Вірусні захворювання, або чому потрібно вакцинувати собак – Aldenvet.ua\nГлавная » Статьи » Вірусні захворювання, або чому потрібно вакцинувати собак\nВірусні захворювання, або чому потрібно вакцинувати собак\nЛікар-терапевт, спеціаліст візуальної діагностики ВЦ “Алден-Вет” за адресою вул. Ахматової, 16а\nЛюдина і собака – зовсім різні об’єкти природи, але за якоюсь дивною логікою вони пішли поруч, і їх вже неможливо уявити порізно. Собака зберегла якості, які людина давно втратила або навіть зовсім не мала. Одна з найдивовижніших загадок – собаче чуття, яке широко використовується: собака вистежує звіра, ловить грабіжників, рятує людей.\nОднією з умов, що забезпечує подальше використання собак в різних областях народного господарства і побуті, є скорочення захворюваності і загибелі цих тварин від інфекційних хвороб, які в економічному, епізоотологічному і клінічному напрямках потребують проведення профілактичної вакцинації.\nФахівці в усьому світі давно вже переконалися в правильності аксіоми, що хворобу краще і легше попередити, ніж потім займатися її трудомістким лікуванням. Серед інфекційних хвороб собак особливе значення представляють чума м’ясоїдних, парвовірусний ентерит, сказ та інші.\nРозглянемо детальніше ці хвороби:\nГостропротікаюча зооантропонозна хвороба тварин і людини, передається через укус зі слиною хворих тварин, супроводжується ураженням центральної нервової системи і закінчується в більшості випадків летальним результатом.\nСказ є однією з найбільш небезпечних інфекційних хвороб тварин і людини.\n85-94% випадків зараження людей сказом пов’язано з нападом інфікованих собак.\nПрофілактика хвороби – вакцинація.\nВперше вірус був виділений в 1906 році від заражених собак.\nНайбільш чутливими до збудника чуми собак є цуценята.\nДомашній вихованець може заразитися чумою від хворих або перехворілих собак, які виділяють вірус у зовнішнє середовище разом з виділеннями з носа, очей, а також з сечею, калом і слиною. Також заразитися вихованець може через інфіковані підстилки або інші предмети догляду. Найбільш часто чума собак реєструється в осінній і весняний періоди, коли вірус легко поширюється у вологому навколишньому середовищі. Летальний результат при зараженні можливий в 80-90% випадків.\nВірусний гепатит або хвороба Рубарта\nЦе важка, досить небезпечна, а часом і смертельна хвороба собак. Зараз заведено вважати, що з цією недугою ветеринари майже впоралися. Майже. За статистикою це найбільше захворювання поширене в Північній і Центральній Європі, а також в США. У групі ризику знаходяться цуценята від 3 до 12 місяців. Дорослі собаки хворіють досить рідко.\nІнфекція передається після прямого контакту з хворою твариною або через заражені предмети, наприклад, корм. В організм собаки вірус потрапляє через травний тракт, рідше – дихальні шляхи. Ті тварини, які вже захворіли, поширюють інфекцію через екскременти з кров’ю. Також важливо знати, що навіть після одужання собаки її сеча залишається заразною протягом декількох місяців.\nПарвовірус собак (також званий CPV, CPV2 або parvo)\nВисококонтагіозний вірус, що передається від собаки до собаки при прямому чи непрямому контакті з їх фекаліями. Вакцинація може запобігти захворювання на дану інфекцію, але в нелікованих випадках смертність може досягати 91%. Лікування часто включає ветеринарну госпіталізацію.\nВірусне захворювання, що вражає верхні дихальні шляхи. Зараження відбувається повітряно-крапельним шляхом. Хвора тварина виділяє вірус з повітрям, що видихається, мокротою, виділення з очей і носа. Потім вірус проникає в організм сприйнятливої тварини через слизові оболонки, дихальні шляхи.\nВакцинація – дуже ефективний спосіб превентивного лікування. Не забувайте про планову вакцинацію, бережіть своїх вихованців від вірусів!


Зародження інституціонально-соціального напряму. Інституціоналізм – напрямок економічної думки, який виходить за межі економічних відносин і аналізує цілий комплекс неекономічних умов і факторів\nІнституціоналізм – напрямок економічної думки, який виходить за межі економічних відносин і аналізує цілий комплекс неекономічних умов і факторів, що впливають на економічне життя. Розглядається роль таких суспільних інститутів, як форми господарської організації, норми поведінки соціальних груп, юридичні закони, стереотипи мислення і масової суспільної свідомості, звичаї та традиції.\nІсторичні умови: 1) інтенсивність процесів концентрації та централізації капіталу в США, виникнення на цій основі монополістичних угруповань в промисловості і банківській сфері; 2) посилення ролі фінансового капіталу; 3) зміна соціальної структури суспільства /формування і зростання середнього класу, розорення дрібних та середніх господарств/; 4) загострення соціальних суперечностей.\nОсобливості економічних поглядів: 1) незадоволеність "нежиттєздатністю" висновків класичної і неокласичної теорії /особливо статичним характером ортодоксальної теорії цін/; 2) намагання створити інтегральну економічну теорію, що поєднує економіку, психологію, юриспруденцію, антропологію; 3) предметом вивчення є роль суспільних інститутів в економічному житті суспільств, та мегатенденції розвитку людства; 4) методи дослідження: міждисциплінарний підхід до вивчення економічних явищ, історико-генетичний; психологічний; описово-статистичний; правове трактування економічних процесів; математичні методи; макроекономічний аналіз, відмова від емпіризму в економічній науці, потяг до детальних кількісних досліджень.\nСоціально-психологічний. Т. Веблен (1857-1929 рр.). Американський філософ, економіст, психолог і антрополог. Головні твори: "Теорія безплідного класу" (1899р.), "Інженери та система цін" (1921р.), "Власність відсутнього" (1923р.). Основні ідеї: 1) предметом економічної науки є "інституції" – інстинкти людини, які проявляються в економічному житті під впливом суспільної психології /інстинкти самозбереження, суперництва та інше/; Інституційний устрій: 1) панування корпорацій здійснює різнобічний суспільний і психологічний вплив на споживача /зростання цін, реклама, "показне споживання", і т. п./; 2) корпорації примушують споживача приймати рішення, вигідні крупним монопольним угрупованням, що призводить до зниження ефективності використання у виробництві ресурсного потенціалу країни; 3) виходом є перехід влади у суспільстві до інженерно-технічного персоналу, здатного перетворити економіку у систему, більш чутливу до дійсних потреб споживачів.\nСоціально-правовий. Д. Коммонс (1862-1943 рр.). Економіст, психолог, лідер "Американської Федерації праці". Головні твори: "Правові започаткування капіталізму" (1924р.); "Інституційна економіка" (1934р.); "Економіка колективних дій" (1950р.). Основні ідеї: 1) запропонував правовий варіант інституціоналізму, зосередивши увагу на вивченні діяльності юридичних інститутів, що забезпечують функціонування економічних відносин; 2) обґрунтовував першість права над економікою; 3) зводив необхідність державного втручання у формі юридичних законів, що обмежують монополізм і прояви недобросовісної конкуренції; 4) встановив зв'язок еволюції й прогресу суспільства з соціальними конфліктами, які необхідно усувати мирним шляхом за допомогою юридичних процедур.\nКон'юнктурно-статистичний. У.Мітчелл (1874-1948 рр.). Економіст, статистик. "Лекції про тиші економічної теорії" (1935); "Цикли ділової активності" (1913). Основні ідеї: 1) відстоював тісний зв'язок економічних проблем та неекономічних, які зумовлюють поведінку і мотивацію економічної діяльності людей; 2) доводив необхідність посилення в економічних дослідженнях ролі статистичного аналізу і встановлення закономірних зв'язків між показниками; 3) висунув концепцію безкризового економічного циклу, який стає можливим завдяки впровадженню різних варіантів державного регулювання /страхування безробіття, індикативне планування, контроль над банківським кредитом/.


Цікаві факти про людину. Таємниці людини - Статті з інтернету - Статті - Новини статті та інше - Дрогобиччина. Наш район. Фендак\nРаді вітати Вас на сайті: www.Fendak.at.ua Реєстрація Вхід Вихід\nВи увійшли як Гість [Гости]. Нових повідомлень: 0\nНовини \_ Статті\nДля контакту (тюряга)\nРозмінні монети України\nВідкрити усі номінали усіх років\nВідкрити усі ювілейні гривневі монети\n60 років визволення України від фашистських загарбників\n60 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років\n65 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років\nФінальний турнір чемпіону Європи з футболу 2012 р\n70 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941-1945 років\nВідкрити усі рідкісні монети України\nПоезія, проза, привітання\nФотоальбом \_ картинки\nВсі фото та картинки\nКартинки та фото з інтернету\nІнформер. Слово до слова\nНавігатор по меню\nРесурси \_ Сайти\n&lt;div&gt;&lt;img src="//mc.yandex.ru/watch/11511520" style="position:absolute; left:-9999px;" alt="" /&gt;&lt;/div&gt;\nНовини статті та інше\nГоловна » Статті » Статті » Статті з інтернету\nЦікаві факти про людину. Таємниці людини\nЗдатність червоніти від сорому\nВчені вважають однією з найбільших прогалин у теорії еволюції відсутність чіткого пояснення того, чому люди, потрапивши в незручне становище або будучи викритими в брехні, починають червоніти. Тим самим посилаючи очевидний сигнал оточуючим: ось я перед вами - брехун, негідник, обманщик. Але навіщо?\nЄ лише неясне припущення. Мовляв, посилаючи фарбу на обличчя, природа змушує людей менше брехати. А почервонілий брехун посилає групі оточуючих його осіб сигнал про готовність принести вибачення. Це знижує рівень агресивності і примушує інших людей швидше прощати тому, хто провинився.\nМожливо, здатність червоніти допомагала людям на зорі еволюції зменшити агресію в суспільстві. Хто знає, раптом і зараз допомагає?\nДо цих пір незрозуміло, що саме примушує людину радіти. Адже почуття гумору у всіх абсолютно різне. Припущення вчених: сміх потрібен для балансування психічних процесів. Приміром, для того, щоб гасити збудження, напругу і скорботу. Адже сміх народжує справжню «біохімічну бурю» - виробляє природні п'янкі речовини - ендорфіни, антидепресанти ... Недарма в англійців є прислів'я: «Навчи мене сміятися - врятуй мою душу».\nУ ході еволюції людина втратила практично всю шерсть. Але чому зберегла особливі згущення волосся на лобку? Адже це місце найбільш схильне до паразитичних інфекцій.\nПрипущення вчених: швидше за все, воно залишилися для сексу. Адже лобкове волосся росте в тому місці, де знаходиться найбільше скупчення залоз і відповідного запаху. А волосся - це засіб розпорошувати і переносити цей запах. Таким чином, пучки волосся служать таким собі засобом «реклами».\nЖага створювати витвори мистецтва\nЛюдина просто не може не творити прекрасне. Воно радує око. Але, як правило, позбавлене будь-якого утилітарного призначення. І навіщо це потрібно?\nПрипущення вчених: краса нехай побічно, але все ж допомагає людині створювати більш якісні утилітарні об'єкти. Наприклад, комфортне середовище проживання люди сприймають ще й як естетично привабливе. А некомфортне - як потворне. Створюючи предмети мистецтва, людина тренує свій мозок, який в цьому процесі вдосконалюється для вирішення суто прикладних завдань. А можливо, мав рацію Лев Толстой, який писав: «... словом одна людина передає іншій свої думки, мистецтвом ж люди передають один одному свої почуття».