24.03.2016 14:00:52 | Світлана Кабачинська\n21 лютого світ відзначив Міжнародний день рідної мови. Ця дата запропонована ЮНЕСКО в 1999 році, щоб нагадувати про право на збереження і розвиток усіх мов на землі, і сприймається як день захисту мов, які опинилися перед загрозою утисків, переслідування або й знищення\nВ Україні нинішнього року про це згадала лише перша леді Марина Порошенко і присвятила події телеролик, у якому сказала про рівність і рідність мов усіх народів, які живуть у нашій державі. Це звучало правильно, але було неправдою. Бо в країні, яка зветься Україна, де 77,8% громадян — українці, а українську мову під час перепису 2001 року назвали рідною 67,5% населення, цю — державну за Конституцією і шановану на словах — мову протягом усіх років незалежності зневажають, принижують і виживають зі свого єдиного рідного дому.\nМовна інтервенція = беззбройна окупація\nТа про це не прийнято говорити. Про українську мову нині уникають згадувати взагалі — відтоді, як у лютому 2014 року російська пропаганда звинуватила саме її (тобто скасування ВР дискримінаційного щодо державної української мови закону Ківалова—Колесніченка) у провокуванні захоплення Криму, а тимчасово всевладний тоді в Україні Турчинов, не підтримавши рішення ВР, продовжив тим самим ув'язнення мови в клітці "закону КаКа". Вже й Путін зізнався, що анексія Криму готувалася давно, і привід для цього згодився би будь-який, і українофоб Колесніченко знайшов собі "русский мир" у Криму, і Ківалов принишк, щоб не втратити все, — а українська мова у своїй Вітчизні якщо й не переслідувана, то гнана звідусіль. Тихо так, чемно, аби шуму не наробити.\nІ якщо, скажімо, за президентства Януковича це викликало протест, то тепер ніхто ані пари з уст. Хоча й побіжного погляду достатньо, аби зрозуміти: ситуація значно погіршилася. Порівняймо. За даними аналітичного огляду "Становище української мови в Україні в 2013 році", кількість газет українською мовою знизилася тоді з 35% до 30,2. У прайм-таймі восьми найрейтинговіших телеканалів частка російської мови перевищила 50%, а української становила 31,8. Моніторинг шести найпопулярніших радіостанцій показав, що українські пісні займають лише 2,2% (!) ефіру. Проведені в 29 містах обстеження кафе й ресторанів зафіксували українську вивіску в 46%, меню українською — в 49 і лише в 36% — обслуговування україномовних клієнтів українською мовою. Щоправда, державною було надруковано 50% книжок, але більшість з них — підручники. Тільки частка україномовних журналів збільшилася з 12 до 18,5%. Та прості арифметичні підрахунки показують, що російськомовний продукт при цьому не надто постраждав, становлячи 81,5%.\nУ 2015 році, за даними моніторингу десяти українських телеканалів громадянським рухом "Відсіч", тенденція не просто збереглась, а стала загрозливою. Протягом п'яти місяців (з початку червня до початку листопада) частка української мови в телеефірі зменшилася з 28 до 23%, тобто падала зі швидкістю 1% за місяць. Протягом 17-годинного (з 7.00 до 24.00) перегляду в суботній вихідний 7 листопада 2015 р. на чотирьох телеканалах — "Інтер", "Україна", "1+1" і СТБ — спостерігачі не знайшли жодної (!) чисто україномовної передачі чи фільму. Лідерами з обсягів телепродукції російського виробництва стали телеканали "Інтер" (81%), НТН (44%) і "Україна" (30%). Причому "Інтер" зухвало порушив законодавчі вимоги про обов'язкові 50% української телепродукції в ефірі. Проте — увага! — за цей період кількість продукції російського виробництва впала з 29 до 19%, а українського — зросла з 33 до 51%. "Це пов'язано з громадським тиском на телеканали і законом про захист інформаційного простору, який почав діяти з початку червня, — йдеться у звіті за результатами моніторингу телеефіру. — Проте українські телеканали і студії, які створюють фільми і передачі, замість збільшити обсяги україномовної продукції, свідомо зменшують їх, нав'язуючи глядачам "українські" фільми про Росію, для Росії і російською мовою, а також сумнівної якості телешоу, де українською розмовляє лише один з багатьох ведучих або тільки голос за кадром. Обсяги двомовної продукції з тотальним домінуванням російської мови зросли за п'ять місяців на 9%".\nКолись, у часи СРСР, холуйський русифікаторський шал дійшов до того, що скрізь в Україні відзначали "праздник русской зимы". Тепер навпаки: все, зняте тут, але російською мовою і найчастіше з російськими акторами, вперто називають українським продуктом, маскуючи під нього й суто російський товар. Тож 25-й рік своєї незалежності держава Україна зустріла тотально російськомовним новорічно-різдвяним телеефіром: дві години українських колядок у виконанні львів'ян Павла Табакова та Ірини Федишин і "Різдвяна історія" з Тіною Кароль на "1+1" виглядали чужоземними вкрапленнями. На українському телеекрані російською мандрують, російською готують, російською сміються, російською висміюють — українську мову. Українською в телевізорі спілкуються хіба що дегенерати вітальки, дурнуваті хохли з-під Полтави та ще "западенці". І кілька ведучих — принципово. Більшість надають перевагу російській, переходячи на українську хіба щоб показати, що вміють і "на дєржавной".\nЯкось давно у програмі Шустера хтось порушив питання про неприйнятність у вітчизняних ефірах ведучих-іноземців, і Савік скипів: "Иностранцы работают на телевидении многих стран. Требование одно — владение языком". І затнувся, бо в повітрі завитало логічне питання: чому ж він за стільки років на українському телебаченні не спромігся вивчити українську? Проте студія толерантно промовчала. Як завжди в Україні. Ще б пак: у нашому телеефірі прийнято запопадливо переходити на російську, якщо там з'являється бодай один російськомовний гість. А тут іще й Савік господар.\nА чия мова в інформаційному просторі — того й влада. Не випадково ж так уперто наполягає на запровадженні в Україні російської мови як другої державної агресивна російська пропаганда і її "п'ята колона" тут, на нашій землі. Не випадково Путін і Ко постійно підмінюють поняття, видаючи 17,3% росіян, які, за переписом 2001 року, мешкали в Україні, за понад 17 млн нашого населення. І не випадково Росія проголошує основною метою своєї зовнішньої політики захист "русских граждан и русского языка", підкреслюючи, що її кордони пролягають там, де пролягають кордони російської мови. Й безупинно і, на жаль, безборонно розширює ці кордони на нашій суверенній території.\nТак, російську не узаконено в Україні як другу державну мову. Зате вона давно перша в українських ЗМІ, маскульті і сфері обслуговування, у бізнесі і, хоч як це алогічно і навіть злочинно нині, в армії та інших силових структурах. Їй справно прислужують у цьому мільйони щирих українських патріотів — які, за словами нашого президента, російською мовою люблять Україну не менше, ніж україномовні громадяни. Тільки розмовляти українською і називати українське українськими назвами не хочуть. Останнім часом практично всі журналісти, політики і найвищого рангу держслужбовці з президентом і прем'єром включно називають міських голів мерами, а призначених президентом голів обласних адміністрацій виключно "губернаторами". Хоча губерній в Україні немає. Зате в Росії є.\nЦе — щоб народ звикав? "Вера, водка и язык" — це ж такі духовні скрепи...\nІ — куди подінешся — це правда. І Путін це знає, використовуючи на повну. Дивно, що досі цього не розуміє наша влада. Настільки не розуміє, що Верховна Рада навіть не проголосувала (всього 152 голоси було "за") за норму Закону "Про державну службу" про обов'язок посадових і службових осіб органів державної влади володіти українською мовою. А в нас же — парламентсько-президентська республіка. Якою ж буде держава, якщо її парламент по-чужому і розмовляє, і думає, і — в результаті — й діє?\nАдже на кону — не просто безпека країни, а, власне, її суверенітет. Мова — один з його стовпів. Ця аксіома от уже й справді писана кров'ю. Кров'ю мільйонів загиблих у Другій світовій війні. Останніми роками багато сказано про прямі аналогії сучасної російської політики з політикою Гітлера напередодні Другої світової, коли "захист" фашистською Німеччиною німецькомовних громадян призвів до аншлюсу Австрії (де, до речі, на референдумі після німецького вторгнення 99,73% австрійців проголосували за приєднання до Німеччини — ну як тут не згадати про Крим?) і до анексії Судетської області Чехословаччини. І не виключено, що цю анексію чехи "проковтнули" не лише тому, що їх здали західні "союзники й гаранти" (схоже на наш Будапештський меморандум, правда?), а й тому, що свідомість громадян і влади ще не витравила з себе німецькомовної і колоніальної залежності. Хоча слід віддати належне: всуціль німецькомовна — внаслідок тривалого перебування в складі Австро-Угорської імперії — після Першої світової війни Чехія, прагнучи стати повноцінною державою, протягом 20 років фактично з нуля відновила чеську мову в усіх сферах життя.\nА от створений 1948 року Ізраїль умів учитися на чужих помилках і не повівся ні на пропозиції зробити державною мовою арабську (20% населення були арабами) або й російську (як співав Висоцький, "там на четверть наш народ"), ні навіть знайому для більшості євреїв ідиш, — а підняв з двохтисячолітнього забуття іврит і зробив його найміцнішим цементом для будівництва держави і нації.\nТак само дбає про національну самоідентифікацію Франція. Протягом 1970–1995-х рр. вона безперервно вдосконалювала мовне законодавство у протистоянні з навалою англомовної маскультури (там в уряді є навіть міністр культури і франкомовності). Тепер лише французька є мовою освіти і ЗМІ, праці, торгівлі та публічних послуг, і "будь-який напис, оголошення, вивіска, нанесені або зроблені в громадських, публічних місцях чи в громадському транспорті і призначені інформувати населення" — тільки французькою мовою. Законне місце рідній мові в державі й суспільстві забезпечили пільгове оподаткування і квоти для франкомовних кінофільмів, пісень, виконавців тощо — з одного боку, і штрафні санкції, тисячі перевірок і щорічний (до 15 вересня) урядовий звіт парламенту про стан французької мови — з іншого.\nТа насамперед це було зумовлено нетерпимістю моральних авторитетів нації до зневажання рідної мови представниками влади. "Потрібен закон, щоб контролювати збитки, завдаванні мові відповідальними особами, байдужими до неї, для яких вона тільки засіб меркантилізації, — звертався до суспільства член Вищої ради французької мови Ів Берже. — Коли В.Жискар д'Естен у 1974 році в день свого обрання президентом після подяк виборцям французькою мовою перейшов на англійську, сталося нечуване: він говорив мовою окупанта" (от і оцінка інавгураційної промови Петра Порошенка в 2014 році). Ів Берже вважав заміну французьких термінів англійськими, нав'язування англійської орфографії "видом гарячки, який загрожує французькій ідентичності. Ми в ситуації оточених і не розуміємо цього. Винні ми — бо зрікаємося, бо зло в нас, бо ми — колаборанти".\nА Франція ж не була тоді в стані війни з Великою Британією, і французи не калічились і не гинули щодня від англійських або американських снарядів і куль. Просто їхню мову в усіх публічних сферах тіснила англійська, за якою стояли могутні Штати і Велика Британія. І французи оголосили їй війну, не боячись жодних звинувачень в обмеженості чи вузьколобому націоналізмі. Навпаки — демонструючи національну самосвідомість і самоповагу всьому світові. Як, наприклад, 23 березня 2006 року, коли президент Франції Жак Ширак, а за ним міністри фінансів і закордонних справ Франції вийшли з зали саміту Євросоюзу — на знак протесту проти виступу представника європейської федерації підприємців Unice, колишнього голови національної ради французьких підприємців Сеєра, який так розпочав свій виступ: "Я говоритиму англійською, мовою бізнесу".\nХоча це ж було міжнародне зібрання. А щоб у парламентах або урядових структурах національних держав, та й федеративних, як-от у Росії, лунала недержавна мова, а тим більше мова окупанта — уявити неможливо. А в Україні — запросто. Кабмін, вихваляючись, що в ньому тільки один міністр не володіє англійською мовою, анітрохи не переймається, що української не знають значно більше. І не лише іноземці, яким, до речі, незнання державної мови не завадило отримати українське громадянство. Але щоб міністр внутрішніх справ ось уже два роки спілкувався виключно російською мовою — такої зневаги не стерпіла би жодна держава.\nРуїна в головах\nАле ж від парламенту й уряду найбільшою мірою залежить становище й розвиток державної мови та її роль у національному інформаційному просторі. Законодавча база з чіткою відповідальністю, сувора однозначність вимог до отримання громадянства і держслужби, всебічна багаторівнева освітня програма, гнучка і пільгова щодо справді національного й обов'язково україномовного продукту і жорстка щодо всього іншого податкова політика, одне слово — детально продумана і виписана державна стратегія деколонізації і українізації — це те, без чого не відбудеться держава Україна. І ми мусимо це зробити, якщо не хочемо втратити її — хоч би що волали наші вороги.\nТа наша найбільша біда в тому, що ці вороги не лише зовні, а в головах більшості з нас. Толерантних до краю, нерішучих, боязких, надто обережних або й просто байдужих. І через те мовне питання в нас завжди "не на часі". А зараз іще й війна, не треба розбурхувати народ, не можна протиставляти україномовних і російськомовних — "російською вони люблять Україну не менше"… І ніхто ні слова — що й війна через те, що ніхто чверть століття (!) не будував державу, не робив Україну українською, не ідентифікував національну свідомість.\nДавно час усвідомити нарешті, хто ми є і ким повинні бути. Бо будувати свою державу без своєї мови неможливо. Та здійснити це здатні тільки люди, для яких "Україна — понад усе!" не просто гасло, а справа всього життя. На жаль, таких критично мало не лише у вітчизняній політиці, а й у всіх публічних сферах нашого буття. Адже мову слід не просто пропагувати — слід пропагувати мовою. Справжньою, живою, багатою, модерною, красивою, розумною, успішною. Сім'я, дитсадок, школа, книжки, телевізор, радіо, преса, Інтернет, кіно, театр, увесь довколишній інформаційний простір — ось наші мовні джерела. Та чим наповнюють наші голови наймасовіші з них, які завжди прийнято було вважати взірцями мовлення?\nТа сучасне українське телебачення і радіо можуть бути хіба що прикладом того, як не треба говорити. І біда не лише в скоромовці, якою тріскоче ефір. Телевізійники змінили мову інтонаційно, перетворивши її на словоблуддя — бо як інакше назвати тексти без розділових знаків? Диктори й ведучі ліквідували синтаксис як частину мови й зухвало ігнорують коми, крапки і тире. Речення закінчуються тоді, коли закінчується рядок на суфлері. Тому новини такі: "Про це повідомляють у штабі АТО українські опорні пункти в Мар'їнці. Поливають вогнем" (5 канал); "Президент написав у Фейсбуці, що попросив залишитися Абромавичуса. Той пішов думати про Кононенка. Президент написав таке: "Кононенко…" " (1+1); "В АТО відчутне загострення ОБСЄ. Вважає, що…" (ICTV); "У чоловіка зламана нога. Гвинтокрилом. Його відправили у Катманду" (UA.Перший); "Судно, яке везло людей, до кращого життя перекинулося в морі" ("Інтер"); "Українська сторона сподівається, що наші кораблі, захоплені Росією, внаслідок окупації Криму будуть повернені Україні" (Українське радіо).\nНизка прикладів нескінченна. На наших очах мову контузять, калічать, розстрілюють. Кальки з російської, русизми, побудова речень за іншомовними лекалами, слова-покручі, яким уже й визначення придумали — "азіровка". Неграмотне відмінювання… Політики "дякують народ" замість дякувати йому, "підводять підсумки" замість підбивати їх, "приймають участь" замість брати участь, "несуть відповідальність" замість відповідати. Та не дивуєшся, бо чуєш щодня: "ітак", а не "тож", "отже", "таким чином"; "протікання вагітності", а не "перебіг"; "біглий президент", а не "президент-утікач"; "порох зволожився", коли він відсирів; "у двох кілометрах від…", хоча потрібно "за два кілометри" тощо — аж занепадаєш від цього духом, хоч реклама втішає: це "упадок сил". Ще б пак! Адже "Гройсман передав закон на підпис Порошенко" — так ніби пані Марина в нас президент, а не Петро Олексійович, бо це жіночі прізвища із закінченням на "-ко" не відмінюються в українській мові. Як, до речі, й числівники — хоч із ними у мовників справи геть кепські. Тож, аби позбутися клопоту, перейшли на чужомовну модель і ще від Євро-2012 говорять не "дві тисячі дванадцятий рік", а просто "двадцять дванадцять" тощо. Добре, хоч числівником залишили, бо ж могли зробити казна-що, як-от з прислівника…прикметник: "Вітер, що глушить усе, перетворює кожну атаку на зненацьку (!!!)" (ТСН, "1+1").\nАле ж мова — робочий інструмент і політиків, і журналістів, і артистів, і педагогів, і... Про яку ж конкурентоспроможність у світі цих українських професійних середовищ може йтися, якщо їхній засіб праці такий занедбаний?\nСаме таке ставлення до української в Україні. Найочевидніше це на телешоу. Наймерзенніше враження — від тих, де є діти. Бо "найкращі фахівці" змушують українських дітей співати переважно неукраїнських пісень, декламувати лише неукраїнську поезію і грати неукраїнські вистави: адже українське, переконані режисери цих шоу, — "не формат". Невже хтось вірить, що з таким ставленням до свого і з таким "вихованням патріотизму" може стати успішною держава?\nА вона ж має всі важелі впливу для того, аби змінити цю ситуацію. І змінює, але як? Точнісінько як політику й економіку. Тобто не переорієнтовується на своє, а змінює залежність від Росії на залежність від Євросоюзу або Штатів. На мові, як і на всьому іншому, це позначається катастрофічно. Симптоматично, що почалося це… з цукерок "Рошен". Десь за рік чи два до Євромайдану менеджмент корпорації перевів маркування всієї продукції виключно на російську мову. Обурених українців заспокоїв власник "Рошена", тоді ще звичайний політик Петро Порошенко: "Я був не в курсі, ми все виправимо". І виправив. Назви цукерок почали писати лише… латиницею. Коrіvka, наприклад. Хіба ж комусь незрозуміло, коли там намальована корова?!\nОднак нинішні держуправлінці говорять не лише про намальоване. А про що — не завжди збагне й випускник вищої школи, не те що пересічний громадянин. "Дедлайн — липень", — каже в інтерв'ю "УП" віце-прем'єр-міністр Зубко. Глава адміністрації українського президента Ложкін інтерв'ю тому ж інтернет-виданню дає російською, демонструючи при цьому глибоке знання англійської: "иностранный бэкграунд", "рекрутинговые компании", day-by-day, head hunters forward plan. Його заступник Шимків не поступається шефу, так щільно начиняючи відповіді "УП" англіцизмами ("стейкхолдери", "рекрутинг", "мейнстрим", "превенція", "синергія"), що "тренд", "онлайн", "менеджер", "реанімація", "комунікація", "реструктуризація", "дефолт" у цій же розмові сприймаються вже майже як рідні. Чужоземний вірус разом із "молодими обличчями" — депутатами-грантоїдами — проник і до Верховної Ради, і з її трибуни тепер часто звучать розумні слова "стендап", "стріт-арт", "блекаут", "фактчекінг". Добре, хоч Ірина Геращенко висловлюється "зрозуміліше": "Каждому депутату нужно извиниться перед избирателями — сказать "Sorry!"\nВтім, ніхто ні перед ким не вибачається. І української не вчить. А навіщо? Інша річ — англійська. Вона потрібна нашим можновладцям, як французька Вороб'янінову, — щоб просити гроші. А що свій народ не розуміє — то байдуже: їм же з ним державу не будувати.\nЧи ж дивуватися після цього нашим ЗМІ, де місце питомо українських слів "брехня", "цькування", "божевілля", "підміна", "подія", "акція", "пристрій", "повідомлення" і сотень інших чомусь зайняли "фейки", "тролі", "фрики", "симулякри", "флешмоби", "ґаджети", "меседжі" (список безмежний). От і сушимо голову, як розшифрувати фразу: "Всього за тиждень продовження знаменитої франшизи про стріт-рейсерів обігнало відразу два блокбастери", за що українську вишивку чи інше рукоділля обізвали "хенд-мейд" і чому майже всі виконавці й колективи, що змагалися за право представляти цього року Україну на Євробаченні, мають англійські назви? Звісно, хай називають себе як заманеться — тільки до чого тут Україна?\nЩо тут скажеш? Хіба що "Вау!" — адже так нині в Україні (до речі, в Росії — ніхто) висловлюють свої емоції. Не ойкати ж, справді, — це так старомодно.\nЦя пошесть, як лавина, суне згори донизу. В центрі українського Хмельницького українських вивісок, у кращому разі, чверть. Решта російською, суржиком і — повно — латиницею. Причому дехто "європеїзується" одразу з російської — як, скажімо, кафе Besedka, а дехто закономірно сумнівається в наших розумових здібностях і тому, спасибі, ще перекладає — російською (!) — суто, мабуть, європейське Fit curves: "Фитнес для женщин". Бо ж українською курва є курва й ніяк інакше не перекладається.\nХоча будьмо справедливі: у цьому слові — вся суть того, що відбувається зараз у мовному просторі України. І так триватиме доти, доки в ньому не буде місця для гідності, честі й самоповаги українського народу в Українській державі.\nАвтор: Світлана Кабачинська\nОфіційний курс валют і банківських металів на 8 серпня


