями Департаменту муніципальної безпеки й відокремлено. Ці дві структури плутають, але ми все це відокремлюємо. За комунальну організацію відповідаємо ми, за громадське формування нехай відповідають його керівники. Не треба плутати мухи з котлетами.\nО.Б.: Ви є відомим прихильником створення Муніципальної поліції.\nТак. Для цього, до речі, Муніципальна охорона трохи переформатовується.\nО.Б.: Але і політичне керівництво держави, і керівництво МВС – і чинне, і його попередники – категорично проти. Вони називають це, фактично, створенням приватних армій імені мерів.\nЯ ж зовсім недавно був представником центрального органу влади і не пам’ятаю, щоб таке казав.\nУ Муніципальній поліції ключове слово – «поліція». Це орган, який має повноваження поліції, але й ті самі обмеження. Складно побачити тут приватну армію. А слово «муніципальна», на мою думку і на думку мера, дасть можливість більш ефективно використовувати і краще фінансувати орган. Наприклад, якщо взяти дрібну торгівлю. Мери вимагають…\nО.Б.: Безпеки на вулиці.\nНі, безпека на вулиці – це глобальне завдання. А от дрібна торгівля, паркування, якісь дрібні речі, на які в Національної поліції завжди бракує ресурсів, можливо, Муніципальна поліція могла б вивільнити ці ресурси. А вже злочинами різних ступенів тяжкості, серйозними речами займалась би Національна поліція.\nО.Б.: Вуличними крадіжками, вуличними злодіями хто мав би займатися?\nКрадіжки, розслідування, кримінальні правопорушення – цим займається поки що, як мені здається, центральний орган, Національна поліція. Це злочини, які вимагають розслідування, розкриття.\nО.Б.: Але є дрібні злочини.\nАле ж вони злочини. А є дрібні адміністративні правопорушення – нелегальна торгівля, нелегальне сміття. Наші люди були в Кракові, бачили, як там працює муніципальна поліція – слідкує за димарями, за виконанням правил дрібною торгівлею, тими самими балконами. Багатьох обурює, що люди захоплюють простір і надбудовують балкони. Я довго керував поліцією в Києві й знаю, як не вистачає ні дільничних, ні рук, ні часу на таке.\nО.Б.: Цим мали б займатися дільничні.\nМали б. Але дільничні не безрозмірні. У них мільйон завдань.\nО.Б.: У регіонах цим буде займатися поліцейський громади.\nЦе, по суті, і є прообраз Муніципальної поліції. Тому що ідея поліціянта громади в тому, що він живе в громаді, отримує від громади автомобіль, робоче місце, місце проживання. Ще перенести на громаду його фінансування (мається на увазі заробітну плату), і от вам готовий шериф, якого обрала громада, який відповідає громаді і за якого громада несе відповідальність.\nА якщо вже буде скоєно злочин, приїде центральний апарат. Тепер поліції не треба буде долати 50-60 км з району, щоб виїхати на сварку сусідів чи не туди викинуте сміття. Я працював у районних відділках, і більша частина викликів поліції – сперечання за межу чи чиясь курка забігла, щось поклювала.\nО.Б.: Чому тоді, на вашу думку, керівництво держави і МВС, за якого ви, зокрема, працювали, проти?\nЦя ідея повинна визріти. Знайти свій час. Можливо, кілька років тому це було не на часі, враховуючи динамічні зміни, пов’язані з війною. Але ця ідея – продовження децентралізації.\nС.К.: Останнє запитання, пов’язане з обставинами вашого звільнення. Ви написали рапорт добровільно. Але за нашою інформацією, це сталося через небажання вами вести «партизанську війну» проти київської влади, на чому наполягала Адміністрація президента. Чи це так?\nЯк може поліція протистояти конкретно меру? Я не знаю. Зараз поліція протистоїть?\nС.К.: Були обшуки. З приходом Виговського кількість обшуків збільшилася. Політичний тиск з боку Адміністрації президента на вас здійснювався чи ні?\nЯ не спілкувався ні з ким в Адміністрації президента ні з приводу призначення на посаду раніше, ні зняття з посади зараз. Усі мої спілкування з чиновниками Адміністрації або Офісу президента були виключно з питань охорони громадського порядку в Києві.\nТеми: Росія, Київ, інтерв'ю, територіальна оборона, війна з Росією, Андрій Крищенко\nТеробороною та національним спротивом мають займатися професіонали, – Зеленський\nУ Верховній Раді збирають підписи депутатів за проведення позачергового засідання щодо посилення обороноздатності України. Ініціатором виступила фракції "Європейська солідарність…\nСтаном на 24 січня лише чотири держави повідомили МЗС України про наміри здійснити евакуацію членів родин і частини співробітників або дозволити їм добровільно залишити українську…\nГолова фракції "Слуга народу" Давид Арахамія пообіцяв, що український парламент не визнає рішення Держдуми Росії щодо легітимізації бойовиків на Донбасі. Про це він заявив за підсумками…\nКабінет міністрів відкликав з Верховної Ради законопроєкт щодо державної політики перехідного періоду на тимчасово окупованих територіях Донецької і Луганської областей, а також Автономної…\nПрезидент України Володимир Зеленський записав звернення до українського народу за підсумками засідання Ради нацбезпеки і оборони. Про це повідомляє пресслужба глави держави. "В…


Адвокатів і нотаріусів позбавлятимуть свідоцтв за погане знання державної мови\nВимога до особи знати державну мову країни, громадянином якої вона є або хоче стати, навряд чи викличе якісь заперечення. Тим більше якщо таке побажання стосується державних службовців. Однак безоглядне намагання перенести досвід мовної політики прибалтійських країн на український ґрунт може дати несподівані паростки.\nЗалишимо осторонь політичні аспекти захисту української мови в сучасних умовах. Сама постановка цієї проблеми під потрібним кутом не раз використовувалась (і можна бути впевненим: ще використовуватиметься) як червона ганчірка для одних виборців і пряника для інших. Тож не дивно, що поява проекту закону «Про державну мову» (№5670) ЗМІ та політики зустріли традиційно антагоністичними оцінками.\nВодночас поза увагою залишаються заходи, які пропонуються для просування української мови, а саме: створення органів, що наглядатимуть за її застосуванням у різних сферах життя та діяльності, й адміністративні стягнення, передбачені новими стст.18849 та 18850 Кодексу про адміністративні правопорушення. Також не варто недооцінювати поправки до низки законів, які уточнюють вимоги щодо володіння державною мовою.\nНаприклад, кандидат на посаду Президента та претендент на крісло Прем’єра будуть зобов’язані подати сертифікат про рівень знання української мови. А охочі зробити суддівську кар’єру, займатися адвокатською чи нотаріальною практикою, включаючи помічників, насамперед доводитимуть, що знають державну мову на необхідному рівні.\nЗокрема, в ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» пропонується уточнити, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою «відповідно до рівня, визначеного Національною комісією за стандартів державної мови» (саме так, із помилкою в проекті!).\nПравопис, термінологію та вимоги щодо необхідного рівня для державних службовців та інших осіб, для яких знання української стає обов’язковим, визначатиме Національна комісія зі стандартів державної мови. Перевірятиме цей рівень та видаватиме за результатами іспиту відповідний сертифікат Центр української мови. А уповноважений із захисту державної мови та 27 інспекторів поповнять перелік представників органів контролю, які можуть з’явитися на підприємстві чи в організації, що надають послуги населенню, як після скарги свідомого громадянина, так і за власною ініціативою.\nЗ огляду на обсяг повноважень кожного із цих органів не виключено, що попервах їх можна використати як інструмент для очищення лав державної (і не тільки) служби від «шкідливих елементів». Адже провести лінгвістичну люстрацію буде значно простіше, ніж, наприклад, за допомогою кваліф-оцінювання для суддів.\nЯк автори під проектом №5670 підписалися аж 33 нардепи. Хоча є сумніви, що геть усі вони досконало володіють українською (про що свідчить і сам текст документа).\nЗагалом проект нібито спрямований виключно на захист права особи отримувати інформацію державною мовою. Проте деякі положення допускають імовірність більш розширеного застосування закладених у документі інструментів. Якби йшлося лише про знання розмовної української, то не згадувалися б правопис та інші мовні стандарти, які потрібно знати. Тож, якщо підходити формально, то навіть помилки у відповіді на запит чи процесуальному документі можна тлумачити як «навмисне спотворення державної мови». Головне — звернути увагу на них органу контролю з відповідними коментарями (про посягання на «елемент конституційного ладу», яким, за визначенням авторів проекту, і є державна мова).\nВодночас чимало стилістичних та орфографічних вад містять як самі законодавчі акти, так і судові рішення. Останні ж окремо згадуються як об’єкт уваги уповноваженого. Якщо до їх перевірки залучити інспектора-філолога, він без зусиль віднайде з десяток помилок на кожній сторінці справи. Щоправда, інший фахівець виявить додаткові похибки й у авторів актів, й у того, хто перевіряв. Така ситуація ймовірна, оскільки мовним інспектором може бути як філолог, так і юрист із науковим ступенем.\nПоряд із неоднозначністю щодо меж, після яких настає «спотворення», проект №5670 передбачає запровадження адміністративних стягнень за порушення у сфері застосування державної мови. Причому як в офіційних документах, так і під час засідань, заходів, зустрічей та робочого спілкування в органах влади чи на державних або комунальних підприємствах, а також у судочинстві.\nУ ч.2 ст.18849 КпАП окремо згадується й про юридичні послуги — без прив’язки до того, надаються вони державними органами чи приватними особами. У контексті переліку суб’єктів, які повинні вільно володіти державною мовою (ст.7 документа), це означає, що навіть під час зустрічі з клієнтом адвокат або приватний нотаріус зобов’язаний спілкуватися виключно українською. Тож, якщо молодший партнер захоче звільнити для себе місце в керівництві фірми, йому достатньо надіслати інспекторові скаргу на те, що якесь робоче засідання велося недержавною мовою та без перекладача.