Києву знадобиться до €80 млн для відновлення інфраструктури, пошкодженої обстрілами РФ. Читайте на UKR.NET\nУнаслідок обстрілів військ РФ у Києві пошкоджено близько 400 будівель.На відновлення інфраструктури Києва, пошкодженої внаслідок обстрілів російських військ, потрібно близько €70-80 млн.\n– У нас близько 400 будівель, різних об’єктів пошкоджено в місті: одні більше, інші менше. Це понад 200 житлових будинків, близько 70 об’єктів освіти (школи, дитсадки), лікарні, дитбудинки, об’єкти транспортної інфраструктури, - поінформував Поворозник.\n– Зараз йде підрахунок коштів (необхідних на відновлення інфраструктури, - Ред.). Близько €70-80 млн потрібно, щоб відновити всю цю пошкоджену інфраструктуру, - зазначив Поворозник.\n– У нас є проблема тільки з сімома великими будинками, які постраждали найбільше. Всі обстеження вже проведені, йде проєктування. Найближчим часом, я сподіваюся, ми перейдемо до ремонту, - заявив він.


КОНСТРУКТИВНА ПРОПОЗИЦІЯ – УСІМ | UWIN\nНавіщо українським сайтам мати зайву багатомовність та перемикач на російську, якщо вони не працюють на російську авдиторію, якщо вони не ведуть там чи з ними бізнесу та не мають інших стосунків? Якщо в країні війна з ними!\nЧи є тепер у цьому питанні якісь інші варіанти, пояснення чи обгрунтування? Іноземці, врешті, розуміють англійську, а українці — українську. Тому ми й залишили лише такі дві мови сайту ERC Distribution: UK — українською, EN — англійською. Пропонуємо українському бізнесові долучатись. У якості додаткової користі — не будемо втрачати час на створення зайвого перекладу контенту.\nБудемо вдячні за конструктивну критику та поради для вдосконалення звучання окремих термінів. Робімо це разом!\nДолучайтесь! Логіка проста: “якщо не працюєте на російську авдиторію, якщо не маєте з ними бізнесу, тоді навіщо дбати про переклад на російську? Українці розуміють українську та інші мови, тож українська на бізнес-сайті і необхідна, і достатня! Іноземці розуміють, щонайменше англійську, тож, англійська, як опція українського бізнес-сайту, їм допоможе.\nКоли матимемо бізнес, наприклад, в Німеччині чи Італії, або Франції, з повагою додамо тоді німецьку, італійську чи французську. Якщо будемо колись планувати бізнес з країнами Балтії, подбаємо про переклад на латиську, литовську та естонську. Така логіка.\nТим, хто зараз має бізнес в московії чи залицяється до їхньої авдиторії, слід прибрати з сайту українську, та прибратись геть з України. Така сама логіка. Чи не так?\nУСІМ підтримує пропозицію, висунуту менеджментом ERC Dostribution. Власне, ERC Dostribution, навіть не підозрюючи цього, підтримав нашу позицію, якої ми тримаємося упродовж усіх років свого існування.\nБільше тут: Україноцентризм, журналістика і система ЗМІ: Збірка статей і нотаток. — Вашинґтон, 2020. — 449 с.\nTags: Володимир Іваненко Українізація інформаційного простору робочі мови українських бізнесів російська аґресія сайти\nPrevious RUSSIAN VICTORY DAY\nNext РОЗМІНУВАННЯ ЧОНГАРУ: ХРОНОЛОҐІЯ ПОДІЙ


Оголошено ціну нової версії Hyundai Tucson N Line - АвтоУкраїна\nHome » Останні новини » Автовиробники » Hyundai » Оголошено ціну нової версії Hyundai Tucson N Line\nКросовер Hyundai Tucson N Line, представлений в цьому році, буде коштувати від 26 тисяч фунтів стерлінгів, підтвердила компанія-автовиробник.\nHyundai Tucson N Line надійде у продаж у Великій Британії в п’ятницю, 31 травня. Нова комплектація N Line пропонує клієнтам спортивний зовнішній вигляд і трохи поліпшені ходові характеристики без шкоди для комфорту та ефективності.\nНе варто плутати версії N Line з повноцінними зарядженими модифікаціями N. Це, скоріше, добротні спортивні стилізації. Ось і силова лінійка Tucson N Line, в загальному, трохи краща за звичайну: 1,6-літровий бензиновий двигун потужністю 175 к.с., а також 1,6-літровий дизельний мотор з віддачею 134 к.с. Останній агрегатується з м’яко-гібридною системою.\nУ першому випадку кросовер обійдеться від 25 995 фунтів стерлінгів, у другому – від 27 760 фунтів.\nВід звичайного Hyundai Tucson версію Tucson N Line зовні відрізняють новий передній бампер із збільшеними повітрозабірниками, темна хромована решітка, затемнені фари, чорні 19-дюймові литі диски, чорні акценти, що зберігаються на даху, спойлері та дверних дзеркалах. Також присутні інші спортивні акценти.\nВ інтер’єрі варто виділити червону контрастну строчку, обробку передніх сидінь штучною шкірою і замшею, алюмінієві педалі, глянсову чорну обробку. Преміальна аудіосистема входить вже в стандартну комплектацію.\nСалон 2019 Hyundai Tucson N Line


Як замовити рекламу в Инстаграме, куди звернутися | Інстаграм\nЯк замовити рекламу в Инстаграме, куди звернутися\nГоловна › Техніка › Інстаграм › Як замовити рекламу в Инстаграме, куди звернутися\nЗнаменитості можуть не піклуватися про те, щоб просувати свої облікові записи в соціальних мережах. Але звичайні люди заради зростання популярності змушені дізнаватися, як замовити рекламу в Инстаграме. Операція дуже проста і доступна для всіх користувачів.\nПерший шлях, яким може піти користувач, що бажає пробитися на вершини топів, полягає в запуску таргетованої рекламної кампанії. Сьогодні Instagram – рекламне агентство, де можна замовити розкрутку аккаунта за гроші. Для цього виконаєте наступні кроки:\nЗв’яжіть облікові записи Инстаграма та Фейсбуку. Це необхідно для створення бізнес-аккаунта: тільки в такому режимі можна запускати просування.\nПісля цього натисніть на кнопку з написом «Налаштування кампанії», яка з’явиться у верхньому правому куті вікна.\nВідкриється сторінка «Ads Manager» – панель інструментів, в якій можна без праці розібратися, як замовити рекламу в Инстаграме в стрічці. Виберіть потрібний профіль (якщо у вас їх декілька) і відзначте пункт «Створити оголошення».\nТепер можна приступити до визначення цілей кампанії, аудиторії і пристроїв для показу.\nЦей варіант замовити кампанію підходить для невеликих компаній та магазинів, обмежених часовими та фінансовими рамками. Це недорого, просто і ефективно.\nПросування через блогерів\nДругий спосіб, як давати рекламу в Instagram, полягає в купівлі постів у популярних користувачів додатку. Він набагато ефективніше таргету, оскільки передплатники мають звичку довіряти своєму кумиру у всьому. І якщо зірка починає користуватися певним брендом, це напевно стимулює аудиторію замовити його.\nВибрати блогера для розкрутки профілю – не менш важливе завдання, ніж створити рекламу. Наступні поради допоможуть вам у цьому:\nНе ставте під главу кута кількість передплатників. Сьогодні їх можна відносно просто накрутити за рахунок покупки ботів, які не будуть давати ніякої реакції на рекламу в постах.\nПроаналізуйте контент стрічки. Автор не повинен допускати сумнівних політичних та інших заяв негативного характеру, які можуть відлякати людей.\nПерш ніж оплачувати рекламу в Instagram, спробуйте знайти відгуки інших рекламодавців про власника профілю. Дізнайтеся, наскільки він обов’язковий, чи дотримується графік і т. д.\nВажливо, щоб в постах раніше не прослизали виробу від конкурентів. Вся магія просування через блогерів полягає в тому, що аудиторія дійсно повинна вірити, що їх кумир користується товарами певного бренду.\nІнструкція по процесу замовлення\nВести переговори з блогером можна і безпосередньо. Алгоритм дій у цьому випадку такий:\nПерейдіть на сторінку профілю Instagram і дізнайтеся, як саме можна замовити проплачений пост. Деякі користувачі пропонують співпрацювати через директ (простір особистого листування), інші вказують номери телефонів своїх агентів або адреси персональних сайтів.\nЗадайте питання щодо готовності блогера просувати конкретний товар або послугу.\nОтримавши позитивну відповідь, переходьте до фінансової сторони питання. Запропонуйте один з варіантів, як рекламувати (робити рекламу) у Инстаграме: за гроші, бартер або товаром.\nОбговоріть формат поста (фото, відео або текстове повідомлення), час розміщення та оплати.\nОднак особисте спілкування – не кращий варіант. Відомі випадки, коли зірка Инстаграма довго не відповідає на повідомлення в директе, що робить ділову переписку скрутною.\nТоді на допомогу приходить біржа для реклами. Це посередницький сервіс, який бере на себе всі ризики за угодою, в обмін на комісію в розмірі 20% або вище від суми. Набагато безпечніше замовити компанію через нього.


Куди піде Москва захищати "росіян" після Донбасу? - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > Суспільство > Куди піде Москва захищати "росіян" після Донбасу?\nДва останні роки ми не живемо, а лише завмираємо в очікуванні. Відкладаємо до кращих часів, коли закінчиться війна, свої плани, маленькі чи амбітні, намагаючись жити в унісон із країною і її болями. З дня у день, із місяця в місяць, а тепер уже лік пішов на роки, чекаємо, що цей жах врешті-решт закінчиться і все буде, як колись. І від усвідомлення того, яким утопічним є це бажання, стає сумно і боляче. Так, як колись, уже ніколи не буде...\nОко мимоволі чіпляється за екран телевізора чи монітор, вишукуючи соломинку надії у нескінченній стрічці повідомлень про варіанти для України, про шляхи виходу з кризи та війни й можливі сценарії примирення на сході. Ламають списи депутати, вправляючись у красномовстві, жонглюють невдячними прогнозами політики, наші та закордонні. І вкотре завмираємо в передчутті чогось дуже важливого, непересічного, що має статися і врешті поставити крапку в безумстві, яке розпочалося у лютому 2014 і якому сильні світу цього й досі не знаходять ані назви, ані рецепту, як його «розрулити». Тим часом меседжі українського сусіда, який «порушив територіальну цілісність України у спосіб, неймовірний для XXI століття (так назвав війну Росії проти України глава МЗС Німеччини Штайнмайєр, не називаючи при цьому ні імені цього сусіда, ні війни війною), стають усе відвертішими. Вустами то одного путінського підспівувача, то іншого Росія дає зрозуміти, що не збирається відмовлятися від ідеї, яку вона вдало реалізувала в Криму з допомогою «зелених чоловічків», тобто «захисту» російськомовних громадян за кордоном. І вже лунають версії про ймовірне застосування Росією одноразового невеликого ядерного заряду. Ці божевільні ідеї, це розмахування ядерною дубинкою повертають подумки у далекі 60-ті роки, коли кляті «імперіалісти» погрожували існуванню СРСР, тому «найсправедливіша і найлюдяніша» країна рад змушена була левову частку свого бюджету витрачати на атомну зброю і ще на експорт соціалістичних революцій у світі. Цей період увійшов у історію як холодна війна. Схоже, ми стаємо свідками й учасниками ще одного її етапу.\nЗахід іще розплачуватиметься за безглузду толерантність\nХочу запропонувати кілька цитат із книги, яка писалася після закінчення Другої світової війни і в роки холодної війни. Вони належать одному з тисяч українців, які у 40-х роках ХХ століття мріяли збудувати незалежну, соборну Україну і зі зброєю в руках захищали українську землю від різних окупантів, насамперед від російських. Написав їх у глибокому підпіллі волинянин Олексій Пархомчук на псевдо Чумак. Його доля наразі не відома, але він залишив свій повстанський літопис, заховавши записи у старому вулику. Спогади про бойові будні підпільників УПА Рожищенського району Чумак писав двадцять літ, і останній його запис датується 1965 роком. А побачили вони світ лише у 2014 році. Читаючи ці сповнені болю й відчаю думки звичайного волинянина, за плечима якого не було університетів, а лише кілька класів польської школи, дивуєшся, якими пророчими стали його прогнози щодо майбутнього улаштування Європи та світу, які завжди загравали з Росією і відомо, чим це закінчувалося...\n«І все-таки, яких підступних засобів енкаведе не вживало і що воно не робило, але коли наші ряди були ще не паралізовані агентурою, то ми в ці три роки вийшли переможно супроти такого сильного, такого деспотичного і підступного ворога, як Москва. І то в той час (тут хоч і не місце, але мушу сказати), коли нашу боротьбу ніхто не піддержував посеред держав світу ні морально, ні матеріально.\nТоді весь так званий вільний світ був глухий, сліпий і німий, він нічого не чув, не бачив (щоб повилазило йому) і не знав, як поневолені Москвою народи змагаються з нею в нерівній боротьбі за своє національно-соціальне визволення. А московському колоніалізму допомагав стати на ноги, тобто допомагав Сталіну тугіше затягувати петлю на наших шиях. І то в той час, коли сталінська тиранія з окупованих нею районів світу везла мільйонами поляків, українців, білорусів і багато інших народів Європи, Кавказу й Азії у Сибір, у тюрми, в концтабори смерті і прямо по стінку, а, в свою чергу, грабувала останній шматок хліба від згаданих народів та, підбираючи ту ж саму американську допомогу, кидала все це в той же таки вільний світ для його ж підриву і не соромилась далекоглядних толерантних політиків вільного світу.\nОтак, панове, ви вже, здається, трохи заплатили за свою безглузду толерантність і далекоглядність, але то ще далеко не все, а рано-пізно ви за це заплатите дорого, і то дуже дорого, бо не вам сьогоднішній Москві закрутити голову, як ви думаєте, а вона закрутить усім. Гріх за вами великий. Але лишімо це на інший раз, а підемо далі до своєї теми».\nСоюз хоч з чортом, але не з Москвою\nНавіть в оточенні енкаведесівських облав, тоді, коли їх вибивали, нищили, запроторювали у тюрми, українські повстанці хоч і без надії, але все ще сподівалися, що станеться диво і колесо світової історії розкрутиться в інший бік, коли Європа зрозуміє, з ким вона веде справи. От тоді знову випаде шанс українцям збудувати свою незалежну державу».\nТакий шанс випав Україні аж у 1991 році. Та ми вкотре ним не скористалися, як годиться. А волинський повстанець Чумак — як у воду дивився, описуючи можливий сценарій подій, які повторилися в українській історії один в один: «От настав довгожданий для нас час, що нарешті міжнародне становище запрацювало на нашу користь. Ми знову беремося за зброю, щоб завершити нашу велику справу, але тим часом нашу боротьбу очолює московська агентура і у вирішальний момент все зводить нанівець (скільки агентури московської сиділо і сидить досі в українських відомствах. — Авт.). Це дуже страшний вдар. Але підемо і ще раз далі — найдалі. Обстановка на міжнародній арені склалась, що Україна все-таки здобула самостійність. А обскубана Росія також збереглась. І от одного хорошого дня наш тимчасовий уряд перед лицем всього світу повторює проклятий Переяслав, тобто проголошує про возз’єднання України з Росією (Янукович ледве не зробив цього, затягуючи Україну в Митний союз! — Авт.).\nТоді ще раз світ скаже, що нема ніякої України, а є тільки єдина матушка Росія. От якою страшною зброєю є ворожа агентура.\nТут впала образа на Переяслав, впала, бо наша революція засуджує цю ганебну сторінку нашої історії, яку хотів повторити наш історик Грушевський, якого трьохсотлітня неволя нічому не навчила. З самим чортом треба було зробити союз, а не з Москвою. Але та релігія загнала Хмельницького, бо ж там, мовляв, один Бог, а турок — безбожник.\nА сьогодні Москва викинула на смітник нашого спільного чорного бога, а дала свого, червоного, і не питала в нас, чи ми вже скінчили молитву.\nУже триста п’ятдесят років, а ми ще ходимо у тих самих чорних московських кайданах, які, правда, перефарбовані на червоні, і то тоді, коли вже всі поневолені народи (тільки не ті, що під Москвою) дістали при малих витратах свої права у своїх суверенних державах. Такий мій простий погляд. Амінь».\nЯкі болючі, які правдиві слова... Сьогодні Москва викинула на смітник усе, що пов’язувало колись наші народи. Ні одна віра, ні Бог не завадили кремлівським бузувірам підняти зброю навіть на російськомовне населення Донбасу, яке гине під артилерійськими обстрілами російських «градів», «урганів», «гіацинтів», «піонів» і т. п. Снаряди й міни не питають, який у тебе паспорт і якою мовою ти розмовляєш. «Брати» по вірі зруйнували всю інфраструктуру, залишивши мільйони мешканців окупованих територій без даху над головою і засобів до існування. Після Донбасу Москва може піти у такий же спосіб «захищати» росіян у Прибалтиці, Молдові, Білорусі. Вона далеко може зайти, якщо світ їй дозволить...