Чи | | Кращий веб-хостинг компаній 2019 року\nДива трапляються? Вони відбулися? Чи будуть вони зустрічатися? Повинен зізнатися, що не впевнений. Зрозуміло, багато людей глибоко вірять в реальність минулих, нинішніх і майбутніх чудес. Вони дотримуються моїх поважних і сумлінних переконань. Але, зі свого боку, існує багато правдоподібних міркувань, які в серйозних випадках послабили...\nЧи може плагіоцефаліі лікуватися у дорослих?\nВ наші дні зазвичай зустрічаються діти з плоскими головами, і ви могли б навіть побачити один або два спортивних кумедних шолома, щоб виправити деформацію. Але що, якщо ви досягли повноліття з плоским плямою на голові, народившись в той час, коли знання цього стану було обмежено?...\nЧи є боксерські труси модним?\nBoxer Briefs, складний стиль чоловічої нижньої білизни був в галузі досить довгий час. Це сплав боксерів і трусів, які включають в себе позитивні результати обох. Цей стиль в основному вважається менш модним через довгих скорочень і традиційних візерунків, що абсолютно невірно. Щоб забезпечити кращий опис,...


Дрова - 10 найкращих компаній і фахівців в населеному пункті Могилів-Подільський 2019\nДрова, Могилів-Подільський і околиці\nКупівля висококласних дров - це завдання не з легких, тому не зволікайте - спеціалісти КЕВ м.Вінниця допоможуть Вам і виберуть, відповідні до Ваших очікувань, пропозиції. Вони можуть задовільнити вимоги навіть найбільш вимогливих Клієнтів, саме тому - це ідеальний вибір.\nПродаж дров в населеному пункті Ізяслав і сусідніх містах - це гарантія швидкої доставки і хорошої ціни. Зазначте в короткій формі, чого Ви потребуєте і отримайте відповідну пропозицію, що відповідатиме Вашим потребам.\nПошук професіоналів в області продажу дров ніколи не був таким легким. Перевірте PRIMEX (ПРАЙМЕКС) і ознайомтеся з найкращою пропозицією, створеною спеціально для Ваших потреб. Зв'яжіться з ними, щоб отримати більш детальну інформацію - Ви не пошкодуєте.\nДрова – проаналізйте ціни і вартість в місті Могилів-Подільський\nЯкщо ви консультації та Ціна котирування в категорії Дрова шукаєте, відвідайте візитна картка компанії. Це ідеальне рішення, якщо ви хочете отримати Відгуки та рекомендації. Тепер ви можете просто перевірити відгуків про компанії з Могилів-Подільський. Тут ви бачите розповіді конкретних компаній - інформація про пропонованих товарів, досвід роботи в промисловості і розташування. Крім того, ви можете порівняти відзначає ще один покупець зі швидкістю блискавки. У вас все в одному місці: були про компанії та статей. Карти зробити вас легко вибрати досвідченого дилерів у вашому районі. Якщо ви маєте додаткові запитання, можна надіслати повідомлення постачальник. Звернутися за порадою. Вам дадуть відповіді на всі ваші запитання. Для цього вони посилають пропонує без зобов'язань. Ви можете замовити продукти негайно.\nШукаєте пропозиції щодо продажу дров в населеному пункті Рівне і сусідніх містах? Зазначте в короткій формі, що Вам необхідно і отримайте відповідну пропозицію, що відповідатиме Вашим потребам.\nКупівля висококласних дров - це завдання не з легких, тому не зволікайте - спеціалісти Мидас-Ф допоможуть Вам і виберуть, відповідні до Ваших очікувань, пропозиції. Вони можуть задовільнити вимоги навіть найбільш вимогливих Клієнтів, саме тому - це ідеальний вибір.\nПошук професіоналів в області продажу дров ніколи не був таким легким. Перевірте НОВЫЙ ДОМ УКРАИНА і ознайомтеся з відповідно підібраною пропозицією, створеною спеціально для Вас. Розмістіть запит на пропозицію вже зараз і дізнайтеся, що компанія може Вам запропонувати.\nПлануючи вибрати пропозиції щодо продажу найвищої якості дров, Ви знайдете багато компаній, які матимуть пропозиції для Вас, але СПД Тупко - Ваш найкращий вибір. Для того, щоб отримати більш детальну інформацію зв'яжіться з ними сьогодні - дійсно, варто.\nКожен, хто планує покупку досконалих колотих дров, повинен обов'язково звернутися до ПП "Drova-plus" і ознайомитися з низькими цінами і відгуками, отриманими від задоволених Клієнтів. Вони можуть задовільнити вимоги навіть найбільш вимогливих Клієнтів, саме тому - це ідеальний вибір.\nПП БІОПРОДАКТ-ТРЕЙД з населеного пункту Черкаси представить пропозиції щодо продажу найвищої якості євродров за вигідною ціною кожному зацікавленому, забезпечуючи, додатково, зручні форми реалізації платежу і вигідні умови співпраці. Домовтеся про розмову якомога швидше і отримайте пропозицію з урахуванням Ваших вимог.\nПодібні замовлення: купить дрова, Дрова, купить дрова Могилів-Подільський, Дрова Могилів-Подільський