\nВільно чи довільно?\nОдним із діянь, що матимуть наслідком настання відповідальності (за логікою проекту — у вигляді санкцій, передбачених КпАП), визначено застосування української мови з порушенням її стандартів. Читай: правопису та інших правил.\nТобто при бажанні її перекручування чи допущення помилок у написанні окремих слів заповзятий мовний інспектор може тлумачити як адмінпроступок. Наприклад, безпосередньо в документі окремо застережено, що парламент слід називати виключно «Верховна Рада України» на всіх мовах. Отже, якщо десь у ЗМІ, скажімо в російській версії, з’явиться переклад «Верховный Совет Украины», це становитиме окремий склад правопорушення. Адміністративного чи кримінального — залежатиме від настрою інспектора та прокурора.\nМожна припустити, що деяким чиновникам чи претендентам на державну посаду сертифікат про вільне володіння українською видадуть разом з указом про надання громадянства. І жоден мовний інспектор не наважиться зробити зауваження, а тим паче скласти протокол стосовно такого високопосадовця за довільне вживання чи перекручування українських слів.\nНатомість так само ймовірно, що до «незручних» адвокатів, нотаріусів чи суддів інспектори з подачі слідчих та прокурорів ставитимуться набагато прискіпливіше. Тим більше що вже друге порушення порядку застосування державної мови може закінчитися не тільки штрафом від 400 до 700 н.п.м.г (6800—11900 грн.), а й позбавленням у судовому порядку права на заняття певною діяльністю. Причому — без залучення органів професійного самоврядування, які б могли дати експертну оцінку тому, наскільки загрозливим для конституційного ладу є таке порушення. А стосовно людей у мантіях — ще й в обхід Вищої ради правосуддя (що, між іншим, вельми сумнівний шлях).\nТа чи дійсно для громадянина буде принциповим, якою мовою спілкується з ним юрист чи нотаріус, якщо якість наданих послуг влаштовує людину? І чи не отримають сутяжники додаткову інстанцію для скарги на суддю, який винесе рішення не на їхню користь?\nУтім, у разі ухвалення закону в такому вигляді адвоката можна спробувати залишити без роботи за численні «кейси» та «практики», а суддю — за рішення «по справі» «згідно до» чи «у відповідності із» законом. Для когось це дрібниці, а для принципового філолога зі стажем, та ще й наділеного владою, — як серпом по правопису.\nВодночас із огляду на виступи окремих парламентарів їх вільне володіння українською нагадує старий жарт про секретарку, яка працевлаштовувалася після курсів швидкого набору: «Ви дійсно вмієте набирати зі швидкістю 200 знаків на хвилину?» — «Так! — упевнено відповіла вона й додала пошепки: — Але така нісенітниця виходить…» І цей факт урешті-решт може врятувати країну від появи контролерів мови. Бо ніщо так не приводить до тями можновладця, як усвідомлення загрози втратити мандат чи посаду.\nЧи не стануть нові органи контролю джерелом додаткового тиску на захисників?\nЗ огляду на те що адвокати не є державними службовцями, а якість їхньої роботи має насамперед оцінювати клієнт, «ЗіБ» поцікавився в правників: чи не стане поява нових органів контролю втручанням в адвокатське самоврядування? Чи є ризик, що деякі положення проекту №5670 можна буде використати для тиску на невгодних адвокатів?\nадвокат, Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Президент Спілки адвокатів України, Перший проректор Вищої школи адвокатури, кандидат юридичних наук, доцент.\n— Окремі положення проекту закону «Про державну мову» (№ 5670) у запропонованій редакції прямо суперечать конституційним гарантіям незалежності адвокатури і виключного представництва адвокатом іншої особи в суді та захисту від кримінального обвинувачення (ч. 1 ст. 131-2 Конституції), оскільки створюється штучний інструмент, який може бути використаний для тиску на конкретного адвоката з метою, наприклад, усунення його від справи. Так, у запропонованій редакції ст. 188-49 КпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства у сфері застосування державної мови у сфері юридичних послуг. Оскільки, внаслідок ухвалення такого досить абстрактного, нечіткого закону, виникає загроза порушення принципів та засад здійснення адвокатської діяльності, зокрема верховенства права в аспекті такої його іманентної складової як правова визначеність (legal certainty).\nВодночас проектом всупереч вимогам Принципу I (Загальних принципів свободи професійної діяльності адвокатів) рекомендації № R (2000) 21 Комітету міністрів РЄ державам-учасницям про свободу професійної діяльності адвокатів створюються і штучні перешкоди для доступу до професії та засадам адвокатського самоврядування.\nОкрім того, положення проекту не відповідають вимогам чинного законодавства в частині гарантій збереження адвокатської таємниці, оскільки встановлюють по відношенню до адвокатів надмірні дискреційні повноваження уповноваженого із захисту державної мови та мовного інспектора на отримання документів чи їх копій та іншої інформації від юридичних осіб, до кола яких також входять адвокатські бюро та адвокатські об’єднання. Такі повноваження забезпечені санкціями відповідних статей КпАП, що зрештою може призвести до порушення такої складової верховенства права заборони свавілля (prohibition of arbitrariness) стосовно адвоката.\nадвокат, партнер юридичної фірми Pravovest:\n— Проект закону «Про державну мову» вже викликав дуже неоднозначну реакцію в суспільстві.\nПри цьому дуже багато запитань виникає саме щодо створення Національної комісії зі стандартів державної мови та Центру української мови. По суті, пропонується створити 2 нові державні органи, які будуть визначати, що таке «справжня українська мова» та хто матиме право називати себе «особою, яка вільно володіє українською мовою». У час, коли найбільші проблеми України — занадто висока бюрократизація та зарегульованість, що і є основою для корупції, створення додаткових органів викликає як мінімум здивування.\nПоки не буде створено нацкомісію та розроблено стандарти, важко сказати, чи справді буде тиск на адвокатів. Адже не зрозумілі рівень цих стандартів і складність іспиту: виявиться останній стандартизованим чи передбачатиметься й написання твору, оцінка за який буде суб’єктивною?\nВиникає подив, чому необхідно додатково оцінювати адвокатів на знання української мови. В українських судах як робоча використовується державна мова, всі документи оформлюються виключно нею. Навіть якщо в побуті адвокати розмовляють російською, то, коли йдеться про справу, людина автоматично переходить на українську, адже вже є стала звичка вживання професійної термінології.\nНа прикладі нашої юрфірми можу зазначити: попри те що більшість її співробітників у побуті говорять російською, наша CRM-система спеціально зроблена українською, бо в робочих питаннях інша мова, крім української, навпаки, відволікає.\nстарший юрист ЮФ N&D:\n— Тлумачачи ст.10 Основного Закону, Конституційний Суд сказав, що державна мова є обов’язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.\nІз поступовим уведенням так званої монополії адвокатури на представництво в судах логічним є те, що й адвокати, як обов’язкові учасники судового процесу, повинні вільно володіти, а отже, і послуговуватися державною мовою при здійсненні професійних обов’язків.\nЦя вимога жодним чином не обмежує прав адвоката на самоврядування, оскільки останнє стосується визначення організації та діяльності адвоката, натомість вимога щодо володіння державною мовою лише формалізує мову виконання професійних функцій.\nЩодо Національної комісії зі стандартів державної мови як можливого важеля впливу на адвоката, то такий вплив малоймовірний. І навіть у випадку, якщо комісія дасть висновок щодо незадовільного рівня володіння претендентом в адвокати державною мовою, такий іспит можна спробувати скласти повторно, навіть оскаржити сам висновок.\nпрезидент АФ «Династія»:\n— Зазначу відразу: вважаю, що будь-який фахівець у галузі права має знати державну мову, щоб ясно, без спричинених перекладом викривлень розуміти зміст нормативних актів та виступати в державних органах. Чи можна уявити собі німецького або італійського адвоката, який не знає державної мови відповідної країни? Звичайно, ні. Тому вивчення та вдосконалення української мови — це обов’язок кожного українського правника. Незалежно від того, яку мову він використовує вдома та в особистих стосунках.\nЧи потрібно встановлювати спеціальні вимоги та проводити екзамени на рівень знання української мови для адвокатів? Ні. За кваліфікацію адвокатів голосують своїми гаманцями клієнти, причому цілком об’єктивно. Якщо адвокат не знає української на рівні, що дозволяє йому якісно надавати допомогу, клієнт від нього піде, конкуренція на ринку юридичних послуг значна. І навпаки, необхідність готуватися до іспитів, витрачати на них час може відібрати час від роботи зі справою клієнта в найбільш відповідальний момент і погіршити якість послуг. Крім того, це новий інструмент тиску на професійну незалежність адвоката.\nХтось рахував, скільки часу український адвокат уже сьогодні витрачає на обов’язкові адміністративні процедури? На сплату внесків, читання рішень та звернень НААУ та РАУ, участь у зборах адвокатів, заходах підвищення кваліфікації (не завжди при цьому корисних)? І всі ці речі не є безпосереднім заняттям, вони відволікають від роботи з клієнтом. Тому досить вигадувати нові засоби навантажити адвоката «корисним контентом». Нехай клієнт оцінює наш рівень знання мови. Нехай клієнт нас розсудить.\nПідтвердити рівень знань української можна буде посвідченням, бо за нього заплачено — проект\nДержслужбовцям нагадали про тестування з української мови\nКС довів, що в Україні немає російськомовних громадян, є код нації\nЗаборона використовувати мови нацменшин під час виборів не порушує конвенції — ЄСПЛ\nЧому у кав’ярнях не будуть варити кофе: штрафи за порушення мовного закону\nКС не скасує мовного закону, бо справу доручили судді-українознавцю\nУ МОН пояснили, навіщо міняли Український правопис\nКабмін змусять оприлюднити те, що ні сказати, ні пером описати\nРішення КС щодо конституційності мовного закону\nПАРЄ рекомендує Україні запровадити гнучку модель двомовної освіти\nПарубій хоче зобов'язати нардепів виступати українською