Нова версія Android "вбиває" деякі смартфони Google Nexus / Новое Время\nНова версія Android "вбиває" деякі смартфони Google Nexus\n22 вересня 2016, 14:55 0 коментувати\nДеякі Nexus 5X не витримують оновлень\nОпераційна система Android 7.0 Nougat при установці на Nexus 5X приводить до нескінченного перезавантаження цих гуглофонів\nДеякі власники смартфонів Nexus 5X стверджують, що після завантаження оновлення операційної системи їх гаджети розпочали нескінченне перезавантаження. Комусь вдалося увійти в recovery та відновити прошивку, але потім все повторилося, пише gagadget.com.\nЯк пізніше повідомили в службі підтримки компанії Google, це пов'язано з проблемою в апаратному забезпеченні "невеликої кількості" пристроїв. Постраждалим запропонували обміняти свій Nexus 5X на новий, але це не допоможе відновити фотографії та інші дані зі старого смартфона.\nКрім того, програма поширюється тільки на пристрої з гарантією. Причини перетворення смартфонів на "цеглини" представники Google не уточнюють.\nЦе не єдина проблема, яка з'явилася після оновлення до Android 7.0 Nougat. Користувачі Nexus 5X і Nexus 6P скаржаться на випадкові перезавантаження пристроїв. Зазвичай це трапляється при включеному Wi-Fi, і, на думку власників пристроїв, всьому виною помилка в драйвері бездротових модулів.\n1.Трохи кращий і набагато дорожчий. Все, що потрібно знати про Samsung Galaxy S9 4525\n2.Дуже дешево і дуже сердито. Огляд смартфона Meizu M6 304\n3.Фільми, подорожі і квитки. 20 Telegram-ботів, на які варто підписатися - вибір редакції 234\n3.Інсайдер озвучив ціну нових смартфонів Samsung Galaxy 0\n4.Фільми, подорожі і квитки. 20 Telegram-ботів, на які варто підписатися - вибір редакції 0


У Казахстані вирішили позбутися половини букв · Скачать книги бесплатно - Электронная Библиотека\nУ Казахстані запропонували виключити з алфавіту чотирнадцять букв.\nЗ такою ініціативою, як пише\n, виступив казахоязичний сайт\n. Позбутися пропонується від букв\nАвтори ініціативи закликають керуватися алфавітом, який був розроблений лінгвістом Ахметом Байтурсиновим на початку XX століття. Цей алфавіт на основі арабської графіки в даний час використовується казахськими діаспорами в деяких країнах (зокрема, в Китаї).\nУ Казахстані в даний час використовується алфавіт на основі кирилиці: до нього входять 33 літери російського алфавіту, а також дев`ять додаткових букв. Прихильники мовної реформи вважають, що алфавіт Байтурсинова потрібно відновити в правах на території Казахстану (замінивши арабські знаки на кириличні).\nВиключити ж з нього, як наголошується, пропонується букви, що позначають звуки,\nне властиві фонетичному строю казахської мови\n. У разі реалізації цієї реформи топоніми Франція і Владивосток, наприклад, будуть іменуватися по-казахськи\nА російські прізвища Іванов, Петров, Сидоров –\n. Нещодавно, нагадаємо, група громадян звернулася до керівництва Казахстану з проханням, щоб, міста, села, вулиці і площі, що носять російські назви, були перейменовані. У зверненні стверджувалося, що російські найменування є\nпохмурим спадщиною епохи радянського тоталітаризму\nальтернативная история, девушка, зарубежная справочная литература, новелла, читатель\nКнига «100 ответов на вопросы о заработке в интернет» Анатолий Вивденко


Найчастіше полтавські злочинці зазіхають на чужу власність\nГлавная » Криминал » Найчастіше полтавські злочинці зазіхають на чужу власність\n16:32 16.07.2013 356\nЗа півроку найбільше кримінальних правопорушень зареєстровано в Октябрському районі Полтави.\nПро це під час координаційної наради щодо стану протидії злочинності та корупції, в якій взяли участь керівники правоохоронних органів міста, повідомив заступник прокурора Полтави Микола Дубинка.\nЗаступник прокурора повідомив, що упродовж 6 місяців органами внутрішніх справ у місті зареєстровано майже 18 тис. заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення. Понад 6 тис. 800 із них внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальні провадження. Серед усіє кількості правопорушень, переважну кількість становлять злочинів проти власності. Спостерігається тенденція до зростання кількості шахрайств, крадіжок, грабежів. Значна кількість злочинів скоєна раніше судимими особами.\nМикола Дубинка звернув увагу на те, що слідчі підрозділи не застосовують до підозрюваних увесь спектр можливих запобіжних заходів. Із 138 обраних запобіжних заходів, домашній арешт становить лише 7,9%, застава – 1,4%, особиста порука використовувалась лише в одному випадку.