Автобусні квитки до Piniava\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Piniava можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Piniava\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Piniava, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Piniava онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2205123269


Цікаве про Відень в цифрах: Влада і політика - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/Новини з Австрії/Цікаве про Відень в цифрах: Влада і політика\nПродовжуємо знайомитися — «Відень. Влада і політика»!\nКількість службовців у Відні. Магістрат Відня, що включає у собі службовців, які займають різного рівня посади, загалом налічує 30 222 особи, з них 13242 чоловіки і 16980 жінок. Кількість інших службовців, не включених до складу Магістрату, але здійснюють управлінські та розпорядчі функції за рахунок бюджету, становить 51531 людина. Найбільше з них зайнято у сфері охорони здоров’я — 29 138 осіб.\nРозподіл політичних сил в законодавчому органі Відня. У Віденській суспільній раді (Wiener Gemeinderat) представлені п’ять основних політичних партій: SP?, що набрала 39,6% голосів на виборах 2015 року, АПС — 30,8 %, Gr?ne — 11,8 %, ?VP — 9,2 %, NEOS — 6,2 %. Тоді у виборах взяли участь 832987 виборців. В даний час SP? має 44 мандати, АПС — 34 мандата, Gr?ne — 10 мандатів, ?VP — 7 мандатів, NEOS — 5 мандатів.\nГоловний чоловік у Відні. Головний виконавчий орган Відня (уряд) очолює бургомістр Міхаель Людвіг, який змінив на посту Міхаеля Хойпля, що стояв біля керма два десятки років.\nБюджет Відня. Бюджет Відня за підсумками 2017 року склав у сумі своїх витрат 14,69 мільярда євро. Найбільш витратною статтею витрат віденського бюджету припадає на «Соціальний добробут і житлове будівництво» — 18,7 відсотка від загальної кількості витрат. Приміром, на забезпечення безпеки та громадського порядку витрачається лише 1,3 відсотка бюджету.


Ахіллодінія, ахіллобурсіт, ударно-хвильова терапія в лікуванні гомілковостопного суглоба – Медичний портал – довідник захворювань\nАхіллодінія, ахіллобурсіт, ударно-хвильова терапія в лікуванні гомілковостопного суглоба\nХронічні зміни внаслідок інфекції в області сухожилля і іноді ахіллового сухожилля в дистальної третини.\nхворобливе обмеження рухів у нижній частині гомілки і гомілковостопного суглоба,\nперевантаження суглобів (незручне взуття) і різке збільшення фізичної активності,\nЗрозуміло, слід уникати ушкоджень. Не перевантажуйте м’язи, використовуйте захисні пристосування. Слід уважно ставитися до свого організму, підтримувати гарну фізичну форму і своєчасно реагувати на всілякі відхилення. Консультація хорошого фахівця нікому не зашкодить.\nУльтразвукова: веретеноподібне потовщення ахіллового сухожилля, неоднорідність структури прилеглих тканин і набряк.\nякщо в суглобовій сумці розвивається інфекція, застосовують антибіотики.\nПри хронічному бурситі (ахіллобурсіт) часом виникає необхідність в оперативному втручанні для видалення рубцевої тканини і кальцієвих відкладень.\nУдарно-хвильова терапія (ЕУВТ) є найкращою альтернативою хірургічного втручання. Її застосування при ахіллодініі не викликає грубих локальних порушень тканин організму людини і загального негативного впливу. Залежно від ступеня і тяжкості захворювання потрібно від 4 до 6 сеансів з інтервалом 3-6 днів, рекомендована кількість імпульсів за один сеанс 1500, низький та середній рівень енергії.\nМетод ударно-хвильової терапії забезпечує найкращий результат при лікуванні різних видів бурситів, в тому числі ахіллобурсіта (ахіллодініі).


х ф Нашi котики #082\n« Previous 1 … 13672 13673 13674 13675 13676 … 42274 Next »\nПодії фільму розгортаються у 2014 році в розпал гібридної війни Росії проти України. Під час планування вигадливої маркетингової кампанії, що відповідала гротесковій комедійній природі стрічки, виробники «Наших котиків» «середньо-оптимістично» передбачали, що аудиторія фільму у кінотеатрах складе близько 300 тисяч осіб. Это очень-очень качественная сатира, обязательно надо смотреть!«Це розрив шаблону», — такими словами описує фільм «Наші котики» режисер Володимир Тихий. Власне, Дмитро в усьому нас консультував, – каже Микитюк. Сам актор також вперше побачив картину саме тоді: Дикий «проковтнув» посмішку й, прикусивши нижню губу, затамував подих. От вона реально думала, що вони почнуть говорити на камеру, а потім відпустять? Страшенно бісило невміння «колеги» бачити очевидні речі. Хлопцям на передову!\nБо, розумію, що багатьох таки «забрала». Цього місяця буде з чого дійсно вибрати. Вони знайомляться з командиром – колишнім футбольним тренером. Так само ми жартували з сепарів, а вони жартували з нас, коли говорили по раціях. Коли я дивилася «Кіборгів», то мені було дуже некомфортно. Росіяни порилися в цьому записі і зробили сюжет, де назвали дружину Порошенка “продюсером фільму”. Долучайтесь до каналу «Україна» в месенджерах, аби дізнаватись першими про актуальні та обрані матеріали за посиланнями:\nБо зробити це з її повною версією складніше, адже звучить вона так: «Наші котики, або Як ми полюбили лопати в умовах антитерористичної операції з елементами тимчасового воєнного стану». Клацнули тяжкі електронні замки, і двері перед Говорухіним відчинилися. (10,8 % від загального кошторису промокампанії). Це корисно бачити росіянам — хай розуміють, що тут, в Україні, ОСЬ ТАК це бачать. Трейлер фільму Наші котики – У Луганську ми були тоді, коли грали там вистави. Це не комедія про війну, це фільм, в якому війну показано через комедію. Згадаймо хоча б ті самі «Киборги», «Іловайськ 2014. Пояснюючи ідею фільму, вони відзначили, що на передовій немає часу оплакувати побратимів, коли ворог атакує, а жарти стають своєрідною розрадою та відпочинком. Вот нікогда нє догадаєтєсь, как оні єйо називают.\nТеги: фiльм и 2020 Нашi котики кіно Нашi котики 2020 дивитися онлайн Нашi котики фiльм Нашi котики дивитися онлайн в хорошій якості Нашi котики трейлер Нашi котики 2020 х ф Нашi котики Нашi котики дивитися онлайн 2020 трейлер Нашi котики 2020 дивитися онлайн повний фiльм\nСхожі фільми: @ivfnvxh393 #zwcwmzyb 5714 S6FP403J8VC1 @wknjhhxj708 #qpuqi 4740 Q5NDNH4WK4 @wlpruwr774 #olblqo 9306 PSL7CUQM @fzipapx831 #rjkdctd 9398 Y7WMLZFU @mezuidz892 #ivcxbewv 4633 WJ5BMGZZ @lakghaz354 #pmvrlji 5294 N7SOXHE @ofcyvwz321 #onclr 7037 ZARUXBMD7KN @offutsdq295 #srlieqh 5323 2L7ECK5 @njydesq503 #yhxpaq 7044 HH5OTDDQ\nCurrent time: 07-07-2020, 11:56 AM Powered By MyBB, © 2002-2020 MyBB Group.


CMS WordPress | Web-systems Solutions\nЕфективний інструмент для досягнення творчих цілей та потужне рішення Ваших бізнес задач\nУ чому основні переваги CMS WordPress?\nДвижок, безкоштовний і безцінний одночасно\nКеруйте контентом вашого сайту на WordPress без зайвих зусиль: редагуйте тексти, додавайте відео й зображення, створюйте галереї. WordPress допоможе легко впоратися з контентом як особистого блогу, так і інтернет-магазину.\nCMS WordPress відрізняється високим рівнем безпеки, а також бездоганною роботою. Цій CMS довіряють відомі бренди BBC America, Microsoft, Sony та ін. Сайти-візитки таких знаменитостей як Бейонсе і Усейн Болт працюють на WordPress.\nWordPress постійно вдосконалюється. Завдяки оновленням, сайт на WordPress буде завжди актуальним. До того ж цю CMS підтримує потужна спільнота розробників й користувачів, членами якої є і ми, готових допомогти з будь-якою проблемою.\nWordPress - безкоштовна система управління контентом. Її код відкритий для того, аби безперешкодно працювати з ним. Більше 45 000 безкоштовних або недорогих плагінів дозволяють розширити можливості сайту на WordPress на стільки, на скільки Ви захочете.\nWordPress – це\nвід загальної кількості сайтів в інтернеті\nякі використовують цю CMS як движок свого ресурсу\nза допомогою яких можна створити сайт Вашої мрії\nCMS схвалена професіоналами\nЧому нам подобається працювати з CMS WordPress?\nЦя CMS написана на одній з найбільш популярних і надійних мов програмування PHP\nВдала архітектура і велика кількість модулів дають свободу й можливості для реалізації унікальних веб-сайтів\nCMS WordPress постійно вдосконалюється і розвивається. За допомогою цієї технології можна створювати дійсно якісні, швидкі та сучасні сайти\nХочете передати частину свого проекту надійним виконавцям чи, можливо, вам не вистачає\nфахівця з цієї технології? Наша команда готова допомогти.\n15$ / година\n2000$ / місяць*\n2500$ / місяць*\n3000$ / місяць*


Затримано власників агрохолдингу за підозрою в організації пташиного могильника - Centernews\nЗатримано власників агрохолдингу за підозрою в організації пташиного могильника\nЗа процесуального керівництва Генеральної прокуратури України Національною поліцією України викриті численні факти порушення одним з найбільших аграрних холдингів правил екологічної безпеки та санітарних норм.\nЯк повідомляє прес-центр ГПУ, це підприємство розташоване на території Київської області, і займається розведенням свійської птиці та виробництвом м’ясних продуктів: “Під час технологічного процесу утворюються відходи, які повинні перероблятися та утилізуватися”.\nЯк зазначається, відповідно до українського законодавства рештки забитої птиці повинні зберігатися на спеціальних майданчиках, облаштованих для запобігання їх потраплянню у ґрунт та водні об’єкти.\n“З метою заощадження коштів на проведення вказаних заходів власники «курячого» бізнесу організували утилізацію відходів шляхом їх захоронення на земельних ділянках, а також створення стихійних сміттєзвалищ, так званих могильників”, – повідомили у відомстві.\nТакий засіб переробки несе велику загрозу для санітарно-епідеміологічного благополуччя та здоров’я мешканців навколишніх сіл, оскільки небезпечні сполуки, що утворюються від розкладання решток птиці, потрапляють у землю та ґрунтові води.\nОдночасно з проведенням заходів щодо документування протиправних дій до правоохоронців зверталися громадські активісти та місцеві жителі, які безпосередньо на собі відчували негативні наслідки господарської діяльності птахофабрики.\nПісля виявлення посеред поля кількох сміттєзвалищ з рештками птиці та набуття розголосу серед громадськості фігуранти начебто почали знищувати відходи. Насправді ж викопували рів та засипали рештки піском, після чого розрівнювали землю.\nУ той час, коли власники «курячого» бізнесу отримують надприбутки, жителі кількох сіл потерпають, навколишнє середовище забруднюється і гине, а держава зазнає багатомільйонних збитків. Таке забруднення земель, вод та атмосферного повітря може призвести не тільки до масового захворювання населення, а й до екологічної катастрофи.\nУнаслідок систематичного порушення норм законодавства про охорону природного середовища посадовими особами агрохолдингу довкіллю завдано збитків на суму понад 200 мільйонів гривень.\n6 червня 2018 року проведено 14 санкціонованих судом обшуків у приміщеннях агрохолдингу, контролюючих організаціях, за місцем проживання задіяних у злочинній діяльності осіб, а також проведено огляд пташиних могильників і здійснено забори ґрунту та води для проведення експертиз.