На дорогах України з'являться 600 камер автофіксації порушень - Автоцентр.ua\n22 Січ 2021, 11:44\nУ МВС озвучили заходи щодо подальшого підвищення безпеки дорожнього руху\nУпродовж наступних трьох-чотирьох років на українських автошляхах встановлять 600 камер автоматичної фотовідеофіксації порушень ПДР. Про це повідомив радник міністра внутрішніх справ Іван Варченко.\n“Ми встановили 55 камер у Києві та Київській області. У перспективі — встановлення по всій країні 600 камер упродовж 3-4 років”, — сказав Варченко.\nТакож радник озвучив деякі дані статистики. За даними МВС, щорічно в Україні фіксують до 150 тисяч ДТП. У них гинуть 3,5 тисячі українців. Причиною 30% з них виявляється перевищення швидкості. Ще 20% аварій відбувається через порушення правил маневрування і 10% — із вини п’яних водіїв.\n“Цей “кривавий урожай” збирає порушення швидкісного режиму. Тобто там, де потрібно їхати 50 км/год плюс дозволені 20, людина їде 180 км/год, тому що вважає, що у неї хороший автомобіль, і вона майстерний водій у свої 19 років”, – зазначив Варченко.\nТакож представник МВС нагадав про ухвалену урядом у грудні 2020 року стратегію безпеки дорожнього руху. Відповідно до неї до 2024 року смертність на дорогах України внаслідок ДТП знизиться щонайменше на 30%.\nУ 2021 році на реалізацію цієї стратегії спрямують 2,4 млрд грн. Ці кошти планують витратити на будівництво кільцевих розв’язок нового типу, освітлення пішохідних переходів, розширення системи автоматичної фотовідеофіксації та інші заходи, які дадуть змогу убезпечити всіх учасників дорожнього руху.\nТеґи: дороги ПДД полиция Украина штрафы


§ 3. Уміння і навички як категорії вираження цілей навчання :: Info-Library.com\nУміння. Знання самі по собі, без умінь їх застосовування мали б невелику цінність. Уміння надають знанням особливої ваги і значущості. Уміння - це знання в дії.\nВідомо, що в кожному продукті людської діяльності втілені ті уміння, використання яких у свій час привело до появи цього продукту. Знання - продукт людської діяльності, отже, в них втілена діяльність із добування і застосування цих знань. Це і є основою для виділення умінь, формування яких є обов´язковим у навчальному процесі. Обов´язковим тому, що наступне покоління засвоює досвід старшого в справі добування знань і, не пройшовши логічного шляху появи цих знань, школярі не могли б знати, звідки вони взялися.\nСеред умінь є такі, які, виходячи з попередніх міркувань, орієнтують лише на відтворення певного способу дії, алгоритму дії та його прикладання. І якби не було їх, навряд чи можна було б розвивати ці способи дій, переводити діяльність учня на якісно вищий рівень. Людство у своєму розвитку зупинилося б і почало деградувати.\nОтже, потрібно мати на увазі не лише відтворення певних алгоритмів дій, а й використання їх у нових, нестандартних ситуаціях. Лише за цих умов будуть формуватися уміння застосовувати отримані знання в нетипових ситуаціях.\nДля формування різноманітних умінь, одержання нових знань і їх застосування школярі мають бути залучені до діяльності з порівняння, розпізнавання, розрізнення, виявлення різниці і подібності, класифікації, аналізу, синтезу, узагальнення, абстрагування, категоризації об´єктів, протиставлення, створення, проектування, запам´ятовування, перенесення, уяви, відтворення, прикладання, обстеження, орієнтування, виявлення відмінності і подібності, побудови здогадок, впізнавання, реконструкції і перетворення, відтворення в пам´яті, перегрупування, відновлення, розчленування, об´єднання, виділення, віднесення невідомого до відомого та ін.\nУміння — це заснована на знаннях готовність людини виконувати ту або іншу діяльність. Уміння неможливі без знань і формуються лише на їхній основі.\nБудь-яка діяльність включає в себе, крім інших елементів, певну сукупність дій. Здійснення конкретної діяльності передбачає виконай ня цих дій, що пов´язане з уміннями їх виконувати. Залежно від профілю навчальних предметів цю групу складають граматичні, математичні, фізичні, хімічні, географічні та інші вміння. Наприклад, уміння розбирати речення за частинами мови, застосовувати формулу квадрата суми двох чисел і квадрата різниці двох чисел для раціоналізації усних числових обчислень, вимірювати швидкість руху за допомогою спідометра тощо.\nГрупа умінь самоосвіти має низку особливостей. Одна з них — максимальна самостійність дії за відсутності яскраво вираженого зовнішнього керівництва. Приклади умінь цієї групи: уміння визначити, сформулювати мету самоосвіти на певний час, планувати роботу на перспективу, систематизувати матеріал з теми, обробляти вивчений матеріал.\nУміння контролю та самоконтролю виражають ступінь самостійності дій, забарвлених різними мотиваційними установками. Приклади таких умінь і навичок: уміння підсумовувати зроблене за певний проміжок часу, уміння критично оцінювати методи роботи і визначати зміни в характері подальшої роботи.\nДосвід творчої діяльності має такі риси: самостійний перенос знань, умінь у нову ситуацію, бачення нової проблеми в знайомій ситуації, самостійне комбінування відомих способів діяльності, альтернативне мислення, тобто бачення можливих рішень даної проблеми.\nНорми ставлення до світу виявляються в оцінно-емоційному ставленні до нього, до діяльності, в істинності одержаних знань.\nНавички. Поряд з уміннями вони є однією з форм вираження досвіду здійснення людської діяльності.\nЯкби людина не володіла навичками, їй кожен раз, за необхідності виконувати одну й ту саму роботу, довелося б витрачати багато зусиль і часу, щоб цю роботу виконати.\nЯкщо вміння - це готовність до свідомих і точних дій, то навички -це автоматизована ланка цієї діяльності. Отже, навички - це автоматизовані вміння. Вони здійснюються без участі свідомості, але під її контролем. Наприклад, коли ми пишемо літеру "а", ми не замислюємося над тим, як її написати. Однак коли виникає потреба написати її якимось іншим шрифтом або просто красиво написати, ми починаємо думати, як це зробити.\nНавички, так само як і вміння, є практичні й інтелектуальні. Вивчення кожного навчального предмета передбачає вироблення в учнів практичних навичок, специфічних для цих предметів. Наприклад, навичка користуватися мікроскопом під час вивчення біологічних мікрооб´єктів виробляється при вивченні біології, навичка користуватися вимірювальними фізичними приладами виробляється при вивченні фізики у школі, навички користуватися такими робочими інструментами, як молоток, зубило, рубанок — при вивченні технічної праці.\nДо інтелектуальних навичок належать навички порівняння, складання плану прочитаного, застосування правила розмірностей при розв´язуванні фізичних задач тощо.\nНавички писати, рахувати, читати — це загальнокультурні навички, якими повинна володіти кожна людина.\nРозглянемо, як формуються навички. На початку процесу формування її діяльність характеризується сукупністю ознак: різноманітність і невизначеність поведінки, нерішучість, дуже багато зайвих рухів і зусиль, запізніла реакція, часті помилки і неточності, мобілізація уваги, напружений стан. Наприклад, коли дитина вчиться писати, можна легко помітити, що в процесі тренувань виникають різні пози, різні положення рук, пальців, висунутого язика. Це перша стадія формування навички. її нейрофізіологічний механізм такий: виникає іррадіація збудження — приведення в активний, діяльний стан різних нервових центрів кори головного мозку і відповідних їм рефлексів. Завдяки іррадіації формується багато умовних рефлексів, кожен з яких є способом написання однієї і тієї самої літери чи слова. Це веде до виникнення нейрофізіологічного конфлікту.\nНа другій стадії відбувається засвоєння метолів роботи, правильних способів розв´язання поставленого завдання. При цьому навичка закріплюється через збіг конкретного продукту з його ідеальним зразком. Ним є літера, слово, написані вчителем або побачені в підручнику.\nПоступово, із засвоєнням способу написання, іррадіація збудження обмежується кількома центрами. Нейрофізіологічний конфлікт згладжується, а потім переборюється, після чого виникає координація збуджень у кількох нервових центрах. На цій стадії збудження концентруються в небагатьох нервових центрах кори головного мозку.\nЗовнішньо ця стадія проявляється визначеністю, однозначністю поведінки, чіткими, швидкими й економними рухами, напруженість уваги зменшується.\nНа третій стадії вироблення навички, яку називають стадією автоматизації, вона стає динамічним стереотипом. Що це означає? Координація умовних рефлексів на стадії їх автоматизації стає максимально стабільною, що виявляється в істотних особливостях. Так, участь кори великих півкуль у реалізації умовних рефлексів різко обмежується, за нею залишаються тільки функції контролю й оцінки Зорові та інші дистантні подразники тепер не відіграють провідної ролі, а вирішального значення набувають кінестетичні подразники. Психічна діяльність концентрується на результатах діяльності. На стадії автоматизації навичка стає дуже економною формою діяльності у разі затрат не тільки м´язової, а й нервової енергії.\nТепер система рефлексів приводиться в дію без участі всіх тих спеціальних подразників, які раніше були необхідними передумовами для вироблення кожного окремого рефлексу. Вона відразу включається за наявності лише першого подразника даної системи.\nПідсумок. Уміння, як і знання, є однією з категорій вираження цілей навчання. Уміння — це знання в дії, це заснована на знаннях готовність людини виконувати ту чи іншу діяльність. Навички — це автоматизовані уміння, вони здійснюються без участі свідомості але під її контролем. Процес формування навичок відбувається в кілька стадій, остання з яких стає динамічним стереотипом.