\nРаціонального сенсу в забобонах нема. Але самі вони є. Парадокс?\nПрипущення вчених: живучість забобонів заснована на запам'ятовуванні успіхів і забуванні неприємностей. Ми стаємо особливо забобонними, коли у нас якісь труднощі. Через похмурі думки ми гірше контролюємо свої дії і здійснюємо нові помилки. А потім все списуємо на чорного кота. Якщо ж людина обходить кота, то дає собі установку на те, що все буде добре. Це свого роду плацебо.\nЦе унікальна людська функція - жити для інших - закладена в мозок. Вже в 18 місяців немовлята починають проявляти альтруїстичну поведінку. Що говорить про вродженість доброзичливості людини. Але що змушує людей допомагати навіть не родичам і без вигоди для себе?\nПрипущення вчених: альтруїзм необхідний при виборі партнера. Як у чоловіків, так і у жінок. Самовідданість по відношенню до інших робить людину привабливішою для протилежної статі.\nРозвиток людського мозку зробило виховання дітей дуже складним процесом, тому для наших предків було важливо вибрати партнера, здатного стати добрим і відданим батьком. Прояви самовідданості краще всього вказують на цю здатність, тому гени, пов'язані з альтруїзмом, могли зберігатися в процесі еволюційного відбору.\nЗвичка колупатися в носі\nШкідливе начебто заняття - з ніздрів висмикуються крихітні волоски, які допомагають фільтрувати пил і бруд з вдихаючого нами повітря. Але колупаються в носі всі, хто потай, хто прилюдно. Від дітей до дорослих.\nПрипущення вчених: сенс, можливо, приховано не в самому процесі, а в його наслідках. Адже багато хто ще і поїдає свої казявки. Огидно? Аж ніяк. Деякі дослідники цілком серйозно вважають, що це - непоганий спосіб зміцнити імунну систему організму. Нарівні з поцілунками. А на зорі еволюції, знову ж, він взагалі міг залишатися єдиним. Коли цілуватися було ні з ким. Адже ніс відфільтровує велику кількість різноманітних бактерій. Потрапляючи в шлунок, ця «суміш» працює як універсальна вакцина - від багатьох хвороб. Зловживати тільки не треба.\nКрім того, американські фізіологи стверджують, що пальцьевий масаж слизової оболонки носа, набитою різними рецепторами, покращує мозкову діяльність.\nЯк і чому виникла традиція цілуватися, чому отримала сексуальне забарвлення, точно ніхто не знає. Хоча гіпотез повно. Але яка найбільш розумна?\nПрипущення вчених: можливо, поцілунок - у первісній своїй основі - це своєрідний спосіб вакцинації, придуманий природою. Адже слина містить різні бактерії. 80% з них однакові у всіх людей, а 20% індивідуальні. При поцілунку ці бактерії передаються від людини до людини. В роті вони викликають пожвавлення інших мікроорганізмів, даючи імпульс імунній системі і запускаючи процес утворення антитіл.\nДовготривалий підростковий період\nНавіть у наших найближчих родичів - великих мавп немає такого довгого переходу від підліткового віку до дорослого життя. Статеве дозрівання наступає у шимпанзе приблизно в 5 років, коли в них закінчується дитинство. У людей же так званий пубертатний період триває від 11 до 20 років. Чому?\nПрипущення вчених: підлітковий період - це пізніше історичне надбання людства. Тривалість пубертатного періоду залежить від рівня розвитку суспільства. Чим він вищий, тим ширша полоса між закінченням статевого дозрівання і настанням остаточної зрілості.\nКолись у наших далеких предків існувало тверде переконання: під час сну душа людини тимчасово залишає її тіло, щоб побродити по світу. І нам сниться те, що вона бачить у своїх подорожах. Пізніше Зігмунд Фрейд стверджував, що сни є відображенням нашого несвідомого бажання. Але сьогодні більшість дослідників це відкидають. Але тоді навіщо вони взагалі потрібні?\nПрипущення вчених: сни з'являються в нашому мозку в результаті безладної електричної активності. Практично кожні 90 хвилин стовбурова частина мозку хаотично розсилає по всьому мозку електричні імпульси. Передній мозок, який відповідає за аналітичну діяльність, відчайдушно намагається розібратися в цих сигналах. І єдиний спосіб впорядкувати їх - подивитися сни. Вони не несуть ніякого повідомлення. Але й не зовсім вже безглузді. Те, як наш передній мозок вибирає певні моменти з безперервного потоку картинок, може розкрити нашу сутність. Крім того, сновидіння, ймовірно, сприяють переходу отриманої за день інформації з короткостроковій в довгострокову пам'ять.\nКатегорія: Статті з інтернету | Додав: FV (03.12.2012)\nПереглядів: 516 | Рейтинг: 5.0/1\nCopyright ПГ Бистрий © 2018\n[Створити безкоштовний сайт на uCoz]


Декілька способів поліпшити здоров'я навесні\nВесна…Така завжди очікувана пора року. Вона приносить нам радість і надію. Природа оживає й водночас наповнює життєвою силою.\nАле водночас може відмічатися підвищена слабкість, занепад сил, проблеми з працездатністю. Крім того, недолік вітамінів впливає і на зовнішність людини: починають ламатися нігті, волосся стає пересушеним, шкіра втрачає здоровий колір, набуваючи землистого відтінку. Особливо характерний такий стан для кінця зими, коли організм вже виснажений перепадами температур, дощем, морозами і т. д.\nПропонуємо декілька порад щодо зміцнення імунної системи у весняний період.\nВипивайте склянку води перед кожним прийомом їжі. Вода допомагає виводити токсини з організму та позитивно впливає на колір шкіри.\nУникайте переохолодження. Навіть дуже тепла і сонячна весняна погода може бути оманливою. Не поспішайте одягати речі, поки не переконаєтеся, що тканини, з яких вони зроблені, убережуть вас від переохолодження.\nЇжте більше проростків, пагонів та зелені. Пророщуйте зерна крес-салату, редиски, льону та соняшника. Додаючи їх до страв, ви отримаєте заряд бадьорості. Проростки несуть вашому організму цілий ряд поживних речовин, вітамінів і ферментів. Це дійсно корисно.\nРухайтесь. Піднімайтесь з дивану. Прогулюйтесь, грайте на вулиці, їздіть на велосипеді. Прогулянки весною стають особливо цінними у сонячні дні. Навіть невеличкий рух розбудить вас і змусить почувати себе добре.\nПодбайте про свою печінку. Вживайте в їжу натуральні продукти. Уникайте страв з високим ступенем термічної обробки та продуктів з дуже довгим переліком інгредієнтів.\nРозтягуйтесь. Розтяжки допоможуть підтримувати м'язи у такому стані, щоб у вас було менше шансів пошкодити себе, коли ви будете активно рухатись.Знайдіть п'ять хвилин щодня, щоб розім'яти м’язи до та після прогулянки.\nВисипайтесь. Здається, ніколи не буде достатньо часу, щоб виконати все, що нам потрібно. Ми часто нехтуємо сном заради виконання інших завдань. Проте сон має стати пріоритетом. Як мінімум сім годин сну щодня допоможуть вам почувати себе свіжим та енергійним.\nРозпочніть щось нове. Весна - це час для зростання. Розпочинаючи новий проект, хобі, роботу або відносини, ви створюєте зміни, які є сутністю цієї пори року.\nСвітлана УСИК, Лілія БОГДАНОВИЧ


«Євросолідарність» офіційно висунула Марусю Звіробій на довибори в Раду | PRпортал Украины | новости Украины | ПР-портал\n«Євросолідарність» офіційно висунула Марусю Звіробій на довибори в Раду\nПартія "Європейська Солідарність" сьогодні офіційно висунула кандидатом на довиборах народного депутата України в одномандатному виборчому окрузі №87 волонтерку, добровольця, десантницю Марусю Звіробій.\nТаке рішення ухвалив з’їзд партії, про що поінформували в прес-службі політсили.\nПід час з’їзду лідер партії, п’ятий президент Петро Порошенко зазначив, що не випадково саме у День пам’яті Героїв Крут висунуто на довибори “справжню героїню війни проти російської агресії”.\n“Маруся Звіробій, яка вела абсолютно звичайне життя, займалася бізнесом, але з перших днів війни вона – жінка, мати – прийняла рішення, що її місце на фронті. Бо нічого важливішого за долю України не існує…Якщо ви спитаєте у десантників, хто такі “Марусині ведмеді” – то це рота, яка прийняла рішення солідаризуватися з діями потужної патріотки, професіонала, людини, яка беззастережно любить Україну – Марусі Звіробій”, – наголосив Порошенко.\nВін закликав інші політичні сили підтримати кандидатуру Звіробій, щоб протистояти проросійським силам та олігархічному тиску по всій Україні.\n“Дати відсіч не лише на фронті росіянам, а й всередині країни “п’ятій колоні”. Дати відсіч олігархам. Не дати їм фальсифікувати вибори. Не дати їм красти… Я хочу закликати всі демократичні сили України: Маруся Звіробій – це не тільки і не стільки про “Європейську Солідарність”, це про Україну, про державність, про державотворчість. І перемогти ми можемо, тільки коли об’єднаємося. Моє звернення до “Голосу” – підтримайте Марусю Звіробій. Моє звернення до “Батьківщини”, до “Свободи” – підтримайте Марусю Звіробій. Не треба підтримувати Порошенка – підтримайте Марусю. Ми маємо перемогти. Це має бути тестом на здатність протистояти Зе-19″, – заявив Порошенко.\nДовибори у Верховну Раду на 87 окрузі призначили на неділю, 28 березня 2021 року. Необхідність у їх проведенні виникла після того, як склав повноваження нардеп від “Слуги народу” Зіновій Андрійович (після обрання на місцевих виборах міським головою Надвірної).\nВисунення Марусі Звіробій прокоментував на своїй сторінці в Facebook нардеп від “ЕС” Володимир В’ятрович.\n“З’їзд “Європейської Солідарності” висунув Марусю Звіробій кандидатом у народні депутати по 87 виборчому окрузі на Франківщині. Символічно, що це відбувається нині 29 січні в День пам’яті героїв Крут. Ми шануємо захисників минулого і горді тим, що маємо захисників поруч. Маруся – одна з них, вона іде в Парламент, щоб далі захищати Україну. Петро Порошенко закликав патріотичні демократичні сили об‘єднатися в підтримці цієї кандидатки у спільній боротьбі проти корупції та російського впливу. “Європейська Солідарність – Івано-Франківськ”, яку я маю честь очолювати, зробить все для перемоги Марусі Звіробій і посилення парламентської команди “ЄС”, – зазначив В’ятрович.\nНагадаємо, 26 жовтня 2019 року було оприлюднено відео різкої розмови президента Володимира Зеленського з добровольцями в Золотому, що на Луганщині. В той же день в Facebook блогера-волонтера Марусі Звіробій було опубліковано відео, на якому вона і нардеп Софія Федина розкритикували Зеленського за таку поведінку з ветеранами та бійцями.\n“Товариш президент думає, що він безсмертний… Там випадково може вибухнути граната, там обстріли бувають випадково. Було б найкрасивіше, щоб це все сталося під час московських обстрілів, коли дехто знову в білій сорочці припреться на передову”, – сказала Федина.\nЗгодом вдома у Марусі Звіробій провели обшуки співробітники Державного бюро розслідувань (в межах справи стосовно “погрози вбивством щодо президента України”). Звіробій розповідала журналістам, що під час обшуків працівники ДБР вилучили у неї зареєстровану зброю, пластиковий пістолет дитини та флешку з Гімном України.\nУ лютому 2020 року слідчі ДБР повідомили Звіробій про підозру “у погрозі вбивством президенту України, вчиненій у зв’язку із його державною діяльністю (ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 346 ККУ)”.\nПідозру з аналогічним формулюванням вручили і нардепу від “Європейської Солідарності” Софії Федині.