Маршрут Харків → Миколаїв дорога та відстань | Мапа України\nМаршрут Харків → Миколаїв дорога та відстань\nДетальний маршрут Харків - Миколаїв\nВідстань між містами Харків та Миколаїв\nАбо якщо казати точно, то з центра Харкова до центра Миколаєва, відстань між містами складає метрів.\nЧас в дорозі з Харкова до Миколаєва\nЗ Харкова до Миколаєва, їхати хвилин, за умови дотримання правил дорожнього руху, та відсутності перешкод та заторів.\nВітаємо на карті маршруту від міста Харків до міста Миколаїв. Відстань між містами Харків та Миколаїв рахується в км, з допомогою карт гугла. Рухаючись на автомобілі українськими містами ви можете узнати оптимальний маршрут, що в свою чергу допоможе порахувати витрата палива и вартість поїздки. Повна схема маршруту з Харкова знаходиться знизу під картою. Використовуючи масштаб ви можете наблизити маршрут з Харкова, та дізнатися деталі дороги, також дізнатись як краще доїхати до Миколаєва. Щоб розрахувати карту маршруту від міста Харкова чи дорогу від Миколаєва, оберіть місто початку шляху, пункт призначення після чого запустіть розрахунку маршруту. Починайте вводити назву потрібного міста українською мовою, та список зменшиться до кількох співзвучних міст. Мапа дійсна лише по дорогам України. Якщо дорога є, тоді ви побачите маршрут на карті та детальні характеристики маршруту. Ви дізнаєтесь відстань між містами України, як доїхати в Харків, як доїхати до міста Миколаєва чи до сусідніх міст країни. Маршрут побудований на даних мап гугла, де актуальні дані про відстані між містами України. Графік руху між населеними пунктами та по дорогах має рекомендаційний характер. Тому що маршрут створений з даними мап гугла. Наш сайт надає інформацію про маршруті для ознайомлення. Для планування свого маршруту враховуйте погоду і якість доріг. Час в дорозі може мінятися в залежності від швидкісного режиму, часу доби та заторів. Подорожуючи дорогами України не забувайте пристібати ремені безпеки та бути обережними на дорогах.


Правда про Марко Вовчок - Refine\nПравда про Марко Вовчок\nРеферати > Література українська > Правда про Марко Вовчок\nДо імені Марко Вовчок в нашій сім'ї відносилися з особливим пієтетом. Мого дядька Марка Вороного назвали в його честь, при цьому хрещеним батьком у нього був сам Іван Франко. Мій прадід Микола Андрійович Вербицький-Антіох (автор слів « Ше не вмерли України ні слава, ні воля») заповідав поховати його поряд з могилою друга на Болдіній горі. В дні свого повноліття, ми з сестрою приносили Присягу Роду саме у його могили, бо могили наших предків були знищені в проклятих двадцятих роках. Тоді, після замаху на великого бонзу з ВЧК в Чернігові, розстріляли десяток заручників, серед яких був і мій дід, учасник льодового походу Лавра Корнілова, Микола Миколайович Вербицький…\nСлова тієї присяги дійшли до нас від Кирило-Мефодієвського братства. Але текст нашої присяги мало чим відрізнявся від присяги молодого будівника комунізму. Хіба тим, що ми присягалися служити не владі, а людям. Бути вірними не Державі, а Батьківщині…\nІ той, у чиєї могили ми приносили цю присягу півсторіччя тому, був одним з авторів її слів…\nЯ розповім Вам про Опанаса Марковича, про те, як він став Марком Вовчком і як потім Марко Вовчком стала інша людина. Опанас Маркович був стовбовим дворянином і походив із стародавнього, прославленого Роду Марковичів-Маркевичів, що дав країні знаменитих полководців, державних мужів, письменників. Так ось якщо придивитися уважніше до тих знаменитих українських дворянських родів, то серед їх засновників знайдуться українці хіба в родах Розумовських, Галаганів, Киселів, Березовськіх та Забіл. Серед більшості засновників знаменитих українських династій, українцями і не пахло. Були серед них литовці, поляки, татари, а то і євреї. Ось саме євреєм і був засновник роду Марковичів.\nПершим увійшов до історії його батько - Абрам. От як це було…\nУ 1656/57 їхав з Швеції до Богдана Хмельницького посол Готгард Веллінг. Про цю подорож видав з часом свої записки член цього посольства К.Я.Гильдербрандт(1629-1679) . Він пише:\n« Нехорошая история произошла с послом из-за мошенничества какого-то жида Абрахама. Он упросил захватить его с собой еще в Сороках, на что посол согласился, так как жид говорил на немецком и русском и в дороге мог быль переводчиком. Этот жиж, стоя все время в санях посла, долго и горестно рассказывал ему о большом погроме его народа гебраев на Украине, который допустили казаки. Так жид доехал с послом до самого Чигирина, где устроил послу такой фокус. Он предложил продать синезеленую ткань из Молдавии, принадлежащую послу, а вместо нее купить послу прекрасных соболей. Но вместо обещанных прекрасных, принес послу такую дрянь, что тот прогнал его вон. На другой день он вернул послу его ткани назад. Когда ее перемерили, оказалось, что жид отрезал себе половину. За этот фокус посол хорошенько его отругал и прогнал вон”. Це ж треба, примудритись обікрасти самого шведського посла. Скільки ж нахабства треба було мати для цього! Гроші, виручені від продажу цих тканин, Абрам використовував для лихварства, притому нещадно дер з нещасних такі відсотки, що його прозвали Вовком. До його дітей – Якову, Абраму і Марку, прилипло прізвисько «Вовчки» .Не відомо, що трапилося з тими Яковом і Абрамом, а ось Марко, завдяки дочці, став шляхтичем, родоначальником дворянського роду. Було у нього п'ятеро синів і сім дочок від дружини, дочки прилуцького старости Григорія Корнієнко, до речі, теж єврея, який став засновником славетного Роду Огановичів( після зміни простонародного прізвища).\nКрасунею була у Марка дружина. Дочки вдалися в неї красою. Пошлюбили їх козацькі сотники. Але шаблі є не тільки у сотників, а і у їх ворогів. Позлітали незабаром голови у всіх зятів. Але не довго горювали Маркови дочки вдовами. І року не проплакала за своїм генеральним бунчужним Костею Голубому дочка Марка Настя. Втратив через неї голову сам гетьман Іван Скоропадський. Впав під її каблучок, та так до кінця життя і не піднявся. Не Іван Ськоропадській правив відчайдушними козаками, а його дружина. Ми, українці, тільки-но дістанемося до корита, зразу ж забуваємо бідних друзів і родичів. У євреїв все інакше. Витягнула Настя до багатства всіх своїх п'ятеро братів, та і про сестер не забула, влаштувавши і їх чоловікам хороші синекури. Батькові ж, від імені гетьмана, подарувала два прекрасні прилуцькі села – Великі і Малі Дівичі. Ставши родичами гетьмана, ні Марко, ні його сини часу дарма не втрачали. Настя призначила брата Андрія похідним гетьманом в той час, коли козаків погнали будувати Петербург і воювати з шведами. Летіли під шведськими палашами козацькі голови, тонули козаки в петербурзькому болоті, а в Андрієві скрині летіли і тонули в них талери і коштовності, одержані за козачі життя…\nКоли « світлійший» Меньшиков став тіснити гетьмана Мазепу та так, що той втік до Карла Х11, першим хто примчав доповісти Меньшикову про це, був Андрій, син Марка. Меньшиков крав по крупному, і своїм наближеним давав красти, а улюбленцям, серед яких був і Андрій, влаштовував такі пости, що вони могли золото гребти лопатою.\nУ Андрія теж були удосталь синів і дочок. Самий молодший син Яків рвався в науку, був улюбленцем самого Феофана Прокоповича. На жаль, не захотіла тітка, щоб племінник став ченцем. Молоденьким одружувала його на дочці самого Полуботька. Так ось тільки той Полуботько ненавидів і Настю, і її племінника. Коли став гетьманом, взагалі і близько не допускав зятя до себе. А ось Меншикову Яків подобався і, коли Петро 1 уморив опального гетьмана, все його багатство дісталося не синам, а Якову. Але помилилася Настя в племіннику. Якщо всім її родичам гроші були потрібні для того, щоб робити з них нові гроші, то Яків використовував спадок для того, щоб мати свободу займатися наукою і писати книги. Увійшов він до Історії України, як один з щонайперших її письменників, і найдосвідченіша людина своєї епохи. Він писав вірші і прозу, перекладав з латині і грецької. Вже дядько Опанаса Марковича – Микола Маркевич зміг опублікувати “Дія-руш”(щоденник) Якова за 1717-1767 рр. Дванадцатітомний Дія-руш містив тисячі сторінок унікального матеріалу про історію, економіку, етнографії і народознання України того часу...\nПисьменницька кар'єра готувалася і Опанасу Васильовичу. Найстарший його брат Александер вже дослужився до генерала, але був більш відомий, як письменник-історик. Другий його брат, Іван, також прославився своїми “Нарисами з історії України”. Долю Опанаса напророкувала бабця, що приймала пологи. Коли новонароджений подав голос тільки після одинадцятого ляпанцю, бабця сказала, що бути йому письменником і померти від нещасної Любові. Що ж, повісті Опанаса читала і дотепер читає вся Україна, тільки хто знає, що він автор тих «українських оповідань». Помер він від туберкульозу, яким нагородила його дружина. Отже дійсно, нещасна любов обкрала його долю і принесла смерть і забуття…\nНародження шостого сина, названого на честь святого Опанаса, 27 січня 1822 р. начальник канцелярії військового міністра Василь Маркович відзначив грандіозним банкетом. Та ось недовго залишалося йому володарювати в канцелярії. Раптово закінчилося царювання Олександра 1, а імператор Микола 1, що одержав небажану владу, став підбирати власну команду. Змінилися міністри, змінилися і канцеляристи. У 46 років виперли Василя Марковича на пенсію. Образився він на російського імператора і повернувшись в рідні Калюжниці на Полтаві, заборонив вживати в своєму маєтку російську мову. Частим гостем його бував приятель по Міністерству Іван Котляревській. Соковитою мовою «Енеїди» незабаром заговорило все населення маєтку. Побут, в якому виховувався Опанас описав його племінник, відомий російський письменник - криміналіст Дмитро Маркович : «Дід жив, як справжній поміщик, на всю губу: величезний одноповерховий домище мав масу кімнат, прислуги трималося незліченно, одних кухарів було десяток, а біля них хлопців і учнів близько тридцяти, дівчаток і жінок на кухні була страшна сила. І не диво, адже у діда завжди гостили цілі орди знайомих і незнайомих панів, підпанків, проїжджих. Щодня за обідній стіл сідало не менше 40 душ…»


Алліум Айворі Квін (67297): купити цибулини поштою в Україні | інтернет-магазин Дім і Сад\nАлліум Айворі Квін – невелика культура висотою до 30 см, з квітками-шапками до 12 см в діаметрі. Цвіте сорт близько 20 днів і весь цей час виділяє приємний і досить сильний аромат. Культура виділяється не тільки біло-зеленими квітками, але й важкими сизо-зеленими листками.\nIvory Queen – невибаглива культура, яка росте й цвіте на сонячних клумбах і в тіні. Їй потрібні пухкі і поживні ґрунти. Рослина добре переносить посушливі періоди, але під час фази росту їй необхідний регулярний полив. Посадку краще проводити восени. І хоч алліум не боїться морозів, перший рік його бажано все ж вкрити.\nПокваптеся купити алліум Айворі Квін і прикрасьте свій сад незвичайними пухнастими кульками декоративної цибулі!\nпрекрасне доповнення до будь-яких композицій


Шимків: процес реформ в Україні просувається вперед -новости Украины за последний час, Читайте новости на Своем Радио, новости шоу бизнеса, новости политики\nШимків: процес реформ в Україні просувається вперед\nЗаступник голови Адміністрації президента секретар Нацради реформ Дмитро Шимків вважає, що процес реформ у країні просувається вперед. Про це він розповів в інтерв'ю "Українській правді". На його думку, нинішній команді реформаторів вдалося закласти певний "фундамент", але щоб стало "добре", має пройти процес.\nЗаступник голови Адміністрації президента секретар Нацради реформ Дмитро Шимків вважає, що процес реформ у країні просувається вперед. Про це він розповів в інтерв'ю "Українській правді".\nНа його думку, нинішній команді реформаторів вдалося закласти певний "фундамент", але щоб стало "добре", повинен пройти процес.\n"Реформаторами нас будуть вважати в часі. Питання зараз – ми намагаємося закласти фундаменти змін, процесів, які відбуваються в країні", – зауважує Шимків.\nВін не погоджується з думкою, що судову реформу наразі провалено:\n"Судова реформа. Ухвалені необхідні законодавчі акти. Зараз йде відбір – супер! Купа народу не хоче подаватися, тому що розуміє, що це питання прозорості. Ми закладаємо основу нової інституції. Це значно довший процес" – зазначив Шимків.\n"Ми звикли дивитися на історію – "рік", а за кожним роком є от такий етап. Якщо ми подивимося на багато історичних актів в інших країнах, реформах, епохах, там завжди буде проміжок часу, в який ця трансформація відбувалася", – зазначає заступник глави АП.\n"Сьогодні час спресований, і є багато факторів, які впливають. Тому я категорично не погоджуюся з тим, що "все пропало". Ми заклали в багатьох напрямках основи. Від НБУ до НАБУ", – додав Шимків.\nРаніше Дмитро Шимків зазначив, що до найбільш динамічних реформ за показником сприйняття населенням належать реформа закупівель, децентралізація, антикорупційна і реформа національної безпеки та оборони.