Едуард Мальцев: «Управлінцю варто переосмислювати стратегію кожен раз, коли він розуміє щось нове» - OPEN\nЯк вплинула пандемія на світогляд та звички людей, умови ведення бізнесу та глобальні тренди? Якими є зараз першочергові завдання управлінців? Кому потрібно змінювати бізнес-модель? Про це ми спілкувалися з Едуардом Мальцевим, заступником декана kmbs.\nЩо саме змінила пандемія у нашій свідомості й умовах ведення бізнесу?\nЕдуард Мальцев: Карантин став для нас багатовимірною травмою: соціальною, управлінською, психологічною, економічною. А після травми виникає посттравматичний синдром. Саме це чекає на особистості й організації. Поки що незрозуміло, як ми – і люди окремо, і людство загалом – з цим упораємося.\nТакож поки невідомо, як саме зміняться умови: чи намагатимемося ми якомога швидше повернутися до того, що було раніше, чи пристосовуватимемося до нового, зокрема, змінюючи звички споживання. Наприклад, ми звикли, що їхати кудись дуже далеко відпочивати – це добре. І на цій нашій звичці, на цьому прагненні зібрати грошей і помандрувати – працювало чимало індустрій. Якщо звички на кшталт цієї зміняться, то сильно зміниться і діловий ландшафт.\nА що може вплинути на зміну таких звичок?\nЕ.М.: На мою думку, зміна звичок споживання відбувається з двох причин: зовнішніх або внутрішніх. Зовнішні – це коли нас ставлять в умови, де ми не зможемо поводитись інакше. Наприклад, не буде грошей – і ніхто нікуди не поїде. Але може бути й глибинна зміна, зсередини. Це ціннісна штука: ми щось прочитали, зрозуміли, переосмислили – і вирішили, що їхати кудись далеко, щоб полежати на сонці, – неправильно.\nЗсуви ціннісного типу більш глибинні, драматичніші. Зазвичай, вони відбуваються зі зміною поколінь. Томас Кун колись написав: стара парадигма зникає разом з носіями старої парадигми. Тобто коли оновлюється генерація – оновлюється і система переконань. З цінностями так само: підростає нове покоління людей, які мають інші філософські установки щодо накопичень, лояльності, самореалізації, «правильного» життя. З такої точки зору поточна криза є лише тригером тенденцій (зокрема, у ставленні до життя), які визрівали роками.\nЧи були готові українські компанії до кризи?\nЕ.М.: До неї ніхто не був готовий. Є такий жарт: цього разу прилетів не чорний лебідь, а чорний кажан. Але цікаво те, що подібні кризи багато чого проявляють. Зокрема, здатність до адаптації не просто до якоїсь ситуації, а до тектонічних зсувів.\nБагато чого залежить від розміру компанії. Мікробізнес, як правило, перебуває у прямому контакті зі споживачем, тому зміни відчуває «шкірою» і мусить швидко адаптуватися – бо інакше не буде чого їсти. Для великих компаній клієнт – це більш абстрактна, узагальнена сутність, отже, й зрозуміти, як він змінюється, набагато складніше. А контакт з клієнтом дуже важливий! Наприклад, якщо ресторан розуміє нову потребу й може під неї переналаштуватись, він виживе. Стане не просто рестораном, а кухнею+доставкою, чи втілить якусь іншу бізнес-модель.\nКарантин став для нас багатовимірною травмою, а після травми виникає посттравматичний синдром. Саме це чекає на особистості й організації\nЧи можете поділитися спостереженнями: що відбувалося в українських компаніях упродовж карантину?\nЕ.М.: Чимало управлінців казали мені, що побачили резерви ефективності. Звичайно, вони й до кризи намагалися оптимізувати бізнес, не мати зайвих ролей. Але тут стало, наприклад, кришталево ясно: є 20% людей, які компаніям не потрібні.\nПо-друге, в умовах віддаленої роботи усі почали набагато більше працювати. День раніше починається та пізніше закінчується. І нібито ніхто не примушує, але ти постійно на щось реагуєш, комусь відповідаєш, з кимось взаємодієш… Але це період травми, за яким має бути повернення в звичайне русло, адже повинен бути баланс між напруженням та відновленням.\nПо-третє, зібрати зустріч стало набагато простіше – і це один з основних наслідків карантину: фізичних переговорів буде дедалі менше. Навіщо їхати півтори години на зустріч і стільки ж назад? Тому офіси, ймовірно, перетворюватимуться на коворкінги: коли потрібно людині попрацювати – вона може сюди прийти. Звичайно, такі офіси існували й раніше, але зараз ця практика буде набагато поширенішою.\nНа початку карантину деякі підприємці хвилювалися – чи не будуть люди вдома уникати роботи. Але це насправді – питання культури. Якщо твоїм людям цікаво з тобою працювати, то вони будуть ефективними незалежно від того, де знаходяться і чи стоїть хтось над ними.\nДеталі та реєстрація на програму: https://bit.ly/39LqzUe\nЧи варто зараз скорочувати людей, чи всіляко намагатися зберегти команду?\nЕ.М.: Я переконаний, що люди, їхня індивідуальна компетентність та їхня спрацьованість – це найголовніший капітал. Тому якщо є шанс зберегти бізнес, не звільняючи працівників, це потрібно зробити. Інша справа, що первинне завдання управлінців зараз – саме зберегти компанії. Якщо не буде бізнесу, то не буде й робочих місць. Виплата повних заробітних плат, яка може призвести до закриття компанії – це короткострокова вигода для працівників, яка в довшій перспективі веде до програшу, зокрема й їхнього.\nОтже, розмір заробітних плат, бонуси, інші виплати сьогодні мають дуже жорстко підпорядковуватись виживанню і редизайну бізнесу. І якщо люди цінують саме це місце роботи, то мають поставитися до такого кроку з розумінням.\nТеми екосистем, надсистем не випадково проявляються саме зараз. Це управлінська відповідь на підвищення складності світу, що її генерують люди\nЯк у нинішніх умовах змінюється клієнт?\nЕ.М.: Мені подобається така дихотомія: це буде «посткризовий» чи «поствоєнний» клієнт? Мені здається, ближче до «післявоєнного», бо пандемія – дуже шокова історія. Думаю, у майбутньому ми будемо набагато обережнішими у витратах, будемо мати запаси необхідного – хоч це й суперечить філософії міленіалів.\nЧи всім компаніям зараз потрібно шукати нову бізнес-модель?\nЕ.М.: Комусь не треба нічого змінювати, якщо наявна бізнес-модель нормально «лягає» на поточну ситуацію. А комусь потрібно буде переробити все, щоб залишитися на плаву.\nВзагалі, я думаю, що управлінцю варто переосмислювати стратегію і бізнес-модель кожен раз, коли він розуміє щось нове. Це може бути раз на рік, на пів року, на три місяці… Як тільки ви побачили: те, що працювало раніше, вже не працює, потрібно переосмислювати. Це дуже залежить від розміру компанії, її віку, стадії життєвого циклу, тому універсальної відповіді нема. Проте ясно, що зараз таке переосмислення потрібне набагато частіше.\nНа що варто спрямовувати зусилля: на залучення нових клієнтів чи утримання постійних?\nЕ.М.: Якщо ми залишаємось у межах старої бізнес-моделі і дуже добре розуміємо свого клієнта, то залучення є більш актуальним завданням, бо утримання вже закладено у бізнес-модель. Якщо ж ми перепаковуємо бізнес-модель, то на перший план виходить залучення нових клієнтів. Але це завжди танок: нові-старі. Залучення нових завжди дорожче. Але і залучення, і утримання – це частини стратегії, яка має бути реалізована у бізнес-моделі.\nЯкі глобальні зміни принесе ця криза?\nЕ.М.: Світ стає дедалі більш взаємозалежним. Пандемія – це підтвердження цієї тези, адже вона була б набагато слабшою, якби її вдалося зупинити в Китаї. Та у нинішньому складному світі це було практично нереально.\nЯкщо твоїм людям цікаво з тобою працювати, то вони будуть ефективними незалежно від того, де знаходяться і чи стоїть хтось над ними\nТеми екосистем, надсистем не випадково проявляються саме зараз. Це управлінська відповідь на підвищення складності світу, що її генерують люди. Щоб успішно працювати з пандеміями, потрібна глобальна надсистема. Це має бути міждержавна співпраця, мають бути певні інституції на кшталт ВООЗ, але з принципово іншими повноваженнями та ресурсами. Вони будуть схожими на військо швидкого реагування, яке швидко розгортає роботу професіоналів там, де це потрібно.\nА які персональні навички стають зараз найважливішими?\nЕ.М.: Для мене в історії про пандемію було важливо сформувати власне бачення. Ми живемо в епоху постправди, тому потрібно мати власну позицію, щоб не повірити фейкам. Часто буває, що навіть медіа з гарною репутацію, шукаючи яскравих заголовків, можуть собі дозволити спотворити сутність. Отже, у сучасному світі дуже важливі критичність мислення і спроможність докопуватися до першоджерел та фактів.