Десятка рецептів пасок для зайнятих людей | Українська правда _Життя\nДесятка рецептів пасок для зайнятих людей\nПасха - свято Світлого Христова воскресіння. Саме слово "пасха" прийшло із древньогрецької мови, що у свою чергу запозичило його із древньоєврейського, що означає "проходження", "визволення". Тобто свято Світлого Христова воскресіння означає проходження від смерті до життя і від землі до неба.\nНа Русі наші пращури відзначали навесні велике свято - Великдень Дажбожий. Свято символізувало перемогу Світла над Темрявою. Великдень Дажбожий, як і інші весняні свята, асоціюється з магією родючості. Приміром, великодній коровай, котрий слов'яни називали бабою або куличем (калачем), паскою, був "жертовним посвяченням" родючості і плодовитості.\nЙого випікали за принципом аналогії: чим вищий коровай, тим кращий урожай, тим більше приплоду матиме худоба.\nСьогодні стародавні традиції дещо трансформувалися. Проте, свято світлої Пасхи залишається улюбленим для багатьох українців, і, майже у кожній родині, до нього дійсно готуються.\nТі, хто постилися і не постилися вже із ентузіазмом обдумують страви на великодній стіл, аби повернувшись із церкви, спробувати всіляку смакоту. Втім, зрозуміло, що великодній ранок не може пройти без шматочка паски. Бажано, вимішеної своїми руками, випеченої зі світлими думками.\nПроте, чимало людей зараз ділові та дуже зайняті. Присвятити цілий день випіканню пасок - розкіш. Тож ми вирішили віднайти рецепти, так званих, експрес-пасок: тут і економія часу, і почуття гордості за зроблений власноруч великодній сюрприз родині.\nУкраїнська правда. Життя вже писала про різницю між пасками, пасхами та кулічами, а також про ритуали приготування великодньої паски. А у статті про те, як правильно скласти великодній кошик, можна дізнатися про те, чи варто нести святити вино та інші нетрадиційні для Великодня страви.\nНижче наведені рецепти пасок та пасхи на приготування яких піде близько 2 годин. Водночас, на випікання традиційної великодньої паски, знадобиться 6 годин.\nВарто нагадати, що пасха - це великодня страва, виготовлена з сирого чи вареного сиру та спресована у формі обрізаної піраміди, що символізує гріб Господній, та з літерами "ХВ", що має означати перемогу Христа над смертю та його Світле Воскресіння.\nПочнемо, мабуть, із пасхи, що називається "Королівська сирна паска". Для її приготування знадобиться: один кілограм сиру, 0,5 склянки сметани, пакетик ваніліну, 3 яйця, 1 склянка цукру, 100 грамів вершкового масла, 1 склянка ізюму та цукати.\nСир треба протерти на ситі, або збити його у блендері, додавши сметану та ванілін. Курячі жовтки розтерти із вершковим маслом и додати до сиру. Після цього додати ізюм та цукати - все гарно змішати. Яєчні білки збити із цукром і акуратно змішати із сиром. Отриману масу перекласти у форму, заслану марлею. Покласти важіль. Залишити на добу у холодильнику.\nГотову пасху перевернути на тарілку і прикрасити.\nІще одним "швидким" рецептом можна назвати Сирну шоколадну пасху. Вона не є звичайною. Гості та малюки будуть у захваті.\nОтож, для її приготування знадобиться 500 грамів сиру, 150 грамів вершкового масла, 1 склянка цукру, 3 столові ложки сметани, 2 столові ложки какао, ванілін, а також 1-2 шматочки шоколаду та сіль.\nМ'яке вершкове масло треба розтерти дерев'яною ложкою до стану густої сметани. Додати цукор, трішки солі і какао. Гарно перемішати. Після цього сир протерти через сито, покласти сметану, перемішати та маленькими порціями ввести у масляну суміш. Коли маса набуде рівномірного шоколадного кольору, покласти її у форму та притиснути чимось важким. Тримати у прохолодному місці, доки паска не стане цупкою. Готову страву викласти на тарілку та прикрасити тертим шоколадом.\nЦікавою "сирною інтерпретацією" можна виділити Пасху із фісташками. Для цього знадобиться 500 грамів сиру (сухого та жирного), 0,5 літрів охолоджених вершків 33% жирності, 3/4 склянки цукрової пудри, 70 грамів вершкового масла, 2 яйця, 150 г очищених фісташок, 200 грамів ізюму, палички ванілі (або декілька крапель ванільної есенції).\nДля приготування цієї паски, потрібно протерти сир через сито. Розрізати шматочок ванілі вздовж, витягнути насіння ванілі та змішати їх із сиром. Після цього, потрібно збити вершки із 1/2 склянки цукрової пудри. М'яке вершкове масло необхідно розтерти із 2-3 ложками теплих вершків.\nДалі потрібно відділити білки від жовтків. Ту пудру, що залишилася - збити із жовтками, а білки - збити із щіпкою солі. Фісташки - подрібнити (так щоби вийшли шматочки різних розмірів) і перемішати із маслом, збитими жовтками, а тоді додати у цю масу сир і перемішати. Обережно сюди ж додати збиті білки.\nПотім, у форму для паски покласти подвійний шар марлі, на неї викласти сирну масу, краї марлі завернути хрест-навхрест. Зверзу покласти щось важке і поставити у холодне місце, мінімум на добу. Готову паску прикрасити фісташками, що залишилися.\n"Швидким" рецептом можна вважати також деякі печені рецепти. Однак, якщо не треба чекати 2-3 години доки тісто підійде. Паска із вишнею та журавлиною (без дріжджів).\nНагадаємо, що паска і куліч - це пасхальний хліб, що робиться з борошна з додаванням інших інгредієнтів. Відрізняються вони, власне, лише стилем оформлення. Паску вправні господині прикрашують різними символами, візерунками тощо. А от куліч просто приливають білою глазур'ю, яку зазвичай роблять зі збитого із цукром білка, та присипають цукром.\nОтож., для приготування паски із вишнею та журавлиною знадобиться 2 склянки борошна, 1/2 склянки цукру, 3 яйця (жовток), 50 грамів сушеної вишні, 50 грамів сушеної журавлини, 7 столових ложок м'якого вершкового масла, 1 чайна ложка соди, 1/2 чайної ложки соди, 4-5 столових ложок холодного молока, 2 столові ложки коньяку, дрібно натерта цедра одного лимона, жмуток сухарів для паніровки, 2-3 столові ложки вершків.\nКрок перший - розігріти духовку до 180 градусів. Просіяти борошно, додати сіль та воду. Після цього відділити жовтки від білків. Додати жовтки до борошна, замішуючи по одному. Після цього додати масло, молоко та коньяк. Замішати тісто.\nПотім необхідно збити білки із цукром. Додати до тіста журавлину та вишню, цедру лимону, збиті вершки та перемішати. Форму для випікання змазати маслом, посипати сухарями. Викласти у форму.\nОстанній крок: злегка збити жовток із вершками, змазати ним тісто. Випікати паску близько години.\nІ хоча наступна Паска зветься швидка, її навряд чи можна назвати такою за часом приготування. Вона потребує 3-4 години для того, аби піднятися. Проте, безпосередньо процес приготування паски, є дійсно швидким.\nІнгредієнти: 4 склянки борошна, 100 грамів вершкового масла, 50 грамів дріжджів, 3 яйця, 1 склянка цукру, 1 склянка молока, сіль.\nДріжджі розвести у теплому молоці, додати яйця, розтоплене масло, цукор, трохи солі, борошно та перемішати. Викласти тісто у змазані маслом форми, заповнивши їх до половини, поставити у тепле місце на 3-4 години. Коли тісто підніметься, поставити його у духовку та випікати до готовності.\nНезвичайний рецепт трапився мені в інтернеті - одна жінка пече паски без молока, адже у її сина алергія на нього. Вона пропонує приготувати Паску із шафраном та 60-ма жовтками. Погоджуюсь, що рецепт - не з дешевих, проте чому б не познайомитися із нехарактерним видінням паски та не уявити собі яка вона може бути.\nІнгредієнти: півсклянки дріжджів, 1/4 склянки води, 1 склянка цукру, 1 склянка ізюму, 2 грами шафрану, намоченого у 1/4 склянці холодної води чи рому, 60 жовтків, 2,5 склянки розтопленого масла, 10 склянок борошна.\nЖовтки потрібно збити із водою, влити дріжджі, всипати половину борошна, дати піднятися. Потім гарненько вибити тісто, всипати сіль і все інше, вимісити тісто якнайкраще, щоб воно було густим. Дати піднятися вдруге.\nПаски розкласти по формах, посипати дрібно нарізаним мигдалем, крупно нарізаним цукром, сухарями та молотою корицею. Коли паски піднімуться, змазати їх яйцем і поставити до гарячої духовки.\nНеважкою у приготуванні та смачною називають паску "Боярин". Для її приготування знадобиться: 50 г дріжджів, 3 склянки вершків, 600 грамів борошна, 1/4 чайної ложки тертого мускатного горіха, 50 грамів різаного мигдалю, 100 грамів кураги та 100 грамів ізюму.\nПотрібно розвести дріжджі у склянці вершків і поставити тісто на пів години підходити. Після цього, додати борошно, 2 склянки вершків, товчені мускатні горіхи, різаний мигдаль, різану курагу і та 100 грамів ізюму.\nТісто гарно замішати і залишити підніматися на півтори години. Паску викласти у змазану салом високу форму, наповнивши її до половини, а коли тісто знову підніметься до 3/4 висоти форми - поставити її в духовку.\nНе дивлячись на те, що ми пропонуємо добірку "легких" пасок, не варто забувати про Традиційну Паску. Вона може зберігатися протягом 40 днів - аж до Воскресіння. Проте аби спекти паску за класичним рецептом, знадобиться терпіння - на її дозрівання та випікання доведеться витратити 6 годин.\nІнгредієнти: 900 грамів борошна, 50 грамів "живих" дріжджів, 300 мл молока, 10 жовтків, 250 грамів цукру, 100 грамів вершкового масла, 100 грамів ізюму, 25 грамів коньяку чи горілки.\n100 грамів борошна заварити у половині склянки киплячого молока і швидко розмішати дерев'яною ложкою, для того, аби вийшла цупка еластична маса. Ще пів склянки уже теплого молока підуть на те, аби розвести дріжджі, котрі потім слід додати до завареного борошна. Отриману суміш накрити рушником і залишити на годину у теплому місці.\n9 жовтків розтерти до білого кольору із цукром та краплиною солі. Половину цієї суміші вилити до дріжджової суміші, додати 250 грамів борошна, знову вимішати та залишити на годину. За годину, ту половину заливки, що залишилась додати в тісто, досипати 500 грамів борошна і місити до тих пір, доки воно не буде відставати від рук.\nКоли тісто буде готове, у нього слід потроху вливати розтоплене вершкове масло, старанно вимішуючи його після кожної порції масла. В кінці додати горілку чи коньяк і знову дати підійти.\nПісля того, як тісто "відпочило", додати обвалений у борошні ізюм та перемішати. Тісто покласти в застелені промасленим папером високі форми. Воно має заповнювати форми до половини.\nЗачекати доки тісто підніметься і заповнить 2/3 форми, змазати верх сумішшю із яєчного жовтка і чайної ложки води.\nВипікати треба у гарно розігрітій духовці приблизно 45 хвилин на невеликому вогні (170-175 градусів).\nДля приготування Львівської паски знадобиться 750 грамів борошна, 1,5 склянки молока , 8 жовтків, 100 г дріжджів, 150 грамів вершкового масла, 150 грамів цукру, 0,5 л солі, ваніль, 50 г цукатів, 3 мигдальних горіха.\nДріжджі розвести у теплому молоці із 1 столовою ложкою цукру. Якщо опара почне бродити, влити її у ємність з борошном, посолити, додати розтерті із цукром жовтки, ванілін та замісити тісто. В кінці вимішування додати розтоплений жир і замішувати поки тісто не вбере у себе все масло.\nПісля цього додати ізюм, порізані цукати і тертий мигдаль, перемішати і поставити у тепле місце. Коли тісто підійде, наповнити змазані жиром форми на одну третину висоти. Обмазати яйцем та випікати у гарячій духовці (190-200 градусів) протягом години.\nВипечені паски на наступний день наколоти у деяких місцях дерев'яною паличкою і побризкати сиропом. Для приготування сиропу: 200 грамів цукру залити 1,5 склянки води і соком із половини лимону. На вогні розтопити цукор, додати пару крапель ромової есенції та цедру. Гарно перемішати.\nПісля того, як паски "наберуться" сиропу, їх можна змазати помадкою. Для приготування помадки потрібно: 200 грамів цукру, 6 столових ложок води, 1 чайна ложка вершкового масла, половину чайної ложки оцту, ромова есенція, сік половини лимону. Цукор залити гарячою водою, додати оцет і варити до загустіння, після чого зняти з вогню і розтерти, додавши вершкове масло. Коли маса почне набувати білого кольору, додати лимонний сік і додати ромову есенцію.\nЦікавим різноманіттям великоднього столу стане Пасхальний баранчик.\nІнгредієнти: 1,3 кг борошна, 750 грамів вершкового масла або маргарину, 400 грамів цукру, 2 яйця, 5-6 грамів соди, 2 г солі, 1 пакетик ваніліну.\nМ'яке масло з'єднати із цукром та розтерти так, аби цукор повністю розтанув. Додати яйця, сіль, ванілін, соду, борошно і замісити пісочне тісто. На злегка підігріту пательню треба покласти фольгу або промаслений папір. Якщо немає спеціальної форми у вигляді баранчика, треба покласти тісто у кондитерський мішок, та надати йому обрис баранчика.\nПоставити у теплу духовку та випікати до готовності (45 хвилин).\nІ останнє - все слід робити із бажанням, хорошим настроєм та світлими думками. Тоді і тісто підніметься, і випечеться все рівномірно та правильно.\nЗа матеріалами life.comments.ua, kuroed.com, bogmark.com.ua, koolinar.ru.\nФото з Flickr (Irina!, Sergey Galyonkin, raviolya.com), vasabi.my1.ru, poltava.pl.ua


Доїльний апарат Дамілк АИД-10 "Євро 140" (силікон) П (два відра) купити в Україні ➦ Інтернет-магазин Damilk\nДоїльний апарат для корів — це сільськогосподарська техніка, яка автоматизує процес доїння великої рогатої худоби. Якщо купити доїльний апарат для корів, то потреба в ручній праці майже повністю зникне: оператору досить буде підключити доїльні стакани до дійок тварини, та включити пристрій. Моделі ДаМілк — одні з найпопулярніших в Україні; але якщо раніше українська фірма лише покращувала моделі АІД-1,2,3 та УІД-10, то тепер випустили нову мехдойку АІД-10.\nХарактеристики доїльного апарату для корів Дамілк АІД 10\nАИД 10 — це масляний доїльний апарат, і це одна з його переваг. Масляні мехдойки повільно зношуються, працюють плавно та тихо, завдяки чому не лякають корів. Фермери можуть придбати інші моделі, сухі, але від них буде більше шуму, тому корів доведеться привчати до машинного доїння. Крім того, сухі пристрій ламається швидше через стирання деталей мотора.\nДамілк АІД 10 зробили мобільним пристроєм, який переміщується завдяки шасі-візку. Його однаково зручно просто перевозити з місця на місце як по асфальту, так і по підлоговому покритті або грунті.\nГоловне нововведення АІД 10 — це продуктивність доїльного апарату для корів. З ним обслуговувати можна до 40 корів за один сеанс роботи. Якщо у минулих моделей тривалість одного сеансу обмежувалася 60-80 хвилинами, то тепер безперервно пристрій використовують до двох годин. Насос встановлений пластинчато-роторний; час від часу треба міняти графітові або текстолітові пластини, які підвищують продуктивність силового агрегату, і захищають деталі від стирання.\nУ комплекті доїльної установки Damilk АИД 10 є всі необхідні прилади та елементи: вакуумрегулятор, ресивер для рідин та конденсату, маслянка та т.і. Десятий АІД також представлений різними моделями, які відрізняються в першу чергу особливостями доїльного обладнання, та типом пульсатора. В апарата для корів Євро 140 Силікон П передбачений регульований пульсатор для попарной системи доїння.\nДоїльне обладнання апарату Damilk АІД 10 Євро 140 Силікон П\nЦе доїльний апарат для корів, тому доїльне обладнання включає в себе колектор. Для цієї моделі підібрали колектор-приймач Майга на 140 м³. Цього об'єму достатньо для доїння однієї корови за цикл. Розміри інших запчастин ідеально підібрані для корів, а не дрібної рогатої худоби.\nМаркування "П" вказує на те, що основні елементи молочної лінії зроблені з пластику. Так, з цього матеріалу зробили молочні шланги, основу колектора, кришку доїльного бідону. Пластик вважається менш стійким, ніж нержавіюча сталь. Однак, він не псує смак продукту, повільно окислюється, та при цьому дешевше нержавіючої сталі.\nДійкова гума в комплекті цієї моделі силіконова. Силікон стійкіше та більш пружний, ніж каучук. Якщо для доїльного апарату купити силіконові витратні матеріали, ви будете використовувати їх близько двох років, не думаючи про заміну. Каучук ж доводиться міняти кожні шість місяців.


Недорогі італійські ночнушки і халатики з шовку\nКоротка сорочка олупрілегающего силуету на тонких бретелях з відрізним...\n> Одяг для дому та сну>Сорочка Nikolle 9911\nКоротка сорочка олупрілегающего силуету на тонких бретелях з відрізним ліфом. Модель виконана з штучного шовку з жакардовий основою в комбінації з ніжним витонченим мереживом. Ефектний односторонній розріз з мереживною обробкою. Склад 100% поліестер. Виробник Mia-Mia Італія.