Запорізька поліція взялася за стару справу з переплатою за онкообладнання – Новини Запоріжжя | Факти Запоріжжя\nЗапорізька поліція взялася за стару справу з переплатою за онкообладнання\nГУНП у Запорізькій області повідомило про підозру ТОВ “Біосенс”, обвинувачуючи фірму в понаднормовій надбавці ціни у 2% при продажі лінійного прискорювача онкодиспансеру.\nПро це повідомили у виданні "Наші гроші. Запоріжжя" з посиланням на ухвалу Орджонікідзевського районного суду від 2 березня.\nЗа матеріалами справи, КУ “Запорізький обласний клінічний онкологічний диспансер” придбав у 2018 році у ТОВ “Біосенс” медичний лінійний прискорювач з комплексом обладнання для оснащення радіотерапевтичного відділення вартістю 64,8 млн грн.\nПеревіривши закупівлю, Північний офіс Держаудитслужби України встановив, що ТОВ “Біосенс” застосувало надбавку розрахунково в 12,0 % при максимально дозволеному розмірі 10 %. Зазначається, що це є порушенням п.п. 2 п. 1 постанови Кабміну України “Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення” та призвело до завищення вартості товару розрахунково на 1,1 млн грн.\nУ зв'язку з цим слідчі звернулися до суду за відкритим кримінальним провадженням для вилучення оригіналів низки документів ТОВ “Біосенс” за вказаною закупівлею. У свою чергу, представники фірми заперечували проти вилучення документів і просили суд надати можливість зробити лише копії, оскільки вказані документи використовуються у діяльності фірми. Суд задовольнив прохання фірми.\nВарто зазначити, що відповідне провадження раніше розслідувало запорізьке СБУ з підозрою на збитки від закупівлі на 10,7 млн грн. Тоді на митниці вартість прискорювача задекларували на рівні 45 млн грн. Крім того, фірма придбала це обладнання у нерезидента за 54 млн грн.\nНовий очільник запорізького СБУ Борис Безрукий з цього провадження прибрав статтю про державну зраду – через відсутність складу злочину. Як зазначив сам голова СБУ у Запоріжжі, справа була знову відкрита до його призначення.\nЗа день до призначення Бориса Безрукого слідчі у звіті голови СБУ Івану Баканову доводили, що справа про держраду в Запоріжжі обґрунтована.\nПоліція СБУ Онкообладнання Вартість\nУ Запоріжжі «замінували» школу\nУ Запоріжжі «замінували школу»\nЗапорізьких пенсіонерів навчатимуть користуватись безготівковою оплатою\nКому коронавірус, а кому мільйони в кишені: закупівля авто для сільських лікарів\nУ Запорізькій області реконструюватимуть стадіон за 17 мільйонів


5 казкових місць, які реально існують (фото) - Tochka.net\nЩе одне підтвердження того, що ми живемо в казковому світі!\n8 вересня 2014, 07:44\nЛюдині властиво вірити в казку, а вже тим більше, якщо її можна побачити наяву. У світі існують тисячі місць, які подібні на вигадку. В них реальність змішується з фантастикою, і єдине, що залишається людині - дивуватися красі природи і її величі. Ми вирішили розповісти тобі про такі місця: відкрий казку разом із tochka.net!\nДля того щоб знайти притулок і вийти з громадського життя, Людвіг II Баварський побудував цей екстравагантний замок у далекому 1868 році. Через сім тижнів після його смерті, у 1886 році, Нойшванштайн був відкритий для платного відвідування і відтоді став одним із найбільш відвідуваних замків у Європі. Цікаво, що споруда була прототипом замку Сплячої красуні в Діснейленді!\nАлко-тур: must-try пиво в Німеччині (фото)\nПечера Вейтомо Глоуворм, Нова Зеландія\nПечера, яка сяє зсередини завдяки тисячам світлячків, котрі буквально обліплюють стелі і стіни.\nВодоспад Анхель є найвищим у світі: він вищий за знамениту Ніагару в 15 разів! Тут потоки води падають на землю з 1054 метрів, але не досягають її, а розпадаються на пару.\nМісто Петра було збудоване набатейцями понад 2000 років тому. Зараз це гірське поселення є найбільш відвідуваним в Йорданії. Місто розташоване на висоті 900 метрів над рівнем моря, а потрапити в нього можна тільки через ущелину.\nМон-Сен Мішель, Франція\nЦей острів відомий світу як «Чудо Заходу». Мон-Сен Мішель розташований у Нормандії і щороку приваблює понад 3 мільйони туристів!\nУ якому з цих казкових місць ти б хотіла побувати?\n27 вересня 2012, 08:00\nВідповідь: Мон-Сен Мишнль во Франции. Была во Франции несколько раз, но этот остров не посещала.


в першому пункті – короткі виводи з оцінки противника і характеру його дій;\nв другому пункті – завдання, які виконують війська, бойові дії яких забезпечуються ротою (взводом), положення і завдання сусідів;\nв третьому пункті – завдання роти;\nв четвертому пункті – після слова "наказую" ставить завдання взводам, підрозділам забезпечення та ін.;\nв п'ятому пункті – розхід боєприпасів, горючого та інших матеріальних засобів на виконання завдання, місця розгортання і напрямки переміщення підрозділів забезпечення;\nв шостому пункті – час готовності до виконання завдання;\nв сьомому пункті – місце і час розгортання пункту управління.\nпісля слову "наказую" ставить завдання відділенням;


Публічний аудит Публікації Archives | Page 11 of 107 | Публічний аудит\nПобутові споживачі не платитимуть за газ більше, ніж промисловість, якщо ринкові умови дозволятимуть знизити ціни. Про це під час «Години запитань до Уряду» сказав віце-прем'єр-міністр Володимир Кістіон, повідомляє кореспондент «Укрінформу». «Коли кон’юнктура ціни на хабі була 10 тис. грн і промисловці сплачували більш ніж 11 тис. за тисячу кубометрів, Уряд поклав спеціальні обов'язки, які обмежують вартість природного газу. Ми прослідковуємо зниження вартості, тож Уряд 3 ... >>\nОператори газорозподільних мереж всупереч рішенню НКРЕКП продовжують нараховувати споживачам обсяги газу з приведення до стандартних умов. Про це повідомив заступник голови департаменту з енергоефективності НАК «Нафтогаз України» Олексій Хабатюк на своїй сторінці у Facebook. «Облгази проігнорували рішення НКРЕКП і продовжують нараховувати споживачам зайві обсяги газу. Вінницька, Волинська, Закарпатська, Запорізька, Чернігівська – це неповний перелік областей, із яких надходить чергова хвиля скарг споживачів», – написав Хабатюк. ... >>\nГройсман не бачить причин для зростання ціни на газ, але не ініціює перегляд умови співпраці з МВФ\nПрем'єр-міністр України Володимир Гройсман не бачить причин для зростання ціни на газ для населення в найближчій перспективі та закликав місцеву владу скорегувати ціни на поставку гарячої води. Про це він заявив в ефірі телеканалу «Прямий». «Ринки показали, що ціна на газ знизилася, “Нафтогаз” нам про це повідомив, і ми дійсно прийняли рішення, щоб він продавав дешевше, ніж 8,55. Я не бачу ніяких підстав, щоб ціна була вищою ... >>\n10.04.2019\tby publicaudit\nІтоGo: Порошенко на ICTV | ГОЛЬДАРБ\n09.04.2019\tby publicaudit\nПорошенко заговорив щодо закону про імпічмент президенту\nПрезидент Петро Порошенко заявив про необхідність прийняття закону про імпічмент. Про це він сказав в ефірі телеканалу ICTV увечері 8 квітня. «Твердо переконаний, що закон про імпічмент потрібен. Так само, як і закон про тимчасові слідчі комісії. Упевнений, в парламенті має відбутися дискусія щодо цього, і цей закон потрібно приймати як відповідальність президента в разі порушення ним Конституції, скоєння злочину», – заявив він. Треба сказати, Верховна ... >>\nІтоGo: Губернатор «послав» Порошенка | ГОЛЬДАРБ\n«Цього президента більше не бояться. Знають, що недовго залишилося. А він всіх звільняє, нервує, боїться, адже бачить, що все валиться. Ось і одеський губернатор Максим Степанов відмовився залишати свою посаду за примхою Порошенка. Ми ж аналізуємо, що насправді відбувається», – зазначив керівник «Публічного аудиту» Максим Гольдарб. >>\nУ 2015–2018 роках зростання валового внутрішнього продукту України становило 8,4 %. Про це заявив перший віце-прем'єр-міністр – міністр економічного розвитку Степан Кубів, повідомляє УНІАН у понеділок, 8 квітня. «З точки сукупного зростання ВВП реально зріс на 8,4 %. Ніхто не очікував, що в четвертому кварталі 2018 року і в цілому за рік зростання ВВП становитиме 3,3 %», – сказав він. Пріоритетними напрямами діяльності Уряду, за словами Кубіва, залишаються ... >>\nДецентралізація охопила 70 % України, а створення місцевих громад в Україні має завершитися до осені 2020 року, заявив прем'єр-міністр Володимир Гройсман в ефірі телеканалу «Україна». «Я вважаю, що крайній термін, коли ми повинні утворити об'єднані громади, дієві, там, де може бути школа, садок, нормальна дорога, клуб, підприємство – це не пізніше виборів місцевих громад, які відбудуться восени 2020 року. І це важливо, це в принципі ... >>\nІтоGo: Хто кого заДЕБАТИть? | ГОЛЬДАРБ\nІз 1 квітня «Нафтогаз» повинен продавати газ дешевше, ніж 8,55 грн за кубометр, сказав під час засідання Уряду прем'єр-міністр Володимир Гройсман. «Як ви пам'ятаєте, “Нафтогаз” заявив, що вони можуть дешевше продавати газ, ніж 8,55. І я це повністю підтримую. І думаю, що чим дешевше вони будуть це робити, тим краще. Думаю, що якраз пора “прикрутити” ціну на газ. Сьогодні ми прийняли рішення, що дає право ... >>\n« Попередня 1 … 8 9 10 11 12 13 14 … 107 Наступна »


Мери міст Каталонії висловилися за проведення референдуму щодо незалежності | Новини - актуальні повідомлення про події в світі | DW | 17.09.2017\nПопри погрози з боку Мадрида понад 700 мерів міст Каталонії вийшли на акцію на підтримку незалежності від Іспанії. Демонстрація солідарності з Каталонією відбулася також у Країні Басків.\nГолови міст Каталонії на акції в Барселоні\nЗагалом понад 700 міських голів Каталонії приєдналися до акції підтримки проведення референдуму щодо незалежності від Іспанії. На мітингу, що відбувся в суботу, 16 вересня, в Барселоні, вони заявили перед тисячами прихильників самостійності Каталонії, що підтримують голосування за відділення від Іспанії, передає інформагенція dpa.\nКаталонська прокуратура наказала поліції вилучати скриньки для голосування та інші предмети, які можуть бути використані для проведення референдуму. У відповідь глава уряду Каталонії закликав залишити поліцію у спокої. (12.09.2017)\nРеферендум у Каталонії: проти 712-ти голів муніципалітетів порушено справи\nЯкщо голови муніципалітетів Каталонії, які підтримали референдум, не з'являться на допит, прокуратура погрожує їх арештувати. (13.09.2017)\nІз 948 мерів міст Каталонії вже 740 заявило про готовність надати відповідні приміщення для проведення волевиявлення. Нещодавно іспанська прокуратура викликала понад 700 голів муніципалітетів та попередила, що той, хто братиме участь у підготовці до проведення референдуму, може, як державний службовець, зіткнутися з правовими наслідками. Їм, приміром, погрожують розслідуванням через звинувачення в зловживанні владою, громадянській непокорі та нецільовій розтраті коштів.\nВодночас прем'єр-міністр Іспанії Маріано Рахой закликав Каталонію повернутися до "розуму та законності". Він також ще раз запевнив, що заблокує проведення референдуму.\nТисячі басків підтримують каталонців\nВодночас 16 вересня у населеному переважно басками Більбао тисячі людей вийшли на демонстрацію солідарності з Каталонією. За даними організаторів, у акції взяло участь близько 35 тисяч осіб. Учасники демонстрації несли прапори Каталонії та Країни Басків.\nНагадаємо, регіональна каталонська влада призначила референдум щодо незалежності на 1 жовтня 2017 року. Однак іспанський уряд категорично відкидає можливість його проведення та називає референдум незаконним. Прокуратура відкрила справу щодо членів каталонського уряду, обвинувативши їх у громадянській непокорі, зловживанні владою та нецільовому використанні бюджетних коштів. За цими обвинуваченнями їм загрожує до восьми років тюремного ув'язнення.\nТеми Каталонія, Іспанія, ETA, Референдум у Каталонії, Барселона, Маріано Рахой\nКлючові слова Каталонія, Іспанія, баски, Барселона, Країна Басків, Маріано Рахой, референдум у Каталонії\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/2k7YZ


Чому ваш телефон розряджається так швидко | Громада — сайт міста Жовті Води (новини, події, корисна інформація)\nЧому ваш телефон розряджається так швидко\n10.06.2019 Цікаво 608\n1. Ви завжди заряджаєте свій телефон на 100%\nЕксперти кажуть, що оптимальний рівень зарядки для збереження батареї – від 30% до 80%. Краще заряджайте телефон кілька разів протягом дня, щоб підтримувати саме такий баланс.\n2. Ви дозволяєте своєму телефону «вмирати»\nЩоразу, коли заряд акумулятора вашого телефону екстремально малий, це погано. Так ви знижуєте потенціал своєї батареї. Доводити акумулятор до 0 потрібно один раз на два місяці. Це важливо для його калібрування. Але частіше – не варто!\n3. Ви допускаєте перегрівання акумулятора\nБатарея iPhone та інших смартфонів не любить екстремально високих та низьких температур. Намагайтеся не користуватися телефоном на морозі (нижче нуля) і на пляжі (температура вище 35 градусів) –це погано.\n4. Ви дозволяєте перегріватися під час зарядки\nЯкщо телефон лежить на м'якому покривалі, поки заряджається, то його акумулятор, напевно, перегріється в процесі. Тримайте його під час зарядки на столі або тумбочці, і подалі від інших джерел тепла.\n5. Ваш «запасний» телефон розряджений!\nУ багатьох є телефони, які використовують як додатковий. Велика помилка – тримати його постійно розрядженими. Якщо ви не користуєтеся телефоном активно, підтримуйте рівень заряду його батареї вище 50%.\n6. Ви користуєтеся чужими зарядними пристроями\nПроблема в тому, що більшість із нас якщо і купує додатковий шнур для зарядки, то найдешевший. А неоригінальні зарядні пристрої часто стають головним руйнівником акумулятора!\n06.07.2020 668 Новини комунальних підприємств\n07.05.2020 3271 Події\nКоментар Н. Тарасьєвої щодо догани, яку винесли лікарю Олександру Панченку\n09.02.2021 734 Події