Як врятувати життя на дорозі « Інформаційно-аналітичний електронний додаток до тижневика «Вечірня газета»\n13 листопад 2015 - 10:51\nУ рамках Десятиліття дій з безпеки дорожнього руху (2011 – 2020 р.р.), проголошеного Генеральною асамблєю ООН, Міністерство охорони здоров’я України за підтримки Кабінету Міністрів України та Всесвітньої організації охорони здоров’я й інших міжнародних, вітчизняних організацій виступило ініціатором проведення в Україні щорічного Тижня безпеки дорожнього руху, який триває з 9 по 15 листопада. Головна тема тижня – безпека дітей на дорозі.\nЗа словами начальника управління охорони здоров’я Кіровоградської міської ради Оксани Макарук, дорожньо-транспортний травматизм та високий рівень смертності внаслідок ДТП є актуальною проблемою і для України в цілому, і для Кіровограда зокрема.\nТак, лише в цьому році за медичною допомогою після ДТП до міської лікарні швидкої медичної допомоги звернулися 49 осіб. А в минулому – 73. Всім хворим надана своєчасна допомога.\nЖиття потерпілого найчастіше залежить від того, наскільки правильно йому буде надана перша медична допомога в перші хвилини після аварії.\nЯкщо вам доведеться стати свідком ДТП і буде можливість надати потерпілим допомогу, ви повинні знати, як саме це робити. Головне – не нашкодити. Невмілі, неправильні дії можуть погіршити ситуацію і спричинити плачевні, невиправні наслідки. Спочатку потрібно переконатися у власній безпеці, щоб не постраждати самому. Потерпілого необхідно перемістити далі від дороги. Якщо існує ризик займання автомобіля, необхідно віддалитися від нього на безпечну відстань.\nТакож слід акуратно витягувати постраждалого з транспортного засобу, оскільки в людини може бути пошкоджений хребет.\nДля визначення рівня свідомості потерпілого слід поставити йому будь-яке запитання. Одночасно з цим потрібно фіксувати йому голову, бажано накласти шийний комір, перевірити пульс, дихання, реакцію зіниць на світло.\nЯк надавати першу долікарську медичну допомогу при ДТП у випадку клінічної смерті потерпілого?\nЇї ознаками є відсутність серцебиття, дихання, непритомність, зіниці – широкі. Чим швидше будуть виконані реанімаційні заходи, тим більше шансів, що потерпілий виживе. Фахівці стверджують, що жертва ДТП у 75 відсотках випадків має шанси вижити, якщо час клінічної смерті не перевищив трьох хвилин, якщо ж цей період становить до п’яти хвилин, то така можливість зменшується в три рази. Якщо людина перебувала в даному стані десять хвилин, врятувати її неможливо.\nТож потрібно покласти потерпілого на тверду пряму поверхню, підкласти валик під шию, щоб не запав язик.\nЯкщо відсутні серцебиття і дихання, необхідно провести непрямий масаж серця і здійснити штучне дихання.\nПри травмах у потерпілого можлива кровотеча, як внутрішня, так і зовнішня. При зовнішніх ви можете надати людині допомогу, наклавши тугу пов’язку.\nПри переломах слід: знеболити, рану обробити, накласти шину.\nКожен водій зобов’язаний мати у своєму автомобілі аптечку, в якій міститься все необхідне для надання першої медичної допомоги потерпілим у ДТП. Потрібно заздалегідь вивчити її вміст і знати, коли і за яких обставин застосовується той чи інший засіб.\npgt 0.44908 сек. / запитів: 7 / sitemap / Copyright © "Вечiрня газета" 2001-2015


Лікар нет » Ліки » Біполярний психоз: ознаки, методи лікування\nБіполярний психоз маніакального і депресивного типу - це явище, яке визнається психічним відхиленням і може спостерігатися у людей різних вікових категорій. Розглянемо головні прояви даного розладу, а також основні причини його утворення і способи лікування.\nВивчення розглянутої проблеми було розпочато в 1854 році. У всякому разі, саме цим роком датується перша відображення симптомів даного психологічного розладу в науковій літературі. Перші згадки про нього були зроблені в роботах великих французьких психіатрів Байярже і Фальре. Трохи пізніше ця патологія була більш детально вивчена в роботі іншого фахівця в цій сфері - Крепеліна.\nВідомо, що первісна назва біполярного розладу - маніакально-депресивний психоз. З 1993 року, після його внесення в МКБ-10 діагноз був перейменований більш доречно. Психіатри обґрунтували таке рішення тим, що за даної патології виникнення психозів спостерігається далеко не завжди.\nБіполярний розлад (маніакально-депресивний психоз) - це таке явище, яке досить часто зустрічається у сучасній психіатрії. Особливість даного розладу полягає в тому, що воно проявляється у вигляді регулярних аффектных порушень, або, якщо сказати простою мовою, безпричинними різкими змінами настрою. Психіатри відзначають, що у пацієнтів, що мають даний тип розлади, регулярно спостерігається зміна манії (в деяких випадках - гипомании) депресією і навпаки. В певні періоди клінічна картина даної проблеми проявляється у вигляді настання стійкої депресії або тільки манії. В деякі моменти можуть спостерігатися проміжні або змішані стану.\nУ кого діагностується\nВ даний час немає точних даних щодо віку пацієнтів з даним розладом. Практика показує, що більша частина пацієнтів психіатрів знаходяться у віці від 25 до 45 років. Більше того, статистика показує, що люди, які перебувають у середній віковій категорії, мають униполярную форму захворювання, а ті, що молодші - біполярну. Як показує практика, якщо раніше не спостерігалося розладів розглянутого типу, то перший криза може статися у віці після 50 років - саме так трапляється у 20% пацієнтів психіатрів, які страждають біполярним відхиленням. Що стосується визначення схильності до розладу біполярного типу по статевій приналежності, то симптоматика біполярного психозу спостерігається у жінок частіше, ніж у чоловіків (в 15 рази більше випадків). Практика показує, що повторення спалахів симптомів, характерних для біполярного розладу, спостерігається майже у всіх випадках (близько 90%). Говорячи про наслідки такого явища, варто відзначити їх велику серйозність, так як в середньому близько 30-50% пацієнтів зі стійким порушенням через певний час втрачають працездатність і отримують інвалідність.\nПричини розвитку симптоматики\nВ даний час фахівці в області психіатрії не можуть вказати певний перелік точних причин, які тягнуть за собою гарантоване зміна в психіці, іменоване біполярним маніакальним психозом. Замість цього вони відзначають, що причини криються у внутрішніх чинниках і вплив середовища. Фахівці також відзначають, що можливість набуття такого захворювання напряму залежить від спадкової схильності.\nНа сьогоднішній день існує певний перелік факторів, які, на думку фахівців в області психіатрії, сприяють формуванню, зміцненню і розвитку маніакально-депресивного розладу біполярного типу. У число таких входять:\nнаявність у особи ознак шизоїдного типу особистості (монотонність, емоційна холодність, бажання усамітнення, наявність раціоналізації);\nсхильність до меланхолічного поведінки (стриманість у прояві різних емоцій, наявність високої чутливості, підвищена стомлюваність);\nприсутність ознак статотимического типу особистості (підвищений рівень відповідальності, постійна вимога від оточуючих дотримання певного порядку, педантичність).\nКрім усього перерахованого, на думку психіатрів, ризик розвитку симптомів біполярного психозу значно зростає у жінок в період різких коливань показників гормонального фону. Яскравими прикладами таких є моменти менструальних кровотеч, а також під час клімаксу або в післяпологовий період. Особливо ризик розвитку такого захворювання великий для тих жінок, у яких в анамнезі вказаний факт наявності короткочасних психозів у післяпологовий період.\nСлід зазначити, що поняття про біполярному афективному психозі передбачає кілька форм захворювання, в яких воно може бути виражено. Що стосується класифікації форм розладів, вона проводиться на підставі того, переважання якихось явищ можна спостерігати в клінічній картині пацієнта: манії або депресії, а також по тому, в якому порядку вони чергуються між собою. Говорячи про проблеми, що розглядається, варто відзначити те, що вона може протікати в двох формах: біполярної і уніполярної. При цьому біполярним розладом буде визнаватися то відхилення, під час протікання якого спостерігаються обидва види порушень афективного типу. Що стосується уніполярного розлади, то його проявом є постійне спостереження афективного розладу одного типу (або тільки депресія, або тільки манія). При розгляді форм протікання розглянутого виду розлади окрему увагу варто приділити його биполярному типу. Це пов'язано з тим, що воно має властивість протікати в різних варіантах:\nправильно переміжне розлад (коли відбувається регулярна зміна депресії і манії, в перервах між якими наступають прояснення свідомості);\nнеправильно переміжну (коли депресія з манією чергуються, але в хаотичному порядку);\nциркулярне розлад (при спостереженні такого типу відхилення відбувається постійна зміна депресії і манії, причому між такими станами немає місця просветлениям свідомості);\nподвійне (при спостереженні такої форми розлади спостерігається два протилежні епізоду розлади поспіль; в перервах між ними немає просвітлінь свідомості, "світла" фаза настає після).