Художник зі Золочева захищатиме свої авторські права у суді | Львівська мануфактура новин\nХудожник зі Золочева захищатиме свої авторські права у суді\n13 Квітня, 20:51\nМолодий художник із Золочева Ігор Гнатів, про якого нещодавно писала LMN, шукає митців, які потрапили у схожу ситуацію. Нагадаємо, картини Ігоря продають під чужими іменами у відомих галереях світу.\nІгор хоче боротися з порушенням авторських прав юних художників. Намагається привернути увагу ЗМІ, щоб надати розголосу таким випадкам.\nХудожник працює в стилі реалізму і гіперреалізму.\n«Я разом з друзями у 2016 році малював картини на замовлення одного львівського підприємця. Продавали свої роботи за 100-150 доларів. А зараз за них правлять від 27 до 64 тисяч доларів. Замовник обіцяв нам, що полотна у стилі гіперреалізму висітимуть у квартирах, які він будує. Та нещодавно я дізнався, що мої полотна презентовані в різних галереях Нью-Йорка, Люксембургу, Парижа та Швейцарії, а також інтернет-галереї Монако, але під чужими іменами. Я знайшов підтвердження цієї інформації в інтернеті. Мене це обурило. Цікаво, що ті, хто це робить, створили такий собі мистецький проект Art For Art, в якому начебто представлені художники-аноніми з Європи», — розповідає LMN художник Ігор Гнатів.\n«Я не маю нічого проти того, що роботи виставляють. Але мене обурює, що не збережене моє авторство. А також те, що нам не сказали реальної ціни наших картин. Я не залишу так цього. Шукатиму способи, щоб довести своє авторство, навіть, якщо доведеться судитися. Єдине, що не маю надії на чесні суди в Україні, тому орієнтуюся на закордонну судову систему», — додав Ігор Гнатів.\nІгор Гнатів почав малювати з п’ятого класу. Спершу займався в художній школі Золочева, потім навчався в коледжі ім. І. Труша, зараз — у Львівській академії мистецтв. Займаєтсья іконописом. Нещодавно завершив іконостас для церкви францисканців у Золочеві.\n«Маю мрію розвинути стиль гіперреалізму в Україні і створити власну школу. Зараз роблю власний проект “Навколо світу”. Планую завершити цю серію впродовж трьох-чотирьох років і представити її в Нью-Йорку. Вже навіть маю домовленості про це», — зазначив митець.\nФото: з фейсбук-сторінки Ігоря Гнатіва


Команду гравців 2006 р.н. тренуватиме Андрій Петров – Адреналін\n3 Липня 2020 3 Липня 2020\nБез категорії ДЮФЛУ Новини Цікаві статті\nКоманду гравців 2006 р.н. тренуватиме Андрій Петров\nВесь дитячо -юнацький футбол України сподівається , що сезон 2020/21рр. Чемпіонату України розпочнеться вчасно. Саме тому, з 01 липня розпочались тренування двох команд, які прийматимуть участь в Першій лізі ДЮФЛУ в новому сезоні.Це гравці 2004/05 р та 2006 років народження.Завдяки підписаному договору про співпрацю, проводити тренувальну підготовку футболісти мають змогу на майданчику стадіону СНУ ім.Лесі Українки.\nВ гравців вікової категорії U17 тренер не змінився.Команду так само тренує Дмитро Харченко.А ось у футболістів вікової категорії U15 новий тренер. І якщо до березня хлопці відвідували тренування як “Адреналін2006” то вже з липня вони тренуються для участі в Чемпіонаті України.До наступного сезону їх готуватиме Андрій Петров, який ставить для себе та своїх вихованців за мету зайняти не нижче 3 місця в групі.\nФК”Адреналін” наразі вже три сезони поспіль є єдиним представником в Першій лізі ДЮФЛУ у Волинській області.\nЯк зазначив Андрій Петров:“Зараз ми дамо можливість нашим вихованцям зіграти Першу лігу ДЮФЛ. А от вже далі лише від них залежить чи зможуть вони вдало використати свій шанс. “\nІснує хибне уявлення, що займатись футболом варто розпочинати у ранньому віці і якщо зараз дитині 12-14 років, то вже не варто навіть і розпочинати.Разом з тим, це не відповідає дійсності , і потрібно займатись тоді, коли в самої дитини виникає до цього бажання.Як говорить Андрій Петров :”є мільйон прикладів, коли починають навіть в п’ятнадцять і шістнадцять, хтось навіть після армії, і досягають значних успіхів. Все залежить від здібностей, а завдання тренера їх розвинути”.\nТому, якщо у вашої дитини є бажання займатись футболом, чекаємо в клубі ФК”Адреналін”.\nТелефон клубу ,для уточнення інформації, 0671732518\nАндрій Володимирович Петров— український футболіст, який грав на позиції півзахисника. Відомий за виступами у вищій лізі України за дніпропетровський «Дніпро», виступав також у вищому дивізіоні Молдови за «Тилігул-Тирас» і найвищому дивізіоні Узбекистану за клуб «Навбахор». Після завершення виступів на футбольних полях розпочав роботу тренером. У кінці липня 2016 року став асистентом головного тренер «Волині».З 2018 року-тренер ФК”Адреналін”.\n← З Міжнародним днем спортивного журналіста\nЛітнє “срібло” Адреналін 2009 →