Форми правління ... 4\nВиди форм правління .. 5\n1. Монархія. 6\nІсторія монархії. 6\nМонархія в сучасному світі. 12\n2. Республіка .. 21\nІсторія республіки. 21\nРеспубліка в сучасному світі. 27\nНетипові форми правління ... 32\nСоціальні та юридичні основи змішаних і гібридних форм правління 32\n"Монархічна республіка" і "республіканської монархії". 34\nСписок використаної літератури .... 38\nДержава - особливий і основний компонент політичної системи, що здійснює управління суспільством за допомогою системи центральних та місцевих органів державної влади, державного управління, суду і прокуратури. Представляє громадян країни у відносинах на міжнародній арені.\nВключає в себе галузі державної влади: законодавчу, виконавчу і судову. Держава - головний інститут влади. За допомогою держави влада реалізує свою політику. У вирішенні питань управління товариством воно спирається на свої силові структури: армію, поліцію (міліцію), органи державної безпеки (органи федеральної служби безпеки) і т.д.\nЛюдство не могло обійтися без держави як інструменту управління суспільством. Одних звичаїв, традицій і звичок в умовах ускладнення соціально-економічного життя було недостатньо. Необхідна більш оперативна, дієва, мобільна сила - сила примусу, збройного впливу.\nУ розгляді сутності держави виділяються три основних теоретичних підходи: громадський, класовий і політико-правової .\nСенс суспільного: держава є засіб вирішення спільних проблем і справ, воно регулює відносини правителів і народу.\nПредставники класового підходу міркують так: держава з'явилася з поділом суспільства на класи і служить знаряддям класової боротьби, придушення одних класів над іншими.\nСуть політико-правового підходу: держава є джерело права, яке організує життя суспільства і самої держави.\nПоняття форми держави відноситься до найважливіших його характеристикам. Воно дозволяє встановити, як влаштовано держава, у яких формах організовано функціонування державної влади, якими органами вона представлена, який порядок їх утворення та діяльності, строк повноважень та якими методами здійснюється державна влада в країні.\nформа правління політичний режим\nформу територіального (державного) устрою\nСукупність цих трьох елементів розкриває форму держави.\nКатегорія форми держави показує особливості внутрішньої організації держави, порядок утворення і структуру органів державної влади, специфіку їх територіальної відособленості, характер взаємовідносини один з одним і населенням, а так само ті методи, які використовуються ними для здійснення організуючою і управлінської діяльності.\nФорма держави є безпосереднім виразником його сутності та змісту. Які сутність і зміст (функції) держави, така, в кінцевому рахунку, буде і його форма.\nДослідити держава з точки зору його сутності - це означає виявити, волю й інтереси яких верств суспільства, груп, класів воно в першу чергу виражає і захищає.\nВивчати ж держава з точки зору його форми, - це означає, в першу чергу, вивчати його будова, його складові частини, внутрішню структуру, основні методи встановлення та здійснення державної влади.\nФорми держави, також як його сутність і зміст, ніколи не залишалися і не залишаються раз і назавжди встановленими, незмінними. Під впливом безлічі економічних, соціально-політичних, ідеологічних та інших факторів вони завжди змінювались і розвивались. Постійно змінювалось і уявлення про них. Справедливим є твердження Л. Гумпловича про те, що "вчення про відмінності держав або про державних формах" є "настільки ж хитким і невстановленим, як і визначення поняття держави".\nЩоб переконатися в цьому, досить сказати, що за всю історію розвитку держави і права були висловлені десятки, якщо не сотні різних думок і суджень з питання про форми держави. Пропонувалися самі різні підходи і варіанти вирішення даної проблеми. Ще в Стародавній Греції і Римі філософи і юристи висловлювали різноманітні, іноді дуже суперечливі думки і судження з приводу того, що слід розуміти під формою держави, які форми держави існують, чим вони відрізняються один від одного.\nПовторюся, що форма держави складається з трьох взаємопов'язаних елемента: форма правління, форма державного (територіального) устрою, політичний (державний) режим. У даній роботі я хотів би розглянути, що ж все-таки собою представляє форма правління.\nФорма правління розглядається як організація держави, що включає в себе порядок утворення вищих та місцевих державних органів і порядок взаємовідносин між ними. Форми правління в значній мірі різняться в залежності від того, чи здійснюється влада однією особою або ж вона належить колективному виборному органу. У першому випадку має місце монархічна форма правління. У другому - республіканська.\nПри монархічної форми правління джерелом державної влади, відповідно до діючих законів, є монарх. При республіканської - виборний державний орган.\nГоловна різниця між монархією і республікою полягає в наступному: монархічна форма держави означає, що влада в державі належить вищому носію державної влади на основі його власного права.\nУ монархії монарху надано остаточне рішення з усіх найважливіших державних актах. Народ тут не має ніякої владою, або володіє нею в досить малому ступені. Народ в монархії або зовсім усунений від управління, або бере участь у ньому лише в обмеженому обсязі. Інакше йде справа в республіці. Під республікою розуміється така форма держави, де влада належить самому народу і тільки йому. Тут сам народ прямо або за посередництвом обраних ним представників і керує державою і вирішує всі найважливіші державні справи.\nТаке головне розходження між монархічним і республіканським державами.\nПідіб'ємо підсумок, що ж мається на увазі під формою правління:\nФорма правління - це наукова категорія, яка відображає порядок утворення вищих органів державної влади, їх структуру, компетенцію і взаємовідносини між ними.\nІсторія і сучасність знають різні види монархій і республік. Вони в значній мірі залежать від типів держав, а також від умов їх виникнення та функціонування.\nФорма правління - представляє собою структуру вищих органів державної влади, порядок їх утворення і розподіл компетенції між ними.\nМонархія (від грецького monos - один, arch - влада; monarchia - єдиновладдя) - це така форма правління, при якій повноваження верховної влади формально чи фактично належать одній особі, що престол за правом спадкування і як правило довічно.\nІсторія монархії починається з історії держави. Інститути військової демократії, що склалися в період розкладу родового ладу, були використані при створенні перших монархій.\nВ давнину різновидом монархії часто була деспотія.  Вона ще називалася тиранією, необмеженої монархією. Вся верховна влада належала одному володарю (як правило, одержував владу у спадок монарху). Монарх спирався на військово-бюрократичний апарат. Цей різновид монархії була характерна для більшості рабовласницьких держав. Здійснення влади характеризувалося повним свавіллям, безправ'ям громадян. Воля деспота була законом. Особистість монарха часто обожнювався за життя і після смерті. Влада монарха була необмежена, але фактично враховувала інтереси панівного класу, в першу чергу безпосереднього оточення, знаті.\nФорма правління залежна від особливостей економічного ладу. У найдавніших країнах Сходу довгий час зберігався общинний лад, була відсутня приватна власність на землю. Така особливість суспільного життя виявлялася у формі держави. Економічна потреба у створенні й підтриманні порядку в іригаційних спорудах, таких необхідних для землеробства - головного виду економічної діяльності у ряді країн Сходу з громадським ладом, зумовлювала необхідність централізованої державної влади, використання деспотичної форми правління.\nУ рабовласницьку і феодальну епохи в ряді країн складається особлива різновид монархії - теократія  (від грец. - Боговластіе), в якій управління здійснювалося переважно жерцями або духовенством, а глава церковної ієрархії мав вищої як духовної (церковної), але й світської владою.\nРізноманітність монархій не тільки в співвідношенні світської і церковної влади, але і в титулах глави держави (імператор, цар, король, герцог, князь, фараон, султан і ін.)\nНа всіх етапах розвитку феодалізму монархія була найпоширенішою формою правління, але мала особливості, пов'язані з цими етапами. Можна виділити раннефеодальную монархію, монархію періоду феодальної роздробленості, станово-представницьку і абсолютну монархію.\nУ ранньофеодальний період влада монарха на Близькому і Середньому Сході здійснювалася в умовах її обмеження родовою аристократією (вождями племен). У країнах, в яких утвердилося великий політичний вплив та високе суспільне становище духовенства, особливо мусульманського, влада монарха стримувалася релігійно-правовими нормами.\nМонархія періоду феодальної роздробленості характеризувалася тим, що при формальному збереженні верховної влади одного монарха вона фактично розпадалася на окремі напівсамостійним монархії. Формування станів призвело до зміни державних утворень, до встановлення станово-представницької монархії - нової форми правління з відносно сильною владою одноосібного глави держави в поєднанні з станово-представницькими органами (в центрі і на місцях), які, як правило, мали дорадчими функціями. Центральна влада ще не могла обійтися без згоди станів на збір податків, утримання державного апарату, великі державні заходи. Різноманітними були найменування органів станового представництва (парламент в Англії, Генеральні штати у Франції, риксдаг у Скандинавських країнах, сейми в слов'янських, Земські собори в Росії та ін), їх компетенція і реальний поділ влади між монархом і органами станового представництва. Різним був і спосіб комплектування. Спочатку ці органи не вибиралися, а були об'єднанням осіб, у силу їх посадового становища. Потім був встановлений виборний порядок. Різноманітною була і структура центральних органів станового представництва, що включала від однієї до трьох палат.\nЦя форма правління відповідала періоду розвинутого феодалізму, що сформувалися станів в масштабах країни, потреби розвитку внутрішнього ринку у зв'язку зі зростанням міст, товарного виробництва і обміну, загострення боротьби за владу всередині класу феодалів, зіткнення інтересів різних станів.\nХронологічно етап станово-представницької монархії зайняв близько чотирьох століть і за часом не збігався в історії окремих країн.\nНа зміну станово-представницької монархії приходить абсолютна монархія , яка використовувалася в обстановці розвитку капіталістичного устрою економіки, при збереженні феодальної ще в якості панівної при зародженні буржуазії, яка не була готова до захоплення влади, але поступово ставала все більш потужною економічною силою, дозріваючи до такого захоплення.\nАбсолютна монархія в різних країнах складалася не одночасно і мала багато особливостей. У класичному вигляді вона була у Франції. В Англії зберігався парламент, який використовує королівську владу в своїх інтересах, і слабкий бюрократичний апарат на місцях. У роздробленої Німеччини абсолютна монархія склалася пізніше і в межах окремих територій (князівств). У Росії в другій половині XVII століття припинився скликання Земських соборів і були створені дворянсько-бюрократичні установи, регулярна армія, флот. Соціальною опорою абсолютної монархії в Росії були дворянство і бюрократія.\nЦей різновид форми правління характеризується тим, що глава держави вважається єдиним джерелом законодавчої, виконавчої влади з повною залежністю чиновницького апарату. Абсолютний монарх сам встановлював податки, безконтрольно витрачав державні кошти. Це найбільш закінчена різновид монархічної форми правління для організації централізованої держави з потужним, розгалуженим державним апаратом, з постійною армією, поліцією, розвідкою, судовими та фіскальними системами. Ця форма держави допомогла покінчити з сепаратизмом феодальної знаті, з роздробленістю, сприяла економічному єдності країни і розвитку капіталістичних відносин.\nУ тих країнах, в яких пройшли ранні буржуазні революції, складалося різне ставлення до монархії. У країнах з більш уповільненим розвитком капіталістичних відносин буржуазія йшла на союз з феодальної абсолютної монархією (Німеччина, Росія, Японія), відбувалася поступова еволюція абсолютистської монархії в буржуазно-поміщицьку монархію.\nВимога скасування феодальної монархії та встановлення республіки було одним з найважливіших політичних вимог буржуазно-демократичної революції, але монархія зберігалася і при буржуазному ладі, а в Англії вона була відновлена незабаром після буржуазної революції (у 1660 р.); в Іспанії лише недавно (у 1977 р. після її скасування в 1931 р.).\nБуржуазія вносить в монархічну форму правління зміни, замінивши абсолютну монархію на конституційну, при якій повноваження монарха визначаються конституціями і обмежуються представницькими установами. У деяких країнах монарх зберігає право призначення уряду, зміщення міністрів, розпорядження збройними силами, законодавчої ініціативи, видання декретів, розпуску парламенту.\nРозвиток буржуазного парламентаризму - це головна тенденція вдосконалення форми правління, що призводить до зростання обмежень повноважень монарха, зводячи його до номінального чолі держави.\nПарламентарна монархія - чисто буржуазна форма правління - стала політико-правовим закріпленням перемоги буржуазії. Вона існує в ряді країн (Англії, Бельгії, Данії, Норвегії, Швеції, Японії тощо) без дуалізму державної влади. Влада монарха обмежується, він позбавляється права самостійно здійснювати свої повноваження. Його акти повинні отримувати схвалення міністрів. Виконавча влада знаходиться в розпорядженні уряду, який несе відповідальність перед парламентом. Уряд реально формує лідер партії-переможниці на виборах партії чи партійна коаліція.\nУ буржуазних державах монарх як глава держави має неоднакові повноваження.