\nЩо стосується кількості фаз розлади, що спостерігаються у пацієнтів психіатрів, то воно може бути різним: буває так, що після одиничного прояву розлади рецидивів більше не трапляється, але в більшості випадків вони повторюються, причому необмежену кількість разів.\nЩо стосується тривалості фаз розлади, то вона може бути будь-який, але, як показує практика, середній показник дорівнює 2-3 місяців. Також статистика показує, що епізоди депресії виникають набагато частіше, ніж біполярні психози з перевагою маніакальних станів. Слід також відзначити і те, що депресивні розлади тривають набагато довше, ніж маніакальні (в 3 рази). Розглядаючи особливості проміжків просвітлення свідомості між розладами, варто відзначити те, що такі періоди, як правило, мають досить стійку тривалість - близько 3-7 років залежно від навколишнього оточення.\nБіполярний афективний психоз: що це таке? Фахівці в області психіатрії відзначають певний перелік симптомів, що вказують на те, що у людини є відхилення розглянутого типу. Варто відзначити, що вони суттєво відрізняються залежно від того, в якій фазі знаходиться саме розлад в манії або депресії. Розглянемо їх далі більш детально, окремо.\nТак, для біполярного психозу з переважанням депресивних станів характерна наступна симптоматика:\nраптове або поступове зниження маси тіла;\nпостійно знижений настрій;\nзниження апетиту (у деяких випадках - повна його відсутність);\nКрім усього перерахованого, під час протікання маніакально-депресивного психозу з біполярним розладом у чоловіків може спостерігатися еректильна дисфункція, що обумовлено зниженням лібідо і постійно зниженим рівнем настрою. Що стосується жінок, то у них може припинитися менструальний цикл. Говорячи про симптоматикою, характерною для маніакальною стадії розлади, варто виділити повну протилежність всім тим ознакам, які спостерігаються у осіб, що перебувають у фазі депресії, а саме:\nнадмірні підйоми настрою;\nЩо стосується видів манії, що вона може бути легкою, тяжкою та помірною. Розглянемо їх особливості більш детально. При легкій манії можна спостерігати постійне перебування людини в піднесеному настрої. В його режим дня спостерігається значне зниження потреби у сні, але зате зростає число інших бажань: секс, їжа, фізична активність, спілкування з оточуючими і т. п. Як показує практика, період легкої манії (або, як його називають в психіатрії, гипомании) має властивість тривати недовго - всього лише протягом декількох днів. Говорячи про помірною манії, варто сказати, що даний етап протікає без нагляду будь-яких психотичних симптомів. У цей час у людини майже повністю відсутня потреба у сні, він починає постійно на щось відволікатися і не може зосередитися на будь-яких елементах діяльності, в результаті чого частково втрачає працездатність. Варто відзначити, що при даній формі розлади у пацієнта значно погіршується здатність контактувати з оточуючими. Більш того, при такому відхиленні у людей нерідко розвивається манія величі. Тривалість такого епізоду, як правило, становить не більше тижня. Що варто сказати про важкій формі розлади? В першу чергу, потрібно відзначити те, що дана форма завжди супроводжується психотичними симптомами. Як правило, під час її протікання у пацієнта спостерігається схильність до насильства, надмірне збудження, а також суцільний потік думок зі стрибками від однієї до іншої. У період протікання такої фази пацієнта можуть мучити галюцинації та марення, що характерно для звичного процесу перебігу шизофренії. Нерідко людина починає вважати себе великим і запевняти всіх, що його предки належать до відомого і дуже знатного роду. Істотною ознакою того, що маніакальний розлад має важку форму, є і те, що особа повністю втрачає не тільки працездатність, але і можливість доглядати за собою самостійно. Ця форма манії має властивість тривати не один тиждень. Що стосується депресій, то вони також можуть набувати різні форми:\nпросту (класична картина);\nипохондрическую (впевненість у наявності страшного захворювання);\nмаячну (марення обвинувачення);\nажитированную (класична картина з відсутністю рухової загальмованості);\nанестетическую (відчуття хворобливого нестями).\nДля того щоб психіатр мав можливість поставити відповідний діагноз, необхідно спостерігати щонайменше два епізоди розладів афективного типу. Щоб правильно поставити діагноз, фахівець може вивчати не тільки анамнез пацієнта, але і ту інформацію, яку надають його родичі. Що стосується процесу визначення тяжкості захворювання, то він проводиться за певною шкалою.\nЩо робити, якщо у пацієнта було діагностовано біполярний афективний психоз? У клінічних рекомендаціях по лікуванню даного відхилення передбачається втручання шляхом нормалізації стану хворого, а також поліпшення його настрою. В результаті правильних дій пацієнта чекає тривалий період ремісії. Що стосується місця, в якому має проводитися лікування, то у разі легкої форми захворювання лікування здійснюється амбулаторно, а при важкій - в умовах психіатричної клініки. Для купірування епізодів депресії використовуються правильно підібрані антидепресанти. Що стосується вибору засобів, то цим може займатися виключно фахівець в області психіатрії після проведення обстеження пацієнта з урахуванням тяжкості депресії, здатності її переходу в стан манії, віку пацієнта. Для лікування особливо тяжких форм депресії психіатр може призначати на додаток до антидепресантів антипсихотики або нормотимики. Якщо розлад протікає в стадії манії, лікування здійснюється виключно нормотимиками, але у разі тяжкої форми захворювання - антипсихотиками. Після закінчення повного курсу лікування пацієнт проходить стадію ремісії. Цей період повинен відбуватися в сімейному оточенні. В цей час також можуть відбуватися психотерапія різного типу (сімейна, індивідуальна, групова).\nПро ускладнення розладів\nТі люди, у яких при біполярному розладі почався психоз, обов'язково повинні бути оглянуті психіатром. А також необхідно кваліфіковане лікування, цілком відповідне до тяжкості захворювання. Проведення таких дій є гострою необхідністю, так як при ігноруванні проблеми в переважній більшості випадків захворювання починає прогресувати. У разі прогресування захворювання у хворого можуть спостерігатися маніакальні напади, під час яких людина здатна навіть здійснювати суїцидальні спроби. Також такі ситуації загрожують вчиненням особою небезпечних для суспільства дій з необережності.\nОкрему увагу варто приділити тому, які прогнози подальшого розвитку психічного захворювання. Слід зазначити, що сучасні психіатри відзначають, що розглянуте відхилення дуже часто поєднується зі зловживанням шкідливими звичками (алкоголізм, наркоманію тощо). Варто врахувати, що при наявності цього фактора тяжкість розладу лише посилюється, а прогноз лікування, як правило, говорить про безнадійності ситуації. Що стосується загальних прогнозів, то наявність розглянутого відхилення нерідко має не дуже сприятливі прогнози. Як показує практика лікування, близько 90% людей, які страждають їм, пізніше знову починають відчувати ускладнення, в результаті чого трапляється рецидив.\nСтатистика показує, що у кожного третього пацієнта розглянуте розлад протікає безперервно, без наявності проміжків усвідомленості або з їх мінімальною тривалістю. Однак відомо, що при спостереженні таких у людини може повністю відновлюватися комплекс психічних функцій, але, як правило, це ненадовго.\nБіполярний синдром: причини, симптоми і лікування. Біполярний афективний ро ...\nБіполярний розлад – це психічне захворювання, яке