Петро Ворона: “Чим більше робиш користі для людей, тим більше вона повертається до тебе повагою і визнанням” | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\nУ колективі Всеукраїнської громадсько-політичної газети “Зоря Полтавщини” 7 травня побував голова обласної ради Петро Ворона. Відкриваючи зустріч, головний редактор видання, заслужений журналіст України, секретар Національної спілки журналістів України, голова обласної організації НСЖУ Григорій Гринь зазначив, що спілкування зорян із керівниками області має давні й добрі традиції. Відрадно, що й нова влада їх підтримує. Зустріч із головою обласної ради мала діловий характер і пройшла у формі прес-конференції – журналісти підготували чимало запитань своєму гостеві, скориставшись такою нагодою.\nПетро Ворона також готувався до розмови, адже приніс із собою дорогі для нього реліквії – книгу під назвою “Пам’яць” (білоруською мовою. – Авт.) і листа, якого кілька років тому одержав із Білорусі. Про них розповів трохи згодом, а спершу наголосив:\n– Нині дуже важкий час для України – час випробувань, і хотілося, щоб позиція журналістів була консолідовано-державницькою, щоб ви допомагали людям, котрі нині ловлять кожне слово, щоб надавали їм об’єктивну інформацію про роботу органів влади, громадських організацій. У нашому краї сьогодні люди як ніколи згуртовані ідеєю збереження нашої держави, Полтавщина показує приклад єдності навколо державотворчих процесів. Мені приємно відзначити, що представники тих партій, які вчора були при владі, а нині є опозицією, намагаються переформатуватися, мають державницьку позицію.\nМи – напередодні 9 Травня (зустріч у редакції проходила 7 травня. – Авт.). Для нас і для мене особисто це – унікальна дата. Я прийшов до вас із книгою пам’яті Чауського району Могильовської області Білорусі – до неї занесене ім’я мого діда, якого я розшукав уже після війни. Їздив туди, знайшов його могилу – фактично виконав заповіт мого батька. І це лист, у якому мені повідомили, де знаходиться могила діда. Дев’яте Травня – це свято зі сльозами на очах, бо мільйони людей втратили своїх рідних на тій війні. А з іншого боку ця дата зобов’язує нас утримати, зберегти свою країну і зробити її такою, про яку мріяли наші діди і батьки, які йшли на фронт і гинули… Сьогодні дехто піднімає на щит ім’я Сталіна – я вважаю, що це дуже велика засторога для нас, бо сталінізм для мене – те саме, що й фашизм.\nУ листі, який приніс Петро Васильович, повідомляється: “…рядовой Ворона Петр Ефимович погиб в 1944 г. и захоронен в братской могиле д.Антоновка Антоновского с/с Чаусского района Могилевской области. Его имя увековечено на обелиске и внесено в списки для книги памяти Чаусского района. Облвоенком В.Коростелев”.\n– Петре Васильовичу, у відзначенні Дня Перемоги цьогоріч зроблено акценти на певні зміни. Прокоментуйте їх, будь ласка. Що хотілося б побажати ветеранам з нагоди свята?\n– Я перш за все хотів би вибачитися перед ветеранами за те, що держава за майже 70 років після перемоги так і не спромоглася вшанувати їх гідно, забезпечити їм високі життєві стандарти. Адже рівень їхнього життя значно нижчий, ніж у ветеранів Другої світової, які нині мешкають в інших країнах Європи чи Америки. Солдатські вдови з дітьми залишилися наодинці з бідою, виживали самотужки. Багато інвалідів війни досі не одержали того, що їм обіцяла держава.\nСпецифічна історія Української повстанської армії, яка воювала на своїй території за свою країну. Унікальна історія ветеранів Великої Вітчизняної війни, які у складі Радянського Союзу боролися за те, щоб їхню землю не топтав чобіт чужинця. Згадайте вислів маршала Жукова: “Чим більше хохлів ми покладемо біля Дніпра, тим менше доведеться вивозити їх до Сибіру”. І все це задля того, щоб до 7 листопада взяти Київ. А потім ті, кому пощастило вижити, потрапили на жорна сталінських репресій.\nЦей день повинен об’єднувати всіх ветеранів, усіх українців. Важко радіти, коли знаєш, що частина чоловіків у твоїй сім’ї загинула на фронтах, померла від ран. Майже усі мої земляки полягли у 1943 році при форсуванні Дніпра – у чоботях і без чобіт, неозброєні, у фуфайках.\nСьогодні ми починаємо будувати державу заново – доводиться “латати” кордони, зміцнювати армію, за останні роки багато втратила Служба безпеки. Фактично країну готували до здачі. Але фундамент, який для нас зберегли солдати Великої Вітчизняної, маємо міцний: народ, історію, територію, культуру.\nКолись, працюючи у школі, я очолював пошуковий загін і разом з колегами записував спогади ветеранів. Вони розповідали зовсім не те, про що писала офіційна преса: про загороджувальні загони, про свій страх, про зневажливе ставлення до тих, хто пережив окупацію. Для мене особисто героями є і Петлюра, і Мазепа, і Ковпак, і наш земляк-полководець Кулик. У той же час авторитетами є і Шухевич, і Бандера – всі, хто воював за українську землю. Такою була трагічна історія України.\n– Нині дуже непростий час. Чи має змогу обласна рада в повному обсязі виконувати свої функції за таких умов?\n– У таких надзвичайно непростих умовах проявляється якась виняткова єдність депутатського загалу. Зараз ми прийняли рішення більшу частину своєї матеріальної допомоги віддати солдатам батальйону територіальної оборони. Сьогодні у зв’язку з тим, що казна порожня, вирішуємо питання функціонування цього підрозділу. Крім того, підприємці відгукнулися. Я дзвонив їм і казав: настав час показати, наскільки глибоко ви любите цю країну: чи до глибини душі, чи до глибини кишені. Ніхто не відмовив, хто чим міг, усі допомогли облаштувати з нуля цей підрозділ. А ще – час нині такий, що у людей є потреба виговоритися, висловити свою позицію, свої погляди на різні питання, і я за те, щоб кожен депутат і хотів, і міг зреалізувати це право: висловити, донести свою позицію до людей. Минула сесія облради тривала шість годин, хоч, як я бачив, могла затягнутися й надовше. Будемо робити все для того, щоб голосування в сесійній залі стало відкритим. Є змога “зчитувати” з комп’ютерної системи результати голосування і публікувати їх. Люди повинні знати, як їхні обранці голосують. Тож я б не сказав, що зараз працювати важко.\n– Полтавщина є однією із небагатьох у країні областей-донорів. Тож чи реально за таких умов розраховувати на перспективи запровадження принципу фінансової автономії регіонів?\n– Абсолютна фінансова автономія – це ознака федералізму, а я не підтримую федералізм, особливо в нинішніх умовах. І – з кількох причин. Аби території були федеративними, нам треба сформувати надзвичайно розвинене місцеве самоврядування, щоб завдяки цьому не існувало загрози державі. Економічною мовою федералізм – це госпрозрахунок, а нам треба дати більше економічної свободи і певним чином нормативно-правової свободи регіонам для того, щоб усі вони розвивалися. Полтавщина сьогодні дуже багато втрачає через те, що рента за використання надр осідає в Києві. Це – колосальна проблема. Я виступав би за таку собі “десятину” для громади – хай би залишали десять відсотків територіям, де працюють видобувні кампанії, де вони нищать природу, руйнують дороги. Ми повинні йти до фінансової самостійності, коли кожна область зможе заробляти стільки, щоб себе забезпечити, а відрахування щоб були якомога менші. Але є й інше – кожна область обов’язково повинна робити відрахування для забезпечення загальнодержавних функцій.\n– Які питання, зокрема в економічному та соціальному секторах, потребують першочергового розгляду?\n– У соціальному секторі це перш за все – робочі місця, рівень охорони здоров’я і кошти на медицину, утримання інфраструктури сіл і міст. Маємо багато різних закладів, які потребують ремонту, на що нині коштів немає. Якщо говорити загалом про соціально-економічний сектор, то це – розвиток сільського господарства: досі тут було чимало фіскальних органів, які намагалися обібрати товаровиробників, а зараз маємо зробити все, щоб їм ніхто не заважав працювати. Ще проблема в тому, що багато підприємств області були зорієнтовані на ринок СНД і особливо – на Росію. На жаль, за двадцять три роки ми так і не спромоглися сформувати власний ринок, здійснити структурну перебудову економіки, переорієнтувати її на інші ринки збуту чи на випуск іншої продукції. Над цим ніхто не працював. Знаю, що у “Зорі Полтавщини” багато сільських читачів, тож наголошую, що ми повинні відродити тваринництво, а не завозити за хабарі недоброякісну продукцію. І треба відродити овочівництво, садівництво, квітникарство. Якщо держава зробить для виробників податкові канікули чи дасть пільгові кредити, ми побачимо через три – п’ять років унікальну країну. Сад піднімається за три-чотири роки і плодоносить, а галерея для квітів приноситиме десятки тисяч доларів прибутку за мінімальних затрат. І те саме в овочівництві й тваринництві. Потрібна тільки воля держави на це.\n– Конфлікти на Півдні та Сході України не залишають сьогодні нікого байдужими, до того ж територія Гадяцького району – за сто кілометрів від Росії, можна сказати, що Полтавщина – в зоні ризику. Чи можете дати оцінку професійним і моральним якостям наших силовиків, і як Ви ставитеся до окремих пропозицій щодо створення муніципальної міліції?\n– Створення муніципальної міліції я підтримую обома руками, вважаю, що органи місцевого самоврядування повинні мати такі структури й утримувати їх. Вони, ці структури, стежитимуть за порядком на цих територіях, і це є досвід багатьох країн. А з приводу оцінки наших працівників міліції, інших правоохоронних органів, то хочу відзначити, що відбулися великі позитивні зрушення. І мені це дуже приємно. Полтавська міліція сьогодні допомагає харківській, яка певною мірою деморалізована, і з одного боку це дещо насторожує, бо я переживаю за життя наших хлопців, а з другого боку приємно, бо в полтавській міліції люди набагато морально стійкіші. З приходом Івана Григоровича Корсуна на посаду очільника обласної міліції налагоджено тісний контакт у роботі й з місцевим самоврядуванням, і з обласною держадміністрацією. Ми проаналізували роботу “Беркуту”, він пройшов певне очищення через Громадську раду, з нього пішли ті, хто поводився непорядно. Нині триває планомірна заміна керівників міліції на місцях. Тож є велика надія, що правоохоронні органи працюватимуть добре. Громадський контроль спонукає до цього.\n– У чому, на Ваш погляд, як доктора наук із державного управління за спеціальністю “Місцеве самоврядування”, головна причина багаторічного зволікання з розширенням повноважень органів місцевого самоврядування в Україні? Чи будете Ви особисто відстоювати ці зміни?\n– Вважаю, що для успішного реформування місцевого самоврядування потрібно чотири речі: політична воля, певні матеріальні затрати, здатна втілити реформу команда однодумців і, найголовніше, сформована громадська думка – щоб люди розуміли суть змін.\nСьогодні у місцевих бюджетах сконцентровано тільки 33 відсотки коштів загальнодержавного бюджету. Решта – у Києві. Для нормального функціонування держави досить максимум 35 відсотків. Але центральна влада ніколи добровільно не прощалася з концентрацією повноважень, контролем над найбільшими грошовими потоками як основним засобом збагачення і вимагання хабарів. Основні корупційні схеми працюють там, де бюджет регулюється вручну, а це майже третина Державного бюджету. Якщо цю піраміду перекинути навпаки, щоб 60–70 відсотків грошей концентрувалося у місцевих бюджетах, вони зможуть утримувати інфраструктуру, ремонтувати дороги, фінансувати різні програми на благо громад. Адміністративно-територіальна реформа дозріла не лише тому, що пора зламати корупційні схеми, а й тому, що нинішній устрій є дуже застарілим і недосконалим. Сьогодні 70 відсотків громад – дотаційні. Мова йде про те, щоб збільшити громади за розміром, але у кожному селі, де більше 50 мешканців, буде свій староста, який виконуватиме ті ж функції, що й сільський голова, лише не буде державним службовцем – допомагатиме оформляти бізнес, пенсії і субсидії. Більшість функцій, які сьогодні виконує районна влада (пенсійні, нотаріальні, податкові, соціальний захист), візьмуть на себе громади. Замість існуючих зараз 25 районів на Полтавщині планується створити 55 громад. Реформа націлена на те, щоб наблизити послуги до людей, щоб місцеві громади були більш самодостатніми, більш забезпеченими, щоб сплата податків формувала місцевий бюджет.\nЗа радянських часів у Верховній Раді 36 відсотків депутатів були жінки. Жінка приносить у владу важливі соціальні речі – влада більше дбає про освіту, охорону здоров’я, соціальний захист. Скажімо, за часів Мазепи, коли чоловіки були на Січі, воювали, а жінки вели економіку, і вона була чи не найкращою в Європі. Україна лідирувала з експорту щетини, металу, зернових… Вважаю, до чинного законодавства необхідно ввести в Україні гендерні квоти.\n– Петре Васильовичу, в умовах постійного здорожчання життя, погіршення його якості цілком імовірний новий соціальний вибух. Як цьому запобігти?\n– Впевнений: якби не відбулася Революція Гідності, вибух був би значно більшим. Сьогодні після секвестру бюджету ми намагаємося унормувати видатки: скільки коштів надходить, скільки маємо витрачати. І та нестабільність, те підвищення цін, що сьогодні спостерігаються, є похідними економічної і політичної кризи. За умов злагодженої роботи, а після виборів Президента, впевнений, запрацює команда, що матиме максимальну довіру в Україні й світі, ситуація обов’язково налагодиться. Іншого шляху немає. Але щоб рівень життя був кращим, людей треба забезпечити роботою і гідною зарплатою.\nУ нас рентабельність деяких підприємств просто зашкалює. Тут, напевне, потрібне нормативне втручання і з приводу рентабельності, й з приводу фіксованих розмірів винагороди за годину праці, як це, наприклад, є у США. У цьому стосунку ми перебуваємо десь на рівні рабовласницького ладу, оскільки дуже часто роботодавець використовує працівників як рабів, а держава лише спостерігає, хоча повинна втручатися обов’язково.\n– Як Ви оцінюєте мораторій Верховної Ради України щодо впровадження медичної реформи? Чи залишатиметься підтримка цієї галузі в області й надалі пріоритетною?\n– Мораторій однозначно підтримую. На моє переконання, та реформа, що втілювалася, не відображала інтереси місцевих територіальних громад і мало сприяла розвитку медичного обслуговування, перш за все у селах. Днями я зустрічався з представниками районів, деякими сільськими головами. Сьогодні ФАПи утримуються на районному бюджеті, тому зараз сільська влада не може ні якусь копійку виділити, ні спонсорів знайти. Те ж саме з автомобілями “швидкої допомоги”: є бензин чи немає, залежить від вищої влади. А районні бюджети, як правило, дуже слабкі. Вважаю, що на рівні сільських громад повинна бути первинна медицина, на рівні районів – вторинна, а висококваліфікована медицина має бути на рівні області. Тому вирішили, що на Полтавщині треба виділити чотири райони, де є такі спеціалізовані медичні заклади, – Полтава, Кременчук, Лубни, Миргород.\nСтосовно розмаїття цін і їхнього непомірного росту на лікарські засоби, то тут повинні спрацювати антимонопольний комітет, державне регулювання цін і перевірка рівня рентабельності. Дуже шкода, що не вдалося повністю зберегти мережу комунальних аптек.\n– Чи сформували свою команду в обласній раді і як налагоджуєте співпрацю з облдержадміністрацією?\n– Команда обласної ради – це депутатський корпус. Не знаю, як буде далі, але зараз більша частина партії регіонів, до якої я був у опозиції, переформатувалася і займає державницьку позицію. Звісно, є певна частка радикально налаштованих депутатів, з якими говорити важко, але політика тут ні до чого, вони самі по собі такі, які є. Намагаюся сформувати команду державницьки налаштованих людей, які максимально сприятимуть розвитку Полтавського краю. Проблеми є по деяких комісіях, хочеться більш принципових позицій у відстоюванні інтересів громади, скажімо, стосовно надр, бюджету.\nЗ нинішнім головою облдержадміністрації Віктором Бугайчуком познайомився на Майдані – позичав у нього дрова. Прийшов до земляків, кременчуцького намету. Звідти виходить чоловік – неговіркий, аж сердитий. Кажу: “Мужик, позич дров”. – “А ти хто?” – “Я – Ворона, з Полтави”. – “А я – Бугайчук з Кременчука?” Тобі дров багато треба?” Тоді він мені мішок позичив, тепер сміється: коли віддавати буду? Загалом співпраця нормальна. В облдержадміністрації команда молода, хоч досвіду й малувато, працюють енергійно. А ми намагаємося допомагати, радити. Я, наприклад, переконаний, що не треба замінювати керівників департаментів, які зарекомендували себе висококласними фахівцями. Натомість мене непокоять чимало призначень на місцях: вони повинні проводитися за професійністю, порядністю, патріотизмом, а не лише за партійними квотами.\nКоли на місцях були лише районні ради, громади від цього не програвали, працювали спокійно. Якщо влада не втручається в роботу бізнесу, сільськогосподарських підприємств, вони працюють набагато краще. Це ще один доказ того, що місцеве самоврядування повинне реформуватися і стати наріжним каменем місцевого управління, починаючи від області й закінчуючи найменшим селом. Влада повинна обиратися на місцях – тоді вона матиме довіру, авторитет і звітуватиме перед громадою, а не перед тим “дядьком”, який призначив і якому треба максимально догодити.\n– Розкажіть, будь ласка, про свій шлях у політику. На кого рівнялися, у кого вчилися?\n– У житті найбільше орієнтувався на пам’ять своїх батьків: щоб їм не було за мене соромно. Пам’ятаю бабусину науку про те, що до людей треба ставитися так, як хотів би, щоб вони ставилися до мене. Бабуся була неписьменною, найбільшим лихом вважала образити людину. Вона нас (мене, брата та сестру) і виховала, бо мама була дояркою, ішла на роботу, коли ми ще спали, поверталася, коли вже спали. У дитинстві я перечитав усю шкільну бібліотеку – Джека Лондона, Дюма, Діккенса…\nБатька ми втратили рано, допомагати було нікому, тому, ставши студентом, грошей від мами я не брав, намагався підробляти, мав підвищену стипендію. Першу вищу освіту здобув із відзнакою, а пізніше, в Академії державного управління, на нижчі оцінки опускатися було вже незручно. Коли колеги почали захищатися, вирішив не відставати. Після захисту кандидатської дисертації мав під рукою багато матеріалу, якого вистачило і для докторської. Таким чином працюю над собою постійно.\nНа власному досвіді переконався: чим більше робиш користі для людей, тим більше вона повертається до тебе повагою і визнанням.\nСеред політиків великих кумирів не маю, але шанував і зараз дуже шаную В’ячеслава Максимовича Чорновола. Це була людина, віддана державності, принципова. Загалом у житті мені щастило на хороших людей. Хоча, траплялося, в людях боляче помилявся. Коли бачив негарні речі – хамство, високомірність, намагання брати хабарі, – з такими розлучався одразу. Попри це переконаний, що в Україні добра набагато більше.\n– Прогнози – справа невдячна. І все ж, яким Ви бачите майбутнє України?\n– Побувавши у семи чи восьми країнах, ніде не зустрічав таких чудових людей, такої щирості, такої прекрасної природи, як в Україні. Вона для мене найкраща за всіма параметрами. Рівень патріотизму, свідомості, власної гідності народу зріс у рази. Тепер потрібно, щоб до цього рівня дотяглася влада України.\nІдучи на вибори, я говорив, що влада не повинна брехати і красти, тоді країна стане високоцивілізованою і заможною. Хочу, щоб моя країна була державою з українською мовою, високодуховною культурою, заможними жителями. Для мене європейський розвиток – це перш за все стандарти життя. А самобутній пласт української культури значно багатший від європейської. Особисто мені Революція Гідності дала величезний поштовх віри – на Майдані бачив молодих людей, які не бояться нічого, навіть втратити життя. Після цього я не маю сумнівів, що наша країна обов’язково буде європейською, розвинутою, цивілізованою.\nНайближчим часом заплановано зустріч у колективі “Зорі Полтавщини” з головою облдержадміністрації Віктором Бугайчуком.\n« Радість людського і творчого спілкування\n“За право жить завдячує народ полеглим і посивілим солдатам” »


УГКЦ чекає на Папу Римського Бенедикта XVI в Україні - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — 17 жовтня 2012, 12:15\nЗапрошення було надіслано до Ватикану вже давно.\nЗа словами Блаженнішого Святослава (Шевчука) Папа Бенедикт XVI може невдовзі відвідати Україну.\nРаніше про ймовірність такого візиту заявляв римсько-католицький архієпископ Львівський Мечислав Мокшицький.\nПро це повідомляє християнський портал "Кіріос".\nЗа словами греко-католицького ієрарха, візит в Україну - "справа тонка", в якій є великий суспільний і політичний контекст.\nНа запитання, чи приїде Папа в Україну Блаженніший відповів: "Я думаю, так", цитує архієпископа австрійське інформаційне агентство KathWeb. Українські віруючі чекають на Бенедикта XVI, повідомив глава Греко-Католицької Церкви України.\nТреба нагадати, що запрошення Бенедикту XVI відвідати країну від Римсько-Католицької Церкви, Греко-Католицької Церкви та місцевої політичної влади було надіслано до Ватикану вже доволі давно. Причому відповіді на нього - ні позитивної, ні негативної - поки не надходило.\nГлава УГКЦ бере участь у Синоді Єпископів із нової євангелізації, який проходить уже більш ніж тиждень у Ватикані.\n28 березня 2012, 08:50