На Донеччині підведено підсумки реформування первинного рівня медико-санітарної допомоги | Медичний часопис\nНа Донеччині підведено підсумки реформування первинного рівня медико-санітарної допомоги\nРезюме. За участю віце-прем’єр-міністра України Костянтина Грищенка\nУ Донецькому національному медичному університеті ім. Максима Горького відбулася нарада за участю віце-прем’єр-міністра України Костянтина Грищенка, голови Донецької облдержадміністрації Андрія Шишацького та заступника голови — директора Департаменту охорони здоров’я Облдержадміністрації Олени Петряєвої. Під час наради розглянуто актуальні питання розвитку медичної сфери на Донеччині та підведено підсумки реформування первинного рівня медико-санітарної допомоги.\nУ своїй промові К. Грищенко зазначив, що здоров’я громадян України для Президента та Уряду країни є пріоритетом номер один. Тому вже в 1,4 раза збільшено фінансування первинного рівня медико-санітарної допомоги, і це не межа. Також станом на кінець березня поточного року в Україні створено 443 центри первинної допомоги, з них — 72 у Донецькій області. Відзначено хорошу роботу Донецької області зі створення електронного реєстру пацієнтів, в який вже внесено 3,5 млн жителів регіону.\nПри цьому К. Грищенко акцентував увагу регіональної влади на завелику кількість лікарів пенсійного віку в регіоні — це 41,5%. Вирішенням цієї проблеми, на його думку, є створення умов для молодих спеціалістів.\nНа підтвердження цих слів голова Донецької облдержадміністрації А. Шишацький зазначив, що вже збільшено набір студентів до Донецького медуніверситету, працюють курси перекваліфікації лікарів. Також регіональна влада звертатиметься до Міністерства охорони здоров’я з проханням не розподіляти випускників донецького вишу в інші області.\nУ ході наради заступник голови — директор Департаменту охорони здоров’я Облдержадміністрації О. Петряєва доповіла про хід реформування первинного рівня медико-санітарної та екстреної медичної допомоги. Також вона окреслила плани регіональної влади щодо вторинного рівня медичної допомоги. Зокрема, вже розроблено алгоритм створення госпітальних округів та їх план-схеми. Зараз ведеться робота щодо створення експериментального госпітального округу на базі Олександрівського, Добропільського районів та міста Добропілля.\nТакож у ході робочої поїздки урядовець побував в амбулаторії № 3 Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 міста Донецька.\nАмбулаторію відкрито у серпні 2012 р. Лише за перші 5 міс її роботи зареєстровано 71 тис. відвідувань. Тут, окрім обов’язкових терапевтичних та педіатричних, передбачено процедурний, прищеплювальний і фізіотерапевтичний кабінети, а також кімната здорової дитини.\nЗнайомлячись з роботою центру, віце-прем’єр-міністр зазначив, що в рамках реалізації реформи медичної галузі надзвичайно важливим є створення центрів первинної медико-санітарної допомоги.\nВіце-прем’єр-міністр також ознайомився з роботою оновленої системи екстреної медичної допомоги, яку з 1 травня поточного року реорганізовано шляхом створення комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», фінансування якої здійснюється з обласного бюджету.\nДо складу центру увійшли 11 станцій швидкої меддопомоги Донецької області, що працюють як відокремлені структурні підрозділи.\nОглядаючи центр екстреної медичної допомоги, К. Грищенко зазначив, що ця установа має все, для того щоб надавати ефективну медичну допомогу із застосування сучасних методів і техніки.\nНа сьогодні центр зі всіма місцевими підрозділами налічує майже 6 тис. працівників. Для надання невідкладної медичної допомоги за викликами у відокремлених структурних підрозділах працює 351 бригада.\nУ 2012 р. оновлено автопарк швидкої допомоги регіону. Отримано 138 нових санітарних автомобілів, у тому числі 38 реанімобілів типу С. Загалом у системі служби «103» працюють 567 спеціалізованих автомобілів.\nАндрій Шишацький, госпітальні округи, екстрена медична допомога, Костянтин Грищенко, невідкладна медична допомога, Олена Петряєва, первинна медична допомога, реформа медичного обслуговування, сімейна медицина


«Заговорили про “коктейлi”»: подробиці жорсткого конфлікту у Києві – Грінченко-інформ\n«Заговорили про “коктейлi”»: подробиці жорсткого конфлікту у Києві\nВересень 18, 2018 Олександр КІТРАЛЬ; інтернет-видання «Оглядач» Коментарів немає\nХаотична забудова Києва та передмість, яка часто-густо відбувається з колосальними порушеннями, дістала киян – почастішали зіткнення з “тiтушками”. Останній місяць лихоманить і мікрорайон Русанівка у Дніпровському районі столиці, однак тут ситуація кардинально відрізняється. Місцеві жителі вийшли на протест через будівництво… гуртожитків Київського університету ім. Бориса Грінченка.\nУ чому суть конфлікту і чим він загрожує – з’ясовував OBOZREVATEL.\nРусанівка – це острів площею 130 га, з’єднаний з прилеглими районами Києва п’ятьма мостами. Житловий масив складається з 90 будинків, а остання висотка була побудована у 2004 році.\nНеодноразові спроби звести ще один будинок успішно відбивала місцева громада: жителі билися за кожен метр зелених зон. Та й розуміли – виникне навантаження на старі комунікації.\nОднак у серпні виникла “нова загроза” – саме так назвала частина жителів Русанівки новину про будівництво модульного гуртожитку для студентів Київського університету ім. Бориса Грінченка на бульварі Ігоря Шамо.\nУ чому відмінність від інших спроб “захоплення”? У тому, що житло для студентів збираються будувати на території університету, один з корпусів якого розташований на острові.\nСуть претензій в тому, що жителів мікрорайону заздалегідь не попередили про будівництво; що гуртожиток, а точніше велика кількість “приїжджих” студентів рівноцінна “прощваай, тиша”; додаткове навантаження на комунікації, які і так ледве функціонують. Також місцеві жителі побоюються, що будівництво гуртожитку є першим кроком до зведення в недалекому майбутньому нового висотного житлового комплексу.\nПісля емоційної зустрічі жителів мікрорайону та керівництва університету, яку в серпні організував Маляревич, депутат попросив мера Віталія Кличка для запобігання соціальному вибуху розглянути звернення органу самоорганізації населення “Комітет мікрорайону “Русанівка”. А саме – накласти заборону на фінансування будівництва та скасувати розпорядження КМДА від 21.08.2018 №1009 “Про встановлення швидкомонтованих будівель – мобільних житлово-побутових модулів на території Київського університету ім. Бориса Грінченка на бульварі І. Шамо, 18/2”. Також пролунала пропозиція виділити іншу земельну ділянку для будівництва модульного гуртожитку.\nУ відповіді Віталія Кличко, якщо коротко, то кажуть, що не будувати не можна – це загрожує втратою понад 10 мільйонів гривень бюджетних коштів. Проте якщо Київрада виділить під забудову земельну ділянку, тоді буде вирішене питання з побудованими “модулями” на Русанівці – зміниться їхнє призначення.\nУніверситет у зв’язку із ситуацією опублікував заяву, в якій обґрунтував законність будівництва гуртожитку і розмістив відповідні документи.\n“Університет не сприймає упередженого ставлення до студентів, завжди захищав і захищатиме їхні законні права та гідність, а також права та гідність усіх громадян України. Для нас незрозуміле бажання окремих громадян перешкоджати законному будівництву на тій підставі, що мешканцями гуртожитку будуть студенти або з інших, ними придуманих причин, які не мають нічого спільного з реальністю. Ми вважали і вважаємо, що житлові райони існують для того, щоб там будувалося житло і жили люди, інакше вони втратять перспективу”, – заявили у ВНЗ.\n– В університеті дійсно критична ситуація з розселенням студентів?\n– Будівництво гуртожитку є нагальною необхідністю для Київського університету імені Бориса Грінченка, оскільки тут здобувають освіту понад 9 тисяч студентів. Понад 50% є жителями Києва, решта – представники обласних, районних центрів України, які конче потребують житла.\n– Яка кількість студентів іта/або викладачів житимуть на Русанівці?\n– Відповідно до розпорядження №1009 від 21.08.2017 р. КМДА доручила Університету здійснити проектування та виконати роботи зі встановлення швидкомонтованих будівель-мобільних житлово-побутових модулів у межах земельної ділянки (бульвар Ігоря Шамо 18/2), цільове призначення якої – для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти; експлуатації та обслуговування будівель і споруд Університету.\n75% наших студентів – це дівчата віком від 17 до 20 років.\n– Керівництво ВНЗ гостро сприймає претензії місцевих жителів, також прослизала інформація про нібито “радикальні дії” жителів Русанівки.\n– Прямих погроз адміністрації, професорсько-викладацькому складу, студентам з боку нечисленної групи активістів-мешканців Русанівки не було. Разом з тим, активісти декілька разів здійснювали вандальні акти, як от: пошкодження паркану на будівництві (було знято 6 секцій), малювання сумнівних гасел на паркані.\nУ Facebook створено закриту групу “Русанівка vs Грінченко” яскраво вираженої екстремістської спрямованості, де обговорюється план боротьби з Університетом, озвучуються наміри “закидати коктейлями Молотова будівництво”, про що нами неодноразово було зроблено заяви до поліції.\n– Який оптимальний вихід з наявної ситуації вбачає керівництво ВНЗ?\n– Вирішення цього питання має перебувати тільки у правовій площині. Університет готовий до діалогу із мешканцями, але, на жаль, нас не чують.\nБільшість мешканців переконати вдалося, але є певна кількість активістів, які продовжують підбуруювати мешканців на незаконні дії, а саме: перешкоджання будівництву, перекриття в’їзду транспорту на будівництво, що призводить до розбалансування освітнього процесу, загрози життю та здоров’я студентів та викладачів Університету.