www.ukrbible.com - Йони\nГоловна думка: Бог є Богом поганів так само, як євреїв.\nБожий служник в цьому світі мусить беззаперечно виконати волю Того, Хто послав його, куди не заводив би шлях, бо Господь дбає про Своє створіння. Пророк Йона, син Амітая з Гатхефера, сучасник Амоса, став відомим у Ізраїлі за царя Єровоама II, котрому провістив поновлення рубежів його Царства (4Цар. 14:25). Через цього пророка Господь показав самозакоханому і самовдоволеному Ізраїлеві, що Його милосердя поширюється на всі народи, і він не бажає анічиєї загибелі. Ця пророча книга повідує про переживання Йони, котрого Бог послав до столиці Асирії Ніневії закликати її грішне населення до каяття. Історія ця має характер символічно-повчальний, а тому й зарахована до пророчих книг Старого Заповіту. Символіку особистості і переживань Йони видно зі слів Господа Ісуса в Матв. 12:39-40 і Лук. 11:29. У Йони, так само, як і в сучасних Христові фарисеях, нас, християн, вражає непривабливість мислі і черстве серце — ті риси, які привели Йону до триденного увʼязнення в череві морського страховиська. Факт каяття і навернення величезної столиці Асирії від проповіді Йони завжди викликав недовіру і кпини критиків. Але для нас він є фактом поза сумнівами, бо засвідчений Христом. Ніневія могла покаятися тимчасово під впливом страху від очікуваної катастрофи. Однак іще неймовірніше уявляється поглинання Йони китом. Але ми не мусимо забувати, що для мети Всемогутнього немає перешкод.\nПокликання Йони. 1\nКит поглинув Йону. Молитва його. 2\nКаяття Йони і благословенна проповідь у Ніневії 3\nРослина – символ мудрого опікування Божого 4\n1. І було слово Господнє до Йони, сина Аміттаєвого:\n2. Підведися, йди до Ніневії – міста великого і проповідуй в ньому, бо злочини його дійшли до Мене.\n3. І підвівся Йона, щоб утікати до Таршішу від обличчя Господнього, і прийшов до Яфи і знайшов корабля, що йшов до Таршішу, віддав гроші за перевіз і зійшов на нього, аби пливти з ними на Таршіш від обличчя Господнього.\n4. Але Господь кинув дужий вітер на море, і вчинилася на морі велика буря, і корабель уже мав розбитися.\n5. І налякалися мореплавці і заплакали кожний до свого бога, і почали кидати в море поклажу з корабля, щоби злегшити його від неї; а Йона спустився в трюм корабля, ліг і міцно заснув.\n6. І прийшов до нього керманич корабля і сказав йому: Чого ти спиш? Підведися, загукай до свого Бога, то, може, Бог твій згадає про нас, і ми не загинемо.\n7. І сказали один одному: Ходімо, кинемо жереба, щоб дізнатися, за кого спіткало нас це лихо. І кинули жереба, і випав жереб на Йону.\n8. Тоді сказали йому: Скажи нам, за кого спіткала нас оця біда? Чим ти займаєшся? І звідки ти прямуєш? Де твоя країна, і з якого ти народу?\n9. І він сказав їм: Я – єврей, вшановую Господа, Бога небес, що утворив море і суходіл.\n10. І виповнилися люди страхом великим і сказали йому: Нащо ти вчинив це? Бо дізналися ці люди, що він утікає від лиця Господнього, як він сам повідав їм.\n11. І сказали йому: Що вчинити нам з тобою, щоб море вгамувалося для нас? Бо море не вгавало, здіймало високі хвилі.\n12. Тоді він сказав їм: Візьміть мене і киньте мене в море, – і море вгамується для вас, бо я знаю, що через мене спіткала вас велика буря.\n13. Але ці люди почали дужо гребти, щоб дістатися суходолу, але не могли, бо море все ще бушувало супроти них.\n14. Тоді озвалися вони до Господа і сказали: Благаємо тебе, Господе, нехай не загинемо за душу чоловіка оцього, і не стягни з нас кров без провини, бо Ти, Господе, вчинив, що вгодно Тобі!\n15. І взяли Йону і кинули його в море; і вгамувалося море від люті своєї.\n16. І налякалися ці люди Господа великим страхом і принесли пожертву і дали обітниці.\n1. І звелів Господь великому китові поглинути Йону; і був Йона у череві цього кита три дні і три ночі.\n2. І помолився Йона Господові Богові своєму з черева кита.\n3. І сказав: До Господа озвався я у скорботі моїй, – і Він почув мене; із черева безодні я заволав, – і Ти почув голос мій.\n4. Ти пожбурив мене в глибину, в серце моря і потоки оточили мене, всі води Твої і хвилі Твої проходили наді Мною.\n5. І я сказав: Відкинутий я від очей Твоїх, одначе я знову побачу святий храм Твій.\n6. Сягнули води мене до душі моєї, безодня увʼязнила мене; морською травою сповила голову мою.\n7. До підошви гір я опустився, земля своїми засувами навіки замкнула мене; але Ти, Господе Боже мій, виведеш душу мою з пекла.\n8. Коли знесиліла в мені душа моя, я згадав про Господа, і молитва моя долинула до Тебе, до храму Твого святого.\n9. Ті, що вшановують марнотних і вигаданих богів, покинули Милосердного свого,\n10. А я голосом хвали принесу Тобі пожертву; що обіцяв – учиню. У Господа порятунок!\n11. І сказав Господь китові, і він викинув Йону на суходіл.\n1. І було слово Господнє до Йони вдруге:\n2. Підведися, іди до Ніневії – місто велике – і проповідуй у ньому, що Я наказав тобі.\n3. І підвівся Йона і пішов до Ніневії, за словом Господнім; а Ніневія було місто велике у Бога, на три дні ходи.\n4. І почав Йона ходити містом скільки можна пройти за один день, і проповідував, кажучи: Ще сорок днів, – і Ніневія буде зруйнована!\n5. І повірили ніневітяни Богові і оголосили піст і одяглися у веретища, від великого з них до малого.\n6. Це слово дійшло до царя Ніневії, і він підвівся з престолу свого, скинув із себе царські шати свої і одягнувся у веретище і сів на попіл;\n7. І наказав проголосити і сказати в Ніневії від імені царя і вельмож його, щоб ні люди, ні худоба, ні воли, ні вівці нічогісінько не їли, не ходили на пасовиська, і води не пили,\n8. І щоби покриті веретищем були люди і худоба і голосно волали б до Бога, і щоб кожне ухилилося від лихого шляху свого і від насильства рук своїх.\n9. Хто знає, можливо, Бог іще змилується і відверне од нас гнів Свій палаючий, і ми не загинемо.\n10. І побачив Бог вчинки їхні, що вони ухилилися від недоброго шляху свого, і пожалів Бог, що зажадав їм лиха, про яке сказав, що наведе на них, і не навів.\n1. Йона вельми зажурився через це і був роздратований.\n2. І молився до Господа, і сказав: О, Господе! Чи не це я говорив, коли ще був у моїй країні? Саме тому я втікав до Таршішу, бо знав, що Ти – Бог добрий і милосердний, довготерплячий і вельми милостивий, і шкодуєш, що станеться лихо.\n3. І нині, Господе, візьми душу мою від мене, бо краще мені померти, аніж отак жити.\n4. І сказав Господь: Невже це завдало тобі жалю так глибоко?\n5. І вийшов Йона з міста і присів із східного боку біля міста, а тоді вчинив собі там курінь і сів під ним у затінку, аби побачити, що станеться з містом.\n6. І виростив Господь Бог рослину, і вона звелася над Йоною, щоб над головою його була тінь і щоб звільнити його від жалю його; Йона вельми втішився цією рослиною.\n7. І влаштував Бог так, що другого дня при зʼяві зорі хробак підточив рослину, і вона всохла.\n8. А коли зійшло сонце, навів Бог спекотний східний вітер, і сонце почали смалити Йоні голову так, що він умлів та просив собі смерти і сказав: Краще мені вмерти, аніж отак жити.\n9. І сказав Бог Йоні: Невже так глибоко ти зазнав жалю через рослину? Він сказав: Вельми зажурився, навіть до смерти.\n10. Тоді сказав Господь: Ти жалкуєш за рослиною, над котрою ти не трудився і котру не вирощував, котра за одну ніч виросла і за одну ніч пропала.\n11. Чи Мені не пожаліти Ніневії, міста великого, в котрому понад сто двадцять тисяч людей, котрі не вміють відрізнити правої руки від лівої, і численну худобу?


На розбудову одного корпусу університету Грінченка витратять понад 300 мільйон — НАГОЛОC\nНа розбудову одного корпусу університету Грінченка витратять понад 300 мільйон\nВідомо, що 20 лютого поточного року був проведений відкритий аукціон, метою якого було визначення підрядника, який має провести реконструкцію Київського університету імені Бориса Грінченка.\nТак, за результатами тендеру була укладена угода між «Житлоінвестбуд-УКБ» Київської міської ради та підприємством «Граніт» на суму, яка склала 318 мільйон гривень. Дана інформація була оприлюднена на офіційному порталі «Прозорро».\nЗа умовами договору, підрядник має реконструювати один із корпусів університету. Реконструкція має бути завершена вже влітку наступного року. За даними, які були опубліковані підрядником раніше, ціни на ресурси та матеріали відповідають ринковим.\nНа зарплату буде виділено 8% загальної вартості, що складає майже 25 мільйон гривень. На прибуток буде виділено ще 4;, тобто 13 мільйон гривень. Очікувана ціна виявилася на 0,1% вищою, ніж укладена.\nНа аукціоні були присутні всього дві фірми: фірма-переможець та підприємство «БК Солід Хаус». Останнє програло тендер через зависоку пропозицію.