\nУ XX столітті діє тенденція спокушання числа монархій, хоча конкретні причини різні.\nТа обставина, що монарх формально вінчає систему державних органів, виявилося чинником, який зробив цю форму правління все-таки досить стійкою в порівнянні з республіками, в яких сильні політичні сутички в боротьбі за вищі державні органи.\nМонархія в сучасному світі\nВ даний час монарх є главою держави приблизно в 50 країнах світу, тобто в 1 / 4 частини сучасних держав. Тільки в Європі десять  країн мають монархічну форму правління. Крім того, сімнадцять (в тому числі Канада, Австралія, Нова Зеландія) визнають британську королеву в якості свого глави держави. Сім країн Близького Сходу і зони Перської затоки - Йорданія, Саудівська Аравія, Бахрейн, Катар, Кувейт, ОАЕ та Оман - зберегли або відновили різні види монархій. У Південній і Південно-Східної Азії монарх є главою держави в Непалі, Бутані, Камбоджі, Таїланді, Малайзії федерації, Брунеї. У Японії імператорська влада існує понад півтори тисячі років. В Африці інститут монарха зберігся в трьох країнах - Марокко, Лесото і Свазіленді. Своєрідними (так званими патріархальними) монархіями є в Океанії королівства Тонга, Західне Самоа.\nІсторичним попередником сучасної монархії є монархія абсолютна, що сформувалася як політичну установу в пізній період розвитку середньовіччя. Для абсолютної монархії (самодержавства) характерна відсутність будь-яких представницьких установ, зосередження всієї державної влади в руках монарха.\nКонституційна монархія поділяється на два види - дуалістичну і парламентарну монархію.\nДуалістична монархія характеризується певними ознаками. Перш за все, при цій формі правління існує одночасно два політичні установи - монархія і парламент, які ділять між собою державну владу. Ця двоїстість (дуалізм) виражається в тому, що монарх юридично і фактично незалежний від парламенту у сфері виконавчої влади. Дуалістична монархія не знає інституту парламентської відповідальності уряду. Законодавчі повноваження парламенту сильно урізані монархом, якому надається право вето, право призначення у верхню палату, право розпуску парламенту.\nПарламентарна монархія в даний час існує в цілому ряді розвинених країн, в економіці яких не збереглося скільки-небудь істотних пережитків феодалізму .\nВлада монарха обмежена не тільки в області законодавства, а й у сфері державного управління і контролю над урядом. У випадку висловлення парламентом уряду вотуму недовіри останнє йде у відставку або розпускає парламент і призначає позачергові вибори.\nПравове становище монарха як глави держави відрізняється наступними трьома особливостями. По-перше, влада монарха юридично вважається непохідною ні від якої іншої влади, державного органу або виборчого корпусу. По-друге, посада глави держави в умовах монархії передається в порядку престолонаслідування. Іншими словами, посаду голови держави належить монарху за правом народження. Влада переходить від монарха до наступника на основі біологічних кровноспоріднених зв'язків. По-третє, влада монарха носить, як правило, не фіксований за часом характер. Монарх займає свій пост довічно і юридично не може бути усунений, зміщений з поста глави держави до кінця своїх днів.\nВлада монарха, як уже зазначалося, спадково. Порядок престолонаслідування встановлюється конституціями і спеціальними законами, але може регулюватися релігійними нормами і нормами звичаєвого права.\nУ Європі в даний час існують чотири системи престолонаслідування: салічна, австрійська, кастильська і шведська.\nСалічна система  припускає, що успадкування престолу здійснюється виключно по чоловічій лінії.\nАвстрійська система  припускає, що жінка може зійти на трон лише в разі припинення всіх ліній і ступенів чоловічого спорідненості.\nКастильська система  віддає перевагу чоловічій статі, хоча не виключає сходження жінки на престол.\nШведська система передбачає, що чоловіки і жінки успадковують престол на рівних підставах.\nСпадкоємець престолу, майбутній монарх повинен відповідати ще цілому ряду вимог, серед яких вимога певної релігійної приналежності є одним з найбільш поширених. Так, відповідно до закону про престолонаслідування 1701 року монархом Великобританії може бути тільки особа, яка належить до англіканської єпископальної церкви. У Данії монарх має сповідувати євангелічно-лютеранську релігію. Спільним для всіх арабських монархій правилом є неодмінна сповідання монархом і наслідним принцом ісламу.\nОдним з важливих умов успадкування престолу є умова вступ наслідного принца або монарха в равнородний шлюб, тобто в шлюб з особою, що належить до царюючому або можновладного дому. Особа, що вступило або вступає в морганатичний, тобто неравнородний шлюб, втрачає, як правило, право на престол. Прецеденти такого роду в політичній історії XX століття були.\nВлада монарха, як уже зазначалося, носить довічний характер. Правління багатьох монархів відрізнялося завидною тривалістю. Так, король Швеції Густав V знаходився при владі 1943 (з 1907 по 1950 рік). Батько нинішнього глави японського держави імператор Хірохіто правив країною з 1926 по 1990 рік, тобто 64 роки. Королева Великобританії Єлизавета II перебуває на троні з 1952 року. Відсторонення монарха від влади юридичним шляхом неможливо. Однак фізична його усунення, повалення в результаті революції, палацових переворотів - явище досить часте. За період після Другої світової війни монархії були ліквідовані більш ніж в 30 країнах світу , І це незважаючи на те, що особистість монарха конституціями або релігійними нормами визнається священною і недоторканною.\nУ разі неповноліття, хвороби або тривалої відсутності монарха, а також якщо спадкоємець престолу на момент смерті правив глави держави не досяг певного конституцією необхідного для сходження на трон віку встановлюється регентство, або правління за монарха. Регентство може здійснюватися у двох формах: індивідуальній - регентом або колегіальної - регентським радою. У деяких монархічних країнах Арабського Сходу інститут регентства відсутня. Так, в Кувейті Закон про престолонаслідування передбачає, що у випадку вакантності престолу функції глави держави будуть здійснюватися радою міністрів.\nМонарх як глава держави має зовнішніми атрибутами або символами влади - короною, мантією, скіпетром, державою. Він є носієм титулу (короля, імператора, шаха, еміра, султана), в якому зазвичай перераховуються володіння монарха, вказується сакральний характер його влади або підкреслюється її божественне походження і т. п.\nМонарх має право на резиденцію, при ньому складається штат чиновників королівського двору. На утримання монарха, членів його сім'ї та королівського двору виділяються асигнування з державного бюджету, одержувані ним за цивільним листом, що приймається парламентом в конституційних монархіях або затверджується самим монархом в абсолютних і дуалістичних монархіях. Крім асигнувань за цивільним листом грошове утримання включає доходи від його особистого майна.\nКонституційний статус монарха відрізняється від монаршого титулу меншою пишністю і більшу юридичну конкретністю. Зазвичай в конституціях закріплюється місце монарха в системі державних органів, його належність тієї чи іншої гілки влади (якщо конституційний механізм передбачає принцип поділу влади), його повноваження і прерогативи.\nФормальне та реальне положення монарха у механізмі здійснення влади, його роль в державному управлінні суспільством, коло конституційних і позаконституційних повноважень багато в чому залежать від форми правління, державного устрою, політичного режиму, історичних особливостей розвитку, етнокультурних та релігійних традицій і звичаїв тієї або іншої країни і інших соціально-політичних та ідеологічних чинників.\nНайбільшою питомою вагою в системі влади мають монархи в умовах абсолютних монархій, особливо в мусульманських країнах або в країнах з традиційним суспільним устроєм. Так, відповідно до конституції Катару 1970 року вся повнота законодавчої та виконавчої влади зосереджена в руках глави держави - еміра. У Саудівській Аравії король є главою держави, уряду, основним джерелом законодавства, верховним головнокомандуючим збройними силами, а також проголошується володарем верховної релігійної влади і духовним главою своїх підданих. У Свазіленді король поєднує статус глави держави, глави виконавчої влади, верховного законодавця, верховного судді, жерця, верховного хранителя традицій і звичаїв.\nПроте, до деяких форм монархії застосовна давно вже стала реальністю формула: "Монарх царствує, але не править".\n"У дуалістичної і особливо в абсолютній монархії він (глава держави) має реальну владу, в парламентарній - царює, але не править" .\nУ монархіях ж парламентарних роль монарха може бути зведена до виконання суто символічних, церемоніальних і представницьких функцій. Конституція Японії, наприклад, не наділяє імператора ні одним самостійним повноваженням. Імператор призначає прем'єр-міністра, але після попереднього рішення парламенту. Він призначає головного суддю Верховного суду, але після попереднього рішення уряду. Причому змінити ці попередні рішення він не може.\nНезалежно від форми правління та інших факторів, що визначають статус глави держави в монархічних країнах, монархи мають ряд аналогічних повноважень.\nКонституції або державно-правові звичаї всіх монархічних країн наділяють главу держави правом брати участь у формуванні уряду. Ступінь цієї участі варіюється в окремих країнах досить значно.\nПоряд з формуванням уряду монарх, як правило, активно бере участь і у формуванні державного апарату. Конституції закріплюють право монарха призначати цивільних і військових службовців. У Великій Британії відповідно до конституційних угодами король (королева) призначає на вищі державні посади, включаючи посади губернаторів, дипломатів, суддів.\nУ переважній більшості монархічних держав монархи є верховним головнокомандувачем збройними силами. Це положення так само, як правило, фіксується в основних законах. Реальні повноваження монарха у сфері керівництва армією можуть серйозно варіюватися в залежності від конкретної соціально-політичної ситуації в тій чи іншій країні, від історичних традицій, форми правління і безлічі інших чинників.\nНаприклад, у Великобританії англійська фінансова олігархія свого часу обмежила контроль короля над збройними силами. Йому було заборонено утримувати у час сухопутну армію. У межах королівської прерогативи залишилося, однак, регулювання внутрішньої організації армії. У віданні короля знаходиться також право розпоряджатися військово-морськими та військово-повітряними силами і право визначати їх чисельність. Військово-морський флот і військова авіація іменуються "королівськими".\nУ переважній більшості монархій королі, як правило, є військовими фахівцями і з дитинства виховуються в привілейованих військових школах.\nУ більшості парламентарних монархій конституції надають главі держави право оголошення війни і укладення миру. Рішення монарха ставиться, як правило, в залежність від волевиявлення законодавчого органу.\nВ абсолютних і дуалістичних монархіях глава держави приймає рішення про війну і мир самостійно.\nМонархи в більшості розглянутих країн мають певні нормотворческими повноваженнями. Зазвичай вони наділяються правом законодавчої ініціативи  і правом вето. В окремих державах ці повноваження належать монарху лише номінально. Наприклад, у Великобританії з 1707 року не було жодного випадку, коли король відмовився б підписати законопроект, схвалений обома палатами парламенту, тобто скористався правом вето. У Марокко ж або Йорданії право вето короля носить абсолютний характер і не може бути подолане законодавчим органом країни.\nМонархи можуть видавати юридичні нормативні акти різних видів. У парламентарних і деяких дуалістичних монархіях ці документи повинні бути скріплені підписом глави уряду або міністра, відповідального за виконання даного акту монарха (так звана контрасигнатури). В абсолютних монархіях, де глава держави є одноосібним носієм законодавчої влади, монарх, як правило, видає нормативні акти самостійно.\nУ парламентарних і дуалістичних монархіях глава держави має право розпуску парламенту або його нижньої палати. Реалізація цього права істотно відрізняється в окремих монархічних країнах. У Великобританії ініціатива розпуску нижньої палати законодавчого органу виходить від уряду, а монарх фактично санкціонує вже прийняте кабінетом рішення. У Бельгії король має право розпускати палати парламенту одночасно або окремо. При цьому глава бельгійського держави може просити уряд дати свою згоду на цей акт, не чекаючи того, щоб ініціатива розпуску виходила від кабінету міністрів. У Непалі, Брунеї, більшості країн Арабського Сходу право розпуску парламенту або який-небудь з його палат знаходиться у винятковому веденні монарха.\nУ сфері судової влади монарх має право звільняти від покарань, призначених суддями, або пом'якшувати ці покарання, за винятком тих, які призначені міністрам. Монарх може здійснювати право помилування відповідно до закону, який не передбачає загальних амністій.\nВ окремих країнах монарх, будучи головою державної або офіційної конфесії, призначає вищих церковних ієрархів. Так, у Великобританії вищі сановники англіканської єпископальної церкви призначаються королевою. За монархом у більшості розглянутих країн зберігається право жалувати дворянські титули і зводити в дворянське гідність.\nЯк глава держави в ряді країн  може нагороджувати орденами та іншими нагородами.\nУ всіх монархічних країнах глава держави здійснює представницькі і церемоніальні функції.\nУ сучасних розвинених країнах монархією є більшою частиною слабким політичним установою, неіграющіе істотної ролі у здійсненні державного керівництва суспільством, хоча формально-юридично глава держави займає в системі державних органів істотне становище. Також необхідно відзначити, що все ж таки фактична роль монарха в різних країнах різна і ми не можемо визначити конкретно ступінь впливу монарха у здійсненні державного керівництва для всіх країн.