Мовна консультація. - Теревені - Сторінка 118\n#2341 Посилання на це повідомлення #2341 MqM\nВідправлено 29.04.2014 – 19:52\nУ Львові ніби всі називають бордюром) але точно не знаю\n#2342 Посилання на це повідомлення #2342 nromaniv\nВідправлено 30.04.2014 – 09:39\nПідкажіть, будь ласка, як правильно утворити прикметник від слова "дозвілля": дозвіллєвий, дозвілевий, дозвіллевий?..\n#2343 Посилання на це повідомлення #2343 taraBooka\nВідправлено 30.04.2014 – 09:49\n"Дозвіллєвий", бо утворене від "дозвілля", де основа "дозвіл:'" (л - м'який, подовжений)\n#2344 Посилання на це повідомлення #2344 nromaniv\nВідправлено 30.04.2014 – 10:07\ntaraBooka (30.04.2014 – 09:49) писав:\nТеж на інтуїтивному рівні схиляюся до такого варіанту. Але хотілось би мати чітке обґрунтування / посилання щодо правильності цього слова. Бо у робочих документах усюди зазначено "дозвіллевий" і відповідно заміну на "дозвіллєвий" треба чітко аргументувати. Водночас словник подає лише варіант "дозвІльний", але тоді у документах буде присутня небажана омонімія.\nПовідомлення відредагував nromaniv: 30.04.2014 – 10:08\n#2345 Посилання на це повідомлення #2345 Маківка_Наталка\nВідправлено 30.04.2014 – 10:13\nnromaniv (30.04.2014 – 09:39) писав:\nЗвичайно, дозвільний - що стосується дозвілля.\nНаприклад, досужее время - дозвільний час.\nnromaniv (30.04.2014 – 10:07) писав:\nДозвіллевий - слово, що не фіксують жодні авторитетні джерела. Як і дозвіллєвий.\nДіловий стиль кишить канцеляризмами, тож не диво, що там прилаштувався цей непотрібний покруч.\n#2346 Посилання на це повідомлення #2346 renxu\nВідправлено 05.05.2014 – 12:44\nМаківка_Наталка (30.04.2014 – 10:13) писав:\nДозвільний в значенні "той, що стосується вільного часу", неприємно перетинається зі значенням "той, що дозволяє"\nПовідомлення відредагував renxu: 05.05.2014 – 12:44\n#2347 Посилання на це повідомлення #2347 Лідія95\nВідправлено 26.05.2014 – 18:22\nЯка чудова українська мова!!!!!!!!!І як гарно звучить українською "філіжанка кави"!!!!!!!!!!!!!!!\n#2348 Посилання на це повідомлення #2348 Немі\nВідправлено 26.05.2014 – 19:01\nтак ні кава, ні філіжанка не є українськими словами (по-польськи теж буде filiżanka kawy, до речі).\nфіліжанка взялася з румунської, а кава з арабської (як не дивно).\n#2349 Посилання на це повідомлення #2349 renxu\nВідправлено 28.05.2014 – 12:12\nНемі (26.05.2014 – 19:01) писав:\nПро румунську - дуже цікаво, але побіжний пошук дав ceaşcă de cafea [чашке де кафя ?],\nfiligeanca онлайнові словники не знають,\nґуґль дає лише одну ланку на це слово, і пропонує взамін десяток ланок на львівську кав'ярню Filiganka\n(недоумки: жодною мовою вивіска не читається як філіжанка)\n#2350 Посилання на це повідомлення #2350 Немі\nВідправлено 28.05.2014 – 12:24\n#2351 Посилання на це повідомлення #2351 renxu\nВідправлено 28.05.2014 – 12:48\nНемі (28.05.2014 – 12:24) писав:\nІнформація походить, мабуть, з Aztekum BOT\nАле я маю відразливу звичку переперевіряти, тож ані румунські, ані сербські, ані болгарські онлайнові словники нічого подібного до філіжанки не дають,\nтурецький словник дає fincan [фінджан], kahve fincanı\n#2352 Посилання на це повідомлення #2352 Маківка%Н\nВідправлено 28.05.2014 – 13:00\nrenxu, чудова звичка перевіряти. Сама таку маю. Тож коли вірити ЕСУМ, кава - запозичення з арабської за посередництвом турецької і польської, а філіжанка - слово, запозичене з турецької мови, ймовірно, через польське або румунське посередництво.\n#2353 Посилання на це повідомлення #2353 renxu\nВідправлено 28.05.2014 – 13:42\nМаківка%Н (28.05.2014 – 13:00) писав:\nкава - запозичення з арабської за посередництвом турецької і польської,\nзвичайно, з арабської, але радше через турецьку\nфіліжанка - слово, запозичене з турецької мови, ймовірно, через польське або румунське посередництво.\nякщо filigeanca існує в румунській, то лише як рідко вживане, натомість польська filiżanka kawy (lub herbaty) є повсякденним виразом,\nтож до нас це слово прийшло з польської; румуни, навпаки, присвоїли слов'янську чашку.\nПеретворення фінджан-філджан-філіжан виглядає цілком вірогідно\n#2354 Посилання на це повідомлення #2354 Маківка%Н\nВідправлено 28.05.2014 – 13:59\nЛишень процитувала ЕСУМ. Коли бажаєте - кину скрин.\n#2355 Посилання на це повідомлення #2355 renxu\nВідправлено 28.05.2014 – 14:35\nМаківка%Н (28.05.2014 – 13:59) писав:\nЕСУМ - не sum.in.ua ? тоді краще ланку\n#2356 Посилання на це повідомлення #2356 Маківка)Н\nВідправлено 28.05.2014 – 14:52\nrenxu (28.05.2014 – 14:35) писав:\nНі, це Етимологічний словник української мови.\n#2357 Посилання на це повідомлення #2357 renxu\nВідправлено 28.05.2014 – 15:22\nДякую, вже знайшов - на жаль, це скан\n#2358 Посилання на це повідомлення #2358 renxu\nВідправлено 29.05.2014 – 17:32\nManfred (29.05.2014 – 15:06) писав:\nКоли не помиляюсь, з румунської у нас є запозичення на цю ж тему:\nгальба -и, Півлітровий кухоль.\n— Великий тлумачний словник сучасної української мови. © Видавництво "Перун", 2005. 250 тис. слів та словосполучень\nГАЛЬБА, и, жін., діал. Півлітровий кухоль. Перед паном стояла гальба пива (Іван Франко, VII, 1951, 323); Лена підняла надбиту гальбу й витягла з-під столика шапку (Степан Тудор, Вибр., 1949, 307).\nтак, halbă румунською, holba чеською і словацькою, halba польською,\nале словники дають для румунської лише це слово, а для інших мов - лише як друге-третє\nЩодо румунської: іноді дивлюсь на молдавському супутниковому каналі JurnalTV американські фільми, дубльовані російською, з румунськими субтитрами - отже, дивитися можна, принагідно бачу, що в румунській мові дуже багато слов'янських запозичень\n#2359 Посилання на це повідомлення #2359 AlexVin\nВідправлено 31.05.2014 – 07:29\n#2360 Посилання на це повідомлення #2360 renxu\nВідправлено 03.06.2014 – 13:14\nА ще вони на цукор кажуть пєсок


Американські спецслужби звільнять 90 відсотків сисадмінів - Korrespondent.net\nАмериканські спецслужби звільнять 90 відсотків сисадмінів\n9 серпня 2013, 06:31\nАНБ хоче скоротити кількість людей, які мають доступ до секретної інформації\nАгентство національної безпеки США 8 серпня планує звільнень 90 відсотків системних адміністраторів, повідомляє Huffington Post. Їхню роботу виконуватимуть комп'ютери.\nЯк пояснив директор АНБ Кіт Александер на конференції, присвяченій кібербезпеці, таким чином агентство хоче скоротити кількість людей, які мають доступ до секретної інформації.\nПро зв'язок цих заходів зі справою Сноудена Александер не згадав, однак наголосив, що робота спецслужб заснована на довірі до людей, які мають доступ до секретних даних. Співробітники, які не виправдовують цієї довіри, можуть, за його словами, завдати країні величезний збиток.\nЗа словами Александера, наразі в АНБ працюють близько тисячі системних адміністраторів, і більшу частину з них можна замінити за допомогою новітніх технологій. Це, за словами директора АНБ, зробить комп'ютерні мережі більш стійкими і безпечними.\nЯк додаткові заходи безпеки, в АНБ нещодавно було введено правило, що зобов'язує системних адміністраторів при обробці секретної інформації працювати в присутності колеги.\nЕдвард Сноуден у минулому працював системним адміністратором за контрактом з АНБ, а також співпрацював з ЦРУ. На початку червня 2013 року він розповів ЗМІ про програму американських спецслужб PRISM, яка дозволяє відслідковувати телефонні переговори і електронне листування приватних осіб. Також він розповів, що ця програма реалізувалася з санкції секретних судів та спеціальних парламентських комітетів.\nВлада США заявила, що Сноуден завдав значної шкоди безпеці США, і звинуватила його в розголошенні секретних даних.\nНагадаємо, 7 серпня журналіст британської газети Guardian Гленн Грінвальд заявив, що в його розпорядженні перебуває близько 20 тисяч секретних документів уряду США, переданих йому екс-співробітником американських спецслужб Едвардом Сноуденом.\nТЕГИ: США, секретна інформація


Новини за сьогодні, 7 липня 2022, четвер (10:57)\nВін виповів світові свій край, і саме за його сценарієм було знято фільм усіх часів і народів “Тіні забутих предків”. В Ужгороді до ювілею перейменовують вулицю, на якій жив письменник, у його садибі створюють віртуальний музей і щороку нагороджують переможців літературного конкурсу імені Чендея.\nНа Закарпатті відзначили 100-річчя з дня народження українського письменника Івана Чендея. Сучасники Чендея його слово добре знали, а часом і побоювалися. Нині ж його ім'я у когорті наших минулих великих: прекрасний новеліст, автор романів, сценаріїв. Власне, завдяки одному із них — сценарію до фільму “Тіні забутих предків”, за яким зняв свій фільм усіх часів і народів Параджанов, Іван Чендей найбільше відомий українцям. А по-справжньому відкрити для себе Чендея Україна ще тільки готується. Цьому сприяє родина письменника: донька та зять започаткували й роками вже проводять конкурс малої прози його імені та “Чендей-фест” на Закарпатті, Марія Чендей-Трещак упорядкувала й видала цьогоріч два томи “Щоденників” батька. Нині добиваються, аби вулицю, на якій жив письменник в Ужгороді, перейменували на його честь. Словом, завдяки родині слава письменника живе далі. А українцям нині час відкрити для себе його спадщину. Бо ж коли ще робити це, як не зараз, у час, коли ворог хоче знищити дощенту й країну, і культуру?\nІменем Чендея просять перейменувати вулицю Високу в Ужгороді\nНа подвір'ї садиби письменника мене зустрічає його донька — Марія. Вона живе тут із родиною, у батьковому домі, серед саду, який він насадив колись власноруч.\n- Оці яблуні, груші — вони вже старі, покручені, але навіть у думці в нас немає зрубати їх і замінити на молоді дерева. Це ж батько садив! - каже вона.\nСтарі дерева, попри те, що росохаті й покручені, щороку дають плоди. Справді, хто б наважився їх рубати — це ж наче подарунки від Івана Чендея, смачні й солодкі.\nРозташувалася садиба на одному з Ужгородських пагорбів, затишна вуличка зміїться від центральної міської артерії та йде вверх. Є ідея назвати її на честь письменника, зараз, коли триває дерусифікація і вулиці в містах перейменовують пачками, нівелюючи російський, радянський слід, це виглядає і логічно, і доречно. На одному із засідань комісії з перейменувань вулиць в Ужгородській міськраді пропонували поміняти назву вулиці “Висока” на “Івана Чендея”, проте рішення застрягло, як водиться в українців, десь посередині: комісія пропонувала назвати іменем Чендея не всю вулицю, а тільки ту її половину, де розміщена садиба — адже Висока не значиться у списках до перейменування через дерусифікацію.\nЧендей пропонував місту створити музей літератури Закарпаття у своїй садибі\nПисьменник прожив тут понад 60 років. Коли Чендей поселився на Високій з родиною, тут була ділянка зі старою хатою.\n- Батько побачив, що хата стара і руйнується, він роками виходжував дозволи у міськраді, аби мати можливість побудувати новий будинок, - розповідає Марія Чендей-Трещак.\nУтім, будувати Чендеєві нову хату місто так і не дозволило, тому реконструював стару.\n- У нього була дуже цікава ідея від самого початку: батько пропонував місту перетворити стару хату на літературний музей, а поряд хотів поставити новий будинок для сім’ї. Він мав задум створити там музей літератури Закарпаття другої половини ХХ століття. Такого музею місто не має і дотепер — в Ужгороді при Закарпатському обласному художньому музеї Йосипа Бокшая працює і літературний, їм віддали частину приміщення під експозицію, - акцентує вона.\nНу, але тоді пропозиція Чендея нікого не зацікавила. А нині, коли в будинку живе вся родина письменника, про перетворення його на музей не йдеться. Садибу для прихильників творчості Чендея відкривають раз на рік — тут проводять нагородження авторів, що перемогли у конкурсі малої прози імені Чендея. А решту часу до садиби, як і за життя письменника, приїжджають відомі люди, це ідеальне місце, аби влаштовувати культурні події на кшталт літературних чи художніх презентацій, квартирників.\n- Мали таку ідею і навіть подавали її цьогоріч на УКФ: хочемо зробити у садибі віртуальний музей Чендея, замовили стенди, розробили віртуальну мандрівку по будинку, далі планували залити її на YouTube. Втім, війна ці плани, не хочеться сказати скасувала, хай буде — відтермінувала. Тож будемо мріяти про віртуальний музей у майбутньому, - ділиться думками донька Чендея.\nІсторія однієї друкарської машинки та шитої бісером сорочки\nТут і справді є що побачити. У будинку — експозиція картин відомих художників, свої роботи Чендею дарували багато друзів. Зберігся кабінет, де працював письменник.\n- У нас це зараз місце для дерусифікації у домі: донька нині займається тим, що вибирає із батькової бібліотеки томи радянських письменників, наприклад, Горького. Понесемо на макулатуру, - каже Марія Чендей-Трещак.\nУ кабінеті, власне, мало що змінилося з часу, коли там працював письменник. На столі — його улюблена друкарська машинка “Континенталь”. Поруч стоїть нова, німецька.\n- Мама подарувала її батькові якось на Новий рік, але він так нею і не користувався — працював на своїй старенькій, улюбленій. Вона й досі робоча, - каже донька письменника.\nПоруч із друкарською машинкою на столі — макети головного призу на конкурс малої прози Чендея (переможців оголошують щороку на День народження письменника — 20 травня). Іще книги, видані останнім часом. Зараз — це два грубі томи “Щоденників”, над якими працювала пані Марія: вона набирала текст вручну з писаного батьком, редагувала та упорядковувала. Іще мою увагу привертає книга “Чайки летять на схід”, її видало харківське видавництво “Точка”, книга унікальна тим, що набрана шрифтом Брайля, для сліпих.\nНа книжковій шафі висять дві вишиванки. В однієї з них, шитої бісером, цікава історія — саме така, як потрібно для письменника.\n- Батькова односелиця (Іван Чендей народився на Тячівщині у селі Дубове - ред. ) вишила цю сорочку бісером для свого коханого, тут дуже тонка робота, дрібний бісер, гарне охайне шитво. У вишиття вона вклала усю любов і сподівання щасливого життя зі своїм обранцем. А він… а він висватав іншу… Та дівчина розповіла свою історію батькові, сорочку ж, ображена зрадливцем, хотіла знищити, але батько купив її у неї за якісь грубі гроші і не дав спалити. Немає, певно, вже ні того хлопця, ні тієї дівчини. Та й Іван Чендей уже в інших світах. А вишиванка є… Правда, батько її так жодного разу й не вдягнув, пам‘ятаючи, певно, про сумну історію зрадженої надії на щастя і любов, - розповідає Марія Чендей-Трещак.\nВона каже, що вишиті сорочки письменник любив і носив їх іще тоді, коли це не було трендом і даниною моді.\n- У нього було багато сорочок, чимало їх дарували письменникові. Оксана Морочило, рахівська юристка (прототип героїні до його “Калини під снігом”), Леся Богданова дарували сорочки, але він їх далі роздаровував, а носив весь час лише одну. Одягав на якусь значущу подію, на ювілей. Поховали батька також у його улюбленій вишитій сорочці, - розповідає донька.\nТвори Чендея — це анатомія Закарпаття\nЗараз у садибі Чендея квартирує письменник Павло Вольвач, він давно у журі конкурсу малої прози Чендея, цьогоріч переїхав сюди через війну. Часом Вольвач має нагоду попрацювати у кабінеті Чендея. Питаю, як йому тут.\n- Атмосфера тут дуже хороша, я із самого початку в журі конкурсу малої прози, читаю твори і визначаю разом із колегами переможців. Утім, до цього року працювати в кабінеті Чендея мені не доводилось, тепер ось спробував. Тут спокій якийсь такий, дуже гарно почуваєшся у ньому. Зараз пишу передмову до антології творів переможців конкурсу Чендея і знайшов такий хороший хід, аби пояснити, чим насправді цінний Чендей для української культури. Його твори, розумієте, — це певна алхімія. Він виповів цілий край. Я як письменник вважаю, що кожен має виповідати саме свій край, той, де ти був народжений. Власне, я у творах виповідаю схід України. А Чендей — це анатомія Закарпаття. Це антитеза тому поверховому Закарпаттю, з яким знайомиться всяк сюди входящий: оці всі колиби, термальні басейни, винні підвали і бограч. Його світ не такий яскравий, не такий вощений, але безмірно глибший і справжніший. Оце і є Закарпаття. І це дуже цікаво відкривати — тим, хто цього бажав би, я раджу читати Чендея, - говорить Павло Вольвач.\nКнига відгуків — із віршами й автографами\nХоча садиба Чендея не є офіційним музеєм, утім має свою книгу відгуків.\n- Традицію залишати враження про перебування в будинку Чендея для своїх гостей завів батько. У цьому журналі маємо записи з 60-их років. Це для нас як книга пам'яті — тут усі, хто гостював у Чендея, лишали свої записи. Письменники, художники, науковці, лікарі, політики, друзі, знайомі... Є просто подяка за гостинність чи побажання господарю й родині щастя-здоров’я, а є вірші чи цілі оповідання — їх писали Павличко та Жулинський. Павличко, до речі, навіть не пам'ятав цих віршів, він їх написав тут експромтом, загалом є дев'ять таких. “Це я написав? Не може бути!” - коли востаннє відвідував Чендея, Павличко знайшов їх в альбомі і здивувався, бо він написав і забув... А коли укладав потім повне видання своїх творів, звернувся до мене, мов, Марічко, надішли мені ці вірші. Ми їх виписували і йому пересилали. Тут є кілька оповідань Жулинського.\nПрошу пані Марію та її чоловіка Івана Трещака знайти в книзі відгук Параджанова.\n- Так, він десь теж є, Параджанов був тут і кілька місяців жив у нас у 60-х роках. Я можу про це тільки з розповідей мами переказати, бо мене тоді ще не було на світі. Мама згадувала, що він був дуже жвавий, балакучий, дуже любив дітей. Мови української не знав і працювати із текстом “Тіней” Коцюбинського він не міг. Тому працював над сценарієм батько. Батько його однозначно дуже поважав, але разом із тим, він неодноразово вголос між друзями засуджував те, що Параджанов возами вивозив із Гуцульщини артефакти під час та після зйомок фільму — це його від режисера дуже відвернуло, - каже Марія Чендей-Трещак.\nЩоб відволікти він негативу, Іван Трещак знаходить у книзі цікавий автограф.\n- Це, напевно, найсмішніший запис у цій книзі, справді анекдотична ситуація. Маємо тут відгук Нестора Шуфрича, який зробив запис у книзі під час перебування в садибі, й одразу поряд під ним — підпис Ющенка. Вони були в одній делегації в Івана Чендея у 2000-х роках. Справжня книга життя, - додає Іван Трещак.\nВажко не погодитися. У садибі Чендея навіть книга відгуків нагадує життя. Бурхливе, неоднозначне, суперечливе — тим і цікаве.