Купити Кавово-чайний гончарний набір на дві осо | Skrynya.ua\nКавово-чайний гончарний набір на дві особи\nКавово-чайний гончарний набір на дві особи ручної роботи - чайник 500 мл, турка 300 мл з кришкою, цукорниця, 2 чайних горнятка по 250 мл з блюдцями та 2 кавових горнятка по 100 мл з блюдцями. Всі вироби зроблені вручну на гончарному колі та запечені в молоці.\nМолочення – один з найдавніших та певно найбільш екологічний спосіб декорування гончарних виробів. Використовується для додання керамічному посуду водонепроникності і автентичного вигляду. У процесі цього випалу кальцій і казеїн, що містяться в молочній плівці, закупорюють мікропори керамічних поверхонь, внаслідок чого посуд перестає вбирати вологу. До того ж вироби набувають рівномірний приємний колір.\nМолочення - це абсолютно натуральний метод обробки керамічного посуду. Ніякі штучні хімічні речовини при цьому виді випалу не застосовуються, тому отриманий посуд при нагріванні не виділяє небезпечних речовин, не вступає в реакцію з продуктами під час приготування їжі. Такий посуд є абсолютно екологічним.\nРозмір 11 предметів


Янукович: Чесність та прозорість парламентських виборів 2006 року в Україні визнав увесь світ і ми здійснили важливий крок на шляху демократичних перетворень\n25 березня 2007, 18:33\nПро це заявив прем’єр-міністр України Віктор Янукович.\nУ зверненні до народу України з нагоди річниці парламентських виборів, текст якого оприлюднено на Урядовому порталі мовиться: «Оглядаючи зараз дорогу, яку ми пройшли за рік, бачимо і відчуваємо ту силу, ту енергетику, яка дала нам можливість говорити сьогодні про нашу країну з гордістю. Ця сила і енергетика - в стабільності, в добробуті та в свободі».\nСеред основних своїх здобутків Віктор Янукович назвав сформовану парламентську більшість і уряд: «Ми можемо нині з упевненістю сказати, що покінчили з бездоріжжям в українській економіці та зміцнили фундамент демократії. Ми поставили економічний та суспільний розвиток України на надійні рейки, які ведуть у тому напрямі, на який вказує наша стратегія до 2011 року».\nЗа словами Віктора Януковича найважливішим політичним проектом України, найважливішим дороговказом є і залишається єдність народу: «У цьому висновку єдині і уряд, і Президент, і голова парламенту. І цього не зможуть зруйнувати жодні інтриги і жодні підступи».\nЗа оцінкою прем’єра, за рік, що минув, Україна не лише подолала економічну кризу, не лише змогла розпочати реально поліпшувати життя людей, а й стала державою, відкритою для світу.\n«Я був би нещирим, якби не визнав, що все те, чого нам вдалося досягти, було б неможливим, якби ми не зробили правильних висновків з подій 2004-го, 2005-го, 2006-го років. І якби ми не доклали величезних зусиль для того, щоб набути і застосувати новий політичний досвід. Ми склали іспит на випробування і вийшли з того випробування ще сильнішими», - зазначив прем’єр.


29 серпня 2016, 16:16\n«НА ЖАЛЬ, БАГАТО ЗАГИБЛИХ ПІД ІЛОВАЙСЬКОМ БІЙЦІВ 51-Ї БРИГАДИ Й ДОСІ НЕ ВИЗНАНІ ГЕРОЯМИ ТА НЕ НАГОРОДЖЕНІ. А ЦЕ СПРАВЖНІ ПАТРІОТИ!»\n29 серпня минає друга річниця Іловайської трагедії. Кількість загиблих українських воїнів ніхто не порахував і досі. А тих, хто вирвався з чіпких лап смерті, вище командування назвало зрадниками.\n46-річний смілянин Микола Липовий нещодавно демобілізувався з лав Збройних Сил України. Він пройшов усі кола пекла в Іловайському «котлі» у складі 51-ї бригади, отримав тяжке поранення, знову повернувся до своїх побратимів – щоб захищати рідну землю й незалежну державу.\nІ залишився патріотом – незважаючи на смерть товаришів, бездарність генералів та байдужість чиновників.\nЙому важко розповідати про війну, але він чесно дивиться людям в очі. Все, що міг і що не міг, він зробив. І не його вина, що Донбас і Луганщина й досі не визволені від окупантів.\n– Коли почалася війна на Сході, пішов добровольцем в армію. Хоча міг би дома сидіти, адже маю трьох дітей – і у військовому комісаріаті не хотіли брати мене на службу. Спочатку відправили в Одеську область – на кордон із Придністров’ям. Там я написав рапорт, щоб перевели в зону бойових дій. І мене направили до 51-ї бригади, що дислокувалася в Луганській області.\nПотрапив до розвідувального взводу. Звільняли Рубіжне, Сєверодонецьк і Лисичанськ. Під час штурму цього міста наша група з восьми бійців брала замінований блокпост. Потім були інші населені пункти, звідки з боями вибивали сепаратистів. Нарешті, зупинилися ми в Малій Покровці під Іловайськом. Довго штурмували тут ворожий блокпост, перекрили дві траси. Часто ходили в розвідку – на танках і бойових машинах піхоти.\nОдного разу виїхали увечері в розвідку групою з десяти чоловік на одній БМП, щоб допомогти добровольчому батальйону «Донбас». Приїхали на місце, а там нікого немає. Аж раптом виходить із посадки цілий натовп людей у камуфляжі – чоловік п’ятдесят. Кажуть нам на російській мові – мовляв, ви ідіоти, де ваш прапор, ми вас хотіли лупонути з гранатометів. А ми відповідаємо, що все нормально. Пообнімалися, пожартували. Дивимося – а в них шеврони Новоросії.\nПощастило нам! А могли запросто нас знищити. Господь нас врятував...\n– А що трапилося під Іловайськом?\n– Під Іловайськом проти нас воювали не якісь там ополченці чи добровольці, а кадрова російська армія. Авіація, артилерія, танки. Наступала Псковська десантна дивізія – але ми її фактично розбили. Хочу сказати, що російські солдати є нікудишніми вояками. Хоча артилерія у них потужна. Але в ближньому бою росіяни слабаки. Вони успішно воюють, коли їх у декілька разів більше, ніж нас. Тоді вони герої.\nСам Іловайський «котел» виник несподівано для нас. Ніхто не міг подумати, що Росія нахабно введе свої війська на територію України. Але ж командування повинно було передбачити й такий варіант розвитку подій. До речі, дехто з офіцерів знали про майбутній наступ росіян і тому взяли відпустки чи раптово захворіли, щоб врятуватися.\nТе, ми потрапили в «котел», це непросте питання. Та найстрашніше те, що вихід із оточення був зовсім непродуманий. А може, й продуманий – тільки в тому плані, щоб більше загинуло патріотів. Тому що вивести таку масу людей у чисте поле, а потім з двох сторін знищити артилерією і «Градами» – це не просто так. Це зрада!\nРозстрілювали нас, мов мішені в тирі – з автоматів, кулеметів, гармат, гранатометів.\nТак, нас прикривала авіація. Але що кого там було прикривати, коли вже наших змішали з землею…\nТа ми вийшли з гідністю! Примудрялися на бойових машинах піхоти успішно палити важкі російські танки. І горять вони, як смолоскипи. Ми проривалися з «котла», три дні виходили з боями. Я вивів тоді сім бійців, бо добре орієнтувався на місцевості. А поряд машина з пораненими їхала, то хлопці примудрилися спалити російську БМП. А коли під’їхав ворожий танк, то кинули цеглину замість гранати – бо не було нічого під руками. І російські танкісти повискакували зі страху й втекли. Оце такі вони вояки!\n– Після Іловайська 51-у бригаду розформували. Чому?\n– Наша 51-а бригада воювала добре. Але після Іловайського «котла» Порошенко розформував її, бо вважав бійців зрадниками. Мовляв, погано билися і в полон здавалися.\nНасправді наша бригада звільнила багато населених пунктів. Чи не найбільше серед інших бригад і батальйонів. Але при цьому зазнала великих втрат – і вбитими, і пораненими. І багато наших у полон потрапили.\nА що робити, коли закінчилися боєприпаси? Коли тебе кинули напризволяще?\nБули такі, що добровільно здавалися. А частіше брали в полон, коли вже розстріляні останні патрони. Хоча часто хлопці підривали себе гранатами, щоб не здаватися.\nНа жаль, багато загиблих під Іловайськом бійців 51-ї бригади й досі не визнані героями та не нагороджені. А це справжні патріоти!\nБоляче, коли бачиш, як швидко роблять кар’єру тилові криси, а ті, хто поліг за Батьківщину чи виніс пекло полону, вважаються зрадниками.\n– Командиру бригади теж випала нелегка доля…\n– Так. У нашій бригаді було майже 5 тисяч солдат і офіцерів. А командував бригадою полковник Павло Пивоваренко. Його спочатку оголосили зрадником. А він загинув під час прориву з «котла». Потім з’ясувалася правда, і полковника поховали з почестями. Бо він не кинув своїх бійців і до самого кінця відважно бився з ворогом. То не його вина, що загинуло стільки наших воїнів. За це мають нести відповідальність штабні генерали разом із міністром оборони.\nЗазвичай, командири бригад відсиджуються у штабах кілометрів за сорок-п’ятдесят від передової – на карті воюють. А наш комбриг у розвідку ходив, штурмував блокпости.\nЙого самого в «котлі» спочатку не було. Але він пробився з боєм до оточеної бригади і намагався вивести нас із «котла». Якби Павло Пивоваренко був зрадником чи просто боягузом, то не поліз би під кулі рятувати своїх бійців.\nПолковник був надзвичайно відважною людиною. У розвідку йшов на броні бронетранспортера чи БМП, мотався по териконах і не боявся нікого й нічого. Був чесним і справедливим, боягузів зневажав, а за хоробрих воїнів стояв горою.\n– Чи страшно на війні?\n– Звичайно, на війні страшно. І в першому бою, і в третьому, і в останньому. Але в першому бою все якось хаотично, нервово. А потім починаєш контролювати ситуацію, воюєш «на автопілоті», не задумуючись. Долаєш страх – і вперед. Просто з часом звикаєш до небезпеки і знаєш, що тобі робити. А буває, що виходиш із бою – і не можеш згадати деякі моменти, настільки напруженим був бій. Усе в голові пролітає якимсь калейдоскопом.\nЗвісно, з кожним боєм стає легше. Розумієш, що це важка робота, яку треба виконати за будь-яку ціну.\n– Як Ви вважаєте, чому трапилася Іловайська трагедія?\n– Нас просто віддали на розтерзання ворогу! Просто кинули напризволяще. Ніби навзамін – замість тієї Псковської дивізії, яку ми розбили під Іловайськом. Щоб російська армія не пішла далі. Тому що, я так розумію, далі нікого не було. І ніхто тоді не міг зупинити ворога. І нас віддали на заклання. Лише з нашої бригади більше тисячі бійців загинули. А усіх загиблих і зараз важко порахувати.\nРосіяни нас розгромили – і зупинилися. Не ризикнули йти далі. І це значить, що ми власними життями заплатили страшну ціну. І зупинили ворога своєю кров’ю. Тільки не зрозуміло, навіщо з нас робити зрадників. А тих генералів, які залишили нас у «котлі», потім нагородили!\nТому ті хлопці, які вже понюхали пороху, не поспішають знову їхати в зону бойових дій. Не хочуть бути «гарматним м’ясом» для хитрих політиків, які ведуть брудну гру й використовують чужий патріотизм для власного піару.\n– На Вашу думку, чи достатньо сильна українська армія, щоб повністю звільнити від окупантів Схід України?\n– Звільнити окуповані території можна було ще в 2014 році. Просто нам надходили від вищого командування такі «дивні» накази, що не розумієш – чи це зрада, чи звичайне недбальство. Коли ворог уже майже розгромлений, нам наказують відійти. Коли можна ворога добити, лунає наказ випустити. І таких прикладів було дуже багато! Чому так, не знаю…\nА ще нам забороняли застосовувати важке озброєння. І невідомо як росіяни отримували інформацію про наші наступи. Тому й втрат у нас було багато. Хтось у вищих штабах «зливав» інформацію ворогу. А коли наступали без підготовки, то все проходило нормально – швидко вибивали сепаратистів із населених пунктів.\n– Чим Ви займатиметесь у мирному житті?\n– Раніше, до війни, я був приватним підприємцем. Займався встановленням систем опалення – і на теренах Черкащини, і в Києві. І навіть у Росії працював. Скажу одне – без роботи не сидітиму. Адже треба годувати сім’ю.\nАле раптом прийде час і покличе Батьківщина – знову візьму до рук зброю, щоб зупинити будь-якого ворога. Така вже наша доля – жити із шаблею, як жили наші козацькі пращури. І захищати волю і незалежність…