\nОднак мені здається, що монархічна форма державного правління не зникне і навіть не буде скасована до "формальної" монархії. Монархій стало набагато менше, в порівнянні, наприклад, з XVII століттям, але також не можна забувати, що монарх є главою держави в 1 / 4 частини сучасних держав. Тільки в одній маленькій Європі їх налічується 10, на Американському континенті - 11, в Австралії і Океанії 6 монархій, в Азії їх налічують 12, в Африці - 4 монархії. Ці цифри спростовують думки деяких вчених про те, що монархічна форма правління поступово вимирає. Кількість монархій не стає менше вже кілька десятків років, крім того, 17 країн визнають британську королеву в якості свого глави держави.\nРеспубліка (від грецького res - справа, publica - суспільство; res publica - громадські справи, держава) - це форма правління, при якій вища державна влада належить виборним на певний термін органам влади.\nУ рабовласницькому суспільстві відома республіканська форма правління, але вже тоді республіка складалася в різних варіантах. Або вона встановлювалася привілейованої групою рабовласників, або в освіті державних органів і навіть у їх діяльності брали участь і інші вільні громадяни.\nУ феодальному суспільстві переважала монархічна форма правління, але були й республіки. З розвитком торгівлі, економічної та політичної ролі гільдій і цехів у деяких великих середньовічних містах складалася республіканська форма правління. Міста-республіки іноді за великі гроші (викупи) набували незалежність, право на самоврядування. На чолі зазвичай стояв міська рада, керівну роль у якому, як правило, грали представники найбільш заможних верств населення. Економічна могутність грунтувалося на торгівлі, лихварстві, власності на землю, будинки. Спираючись на своє багатство, вони захоплювали політичну владу в місті після придбання ним самоврядування (в XII - XIII ст.).\nУ XII - XV століттях могутньої міської республікою стало Новгородське державу, якою фактично керував рада бояр, очолюваний архієпископом. Великі землевласники становили панівний клас. Міське віче, в якому брали участь городяни і вільне сільське населення, вважалося вищим органом державної влади. З бояр вибиралися посадники і тисяцькі. Князь з дуже обмеженими функціями запрошувався з інших держав.\nЦей різновид форми правління втратила значення з розвитком централізованої держави.\nЗавоювання буржуазією державної влади, призвело до нової модифікації республіканської форми правління. Буржуазна держава має переважно республіканську форму правління.\nПарламент  як вищий обов'язковий представницький орган держави, який є законодавчим установою, виникає в більшості країн в епоху буржуазних революцій. Його поява в цій якості пов'язано з проголошеною буржуазією ідеєю народного суверенітету.\nБуржуазний парламент - виборний орган, який діє у всіх республіках. Особливості республіканської форми правління залежать від різних факторів, у тому числі від виборчої системи, яка істотно впливає на механізм формування вищого представницького органу.\nІноді необхідність суттєвих поправок у виборчому законі чи зміни виборчої системи стає об'єктом складної політичної боротьби.\nБуржуазні республіки виникають у різних політичних умовах. Першою в 1692 році була створена буржуазна республіка в Голландії.\nВсі різновиди республіканської форми правління в буржуазних країнах вибудувані на основі парламентаризму.\nІдеї парламентаризму пов'язані з теорією поділу влади, використовуючи яку буржуазія вела боротьбу за володіння державною машиною, її реорганізацію і подолання недоліків феодальної державної системи.\nПісля захоплення влади буржуазія приділяє теорії поділу влади менше уваги, а в XIX столітті відмовляється від неї, спираючись на концепцію про народний суверенітет, конструюється як парламентаризм. Але необхідність розмежування компетенції між вищими державними органами призводить до збереження концепції поділу влади. Будь-яке їх розмежування, вирішення організаційних та інших питань здійснення влади не повинно означати відмови від можливих компромісів між гілками влади.\nНа необхідність поділу влади в сенсі розмежування функцій державної влади між різними державними органами вказували окремі мислителі ще в давні століття і в середньовіччі.\nПарламентаризм - загальна назва такої організації держави, в якій здійснюється система народного представництва. Ця система виникає з твердженням влади промислової буржуазії в XVIII столітті, здобуває вищу розвиток у XIX столітті, проходить через щаблі занепаду і відновлення в XX столітті.\nДо XX століття парламентська форма правління характеризується значною роллю парламенту в державному житті. Він вінчає структуру державних органів влади, здійснюючи законодавчу діяльність. Проте зміни в економіці, пов'язані із затвердженням монополістичного капіталу, зростанням конкуренції в світовому масштабі, ламкою обмеженості національного ринку, призводять до того, що падає значення колишніх економічних передумов парламентаризму як форми організації державної влади. Для монополістичної буржуазії всі значніше стають переваги іншого різновиду республіки - президентської.\nПрезидентська республіка все активніше використовується буржуазією у другій половині XX століття. Вона характерна для країн Американського континенту і стає все більш поширеною в Європі та інших регіонах світу.\nГоловна відмінність президентської республіки від парламентарної в тому, що президент є главою держави з досить широкими повноваженнями. Він має право на формування уряду, не несе відповідальності перед парламентом, на керівництво цим урядом, на керівництво збройними силами, представництво держави в міжнародних відносинах. У перелік повноважень президента можуть також входити: скликання зовнішнього органу законодавчої влади, його розпуск, призначення нових виборів органів влади, самостійне нормотворчість, підписання нормативних актів парламенту з використанням права вето, пряме звернення до народу за підтримкою і ін\nНавіть обрання президента населенням і наділення його правом формувати уряд ще не дає підстави віднести державу до президентської республіки, якщо існує підзвітність уряду парламенту і можливість його розпуску парламентом, оголошення вотуму недовіри.\nУ найбільш розвинутій формі президентська республіка склалася в США. Конституція 1787 року закріпила поділ влади, встановивши, що законодавство відноситься до повноважень парламенту - Конгресу, надавши найвищу виконавчу владу Президента, а судову - Верховному суду. В даний час немає дуже чіткого поділу компетенції, тому що Конгрес поступово втратив виключне право законодавствувати. Президент має право на прийняття нормативних актів, які або делеговано парламентом, або випливає з його повноважень. Законодавча діяльність здійснюється і судовою владою (прийняття прецедентів), яка ще наділена правом давати обов'язкове тлумачення конституції та інших законів і має можливість судовими наказами зобов'язати адміністративні органи до певних дій. Конгрес же здійснює і деякі функції управління. Таке переплетення законодавчої, виконавчої та судової влади відображає пристосування системи державних органів до нових потреб, використання стримувань і противаг для забезпечення поділу влади.\nКонституція Франції 1958 року закріпила концентрацію політичної влади в руках виконавчих органів. Президент - глава держави, вершина ієрархії виконавчих органів державної влади. Ця Конституція змінила колишній статус парламенту. Прямі, загальні вибори президента зрівнюють джерело придбання влади президентом і парламентом. Проте парламент юридично і реально має значні позиції: законодавчу владу, бюджет, засоби контролю за діяльністю уряду. Парламент може відправити уряд у відставку або резолюцією переобрання, або відмовою в довірі, яка запитує уряд.\nВідмінності між буржуазною парламентарної і президентської республіками, між їхніми конкретними структурами, котрі характеризують різновиди в рамках кожної з них, не настільки істотні, щоб обов'язково проводити їх заміну при зміні соціальних сил біля керма державної машини. Коригування форми правління може бути і при збереженні влади в розпорядженні стабільних політичних сил. Вона може бути пов'язана і з новою політичною реальністю - зміною соціальних сил, що розпоряджаються державною машиною.\nЕфективність управління при певній політічес5кой гнучкості можлива в рамках кожної з форм правління. В окремих випадках важливіше не зміна форми правління, а пристосування існуючої. Іноді це досягається суттєвими поправками у виборчій системі, повноваження Президента, парламенту, уряду, але в рамках тієї ж ФП.\nРеспубліканська ФП на початку будувалася на демократичному принципі формування та діяльності ГО, в першу чергу, органів ГВ. У побудові та діяльності ГО соц. країн стало керівництво комуністичної партії (при її різному найменуванні, при однопартійній або багатопартійній політичній системі). Проголошувався демократичний централізм, передбачуваний швидше підпорядкованість вищому державним, а реально - партійним органам.\nВ даний час в деяких регіонах  продовжується використання ФП соціалістичних Г., але при цьому проводиться новий (або частково оновлюваний) економічний і політичний курс. Для перетворення економіки допускається приватна власність, визнається необхідність різноманіття форм власності, ринкових відносин.\nУ Росії триває протиборство різних соціальних сил за реформування економіки, яка безпосередньо торкається ФП. Розкид думок, пропозицій і вчинків дуже великий. Одні виступають прихильниками збереження комунізму (Рад), його використання як виправдовує себе ФП. Інші виходять з того, що ця влада показала свою неспроможність.\nПрезидентська республіка як форма правління визначена в Узбекистані, Казахстані, після утворення там самостійних держав.\nРеспубліка в сучасному світі\nВ даний час президент очолює державу більш ніж в 130 країнах світу. Історично першою країною, в якій була введена республіка, є США на основі конституції 1787 року. Після Другої світової війни республіка була встановлена приблизно в 40 країнах Європи і Азії. У молодих незалежних державах Африки, що утворилися після розпаду колоніальної системи, республіка одержала найширше поширення.\nТаким чином, не можна не відзначити очевидну обставину: країн, в яких главою держави є президент, значно більше, ніж країн з монархічною формою правління.\nПрезидентська республіка являє собою таку форму правління, яка, перш за все, характеризується з'єднанням в руках президента повноважень глави держави і глави уряду. Формальною відмітною особливістю президентської республіки є відсутність посади прем'єр-міністра.\nПрезидентська республіка теоретично будується за принципом жорсткого поділу влади.\nУ парламентській республіці уряд формується лише парламентським шляхом з числа лідерів партії, яка володіє більшістю в нижній палаті.\nРеспубліка характеризується низкою рис, і перш за все тим, що на відміну від монарха президент отримує свою владу в результаті обрання і здійснює її протягом певного терміну, встановленого в конституційному порядку.\nТерміни президентських повноважень варіюються: від двох років в Югославії до семи років у Франції та Італії. Президент обирається на чотири роки в США, Колумбії і ряді інших країн, на шість років в Австрії, Фінляндії, Аргентині, Мексиці. Найбільш поширений термін перебування президента при владі - п'ять років. П'ятирічна президентури встановлена в 25 республіках, в тому числі у ФРН, Венесуелі, Ізраїлі, ПАР.\nДо кандидату на пост президента пред'являється ряд вимог. Одним з головних умов є приналежність до громадянства даної держави. У конституціях деяких країн передбачається можливість реєстрації в якості кандидата на пост президента для осіб, які отримали громадянство в порядку натуралізації. У ряді держав на пост президента може претендувати тільки лише громадянин за народженням (США, Аргентина, Іран, Коста-Ріка). У законодавстві ряду країн для кандидата встановлюється певний термін проживання в даній державі (5 років - у Болгарії та Греції, 14 років - у США).\nДля кандидатів на пост президента існує віковий ценз, тобто необхідність досягнення певного віку: 30 років - у Венесуелі, 35 років - у США, Франції; 40 років - у ФРН, Греції, 50 - в Італії.\nУ ряді країн на пост президента може бути обрано лише особа, яка сповідує державну релігію (Алжир, Судан, Туніс, Пакистан).\nНа Філіппінах кандидат на пост президента повинен вміти писати і читати державною мовою, у Нігерії - володіти середнім, а в Туреччині - вищою освітою. Існує і ряд інших умов. Наприклад, в Ірані кандидат на пост президента повинен володіти чесністю, правдивістю і необхідними для керівництва організаторськими здібностями.\nЗалежно від виду республіки, форми державного устрою, особливостей конституційного ладу і національних традицій розрізняють три основні системи обрання президента.\n1. Прямі вибори президента. Виборці голосують безпосередньо за того іншого кандидата на пост глави держави.\n2. Непрямі вибори президента. Населення обирає особливий орган - колегію вибірників, яка потім обирає главу держави.\n3. Багатоступеневі вибори президента. Воля виборця опосередковується парламентом\nГолосування відбувається, як правило, у кілька турів. У багатьох країнах разом з президентом обирається віце-президент, який заміщає його в разі потреби. \nУ багатьох країнах з республіканською формою правління пост віце-президента відсутня. У таких державах передбачено інші варіанти заміщення президента.\nУ республіканській формі правління президент може займати різне положення в системі державних органів. Вже конституційно-правовий статус президентів різних держав відрізняється великою різноманітністю.