ЖК Central (Централ), Запоріжжя – Ціни на квартири в новобудові | DOM.RIA\nВідділ продажу працює з 11:00 Чт\n← Назад | ЖК Central (Централ)\nВознесенівський (Орджонікідзевський), бул. Центральний, Запоріжжя\nПідпишіться і отримуйте оновлення від ЖК Central (Централ)\nБільше інформації від ЖК Central (Централ)\nПродавець зареєстрований 28-01-2019\nЗацікавила квартира у ЖК Central (Централ) ?\nЦіни на квартири в ЖК Central (Централ) від забудовника\nвід 40.43 м² від 808 600 грн\nвід 71.12 м² від 1 351 280 грн\nвід 96.65 м² від 1 739 700 грн\nХід будівництва ЖК Central (Централ)\nХарактеристики ЖК Central (Централ)\nІнфраструктура ЖК Central (Централ)\nЖитловий комплекс Central (Централ) споруджується забудовником Geos (Геос). ЖК належить до новобудов бізнес класу. Здача об'єкту в експлуатацію запланована на 4 квартал 2021 року.\nЖК Central (Централ) розташований в Запоріжжі. Новобудову можна знайти безпосередньо в районі Вознесенівський (Орджонікідзевський) по бул. Центральний. Також варто звернути увагу на карту вище. Це допоможе зорієнтуватися без проблем, де саме будується ЖК і як до нього доїхати, якщо ви вирішили особисто перевірити хід будівництва. Карта також дозволить оцінити зручність локації для майбутнього проживання.\nЖитловий комплекс Central (Централ) представлений 19 плануваннями. В новобудові можна купити нерухомість за такими цінами від забудовника:\n1-кімнатні – площа від 40.43 і до 48.86 квадратних метрів, вартість від 808 600 і до 977 200 грн;\n2-кімнатні – площа від 71.12 і до 73.3 квадратних метрів, вартість від 1 351 280 і до 1 392 700 грн;\n3-кімнатні – площа 96.65 квадратних метрів, вартість 1 739 700 грн;\nЖитловий комплекс Central (Централ) відрізняється зручним розташуванням, оскільки в безпосередній близькості від нього є: школа, садок, тц, ринок, магазини, парк, транспортна розв'язка, підземний паркінг, наземний паркінг. Інфраструктуру навколо новобудови та відстань від будинку до необхідних об'єктів можна оцінити на карті.\nЩе ЖК Central (Централ) називають: Сентрал, Централь, Центральный\nвід 758 600 грн за планування


Український боксер Гвоздік нокаутував американця Бейкера\n20 Серпня 2017 09:28\nУкраїнський напівважковаговик Олександр Гвоздик (14-0, 12 КО) переміг технічним нокаутом американця Крейга Бейкера (17-2, 13 КО) і зберіг регіональний пояс NABF. Про це інформує видання «ZN.ua».\n30-річний харків'янин з першого раунду нарощував перевагу, був легкий на ногах, але не вкладався в удари. У 6-му раунді Гвоздик відправив Бейкера в нокдаун, але американцеві вдалося піднятися. Українець кинувся добивати суперника, і рефері зупинив поєдинок.\nЦя перемога стала вже 14-ю за рахунком в активі 30-річного українця. 33-річний Бейкер має в своєму арсеналі 17 перемог і одну поразку.\nПоєдинок проходив в Лінкольні, штат Небраска, США, в андеркарті бою за звання абсолютного чемпіона світу між Теренсом Кроуфордом і Джуліусом Індонго.\nПісля нокауту свого суперника Гвоздик звернувся до чемпіона WBA, WBО і IBF Андре Уорда (32-0, 12 КО) і кинув виклик американцеві.\n«Я хочу вийти в ринг з Андре Уордом. Думаю, що я готовий. Моя мета – стати чемпіоном світу. Єдиний варіант, щоб стати чемпіоном – це побити чемпіона, а Уорд тримає у себе найбільшу кількість поясів.\nВін дуже сильний боксер, один з найкращих в моєму дивізіоні. Я хочу битися з кращими, і я вважаю Уорда кращим боксером незалежно від вагової категорії. Тому і хочу битися проти Уорда», - повідомив Гвоздик.\nНагадаємо, Бейкер до цього бою був першим номером рейтингу WBC. Після переконливої перемоги цю позицію займе Гвоздик, ставши, таким чином, обов'язковим претендентом на титул Всесвітньої боксерської ради.\nЗазначимо, що чемпіонський пояс WBC утримує канадець Адоніс Стівенсон.\nУ Луцьку виступить байкер-музикант 1 Березня 2015 13:06\nБайкер Геркулес: «Не важливо, на чому ти їздиш, важливо, що у серці» 21 Жовтня 2017 18:50


завантажити The Elder Scrolls: Legends для андроїд Gigabyte GSmart G1317D\nГра The Elder Scrolls: Legends це карткова стратегія для вашого андроїда, в якій вам належить вивчати світ The Elder Scrolls і зібрати непереможну колоду карт, яка стане в нагоді вам як в одиночній кампанії, так і в боях проти інших гравців.\nПідготували гру в студії GaeaMobile, на рахунку якої це перша гра, яка отримала глобальну локалізацію, але тут відразу варто зазначити, що спочатку ця гра вийшла і тестувалася на ринку Азії, але нарешті добралася і до всіх бажаючих. У будь-якому випадку, вийшло красиво і добротно, а в даному жанрі цього більш ніж достатньо, з технічної точки зору, а ось ідею ми обговоримо далі.\nЯкщо вже порівнювати гру з Hearthstone, то як ми раніше писали, у Hearthstone величезна база з ігор і всіляко продуманого світу, з озвученням і персонажами, конкурувати з цим зможе практично ніхто. Проте, The Elder Scrolls це теж дуже популярна гра, яка з'явилася ще в 2002 році, а якщо ви не знали, то знаменита Skyrim теж є частиною всесвіту. Отже, з точки зору світу фантастики і його мешканців тут є дуже хороший запас.\nДо речі, шанувальники фентезі відразу помітять вплив Dungeons Dragons, яке було особливо помітно в першій частині серії, але триває і зараз.\nЗ точки зору механіки розробниками була додана система з лініями, що однозначно розширює тактичні можливості, а ще, що теж виявилося хорошим ходом, тут акцент зроблено саме на одиночну кампанію, яка обернеться для гравця в захоплюючу подорож по однойменному світу і займе велику частину часу. Само собою, можливість протистояти іншим гравцям в онлайні є, але тут це дійсно пішло на другий план.\nОсобливості гри The Elder Scrolls: Legends на андроїд:\nОсновний упор зроблений на одиночний режим і кампанію\nКласний сюжет і історія\nПокупки є, але це незначний мінус.\nПідсумок: гру The Elder Scrolls: Legends можна сміливо порадити всім шанувальникам серії, тому що гру можна сміливо розглядати як індивідуальний проект зі своєю історією. Однак, в глобальному розрізі конкурувати з Hearthstone новинка не зможе, а ось локально - дуже навіть, але і проекти різні, нехай вам може так і не здатися.\nThe Elder Scrolls: Legends для Gigabyte GSmart G1317D\nУсі додатки GaeaMobile на mob-core.com.ua


Подвиг материнської любові. Божа мати – мати всього світу Мета\n• Діти, ви любите урок "Християнської етики"?\n• За що? Чим він вам подобається?\n• Як називається наш урок?\n• Які добрі діла ви робите, або вам подобається робити?\n• Як ви гадаєте, чи довга дорога добра. Скільки нею можна йти? (Серед відповідей дітей виділяємо одну – все своє життя).\n• Які три речі любив робити Т. Шевченко у дитинстві? (читати, малювати і молитися).\n• У кого найніжніші і найласкавіші руки?\n• Найчутливіше серце? Найясніші очі? Найрідніший голос?\n• Найщиріша душа? Скажіть мені це слово (мама).\n• А чия любов найсильніша у світі? (материна).\n• Діти, чому вірш ще носить назву "Три матері"?\n• Про які три матері йдеться у вірші? (Рідна мати, мати Україна, Божа Мати – Мати всього світу).\n• Про що молиться і плаче ненька?\n• А що радує вашу маму? Коли матуся буде щасливою?\n• А яке свято вшановує Матір навесні, через два тижні після Великодня? (Свято – День Матері).\n• Діти, а чи знаєте ви, як у різних народів звучить слово "мама" (У росіян – мама, матушка, у киргизів – ана, у грузинів - дада, у осетинів – нана).\n• Діти, а я мама? Чия? ( Діти відповідають – наша).\n• Тоді зараз ми пограємо в гру "Чи знаю я своїх донечок і синочків".\n• У дитини заболить пальчик, а в матері серце. Дитина плаче, а матері боляче.\n• Який кущ, така і калина, яка мати, така й дитина.\n• У кого є ненька, у того голівонька гладенька.\n• Шануй батька й неньку буде тобі скрізь гладенько.\n3-й слайд: Якби я був чарівником, що б я зробив для своєї мами?(висловлювання дітей).\nТкаченко С. В., вчитель спеціалізованої середньої школи № 75 м. Києва