Пролог на щодень: Хто шкодує про милостиню, той втрачає нагороду від Бога\nКоли доводиться подати жебракам кілька копійок, то ми рідко шкодуємо дріб’язок та віддаємо його зі спокійною душею. Але коли потрібно буває роздати щось більше, ми часто шкодуємо про таку жертву, даємо її зі смутком і невдоволенням, а іноді, навіть із докорами тому, кому вона йде. У такому випадку ми отримаємо подвійне горе: і розданого шкода, і нагорода за нього\nвід Бога пропадає. А в інших випадках, ще й покарання від Бога може за це нам дістатися.\n"Милостиня - пише «Пролог» у «Похвальному слові до милостивих» – лише тоді має ціну, коли буває з’єднана з любов'ю та добрим наміром... Краще не творити добра, ніж зробити сумуючи про нього. Не кількістю вимірюється милостиня, а любов'ю серця ... І якщо багатії дають не з любов'ю, то мук їм все одно не уникнути. Те, що милостиня тоді тільки має ціну в очах Божих, коли буває з любов'ю, а позбавляється ціни, коли про роздане сумують, видно з такого прикладу.\nУ часи св. Іоана Милостивого, патріарха Олександрійського, жив один скупий єпископ на ім’я Троіл. Раз Іоан запросив його до лікарні, де лежали бідняки, та й сказав: - Ось тобі, отче, прекрасна нагода втішити бідних. Подай їм милостиню. Троілу соромно стало не виконати запропонованого самим патріархом, і він дав кожному з хворих по золотій монеті. Але коли прийшов додому, то так пошкодував за роздані гроші, що навіть зліг у ліжко.\nІоан, довідавшись причину хвороби Троіла, прийшов до нього та й казав: - Отче, я поверну тобі гроші, які ти роздав у лікарні. Тільки напиши грамоту, що нагорода за них від Бога буде чекати не тебе, а мене. Скупий єпископ погодився, узяв назад гроші та написав все, що від нього вимагали. Господь, однак, скоро напоумив його. У наступну ніч Троіл побачив у сні прекрасний будинок над яким був напис: «Обитель і вічний спокій єпископа Троіла».\nНевимовно зрадів Троіл, але ненадовго. Тут же з'явився якийсь чоловік і сказав слугам: «Господь звелів змінити цей надпис, а замість Троіла, написати ім'я Іоана, патріарха Олександрійського, який викупив цей будинок за тридцять золотих монет». Так вони й написали. Можна лише уявити увесь жах і каяття нещасного Троіла після такого видіння.\nА, ось інший приклад. Один житель Константинополя був тяжко хворий і, побоюючись смерті, так само, як і єпископ Троіл роздав бідним тридцять золотих монет. Але коли одужав, також став жаліти про гроші та розповів своє горе знайомому. Цей умовляв його та погрожував гнівом Божим, але той не переставав шкодувати про гроші. Тоді знайомий говорить йому: - Якщо вже не хочеш слухати мене, то давай підемо до церкви. Там тільки скажи: «Господи, не я подавав милостиню, а ось цей чоловік», - і я негайно поверну тобі всі гроші. Нещасний грошолюб охоче на те погодився. Але як тільки він узяв у руки гроші та промовив згадані слова , як тут же в храмі впав і помер. (Троїцьк, листки, № 191).\nМилостиня, яку супроводжує відчай не є милостинею. Швидше, це є виявленням нашої скупості та сухості серця, а разом із цим - нестачі віри. Дійсно, якщо я глибоко вірую, що мою милостиню, через руки бідного, вручаю Самому Христу, і що Він за неї в майбутньому віці порахує її мені, то навіщо я буду жаліти її? Я знаю, що коли сію в благословенні, тобто щедро, то в благословенні жатиму. А коли немає твердої віри, то ми, звичайно, й починаємо кульгати на обидва коліна та кажемо: Навіщо я так важко заробляв ці гроші? Із чим я залишуся, коли все роздам? І ще багато подібного.\nНі, браття та сестри! Якщо ми християни, то й вести себе повинні, як християни. Будемо не тільки робить добро, а й робить це добро від чистого серця, з любов'ю до Христа Спасителя, з надією на Його відплату та справедливість. Амінь.\n(Слово похвальне тим, хто дає милостиню жебракам) 31.05.


У Харкові перестрілка в барі: поранені двоє - Korrespondent.net\nУ Харкові перестрілка в барі: поранені двоє\nКорреспондент.net, 7 вересня 2017, 10:19\nУ Харкові вночі стріляли\nДвоє осіб потрапили до лікарні з пораненнями.\nУночі проти четверга в Харкові на вул. Пушкінській в одному з барів сталася перестрілка. У соцмережах повідомляли, що в результаті події є загиблі.\n"Сьогодні вночі, між 12-ю і 1-ю, в Авлабарі на вул. Пушкінській сталася перестрілка. Очевидці повідомляють про загиблих", - писалося в паблік Харкова.\nПізніше в поліції уточнили, що в результаті перестрілки 49-річний чоловік отримав два поранення в живіт, 59-річний - поранення нижніх і верхніх кінцівок. Обидва постраждалих знаходяться в лікарні. Стан їхнього здоров'я задовільний.\nСпівробітники патрульної поліції з'ясували, що під час сварки 46-річний чоловік використовував спеціальний засіб для відстрілу гумових куль і зробив у бік 49-річного і 59-річного чоловіків кілька пострілів.\nПістолет, гільзи та інші речові докази були вилучені для проведення експертизи.\nУ Харкові п'яний влаштував смертельну ДТП\nУ Харкові Нацкорпус "закрив" нічний клуб800\nХарківський депутат після оголошення підозри втік до РФ442


25.03.2019 – Кіровоградський обласний лабораторний центр МОЗ України\nНа головну » 2019 » Березень » 25\nАрхів за день: 25.03.2019\nЦей запис був зроблений в Загальні новини 25.03.2019 epid\nЩе 21 новий лабораторно підтверджений випадок кору зареєстровано на Кіровоградщині. Серед захворілих 18 дорослих та 3 дітей. На кір захворіли мешканці міст Кропивницький та Знам’янка, Онуфріївського, Бобринецького, Знам’янського та Кропивницького районів. З початку року в Кіровоградській області […]\nЕпідемічна ситуація із ГРВІ на дванадцятому тижні 2019 р. відносно спокійна. Показник захворюваності не перевищує рівень епідемічного порогу (мінус 35,8 %). За медичною допомогою до закладів охорони здоров’я області з приводу ГРВІ звернулось 2977 хворих, з них 72,2% […]


CredoBooks » Blog Archive » 1. Поняття кормової бази та принципи її організації\n« ОРГАНІЗАЦІЯ КОРМОВИРОБНИЦТВА\n2. Класифікація кормових засобів і джерела їх надходження. Системи, типи годівлі тварин і кормовиробництва »\n1. Поняття кормової бази та принципи її організації\nВ загальній системі ведення господарства кормова база виступає зв’язуючою ланкою між галузями рослинництва і тваринництва. Тому розвиток кормової бази, її ефективність і визначають розвиток галузей рослинництва.\nПід кормовою базою розуміють склад, кількість і якість кормових ресурсів, систему їх виробництва, заготівлі, зберігання і використання. Тобто в дане поняття включають три основні взаємопов’язані системи: кормовиробництво, кормоприготування і використання кормів. Поняття кормової бази включає в себе зоотехнічну, агрономічну і організаційно-економічну сторони.\nЗоотехнічну сторону кормової бази характеризують склад і якість кормів. Агрономічна її сторона включає питання агротехніки вирощування зернофуражних і кормових культур, розміщення їх у сівозмінах, заходи з підвищення їх урожайності, а також питання підвищення продуктивності природних кормових угідь (сіножатей і пасовищ).\nОрганізаційно-економічна сторона кормової бази включає розрахунки потреби в кормах і посівних площ фуражно-кормових культур, розроблення заходів щодо інтенсифікації кормовиробництва і здешевлення виробництва кормів, вибір найбільш вигідних кормів та встановлення ефективних типів і норм годівлі тварин, організацію зберігання, приготування і згодовування кормових ресурсів.\nНаукова організація кормової бази зумовлена вимогами наукової організації всього аграрного виробництва і зокрема тваринництва. Вона означає постійне вдосконалення системи виробництва і підвищення ефективності використання кормів на основі досягнень науково-технічного прогресу з врахуванням зоотехнічних, агрономічних та організаційно-економічних вимог.\nНауковими основами організації кормової бази є:\nдані зоотехнічної науки про годівлю тварин;\nагрономічні та організаційні основи складання високопродуктивних польових і кормових сівозмін;\nнаукові способи підвищення урожайності сільськогосподарських культур і продуктивності кормових угідь та організації їх використання.\nОсновними принципами раціональної організації кормової бази є:\nвідповідність зональним умовам і спеціалізації господарств;\nзагальний обсяг кормових ресурсів повинен випереджати ріст поголів’я тварин та його продуктивність;\nефективне використання землі шляхом оптимального поєднання польового і лукопасовищного кормовиробництва;\nрівномірне круглорічне забезпечення поголів’я тварин якісними кормами власного виробництва;\nстабільність кормової бази, тобто незалежність її від впливу несприятливих кліматичних умов;\nраціональне розміщення кормовиробництва на території господарства, відповідність його внутрішньогосподарській спеціалізації і розміщенню тваринництва;\nпідвищення економічної ефективності кормової бази на основі виробництва кормів при мінімальних затратах праці і коштів на одиницю кормової продукції, виключення втрат при їх переробці і згодовуванні;\nплановість виробництва і згодовування кормів.


Щойно! Невимовна втрата – лікарі боролися чотири доби, боєць із малої батьківщини 3еленського. 3упинилося серце – Лайк Україна\nЩойно! Невимовна втрата – лікарі боролися чотири доби, боєць із малої батьківщини 3еленського. 3упинилося серце\nPrevious PostВся країна тішилась його голам, а сьогодні він розбився! У cтpaшнiй aвaрiї зarинув відомий укpaїнcький футбoлicт.\nNext Post“Нас чекає гaрячa oсiнь! Зeлeнcький cклaдe пoвнoвaжeння і пoчнyтьcя мaсoвi прoтeсти”: скaндaльний нaрдeп Кива зрoбив пiдoзрiлі прoгнoзи\nПутiн: “Гaзпpoму” вигiднiшe зaплaтити штpaф Укpaїнi i збiльшити пpoкaчувaння газу зa нoвими мapшpутaми


КОЛЕКТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПІДПРИЄМСТВО ІНВАЛІДІВ ПОЛИН МІЖНАРОДНОГО БЛАГОДІЙНОГО ФОНДУ ІНВАЛІДІВ ЧОРНОБИЛЯ — Код ЄДРПОУ 23275171\nКОЛЕКТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПІДПРИЄМСТВО ІНВАЛІДІВ ПОЛИН МІЖНАРОДНОГО БЛАГОДІЙНОГО ФОНДУ ІНВАЛІДІВ ЧОРНОБИЛЯ\nАдреса: 79044, Львівська обл., місто Львів, Франківський район, ВУЛИЦЯ КОНОВАЛЬЦЯ, будинок 37, квартира 8\nУчасники та бенефіціари 23275171\n31.08.1996 Змінився вид діяльності 96190 - IНШI ФIНАНСОВО - КРЕДИТНI ОРГАНIЗАЦIЇ\n31.08.1996 Змінився розмір статутного капіталу 200 грн.\n31.08.1996 Змінилася адреса ЛЬВІВСЬКА ОБЛ.,М. ЛЬВІВ,ФРАНКІВСЬКИЙ Р-Н, ВУЛ. КОНОВАЛЬЦЯ, Б.37, KB.8\nІнформація про компанію ПІДПРИЄМСТВО ІНВАЛІДІВ "ПОЛИН" МІЖНАРОДНОГО БЛАГОДІЙНОГО ФОНДУ ІНВАЛІДІВ ЧОРНОБИЛЯ\nОтримайте ключові факти про фірму ПІДПРИЄМСТВО ІНВАЛІДІВ "ПОЛИН" МІЖНАРОДНОГО БЛАГОДІЙНОГО ФОНДУ ІНВАЛІДІВ ЧОРНОБИЛЯ. Повноцінне досьє про фірму допоможе директору в прийняттi рішення, співпрацювати з бізнес-партнером або утриматися. Ці подробиці можна отримати у відкритих реєстрах. Таку інформацію отримують за допомогою ІПН контрагента 23275171.\nДані про компанію ПІДПРИЄМСТВО ІНВАЛІДІВ "ПОЛИН" МІЖНАРОДНОГО БЛАГОДІЙНОГО ФОНДУ ІНВАЛІДІВ ЧОРНОБИЛЯ\nЗа кодом контрагента, що називається номер свідоцтва про реєстрацію, можна дізнатися, в якому місті знаходиться цей бізнес - для ПІДПРИЄМСТВО ІНВАЛІДІВ "ПОЛИН" МІЖНАРОДНОГО БЛАГОДІЙНОГО ФОНДУ ІНВАЛІДІВ ЧОРНОБИЛЯ це Львів, в нашому каталозі на букву К. Юридична адреса контрагента 79044, Львівська обл., місто Львів, Франківський район, ВУЛИЦЯ КОНОВАЛЬЦЯ, будинок 37, квартира 8, а також більш детальну інформацію можна дізнатися в повній версії нашої системи. За кодом ОКПО в нашому каталозі містяться дані про засновників і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих людей. Ключові особи цієї компанії - , а також засновники . У повній версії сервісу знаходяться судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – КОЛЕКТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Львів або в каталозі на букву К


Головна » Економіка » Deutsche Bank вважає польський злотий найдешевшою валютою в світі\n26.05.2016 в 09:35 переглядів: 332 коментарів: 0 Економіка\nЕкономісти Deutsche Bank вважають, що на сьогоднішній день «найдешевшої валютою в світі» є польський злотий, повідомляє «Радіо Польща». На думку аналітиків банку, злотий недооцінений приблизно на 10 відсотків.\nЕксперти пророкують зміцнення польської валюти, оскільки зростання економіки Польщі в 2016 та 2017 років роках приблизно очікується на рівні 3,5 відсотка в рік. Крім того, в країні спостерігаються високі показники ділової активності, рекордно низький рівень безробіття і зростання заробітної плати.\nДані німецьких аналітиків в цілому підтверджують недавній прогноз Європейської комісії, за яким економіка Польщі в 2016 році буде рости в межах від 3,5 до 3,7 відсотка в рік.\nУ березні Deutsche Bank, згідно з повідомленням Bloomberg, назвав найбільш недооціненою валютою Європи російський рубль. До таких висновків експерти банку прийшли, оцінюючи динаміку курсів, використовуючи модель BEER (Behavioral Equilibrium Exchange Rate - поведінковий рівноважний валютний курс). Вона була розроблена в 1999 році.\nМетодика дозволяє відстежити розбіжність між реальним курсом рубля і економічною ситуацією в країні. Тоді курс російської валюти становив близько 73 рублів за долар. До травня рубль зміцнився до 64 рублів за долар.