Замість випускного в ресторані, вчорашні учні 11-Б здійснили захопливий тур країнами Європи | Місто Вечірнє | Новини Володимира-Волинського\nОпубліковано admin чт, 07/04/2019 - 12:16\nЦей непосидючий клас НВК «ЗОШ І-ІІІст. №3-ліцей» разом із класним керівником Валентиною Матулкою подорожує вже сім років і має плани на майбутнє…\nВчителька англійської мови Володимир-Волинського НВК №3 Валентина Матулка минулого тижня випустила у доросле життя своїх перших учнів, з якими працювала сім років в якості класного керівника. У колективі за цей час склалися не тільки робочі, а й тісні дружні стосунки. Діти та молода креативна вчителька вже з першої зустрічі полюбили одне одного, бо знайшли у себе безліч спільних рис. І це допомогло колективу разом у вільний від занять час знайомитися з красотами України і світу.\nІ ось шкільні роки позаду – минулого тижня, 27 червня, вчорашні учні 11-Б отримали атестати зрілості. Хтось продовжить навчання у вишах, хтось працюватиме, але нові життєві обставини ніколи не розлучать справжніх друзів. Адже їм є що згадати з минулого, а об’єднують випускників спільні плани на майбутнє…\n- Як швидко промайнув час! – каже Валентина Миронівна і спогадами поринає у 1 вересня 2013 року, коли відбулася святкова лінійка з нагоди початку навчального року. Тоді молода вчителька вперше відчула себе в новому статусі – класного керівника 5-В класу. Її з радісними усмішками відразу обступили підопічні, бо з ними вона познайомилася завчасно. Майбутнього класного керівника запросили скласти компанію в екскурсійній поїздці до Львова, яку дітлахам організували по закінченні 4-го класу.\n- Уже тоді, спостерігаючи за дітьми, побачила, які вони всі милі, слухняні й хороші, і одразу їх полюбила.\nАле педагог зізнається, що на тій, першій лінійці, без хвилювання все одно не обійшлося. Що і як складеться? А попереду ще знайомство з батьками! Однак все пройшло легко і швидко. Валентина Миронівна навіть не помітила, як усі разом згуртувалися і пішли святкувати в кафе, як дітки наввипередки ділилися емоціями та враженнями, отриманими під час літніх канікул.\n- Мій девіз по життю – не стояти на місці, а подорожувати світом, розвиватися, пробуючи себе в чомусь новому, - продовжує розповідь вчителька. - Тому відразу, в перший місяць навчання своїх дітей (я їх постійно так називаю. Коли мене запитують, чи є у мене діти, відповідаю, що так, є, і не повірите - їх у мене 31!) повезла у львівський аквапарк, де всі отримали безліч задоволення і приємних вражень. І це був тільки початок наших мандрівок! Спочатку ми користувалися послугами туристичних фірм, які організували нам поїздки до Львова, Рівного, Луцька, у Прикарпаття і Закарпаття. Потім самостійно відвідували наше Лісне озеро, під час літніх канікул влаштовували спільний відпочинок на природі (в лісі, на озері Велимче у Соловичах і т. ін.) зі смачнючим шашличком, інколи дістаючись до визначених місць пішими походами. Ну а чай з тортиком у моєму домі – це постійний номер нашої програми. Подорожі та різні види активного відпочинку здійснювалися хоча й за моєї ініціативи, але завжди за згоди та підтримки батьків. А ідей у мене завжди безліч – тільки встигай втілювати в життя. І дуже приємно, що батьки до всього, що пропонувала, ставилися позитивно, сприяючи розвитку дітей та вивченню ними світу.\nСлідуючи своєму життєвому кредо, Валентина Миронівна поступово ставила перед собою все більш складні задачі. Отже, коли «її діти» закінчили 9-ий клас (перший випуск), то замість святкового застілля організувала для них незабутню 5-денну поїздку по Західній Україні. Пригадує, що учні не хотіли повертатися додому, бо враження та адреналін просто «зашкалювали».\n- Завдяки таким заходам, спільному проведенню часу, діти згуртовуються, стають більш дружними, пізнають нове, вчаться адаптуватися до незвичних умов, тобто в них формується самостійність і водночас усвідомлення, наскільки цінні для них батьки, що дали їм найкраще виховання і шанс побачити наймальовничіші місця світу, – впевнена вчителька.\nПо закінченні дев’ятого класу частина дітей пішла у коледжі, технікуми, ліцеї та інші середні спеціальні навчальні заклади, і в школі розпочалося формування 10-их класів. У 2017 році Валентина Миронівна стала класним керівником 10-Б, до складу якого увійшли майже всі її «старі» учні та п’ятеро новеньких. Але за збігом, її «шкільна сім’я» не зменшилася і не збільшилася, налічуючи так само тридцять одну, але вже велику «дитину».\n- Мої діти помітно подорослішали, і у мене з’явилася можливість не тільки подорожувати з ними, а й дати їм шанс отримати адреналін від екстремальних видів спорту. Ми самостійно на два дні їздили до Львова, милувалися його вечірньою красою із ночівлею у хостелі. Протягом п’яти днів в якості гіда я із задоволенням знайомила свій клас з визначними місцями Києва, бо добре знаю це місто. Діставалися туди потягом, а зупинялися на приватній квартирі. Під час цієї поїздки нам пощастило (бомбезний шанс!) потрапити на фінал Ліги чемпіонів Європи з футболу УЕФА. А ще ми на собі відчули, що таке «американські гірки» та випробували багато інших атракціонів.\nНеабиякий екстрим відчули учні цього непосидючого класу, досліджуючи печеру Атлантиду у Хмельницькій області. Ми вже розповідали на сторінках нашої газети, як школярі відчули себе справжніми спелеологами.\nІ ось минулого тижня «діти» Валентини Матулки попрощалися зі школою. Зазвичай випускники відзначають цю подію традиційними застіллями, тільки не вчорашній 11-Б! Вони відзначили свято заздалегідь і по-своєму, здійснивши захопливий тур країнами Європи. Валентина Миронівна каже, що все спланувала завчасно і запропонувала учням два варіанти: або відпочинок на морі, або подорож за кордон, тривалістю 5 днів. Діти обрали останнє.\nУсі клопоти з організації мандрівки – оформлення документів (у тому числі паспортів), кошти, договори, транспорт (потяг та автобус) та інше – класний керівник взяла на себе. Приступивши до роботи, Валентина Миронівна пообіцяла своїм юним друзям показати новий цікавий світ і своєї обіцянки дотримала.\n- Два дні на збирання валіз і все – 15 червня ми вирушили в дорогу… Яскраві дні подорожі: Польща (Краків), Чехія (Прага), Австрія (Відень), Угорщина (Будапешт та справжні угорські купальні) – що може бути кращим! Дорога додому після шквалу отриманих вражень здавалася дуже довгою: так не хотілося повертатися, а подорожувати ще і ще… На зворотному шляху, перетнувши кордон з Угорщиною, їхали через Мукачеве. І ось чую репліку-пропозицію: «Речі зібрані, гроші залишилися, тож їдемо у Карпати ще на п’ять днів!» Повірте, дуже хотілося продовжити поїздку, але мені завадив робочий момент – видача документів для вступу моїх дітей у ВНЗ. Тому ми домовилися, що наступного, 2020 року, обов’язково зустрінемося і вирушимо у нове захопливе турне іншими країнами Європи, цього разу познайомимося з Німеччиною, Францією та Італією…\nІ немає сумнівів, що цим цілеспрямованим та активним молодим людям все вдасться. А наразі Валентина Матулка щиро дякує і дітям, і їхнім батькам за дружну приємну компанію, за тісну співпрацю, за розуміння та підтримку.\nP.S. Нещодавно були оприлюднені результати ЗНО, в якому взяло участь 45 випускників НВК№3, і з них – усі учні 11-Б. Приємно, що найбільше у Володимирі – 47 відсотків «високого» рівня знань - показав 21 учень саме цієї школи.\n- Я завжди говорила своїм дітям, що дуже сильно їх люблю, що вони – найкращі, що вони – моя гордість. Я пишаюся своїм випуском! – так прокоментувала високі результати навчання Валентина Матулка.\nА від себе додам, що любов до педагогічної професії та дітей, життєва активність, помножена на позитив, творять справжні дива. І це доводять герої нашої публікації.


“Майбутнє зоопарку не турбує містян”: директор черкаського звіринця про нові експозиції та перейменування закладу - Лента новостей Черкасс\nКак передает provce.ck.ua, Вже наприкінці червня у черкаському зоопарку планують відкрити для відвідувачів анонсовану раніше експозицію для копитних тварин. Будівництво новинки черкаського звіринця фінансується відомою в Україні корпорацією "Рошен". Ще минулоріч представники корпорації пропонували міській владі та дирекції зоопарку інвестувати у комунальний заклад додаткових 50 мільйонів гривень і продовжити його модернізацію в обмін на відображення свого бренду в назві закладу. Однак, тоді громадські слухання провалилися.\nЧи допомагатиме й надалі корпорація черкаському зоопарку та які новинки чекають на відвідувачів, про це журналісту "Про все" розповів директор закладу Євгеній Ван.\nЗа його словами, наразі основним будівництвом в черкаському зоопарку є експозиція для копитних тварин, де будуть олені та зубри.\n- Цей проект вже на завершальній стадії, до кінця серпня ми плануємо завершити всі роботи та відкрити експозицію для відвідувачів. Для тварин буде зроблено все, щоб вони почували себе комфортно. Так само і для відвідувачів все буде пристосовано так, щоб був близький і безпечний контакт з тваринами, - розповів Євгеній Ван. - Крім того, ми перебудували зону, де у нас раніше жили ведмеді, тепер там буде невеличке кафе та конференц-зала.\nНа питання, чи буде перейменований черкаський звіринець на "Черкаський зоологічний парк "Roshen", оскільки черкасці часто запитують про це в соцмережах, Євгеній Леонідович повідомив, що черкасцям не цікаве майбутнє міського зоопарку.\n- Восени минулого року, коли було заявлено про громадські слухання щодо зміни назви черкаського зоопарку, із містян на ці слухання ніхто не прийшов. Тому, я певен, що нікого з черкасців по суті не турбує питання, чи буде перейменовано наш заклад. Якби їх турбувало майбутнє зоопарку та його назва, то вони б прийшли на той захід. Це питання, яке б мало бути вирішене ще восени минулого року. А черкащани не захотіли, - емоційно повідомив директор зоопарку.\nЄвгеній Ван розповів, що корпорація-спонсор дофінансує будівництво експозиції для копитних, як і обіцяла та заявляла публічно на громадських слуханнях.\n- Надалі, якщо ми хочемо розвивати наш зоопарк і робити його комфортнішим та кращим, то для цього потрібно щось робити і шукати джерела фінансування, - повідомив Євгеній Леонідович. - Допомога зайвою ніколи не буває. Тому ми раді всім, хто бажає нам допомогти.\nНещодавно у коментарі "Про все"прес-секретар корпорації "Рошен" Надія Якубець повідомила, що з часу останніх слухань про перейменування зоопарку ситуація не змінилася. З її слів, на торішніх громадських слуханнях було озвучене прохання від міста повернутись до теми перейменування після виборів. Однак, до корпорації досі так ніхто й не звернувся, міська влада Черкас не проявляє в цьому напрямку жодної ініціативи.\n- Корпорація завершить проект, який розпочали при будь-якому рішенні влади чи громади. В кінці серпня вже мають бути завершенні роботи по створенню експозиції копитних, які коштували близько 50 мільйонів гривень, - повідомила пані Надія.\nНагадаємо, наприкінці минулого року корпорація "Roshen" звернулася до міського голови Черкас із проханням відобразити бренд "Roshen" в назві Черкаського зоопарку. Компанія запропонувала інвестувати у комунальний заклад додаткових 50 мільйонів гривень і продовжити його модернізацію в обмін на відображення свого бренду в назві. Перші громадські слухання з цього питання мали відбутися 26 жовтня 2018 року, проте зібралися лише 10% від необхідної кількості осіб.