\nПрезидент на відміну від монарха несе політичну відповідальність за свої дії. Він може бути усунений від влади в порядку імпічменту. Підставами для імпічменту можуть служити: державна зрада, хабарництво, свідоме порушення конституції, скоєння президентом інших тяжких злочинів. Порушує справу і формулює статті обвинувачення нижня палата законодавчого органу. Верхня палата - сенат проводить розслідування і виносить обвинувальний або виправдувальний вирок.\nВідсторонення президента в порядку імпічменту - явище вкрай рідкісне. У результаті імпічменту президенти були позбавлені своїх повноважень в Бразилії в 1945 році і в 1992 році, а також у Венесуелі в 1993 році.\nНабагато частіше відсторонення президентів відбувалося в результаті вбивства, державних і військових переворотів. Так, 35-й президент США Д. Кеннеді був убитий в 1963 році, президент Чилі С. Альєнде був застрелений в 1973 році. В результаті військових переворотів були зміщені зі своїх постів: у 1976 році - М.Е. Перон, перша жінка-президент Аргентини; в 1984 році - Ж.К. Дювальє, довічний президент Гаїті; в 1997 році - Мобуту Сесе Секо, довічний президент Заїру. Існують цілі регіони, де державний переворот - основна форма дострокового усунення президентів від влади. Так, в Латинській Америці з 1930 по 1970 рік із 170 президентів 124 були позбавлені своїх повноважень внаслідок державних переворотів.\nРеспубліканська форма правління відносно молода, в порівнянні з монархією. Однак вона зуміла закріпитися в сучасно світі. Мені здається, що майбутнє саме за республіканською формою правління, хоча швидше не за "чистої", а через нетрадиційну її формою, але про це трохи далі.\nНе можна не відзначити очевидну обставину: країн, в яких главою держави є президент, значно більше, ніж країн з монархічною формою правління.\nНа відміну від монарха президент отримує свою владу в результаті обрання і здійснює її протягом певного терміну, встановленого в конституційному порядку.\nУ багатьох країнах разом з президентом обирається віце-президент, який заміщає його в разі потреби. Такого ніколи не може бути у випадку з монархом.\nПрезидент на відміну від монарха несе політичну відповідальність за свої дії. Він може бути усунений від влади в порядку імпічменту. Тим самим можна сказати, що республіканська форма правління, в якійсь мірі, більш досконала, ніж монархія.\nУ сучасних умовах колишні градації, що склалися в XIX ст., Змінюються, відбувається взаємне сприйняття, переплетення елементів різних форм, виникають змішані і "гібридні" форми правління. Створення таких форм відображає певні тенденції сучасного конституційного розвитку. У більшості випадків це - позитивне явище: воно сприяє підвищенню рівня керованості державою (в тих сферах, де таке підвищення відповідає інтересам суспільства). Але іноді, особливо якщо в республіці сприймаються деякі монархічні риси, такий процес набуває вкрай негативний характер. Останнє пов'язано, зокрема, з появою в XIX ст. суперпрезидентських, а в XX ст. президентсько-монократіческіх республік з довічними і навіть спадковими президентами . У результаті виникають не просто змішані, а збочені державні форми.\nСоціальні та юридичні основи змішаних і гібридних форм правління\nНа форму правління впливають співвідношення соціальних сил, рівень культури (передусім правовий), традиції країни, зарубіжний досвід, суб'єктивні фактори і т.д. Соціальні причини висуваються на перший план переважно у періоди революційних подій.  У ході цього історичного розвитку були і своєрідні зигзаги: республіка при фашизмі на чолі з фюрером, дуче, каудильйо мало чим по суті відрізнялася від монархії (хоча юридично форма була іншою ), а республіки в соціалістичних країнах, країнах соціалістичної і капіталістичної орієнтації (переважно в Африці) з однопартійною системою та проголошеної конституціями керівною роллю однієї партії мало зберігали справді республіканських рис.\nПоділ на монархії і республіки, а їх внутрішня класифікація на абсолютну, дуалістичну, парламентарну монархії, президентську та парламентарну республіки завжди мали і зараз мають досить жорсткий характер. Вони й нині зберігають своє значення, всі вони (крім виразно вираженою дуалістичної монархії) існують в різних державах світу. Але на їх базі і поряд з ними, шляхом сполучення і появи нових ознак створюються невідомі раніше форми, причому ця тенденція набирає силу: "чистих", традиційних форм залишається все менше, а форми правління у знову виникають державах (наприклад, при розпаді СРСР, Югославії, Чехословаччини), як правило, з'єднують різні риси.\nГоворячи про змішані і "гібридних" формах правління, відзначається той факт, що втрачається жорсткість існуючих класифікацій і по юридичних ознаках: з'єднуються риси республіки і монархії (наприклад, в Малайзії), абсолютної і конституційної монархії (Кувейт), президентської та парламентської республіки (Колумбія по конституції 1991 р.)\n1. Створення змішаних і "гібридних" форм покращує взаємодію органів держави, хоча це відбувається або за рахунок зменшення ролі парламенту або за рахунок скорочення повноважень президента, або шляхом встановлення підпорядкування уряду одночасно і парламенту, і президенту. Які-то плюси майже завжди супроводжуються певними мінусами.\n2. Так звані "чисті" форми правління мають недоліки, властиві формі як такої, наприклад, президентська республіка має тенденцію до президентського авторитаризму, про це виразно свідчить поява суперпрезидентських республік в Латинській Америці, а також президентсько-моністичних республік в Африці. Парламентарної ж в республіці іманентно властива нестабільність уряду, часті урядові кризи і відставки. Оскільки в парламентській республіці і парламентарної монархії уряд залежить від парламентської більшості, то втрата такої підтримки веде до вотуму недовіри. Включення елементів президентської республіки в парламентарну, а парламентаризму - у президентську, застосування інших методів, допомагає подолати недоліки "чистих" форм.\n3. Виникнення змішаних, "гібридних" форм пов'язано з поширенням і сприйняттям у все більшій кількості країн світу загальнолюдських цінностей, впливом моністичних ідей та інститутів.\nПід впливом таких ідей в еміратах Перської затоки (Кувейті, Катарі, Бахрейні, ОАЕ, в 1992 р. в Саудівській Аравії - державі, найбільш завзято опиралася ідеям конституціоналізму) прийняті конституції. Правда, вони залишаються лише зовнішньою оболонкою абсолютистського по суті держави.\n"Монархічна республіка" і "республіканської монархії"\nГлава держави в монархії - спадковий і довічний, але до його повноліття, управляє державою регент або регентський рада. Вибори нового монарха звичайно проводяться в тому випадку, коли припиняється династія . Разом з тим, в сучасних умовах існують такі монархії, де глава держави не довічний і не з родини, а переобирається через певний проміжок часу.  Це наближає главу держави - монарха з президентом, а монархічну форму правління з республіканською. Проте обидві держави залишаються монархіями, бо головою держави не може бути обраний будь-який громадянин, а тільки один з "місцевих монархів" - правителів складових частин федерації.\nВ ОАЕ вища рада семи емірів - суб'єктів федерації володіє всією повнотою влади - він приймає закони. Національне ж збори, призначені емірами (кожен емір призначає визначену кількість членів, встановлене Тимчасової конституцією 1971 р., і залежить від розмірів емірату), має лише консультативний характер. Вища рада емірів обирає главу держави раз на 5 років, але на відміну від Малайзії їм постійно обирається глава найбільшого емірату Абу-Дабі, що займає 86% території ОАЕ.\nПочалося це явище в Індонезії / президент Сукарно /, потім послідувала соціалістична Югославія. Згідно зі ст. 220 конституції 1963 переобрання не поширювалося на першого президента І. Броз Тіто. Незмінюваних президентом проголосив себе Мазке на Філіппінах (у 1986 р. він усе-таки провів вибори, де зазнав поразки). Нині залишилося лише два довічних президента - в Малаві і КНДР, причому в останній син президента вже за життя батька проголошений його наступником.\nТермін "форма правління" міститься в багатьох основних законах країн світу. У деяких конституціях цього терміну немає, але завжди закріплюється головний принцип правління - монархія  або республіка . Лише поодинокі держави не мають в офіційній назві слів "монархія" або "республіка" .\nКласифікація форм правління, що є, як правило, доктринальними (у конституціях такі визначення майже не вживаються), відображають взаємовідносини вищих органів держави та їх роль. Разом з тим в сучасних умовах деякі відмінності цих форм стираються. Виникають змішані форми, в монархії з'являються риси республіки , а в республіці складаються, по суті, монархічні елементи (довічні президенти); створюються напівпрезидентські, полупарламентарная республіки, що поєднують риси різних форм; навіть абсолютна монархія все частіше приймає зовні конституційну оболонку (дарована конституція, консультативна монархія).\n1. Конституція Російської Федерації від 12 грудня 1993 р. Москва, 2001.\n2. "Глава держави в зарубіжних країнах", С.В. Рябов. Москва, 1999.\n3. "Державне право Російської Федерації", Стрекозов В.Г., Ю.Д. Казанчеев, 1997 р.\n4. "Держава і право" Алексєєв С.С. Москва, 1993р.\n5. "Історія держави і права зарубіжних країн". Відп. ред. О.А. Жидков, Н.А. Крашеніннікова. Москва, 1996.\n6. "Конституційне право зарубіжних країн. В. Є. Чиркин. Москва, 2002.\n7. "Конституційне (державне) право зарубіжних країн". Підручник. Відп. ред. Б.А. Страшун. Москва, 1995.\n8. "Конституційне (державне) право зарубіжних країн", А.А. Мішин. Москва, 1996\n9. "Конституційне право Японії", В.М. Колдаев. Москва, 2001.\n10. "Нетипові форми правління", "Держава і право" Чиркин В.Є., 1994 р.\n11. "Загальна теорія держави і права". Відп. ред. проф. М.М. Марченко. Москва, 1998.\n12. "Загальна теорія права і держави" під ред. В.В. Лазарєва. Москва, 2000\n13. "Основи конституційного ладу Норвегії", М.А. Ісаєв, Москва, 2001.\n14. "Теорія держави і права у схемах і визначеннях" Бабаєв, Баранов, Толстік. Москва, 1998.\n15. "Теорія держави і права" за ред. М.М. Рассолова, В.О. Лучина, Б.С. Ебзеева, Москва, 2000\n16. "Теорія держави і права", Матузов Н.І. , Малько А.В. 1997\n17. "Теорія держави і права", під ред. проф. В.М. Корельского і проф. В.Д. Перевалова, Москва, 2000\n18. "Теорія держави і права", Хропанюк В.Н. Москва 1993\n19. "Теорія держави і права". Підручник для юр. вузів та факультетів. Під ред. В.М. Корельского і В.Д. Перевалова. Москва, 1998.\n20. "Теорія права і держави". Під ред. Венгерова А.Б., Москва, 1993 р.\nСловник іноземних слів. Під ред. І.В. Лехина, С.М. Локшиної - Москва, 1981.\n Хропанюк В.Н. Теорія держави і права. Хрестоматія. - М.: Видавництво "Інтерстиль", 1998.\n (Деспотія - від грецького слова - необмежена влада. Аристотель демократію називав тиранією. У середні століття Фома Аквінський та інші тиранією називали монархії, яким давалися негативні оцінки. Монтеск'є, Маблі, Дідро та інші використовували поняття "деспотія" для критики абсолютної монархії , протиставляючи їй помірковане правління.)\n Це поняття і термін вперше вжив Йосип Флавій у творі "Проти Аппоні" відносно політичного ладу Іудейського царства, в якому влада жерців у главк з первосвящеником була встановлена в VI ст. до н.е.\n Абсолютною зазвичай називають монархію, відповідну етапу розвинутого феодалізму, хоча влада монарха часто була абсолютною і в рабовласницьких державах. Має місце умовність лексики.\nІсторики і державознавець іноді абсолютну монархію розглядають лише з урахуванням формально-юридичних ознак, ототожнюючи її з будь-якою необмеженої монархічної владою.\n Великобританія, Іспанія, Швеція, Норвегія, Данія, Бельгія, Люксембург, Нідерланди, Ліхтенштейн, Монако.\n Великобританія, Бельгія, Данія, Швеція, Норвегія, Канада, Японія, Австралія, Нова Зеландія та ін\n Найбільш поширена в Європі: Великобританія, Данія, Нідерланди, Іспанія.\n у тому числі в Єгипті, Греції, Ефіопії, Ірані, Афганістані, Італії та інших країнах.\n Чиркин В.Є. Конституційне право зарубіжних країн.\n Виняток становить імператор Японії і король Іспанії.\n Великобританія, Бельгія, Норвегія, Данія\n Парламентом у середні віки в Західній Європі в XII - XIII ст. називали урочисті збори, а потім цей термін закріпився в Англії за станово-представницьким зібранням, а у Франції за вищими судовими установами.\nУ Новий час в буржуазних державах парламент - це вищий законодавчий орган. Термін "парламент" як найменування законодавчого органу став застосовуватися в Англії, Канаді, Франції, Італії, Індії, Бельгії, Японії та інших країнах. У країнах Латинської Америки часто він іменується конгресом. У сучасний період його найменування різноманітні в різних країнах світу.\n У Китаї, Північній Кореї, на Кубі, в деяких колишніх республіках СРСР\n США, Аргентина, Венесуела, Індія, Болгарія та інші країни.\n Така можливість передбачена в КНДР\n Буржуазні революції в Європі та Америці призвела до обмеження влади монарха, ліквідації абсолютизму, встановлення дуалістичної чи парламентарної монархії, іноді навіть республіки (США, Латинська Америка). Підвищення ролі парламенту в ряді країн Європи і Азії призвело до виникнення парламентарної республіки\n вибори царем Михайла Романова в Росії в 1613 р\n Малайзія і ОАЕ, своєрідні федеративні виборні монархії. Глава держави переобирається раз в 5 років.\n Наприклад, Конституція Іспанії 1978 р.\n Основний закон Федеративної Республіки Німеччина 1949\n Держава Ізраїль; Держава Кампучія до 1993 р.; України, хоча в тексті Конституції України сказано, що вона є республікою.\n Наприклад, періодична, раз на п'ять років, виборність монарха в Малайзії, "колективний монарх" в ОАЕ.