Синдром множинних ендокринних неоплазій 1-го типу (МЕН-1)\nОсновні аспекти діагностики та лікування...\nСпостерігається первинний гіперпаратиреоз у поєднанні з пухлинами інших ендокринних залоз, найчастіше нейроендокринними пухлинами підшлункової залози або аденомами гіпофізу.\nМутація гену MEN1, що кодує білок менін, призводить до втрати функції гену. Відсутність меніну сприяє утворенню пухлин у деяких ендокринних залозах, найчастіше – це аденоми, але інколи – й рак. Успадковується аутосомно-домінантно.\nЗалежить від віку пацієнта і ураження конкретних ендокринних залоз, а також – від гормональної активності пухлин та їх злоякісності.\n1. Первинний гіперпаратиреоз: найчастіше – перший симптом синдрому МЕН-1, з'являється у 95% носіїв мутації гену MEN1 у осіб віком <40 р. Причиною є гіперплазія, рідше – множинні дрібні аденоми усіх паращитоподібних залоз, майже ніколи – рак. Перебіг часто є безсимптомним впродовж тривалого часу.\n2. Нейроендокринні пухлини підшлункової залози, шлунково-кишкового тракту, бронхів і тимусу: симптоми виявляються у 60% хворих, секреторно не активні пухлини можна виявити інтраопераційно у кожного пацієнта віком >40 р.; можуть співіснувати різні нейроендокринні пухлини підшлункової залози; гастриноми, як правило, злоякісні, інсуліноми, найчастіше поодинокі і не злоякісні; рідше зустрічаються пухлини, що секретують, зокрема глюкагон, ВІП (інколи одночасно з подіб-ним до ПГ пептидом, який може спричиняти гіперкальціємію) і СТГ-РГ (винятково рідкісні пухлини, з яких половина розвивається на фоні МЕН-1), а також інші нейроендокринні пухлини (часто нейроендокринні раки).\n3. Пухлини гіпофіза: найчастіше – пролактиноми, потім – гормонально не активні пухлини, соматотропіноми (що секретують СТГ) та інші.\n4. Інші пухлини ендокринних залоз: відносно часті пухлини наднирників, зазвичай гормонально не активні, але можуть синтезувати кортизол або альдостерон; рідко – феохромоцитоми.\n1) необхідно оцінити гормональну активність пухлин і ризик злоякісності;\n2) дослідження мутації гену MEN1.\n1. Спорадична форма (без сімейної схильності до МЕН-1): наявність ≥2 з 3 ключових для МЕН-1 патологій – первинного гіперпаратиреозу, нейроендокринних пухлин підшлункової залози, аденоми гіпофіза.\n2. Спадкова форма (у сім'ях з відомою схильністю до МЕН-1): достатньо діагностувати 1 пухлину – паращитоподібних залоз (або первинний гіперпаратиреоз), гіпофізу або підшлункової залози.\nЗалежить від локалізації пухлини і її гормональної активності:\n1) гіперпаратиреоз – може співіснувати з інциденталомою гіпофізу; спадкову форму треба диференціювати з помірною гіпокальційуричною гіперкальціємією і синдромом гіперпаратиреозу, що є супутніми захворюваннями разом з пухлиною верхньої або нижньої щелепи;\n2) синдром Кушинга – при МЕН-1 потрібно старанно диференціювати пухлину гіпофізу з ектопічною секрецією АКТГ нейроендокринним новоутворенням; рідше виникає функціонуюча аденома або рак кори наднирника;;\n3) наявність сімейних пухлин підшлункової залози – треба диференціювати з синдромом Гіппеля-Ландау (феохромоцитома, нейроендокринні пухлини підшлункової залози, рак і кісти нирки, гемангіобластоми центральної нервової системи, кісти різних органів).\nПокази до ДНК аналізу (вистачить наявності 1 критерія):\n1) ≥2 пухлин, що характерні для МЕН-1;\n2) вік <30 р. і ≥1 пухлина, що характерна для МЕН-1;\n3) постановка діагнозу гастриноми;\n4) множинні вузли паращитоподібних залоз.\nАлгоритм дій при кожному з видів пухлин. Відмінності, що пов'язані з МЕН-1:\n1. Первинний гіперпаратиреоз: найчастіше – субтотальна (3 і 1/2 залози) паратиреоїдектомія з одночасним видаленням тимусу (у якому може розвиватись нейроендокринна пухлина); багатовогнищевий характер хвороби сприяє рецидивам гіперпаратиреозу після хірургічного лікування – не потрібно скеровувати хворих на операцію, якщо хвороба перебігає безсимптомно.\n2. Гастриноми: хірургічне лікування, часто, не ефективне (пухлини багатовогнищеві і часто метастазують); призначте інгібітор протонної помпи у великих дозах, слід визначити можливість лікування аналогом соматостатину.\n3. Множинні пухлини підшлункової залози: якщо вузол секретує біологічно активні пептиди – треба скерувати пацієнта на хірургічне лікування; при гормонально не активних пухлинах хірургічне лікування показане, якщо діаметр >2 см (дехто рекомендує, коли діаметр >2,5–3 см), тому що у такому випадку існує значний ризик злоякісності.


Люстратори Рівненщини розглянуть кандидатуру Сергія Максимова на головного міліціонера області | ВСЕ - сайт чесних новин\nЛюстратори Рівненщини розглянуть кандидатуру Сергія Максимова на головного міліціонера області\nОпубліковано vse.rv.ua Пон, 24/03/2014 - 16:13 У ці хвилини в Рівному розпочинається засідання люстраційного комітету області. Сьогодні на засіданні мають розглянути кандидатуру одного з претендентів на начальника УМВС України в Рівненській області Сергія Максимова.\nНаразі у залі присутньо 43 зареєстровані члени люстраційного комітету, які після виступу Сергія Максимова мають проголосувати за те підтримати чи ні його кандидатуру.\nНагадаємо, наразі вже є чотири претенденти на головного міліціонера області. А саме Микола Щирук, якого люстрували на минулому засіданні комітету, Сергій Максимов, Григорій Зарічнюк та Дмитро Лазарєв. Проте заочно люструвати Дмитра Лазарєва члени комітету відмовилися і зазначили, що готові розглянути його кандидатуру у випадку якщо він приїде на засідання.\nКлючові слова: люстраційний комітет Додати новий коментар\nНайдостойніший з усіх\nОпубліковано Михайло Пон, 24/03/2014 - 17:28 IP 95.69.241.180\nНайдостойніший з усіх кандидатів!!!!


Влітку працюватимуть тільки вісім луцьких дитсадків… Із 38-ми\n2 Червня 2009 14:55\nЛуцька влада визначилася, скільки дитсадків улітку підуть на канікули. Із 38- ДНЗ працюватимуть лише вісім, – повідомляють 2 червня «Волинські Новини».\nЗа даними zaxid.net, на сьогодні у Луцьку визначено, які садочки влітку працюватимуть, а які буде закрито на канікули. Із 38-ми дошкільних закладів працюватимуть лише 8, або ж, за потреби, 10.\nЗа інформацією управління освіти Луцької міської ради, в літній період значно зменшується кількість дітей, які відвідують дошкільні навчальні заклади. В цей період традиційно відбувається оздоровлення дітей, здійснення ремонтів в приміщеннях садочків, надання відпусток працівниками освіти у канікулярний період. На вимогу батьків, які не зможуть забрати дитину на оздоровлення, у місті будуть функціонувати чергові дошкільні заклади.\nУ травні зібрано заяви від батьків про необіхдність перебування дитини в ДНЗ протягом літнього періоду. Відтак, батьками подано 858 заяв. Виходячи із кількості поданих заяв у мікрорайонах міста визначено функціонування ДНЗ з наповнюваністю дітей в групах відповідно до нормативів оздоровчого періоду, – інформує сайт міської ради.Проведення літніх канікул дасть змогу зекономити кошти за фінансовий рік. За розрахунками спеціалістів-економістів централізованої бухгалтерії потреба у коштах на липень та серпень становить біля 15 мільйонів гривень. Зокрема, оплата праці та заміна відсутніх працівників, нарахування на зарплату - 5,5 мільйона; продукти харчування – 1,5 мільйона; придбання предметів постачання, оплата послуг - 2 мільйона; оплата комунальних послуг - 1,2 мільйона; придбання предметів довгострокового користування - 1,7 мільйона; реконструкція - 2,7 мільйона гривень.\nНа Волині невідомі викрали термінал, в якому було більше 38-ми тисяч 14 Квітня 2016 10:58\nмама Показати IP 3 Червня 2009 09:05\nТа ніхто заяв не збирав, давали список дітей і просили зазначити, є можливість не водити дитину у садок, чи немає. До речі, які ж саме садочки працюватимуть? І скільки там буде дітей в групах? І коли новенькі адаптуються? А ті, що ідуть вперше у садок - то спочатку в один, два тижні плачуть, потім раз - і знову зміна умов, ще два тижні сліз. А потім знову все спочатку. Чи варті такі навантаження на нервову систему дітей і їх мам тих зекономлених коштів?


1.14 «Лабіринт Шартру» |\nCтатті > Християнська медитація, спільнота WCCM > Курс "Школа Медитації" WCCM > 1.14 «Лабіринт Шартру»\n(«Школа Медитації», Курс 1, лист 14)\nЯкщо, відвідуючи славнозвісний, збудований у 13-му столітті, Шартрський собор, ви ввійдете до нього з західного входу, то обов’язково перетнете Лабіринт паломників. Цей Лабіринт зображений на чорному камені підлоги в нефі собору, прямо під вікном-розою, з котрим він повністю співпадає в діаметрі. В середні віки бідні паломники, які не могли собі дозволити паломництво до Єрусалиму, здійснювали символічне паломництво на колінах, просуваючись через всі повороти лабиринту, що знаходився в їхній власній церкві. В Шартрі, як і в інших європейських кафедральних соборах, ця духовна мандала втілювала в собі великий зміст віри і відданості мирян. Багато поколінь вірних переживали тут досвідчення радості та благодаті, пройшовши через безліч сумнівів і коливань й урешті-решт досягши центру лабіринту. Прослідувавши за візерунком лабіринту, ви обов’язково зрозумієте, чому Джон Мейн вважав медитацію не просто методом молитви, але паломницьким шляхом і способом життя. Паломництво крізь лабіринт, як і медитація, освітлює наш життєвий шлях.\nКожен людський шлях, навіть шлях духовний, який долає простір і час, має свій чітко визначений початок. Ми не далекі від центру навіть на самому початку, але перед нами пролягає ціла дорога, процес реалізації й відкриття самих себе, перш ніж зрозуміємо, що ми вже (і завжди) знаходимося в центрі. В вихідній точці нам здається, що ми зможемо досягти центру, якщо просто попрямуємо до нього, але невдовзі ми зіткнемося з монотонними фрагментами петель і поворотів, які випробовують і поглиблюють нашу віру. Вони можуть змусити нас вважати, що ми втрачаємо ґрунт під ногами, повертаємо назад. Після довгих років медитації нам може здаватися, що ми анітрохи не просунулись, крім того, що стали ближчі до зрілості віри, котра і є сутнісним сенсом духовного зростання. Ця сама віра у підсумку покаже нам, що кружляння і повороти на шляху – це не особливий Божий задум, метою якого є ускладнення нашого життя, а швидше співчутливий і мудрий спосіб Учителя розв’язати вузли, що ними скуто наше серце.\nЛабіринт навчає нас мудрості, згідно з якою, не варто вимірювати власне просування: адже наш шлях не лінійний і ментальний, а скоріше циклічний і духовний, як витки спіралі. Весь його сенс полягає у вірі, котра каже нам, що ми перебуваємо в дорозі. Шлях до центру вузький, але саме він веде нас до джерела життя. Життя – вічне в своєму джерелі. Ми просто маємо залишатися в дорозі. Якщо ми почнемо махінувати й перестрибувати з місця, де ми знаходимось, туди, де нам хотілося б опинитися, не проходячи необхідного шляху, ми загубимось і впадемо в сум’яття. Але ми можемо почати спочатку в будь-якій точці. Всюдисуще милосердя Бога можна пізнати на всьому протязі шляху, і, насамкінець, в центрі – осягаючи сенс пройденого. Ми просто маємо продовжувати рух вперед, зберігаючи свою віру. Хто шукає — знаходить (Мт 7:8; Лк 11:10).\nМедитація – це шлях. Вона, перш за все, шлях досвіду, — більше, ніж думок або уявлень. Навіть символ лабіринта вказує на це. Символ, подібний до Шартрського Лабіринту, наповнений настільки багатим змістом, розуміється істинно лишень тоді, коли вказує за межу самого себе, за межу будь-яких знаків. Дивитись на зображення лабіринту й вести по ньому пальцем в напрямку до центру – зовсім не те ж саме, що пройти цей шлях в реальності, ступаючи на власних колінах. Настільки ж відрізняється і щоденна практика від розмов про неї.