Актуальна інформація з питань пенсійного забезпечення учасників АТО — Бориспільська районна державна адміністрація\n- довідка про додаткові види грошового забезпечення;\n- наказ про виключення із списків особового складу військової частини (звільнення);\n- довідка з військкомату, що особа була призвана по мобілізації та з якого часу;\n-військово-медичні документи, які підтверджують поранення, контузію, каліцтво, захворювання, одержане при захисті Батьківщини;\n- довідка про відкриття рахунку у відділенні АТ “Ощадбанк”;\n- копія посвідчення учасника бойових дій, інваліда війни, тощо.\nПенсії у зв’язку із втратою годувальника\nВік виходу на пенсію по втраті годувальника, враховуючи зниження пенсійного віку\n01.04.1962 - 30.09.1962\n01.04.1963 - 30.09.1963\nВік виходу на пенсію по втр. год.\n01.04.1964 - 30.09.1964\n01.04.1965 - 30.09.1965\nРозміри пенсії у зв’язку із втратою годувальника\n- наказ про виключення зі списків особового складу військової частини (звільнення з військової служби);\n- копії паспорта, ідентифікаційного номеру;\n- копія свідоцтва про народження (в разі призначення пенсії дитині);\n- довідка про навчання (в разі призначення пенсії дитині);\nСтроки призначення пенсії у зв’язку із втратою годувальника\n· Надбавки та підвищення до пенсії учасникам АТО:\n50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність)\n40 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність)\n30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність)\n25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність)\n· Мінімальні пенсійні виплати з урахуванням підвищень, допомоги, доплат та надбавок не можуть бути нижче:\n285 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність\n255 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність\n225 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність\n165 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність


ЛЕБЕДИН. Здавати чи не здавати: батьки не знають, що робити із овочами для шкільних їдалень - ЖЛ – Життя Лебединщини\nPosted in Влада, Головні новини, Новини, Публікації\nЛЕБЕДИН. Здавати чи не здавати: батьки не знають, що робити із овочами для шкільних їдалень\nШульга Євген 09:28, Вівторок, 1 Жовтня, 2019\nНа серпневій сесії міської ради обговорювалося питання здачі батьками овочів для харчування дітей у дитсадках і школах Лебедина. Тоді ж запропоновано підняти плату за харчування – і з бюджету, й батьківську, – натомість припинити збір овочів з батьків і закуповувати їх централізовано. Ще й пообіцяли немалий штраф директорам навчально-виховних закладів, якщо зафіксують випадки здачі овочів батьками – 129 тисяч гривень.\nТа під нас наступної сесії – 30 вересня – це питання знову внесли на обговорення. Батьки почали отримувати повідомлення із проханням батьківських комітетів здати овочі. Мовляв, виділених бюджетом коштів вкрай мало, тож якось треба компенсувати недостачу.\nВиконуюча обов’язки начальника відділу освіти Тетяна Гримайло пояснила, що у дитсадках проблему вдалося врегулювати за рахунок внутрішніх резервів відділу освіти, і централізовану закупівлю овочів проведено. Щодо шкіл, то питання також вирішиться найближчим часом.\nОднак дивує інше – однозначної відповіді на запитання «Здавати чи не здавати овочі до шкільних їдалень?» присутні так і не отримали. Лебединський міський голова Олександр Бакликов натомість розповів, як свого часу, коли навчалися його діти, особисто привозив до школи все, що там просили.\nЗрозуміло, що батьки намагаються дати своїм дітям найкраще і готові допомагати. Але все ж варто визначитися! Бо від цієї невідомості потерпають не тільки батьки, – вчителі та керівники закладів теж не знають, що робити. З одного боку, діти мають бути забезпечені харчуванням, з іншого – а з чого ж його приготувати, коли і коштів не вистачає, і батьків уже повідомили, що овочі здавати немає потреби?\nЩо робити, коли нічого не хочеться робити?\nЩо знають лебединці про бібліотеки\nОПИТУВАННЯ. Де лебединцям більше подобається робити покупки?\n← ЛЕБЕДИН. Як справи у «Лебединця»?\nЛЕБЕДИН. У місті готуються до святкування Дня захисника України →


1.1.\tОсобливості спортивно-оздоровчого туризму\nЗ самої назви - "спортивно-оздоровчий туризм" - випливає його оздоровчий аспект у поєднанні з активною формою здійснення подорожі.\nОдна з найважливіших сторін підготовки туриста - теоретична підготовка. Як і в будь-якому виді спорту, вона охоплює широке коло питань, у тому числі проблеми навчання і тренування, контролю за навантаженнями, надання невідкладної медичної допомоги, основи педагогіки, психології, конфліктології тощо. Особливість теоретичної підготовки туристів полягає в тому, що вона тісно пов'язана з засвоєнням певного обсягу знань з географії, краєзнавства, топографії.\nМаксимальний оздоровчий ефект від тренувань, спрямованих на вдосконалення фізичної підготовки, може бути досягнутий, за умови, що характер і міра фізичного навантаження відповідатиме стану здоров'я, віковим та індивідуальнимособливостям туриста. Фізична підготовка повинна базуватись на принципах різнобічності, систематичності, послідовності, безперервності, циклічності, спеціалізації.\nСпортивно-технічні вимоги, що обумовлюють безпечність подолання маршруту, визначаються характером і особливостями природних перешкод, їх технічною складністю, яка диктує технічні елементи, прийоми і засоби, наявні в


«Український вибір» назвав луцьких депутатів «діктаторішкамі» | ВолиньPost\nВ «Українському виборі» називають рішення луцьких депутатів про зняття реклами організації помстою, а депутатів - «діктаторішкамі».\nЯк відомо, це рішення обранці громади ухвалили 3 березня, - йдеться в повідомленні, опублікованому на сайті організації.\n«Особливо показовим на цьому тлі виглядає прийняте на тому ж засіданні рішення вивішувати біля приміщення Луцької міської ради червоно-чорний прапор разом з прапорами міста та ЄС», - кажуть в «Виборі».\nВ організації заявляють, що не вперше їм забороняють займатися просвітницькою роботою.\n«Цим займалася попередня влада, і нова демонструє, що нічим від неї не відрізняється. Протягом двох років Рух проводить роз'яснювальну роботу щодо ризиків і загроз проєвропейського курсу... Рух заявляє, що рішення Луцької міської ради є помстою за нашу принципову правову позицію. Але закон на нашому боці!» - йдеться в повідомленні.\n«Відмова від правових механізмів, ігнорування законів і прагнення до встановлення диктатури ведуть до того, що влада стає нелегітимною і скидається народом. У випадку з луцькими «діктаторішкамі» цей процес не займе багато часу», - додають у «Виборі».\nвладна хунта 04 березень, 2014, 19:04\nвоює з вільнодумцями!\nОльга 04 березень, 2014, 19:12\nА хто-то в нас в Луцьку "Український вибір"? Цікаво було б дізнатися, однак. А то безіменний він якийсь, судячи із повідомлення. І посилання на їхній сайт немає. (((\nХХХL 04 березень, 2014, 20:49\nА це - Романюк Назар, мати якого директор 15-ї, а батько - колєга нашого мера по міському комсомолу\nлучанин 05 березень, 2014, 08:25\nодин з керівників - Андрій Лев\nпр 04 березень, 2014, 20:48\nАндрій 04 березень, 2014, 21:29\nНазар Романюк і Владислав Денега. Перший довгий час був радником луцького міського голови.\nЛучанин 04 березень, 2014, 22:36\nЕкс радник мера з молодіжних питань Назар Романюк\nта Влад Денега!\nоце керівники вибору на Волині\nУкраїнський Вибір 04 березень, 2014, 23:00\nНазар Романюк та Влад Денега і з ними ще туда Леонід Лаба\nРуслан 04 березень, 2014, 23:16\nХай ще подякують, що їх не розстріляли за зрадницькі ідеї.\nУкраїнський Вибір 05 березень, 2014, 00:36\nОчолює Український Вибір в м.Луцьку Назар Романюк та Влад Денега\nкомуняка на гілляці 05 березень, 2014, 02:18\n"Український вибір" зробив неправильний вибір.Не на того оте медведчуко поставило.Як то кажуть-"на чужому горбу в рай не заїдеш".:) Навіть якщо то горб путіна.Отак і закінчилася для медведчука казочка про "братні народи" і не лише для нього.Хто прочитав-той молодець.\nБаннед 05 березень, 2014, 09:34\nУкраинский выбор это организация Медведчука - кума Путлера.


До недавнього часу питання про участь нашої команди в Чемпіонаті Вінницької області з футболу не піднімалось і навіть обговорювалося, це була просто мрія, але після призначення у наш район головою райдержадміністрації Василя Малярчука ситуація кардинально змінилась. Василь Григорович сам полюбляє гру мільйонів - футбол і своїм прикладом, виходячи на зелений газон, всилив надію нашим спортсменам та вболівальникам, що футбол вищого рівня повернеться знову в Теплицький район.\nНа теренах нашого району під егідою Теплицької районної федерації футболу (голова - Ссергій Скоробреха), з часу узаконення її діяльності (2010 рік), постійно проводяться чемпіонат району з футболу, Кубок та Супер-кубок. Щороку участь у даних змаганнях бере не менше 10 команд із територіальних громад району, але нажаль за відсутності фінансування дана громадська організація, не мала змоги заявити команду у Чемпіонаті Вінницької області з футболу.\nОтже, після досить тривалої перерви, довжиною у 22 роки, команда Теплицького району з футболу (ФК «Теплик») знову бере участь у Чемпіонаті Вінницької області із футболу серед аматорів сезону 2013 - 2014 років.\nПерший історичний матч ФК «Теплик» провів на виїзді у м. Бершадь і таким чином окреслив свою участь у Чемпіонаті Вінницької області з футболу сезону 2013 – 2014 років. Нажаль перший тур виявився невдалим для нашої команди. Гра закінчилась з результатом 1-4 на користь ФК «Бершадь» - віце-чемпіона Чемпіонату Вінницької області з футболу серед аматорів сезону 2012-2013 років. Як кажуть: «Перший млинець виявився глевким».\nВ першому колі чемпіонату Вінницької області з футболу залишалось ще шість турів, шість матчів із різними суперниками – сильнішими та слабшими.\n1 вересня 2013 року гра ФК «Теплик» - Рось «Погребище» виявилась напрочуд вдалою, оскільки наша команда виборола перших три залікових пункти до своєї скарбнички. Матч завершився з рахунком 2-0 на нашу користь. Змагання в м. Гнівань із місцевою командою «Будівельник» завершилися, навіть при невиразній грі господарів, з рахунком 2-0 на їх користь. Нажаль наступний тур нашій команді не приніс бажаних 3 очка. Ми поступились команді із м. Іллінці на своєму полі при дощовій погоді із рахунком 0-1. Виїзна гра у Вапнярці могла б покращити турнірне становище, але на перешкоді результату стало суддівство і відсутність замін у нашій команді, хоча по ходу ігри ми вели з рахунком 0-1, але в кінцевому результаті знову поразка 1-2.\nМобілізувавшись на гру у м. Липовець наша команда на виїзді здобула таку бажану перемогу з рахунком 4-0, що дало змогу зайняти проміжний шостий рядок в турнірній таблиці. В завершальній стадії осінньої кампанії знову поразка - єдине що тут може втішити це те, що ми програли команді ФК «Тирас» із м. Ямпіль, яка зайняла 1 місце в нашій групі. Отже після цієї поразки при рівній кількості очок із ФК «Будівельник» Гнівань ми в турнірній таблиці сьомі.\nДо уваги турнірна таблиця.\nДо складу ФК «Теплик» в І колі увійшли: Ковтун Артур, Драчук Вадим, Гончарук Іван, Пивовар Максим, Бурлака Павло, Кусюк Богдан, Север’ян Віталій, Задніпренко Анатолій, Осаковський Руслан, Вікул Олександр, Пугач Сергій, Марущак Максим, Цюндик Роман, Струтинський Микола, Загарій Андрій, Сірик Олег, Баранов Віталій, Прибила Андрій, Білоконь Андрій, Марцин Євген, Понько Валентин, Бачинський Олег, Пащенко Віталій, Кубич Ярослав, Бабійчук Василь.\nПоклавши руку на серце, не слід посипати голову попелом, адже рік назад ми і не могли мріяти про те, що наша команда буде виступати на обласному рівні і ми зможемо говорити про її поразки чи успіхи, оскільки її просто не було.\nВиступ команди на обласному рівні став можливим за підтримки голови райдержадміністрації - Василя Малярчука, спонсорської підтримки: директора Теплицького ВАТ АТП - 10553 Павла Лужанського, голови фермерського господарства с. Орлівка Валерія Тригубенка, приватного підприємця із с. Стражгород Анатолія Задніпренка, голови Телицької селищної ради Григорія Вольського.\nТСГО «Районна федерація футболу» щиро вдячна за підтримку, активну громадську позицію щодо зміцнення, популяризації і поступального розвитку футболу у Теплицькому районі, а також за підтримку виступів нашої ФК «Теплик» у Чемпіонаті Вінницької області з футболу у першому колі.\n«Районна федерація футболу»