Контрольна робота з теми «Електричне поле». Фізика 11 клас | Rozumaka.com\nГоловна › Конспекти уроків › Контрольна робота з теми «Електричне поле». Фізика 11 клас\nКонтрольна робота з теми «Електричне поле». Фізика 11 клас\nПри натиранні скляної палички об шовк, паличка та шовк електризуються. Вкажіть знаки зарядів палички та шовку.\nЯк зміниться кулонівська сила взаємодії двох однакових металевих кульок, що мають заряди 4q і -10 q, якщо ними доторкнутись одна до одної і розвести на початкову відстань?\nДва однакових точкових заряди знаходяться на відстані 10 см один від одного і взаємодіють із силами 81 мН. Якою є величина зарядів?\nДощова крапля має заряд q1 = =1,5 нКл. Як зміниться модуль напруженості електричного поля краплі на відстані 10 см від неї, коли вона зіллється з іншою краплею, заряд якої q2 = -0,5 нКл?\nВважаючи електричне поле в проміжку між контактами батареї гальванічних елементів «Крона» однорідним, визначте модуль напруженості цього поля. ЕРС батареї дорівнює 9 В. Відстань між контактами становить 6 мм.\nВизначте, яка напруженість електричного поля всередині ніхромового провідника площею поперечного перерізу 1,1 мм2, якщо сила струму в ньому 1 А. Питомий опір ніхрому дорівнює\nЗнайти заряд Землі, якщо напруженість електричного поля біля її поверхні становить 100 В\_м. Радіус Землі прийняти 6000 км.\nТочки А і В лежать на відстані 10 см одна від одної і розташовані в однорідному полі, напруженість якого 60 кВ\_м. Визначити різницю потенціалів між цими точками.\nЗа якою формулою можна обчислити ємність плоского конденсатора?\nДва конденсатори однакової ємності з’єднали паралельно. Як зміниться ємність батареї конденсаторів, якщо їх з’єднати послідовно?\nНапругу на обкладинках конденсатора постійної ємності збільшують удвічі. Як зміниться енергія зарядженого конденсатора?\nЗ якою швидкістю обертається електрон навколо ядра атома водню, якщо радіус орбіти електрона вважати рівним 0,5 10-10м? Модель атома – планетарна. Заряд електрона 1,6 10-19Кл, маса електрона 9,1 10-31кг.\nВизначте величину сили, яка діє на заряд 4 10 -9 Кл, розміщений посередині між двома точковими зарядами 3 10 -8 Кл і 5 10 -8 Кл, якщо вони знаходяться у вакуумі на відстані 0,6 м.\nВ однорідному електричному полі напруженість якого 5 10-5 Н\_Кл переміщується заряд 6 10-8 Кл на відстань 10 см під кутом 60 град. до ліній напруженості. Визначте роботу поля по переміщенню заряду.\nЯкої швидкості набув електрон, що пролетів відстань між точками поля з різницею потенціалів 3 кВ? Початкова швидкість електрона дорівнює нулю.\nВідстань між двома точковими зарядами +4 10-9 Кл дорівнює 0,6 м. Визначте напруженість поля в середній точці між зарядами.\nВизначте швидкість, якої набуває електрон, коли пролітає в електричному полі між точками з різницею потенціалів 200 В.\nВизначте прискорення, якого набуває електрон в однорідному електричному полі напруженістю 5 103 Н\_Кл.\nНа шовковій нитці в повітрі висить кулька масою 9 10-4 кг, заряд якої дорівнює 4,9 10-8 Кл. Знизу до неї піднесли другу заряджену кульку на відстані 1 м. Якої величини повинен бути заряд піднесеної кульки, щоб сила натягу нитки стала рівною нулеві?\nОбчислити значення кожного з двох однакових зарядів, якщо в маслі на відстані 6 см один від одного, вони взаємодіють із силою 0,4 мН. Діелектрична проникність масла 2,5.\nЗаряджена частинка починає рухатись із стану спокою і проходить різницю потенціалів 1 кВ. При цьому вона набуває енергію 8000 еВ. Знайти заряд частинки і виразити його через заряд електрона.\nМіж пластинами плоского конденсатора знаходиться слюда. Площа пластин конденсатора 15 см2 , відстань між ними 0,02 см. Знайти ємність конденсатора.\nЗаряд конденсатора становить 3,2 10-3 Кл, напруга між обкладками 500 В. Знайти енергію електричного поля конденсатора.\nЯка кількість теплоти виділиться в провіднику під час розряджання через нього конденсатора ємністю 100мкФ, зарядженого до напруги 1,2 кВ?\nЗнайти енергію електричного поля конденсатора, якщо його ємність 20 мкФ, а напруга між обкладками дорівнює 220 В.\nУстановіть відповідність між фомулами та величинами, які можна розрахувати за цими формулами:\n№ п\_п Формули Величини\nУстановіть відповідність між вченими-фізиками та їх відкриттями:\n№ п\_п Прізвища вчених Відкриття\nУстановіть відповідність між одиницями вимірювання та величинами:\n№п\_п Одиниці вимірювання Величини\nУстановіть відповідність між описом ситуації та назвою явища, яке має спостерігатися у відповідній ситуації:\n№п\_п Ситуація Назва явища\nВ точках А і В, які віддалені на відстані 0,6 м розміщені заряди:2,5 10-7 Кл і -2,5 10-7 Кл. Точка С лежить на відстані 0,4 м від середини прямої, що з’єднує точки А і В. Знайти напруженість поля в цій точці.\nДві кульки масою по 0,25 г підвісили в одній точці на нитках завдовжки 100 см. Кулькам надають однакові заряди, внаслідок чого вони розходяться на відстань 6 см одна від одної. Знайти заряд кожної кульки.\nЕлектричний заряд однієї кульки 200 нКл, а другої 10 10-8 Кл. Кульки мають ємності 2пФ та 3 пФ відповідно. Знайти заряди кульок після того, як їх з’єднали дротом.\nВелика крапля ртуті утворилась при зливанні 125 однакових маленьких краплинок ртуті, що мали потенціал φ1 = 1 В кожна. Знайти потенціал великої краплі.\nУ вертикальне електричне поле між пластинами плоского конденсатора вміщено крапельку масла, заряджену одним електроном. Напруженість електричного поля підібрано так, що крапелька перебуває в стані спокою. Визначити радіус крапельки, якщо різниця потенціалів між пластинами конденсатора 500 В, відстань між пластинами 0,5 см, густина масла 900 кг\_м3, заряд електрона 1,6 10-19Кл.\nКеруючі пластини електронно – променевої трубки утворюють плоский конденсатор. Відстань між пластинами 10мм, довжина пластин 50 мм. Електрони влітають у конденсатор паралельно до пластин зі швидкістю 2 107 м\_с. На пластини подають різницю потенціалів 50 В. На яку відстань від початкового напряму змістяться електрони до моменту вилітання з конденсатора?\nДва електрони, що перебувають у початковий момент далеко один від одного, прямують назустріч вздовж однієї прямої з однаковими за модулем швидкостями 1000 км\_с. На яку найменшу відстань вони наблизяться?\nЗаряджену металеву кульку, підвішену на ізолюючій нитці, внесли в однорідне горизонтально напрямлене поле, від чого нитка утворила з вертикаллю кут 450. На скільки зменшиться кут відхилення нитки, якщо з кульки стече десята частка її заряду?\nДві кульки з зарядами 6,66 нКл та 13,33 нКл перебувають на відстані 40 см одна від одної. Яку роботу необхідно виконати, щоб наблизити їх до відстані 25 см?\nЯку швидкість набуває електрон, прискорюючись у полі з різницею потенціалів 200 В?\nДо повітряного конденсатора, зарядженого до напруги 210 В, приєднали паралельно такий самий незаряджений конденсатор, але із скляним діелектриком. Яку діелектричну проникність має скло, якщо на затискачах батареї встановилася напруга 30 В?\nУ двох протилежних вершинах квадрата зі стороною 30 см розташовано заряди по 0,2 мкКл кожен. Визначити напруженість поля у двох інших вершинах квадрата.\n1 – Г 2 – А 3 – Б 4 – В


Всі симптоми коронавірусу: медики озвучили покрокові етапи захворювання - UKR.RED - Українські резонансні новини. Новини про Україну для українців.\nЗа словами фахівців з Університету Південної Каліфорнії, спочатку у хворих з COVID-19 з’являється жар, потім кашель і м’язові болі, а потім — нудота, блювота або діарея. Про це пише видання Frontiers in Public Health.\n«Covid-19 більш заразний, ніж грип, тому часто реєструються кластерні спалахи захворювання. Якщо пацієнтів з симптомами вчасно протестувати та відстежити їх контакти, спалахи вдається локалізувати. На жаль, симптоми Covid-19 схожі на симптоми інших поширених хвороб», — відзначають медики.\n«Цей порядок особливо важливий для того, щоб розрізняти хвороби, коли за допомогою звертаються пацієнти із захворюваннями зі схожими симптомами, наприклад, з грипом. Лікарі можуть визначити, які кроки необхідно зробити для догляду за пацієнтом, і вчасно стабілізувати його стан», — пояснив один з авторів дослідження, професор Пітер Кун.\nФахівці розповіли, що першою ознакою COVID-19 є жар, потім з’являються м’язові болі, а після — нудота, блювота або діарея.\n«Нудота і блювання виникають при COVID-19 раніше діареї, при SARS і MERS відбувається навпаки. Наші результати підтверджують ідею про те, що підвищення температури можна використовувати як симптом для скринінгу на вході в приміщення, оскільки після спалаху Covid-19 навесні 2020 року заклади та офіси в країнах починають відкриватися знову. Крім того, наші результати свідчать, що в клінічній практиці повинен враховуватися порядок виникнення симптомів Covid-19 і інших захворювань. Якби такий підхід використовувався давно, можливо, вдалося б уникнути переходу від локального спалаху до пандемії», — додали фахівці.